NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1379/2013
ze dne 11. prosince 2013
o společné organizaci trhů s produkty rybolovu a akvakultury a o změně nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 104/2000
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 42 a čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Oblast působnosti společné rybářské politiky se vztahuje na opatření na trzích s produkty rybolovu a akvakultury v Unii. Společná organizace trhů s produkty rybolovu a akvakultury (dále jen „společná organizace trhů“) je nedílnou součástí společné rybářské politiky a měla by přispívat k naplnění jejích cílů. Jelikož společná rybářská politika prochází revizí, měla by být odpovídajícím způsobem upravena i společná organizace trhů.
(2)
Nařízení Rady (ES) č. 104/2000 (4) je nutno revidovat, aby se zohlednily nedostatky, které byly zjištěny při uplatňování ustanovení, jež platí v současnosti, nejnovější vývoj na trhu Unie a světových trzích a vývoj činností v odvětví rybolovu a akvakultury.
(3)
Rybolov hraje obzvláště významnou úlohu v hospodářství pobřežních regionů Unie, včetně nejvzdálenějších regionů. Vzhledem k tomu, že tato činnost zajišťuje rybářům v těchto regionech jejich obživu, je třeba podniknout kroky na podporu stability trhu a pro užší vzájemný vztah mezi nabídkou a poptávkou.
(4)
Ustanovení společné organizace trhů by měla být prováděna v souladu s mezinárodními závazky Unie, zejména pokud jde o závazky podle předpisů Světové obchodní organizace. Při obchodování s produkty rybolovu a akvakultury se třetími zeměmi by měly být zajištěny podmínky pro spravedlivou hospodářskou soutěž, zejména respektováním požadavků na udržitelnost a používáním sociálních standardů rovnocenných s požadavky, které platí pro produkty z Unie.
(5)
Je důležité, aby řízení společné organizace trhů probíhalo v souladu se zásadami řádné správy společné rybářské politiky.
(6)
Pro úspěch společné organizace trhů má zásadní význam, aby byli spotřebitelé prostřednictvím marketingových a vzdělávacích kampaní informováni o důležitosti konzumace ryb, o široké škále dostupných druhů ryb a o tom, že je důležité být schopen porozumět informacím uvedeným na štítcích.
(7)
Organizace producentů v odvětví rybolovu a organizace producentů v odvětví akvakultury (dále jen „organizace producentů“) jsou klíčovými subjekty, pokud jde o dosažení cílů společné rybářské politiky a společné organizace trhů. Proto je nezbytné posílit jejich odpovědnost a poskytnout jim potřebnou finanční podporu, aby mohly hrát významnější roli v každodenním řízení rybolovu, a zároveň ctít rámec vymezený cíli společné rybářské politiky. Rovněž je nezbytné zajistit, aby jejich členové vykonávali činnosti v odvětví rybolovu a akvakultury udržitelným způsobem, zlepšovali uvádění produktů na trh, shromažďovali informace o akvakultuře a zvyšovali své příjmy. Při naplňování těchto cílů by měly organizace producentů zohlednit rozdílné podmínky v odvětvích rybolovu a akvakultury, které v Unii, včetně nejvzdálenějších regionů, převažují, a zejména zvláštnosti drobného rybolovu a extenzivní akvakultury. Příslušné vnitrostátní orgány by měly mít možnost převzít zodpovědnost za plnění těchto cílů a v souladu s potřebami každého druhu rybolovu úzce spolupracovat s organizacemi producentů v otázkách řízení, a to případně včetně přidělování kvót a řízení intenzity rybolovu.
(8)
Měla by být přijata opatření na podporu odpovídajícího a reprezentativního zastoupení drobných producentů.
(9)
V zájmu posílení konkurenceschopnosti a životaschopnosti organizací producentů by měla být jasně definována vhodná kritéria pro jejich zřizování.
(10)
Meziodvětvové organizace zahrnující různé kategorie hospodářských subjektů v odvětvích rybolovu a akvakultury mohou pomoci zlepšit koordinaci uvádění na trh v rámci celého dodavatelského řetězce a vypracovat opatření v zájmu celého odvětví.
(11)
Je vhodné stanovit společné podmínky pro uznávání organizací producentů a meziodvětvových organizací členskými státy, pro rozšíření působnosti pravidel přijatých organizacemi producentů a meziodvětvovými organizacemi a pro sdílení nákladů vyplývajících z tohoto rozšíření působnosti. Rozšířování působnosti pravidel by mělo podléhat povolení Komisí.
(12)
Protože populace ryb představují sdílené zdroje, mohou jejich udržitelného a účinného využívání v určitých případech lépe dosáhnout organizace složené z členů z různých členských států a různých regionů. Je proto nutné také podporovat možnost zřizování národních nebo nadnárodních organizací producentů a sdružení organizací producentů, založených případně na biogeografických oblastech. Tyto organizace by měly být partnerstvími zaměřenými na přijímání společných a závazných pravidel a na zajištění rovných podmínek pro všechny zúčastněné strany, které provádějí rybolovné činnosti. Při zřizování takových organizací je nutno zajistit, aby nadále podléhaly pravidlům hospodářské soutěže stanoveným tímto nařízením a aby byla respektována nutnost zachovat spojení jednotlivých pobřežních společenství s rybolovem a vodami, které v minulosti využívaly.
(13)
Komise by měla podpořit podpůrná opatření s cílem prosazovat účast žen v organizacích producentů v odvětví akvakultury.
(14)
Aby mohly organizace producentů nasměrovat své členy k udržitelným činnostem v odvětvích rybolovu a akvakultury, měly by vypracovat a předložit příslušným orgánům členských států plán produkce a uvádění na trh s potřebnými opatřeními ke splnění cílů těchto organizací producentů.
(15)
Aby bylo dosaženo cílů společné rybářské politiky, pokud jde o výměty, je nezbytné rozšířit využívání selektivních lovných zařízení, jež zabrání odlovu podměrečných ryb.
(16)
Vzhledem k nepředvídatelnosti rybolovných činností je vhodné vytvořit mechanismus pro skladování produktů rybolovu určených k lidské spotřebě, a to na podporu větší stability trhu a vyšších výnosů z produktů, zejména vytvořením přidané hodnoty. Tento mechanismus by měl přispět ke stabilizaci a sbližování místních trhů v Unii v zájmu dosažení cílů vnitřního trhu.
(17)
V zájmu zohlednění různých cen v Unii by měla být každá organizace producentů v odvětví rybolovu oprávněna navrhnout cenu za účelem spuštění mechanismu skladování. Tato spouštěcí cena by měla být stanovena tak, aby byla zachována spravedlivá hospodářská soutěž mezi hospodářskými subjekty.
(18)
Zavedení a používání společných obchodních norem by mělo umožnit zásobování trhu udržitelnými produkty a plné využití potenciálu vnitřního trhu s produkty rybolovu a akvakultury a mělo by usnadnit obchodování založené na spravedlivé hospodářské soutěži, a pomoci tak zvýšit ziskovost produkce. Za tímto účelem by se měly nadále uplatňovat platné obchodní normy.
(19)
Je nutno zajistit, aby dovážené produkty vstupující na trh Unie splňovaly stejné požadavky a obchodní normy, jaké musí dodržovat producenti Unie.
(20)
Za účelem zajištění vysoké úrovně ochrany lidského zdraví by měly produkty rybolovu a akvakultury uváděné na trh Unie splňovat platná pravidla v oblasti bezpečnosti potravin a hygieny, a to bez ohledu na svůj původ.
(21)
S cílem poskytnou spotřebitelům informovanou volbu je nezbytné, aby dostávali jasné a srozumitelné informace, zejména o původu produktů a způsobech jejich produkce.
(22)
Používání ekoznačky pro produkty rybolovu a akvakultury, ať pocházející z Unie nebo ze třetích zemí, umožňuje poskytování jasných informací o ekologické udržitelnosti těchto produktů. Proto je nutné, aby Komise posoudila možnost vypracování a zavedení minimálních kritérií pro vytvoření ekoznačky pro produkty rybolovu a akvakultury na úrovni celé Unie.
(23)
Za účelem ochrany spotřebitele by příslušné vnitrostátní orgány odpovědné za sledování a vymáhání plnění povinností stanovených v tomto nařízení měly plně využívat dostupné technologie, včetně testů DNA, aby odradily hospodářské subjekty od falešného značení odlovů.
(24)
Na produkci nebo uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh by se měla vztahovat pravidla hospodářské soutěže týkající se dohod, rozhodnutí a jednání podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen "Smlouva o fungování EU"), pokud jejich uplatňování nebrání fungování společné organizace trhů nebo neohrožuje dosažení cílů stanovených v článku 39 Smlouvy o fungování EU.
(25)
Je vhodné stanovit pravidla hospodářské soutěže, která se vztahují na produkci a uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh, s přihlédnutím ke zvláštním aspektům odvětví rybolovu a akvakultury, k nimž patří roztříštěnost odvětví, skutečnost, že ryby jsou sdíleným zdrojem, a velká míra dovozů, na něž by se měla vztahovat stejná pravidla, jako na unijní produkty rybolovu a akvakultury. V zájmu zjednodušení by se měla příslušná ustanovení nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 (5) začlenit do tohoto nařízení. Nařízení (ES) č. 1184/2006 by se proto již na produkty rybolovu a akvakultury nemělo vztahovat.
(26)
Je nutné zlepšit shromažďování, zpracování a šíření ekonomických informací o trzích s produkty rybolovu a akvakultury v Unii.
(27)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení ustanovení tohoto nařízení, pokud jde o lhůty, postupy a formuláře žádostí o uznání organizací producentů a meziodvětvových organizací a pro odnětí tohoto uznání; formát, lhůty a postupy uplatňované členskými státy při informování o rozhodnutích o udělení nebo odnětí uznání; formát a postupy pro oznamování pravidel závazných pro všechny producenty nebo hospodářské subjekty členskými státy; formát a strukturu plánů produkce a uvádění na trh, jakož i postupy a lhůty pro jejich předkládání a schvalování; a formát, v němž členské státy zveřejňují spouštěcí ceny, by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (6).
(28)
Nařízení (ES) č. 104/2000 by mělo být zrušeno. V zájmu zajištění návaznosti ustanovení o informování spotřebitele by se však článek 4 uvedeného nařízení měl použít až do 12. prosince 2014.
(29)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zavedení společné organizace trhů s produkty rybolovu a akvakultury, nemůže být vzhledem k společné povaze trhu s produkty rybolovu a akvakultury uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej lze z důvodu jeho rozsahu a účinků a potřeby další společné činnosti lépe dosáhnout na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(30)
Nařízení (ES) č. 1184/2006 a (ES) č. 1224/2009 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
1. Zřizuje se společná organizace trhů s produkty rybolovu a akvakultury (dále jen „společná organizace trhů“).
2. Společná organizace trhů zahrnuje tyto prvky:
a)
profesní organizace;
b)
obchodní normy;
c)
informace pro spotřebitele;
d)
pravidla hospodářské soutěže;
e)
informace o trhu.
3. Společná organizace trhů se doplňuje, pokud jde o vnější aspekty, nařízením Rady (EU) č. 1220/2012 (7) a nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1026/2012 (8).
4. Provádění společné organizace trhů je způsobilé k získání finanční podpory Unie podle budoucího právního aktu Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020.
Článek 2
Oblast působnosti
Společná organizace trhů se vztahuje na produkty rybolovu a akvakultury uvedené v příloze I tohoto nařízení, které jsou uváděny na trh v Unii.
Článek 3
Cíle
Cíle společné organizace trhů jsou shodné s cíli stanovenými v článku 35 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 (9).
Článek 4
Zásady
Společná organizace trhů se řídí zásadami řádné správy, které jsou stanoveny v článku 3 nařízení (EU) č. 1380/2013.
Článek 5
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené v článku 4 nařízení (EU) č. 1380/2013, jakož i definice uvedené v článku 4 nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 (10), v článku 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 (11), v článcích 2 a 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (12) a v článku 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008 (13). Dále se rozumí:
a)
„produkty rybolovu“ vodní organismy získané rybolovnou činností nebo produkty z nich odvozené, jak je uvedeno v příloze I;
b)
„produkty akvakultury“ vodní organismy v jakékoli fázi jejich životního cyklu získané činností v oblasti akvakultury nebo produkty z nich odvozené, jak je uvedeno v příloze I;
c)
„producentem“ fyzická nebo právnická osoba, která používá výrobní prostředky, aby získala produkty rybolovu nebo akvakultury za účelem jejich uvádění na trh;
d)
„odvětvím rybolovu a akvakultury“ odvětví hospodářství, které zahrnuje veškeré činnosti v oblasti produkce, zpracování a uvádění produktů rybolovu nebo akvakultury na trh;
e)
„dodáním na trh“ dodání produktu rybolovu nebo akvakultury k distribuci, spotřebě nebo použití na trhu Unie v rámci obchodní činnosti, ať už za úplatu nebo bezplatně;
f)
„uvedením na trh“ první dodání produktu rybolovu nebo akvakultury na trh Unie;
g)
„maloobchodem“ manipulace s potravinami nebo jejich zpracování a skladování v místě prodeje nebo dodávky konečnému spotřebiteli, včetně distribučních terminálů, provozů veřejného stravování, závodních jídelen, podnikových restauračních služeb, restaurací a dalších podobných stravovacích provozoven, obchodů, distribučních center supermarketů a velkoobchodních prodejen;
h)
„balenými produkty rybolovu a akvakultury“ produkty rybolovu a akvakultury, které jsou „balenou potravinou“ ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. e) nařízení (ES) č. 1169/2011.
KAPITOLA II
PROFESNÍ ORGANIZACE
ODDÍL I
Zřizování, cíle a opatření
Článek 6
Zřízení organizací producentů v odvětví rybolovu a organizací producentů v odvětví akvakultury
1. Z podnětu producentů produktů rybolovu nebo produktů akvakultury lze zřizovat v jednom či více členských státech organizace producentů v odvětví rybolovu a organizace producentů v odvětví akvakultury (společně dále jen „organizace producentů“) a uznávat je v souladu s oddílem II.
2. V případě potřeby se při zřizování organizací producentů zohlední zvláštní situace drobných producentů.
3. Organizace producentů, která zastupuje odvětví rybolovu i akvakultury, může být zřízena jako společná organizace producentů v odvětvích rybolovu a akvakultury.
Článek 7
Cíle organizací producentů
1. Organizace producentů v odvětví rybolovu sledují tyto cíle:
a)
prosazovat životaschopné a udržitelné rybolovné činnosti svých členů v plném souladu s politikou zachování zdrojů, vymezené zejména v nařízení (EU) č. 1380/2013 a v právu životního prostředí, při respektování sociální politiky a pokud tak příslušný členský stát stanoví, za účasti na řízení mořských biologických zdrojů;
b)
co nejvíce zamezit a snížit nežádoucí úlovky komerčních populací a v případě potřeby optimálně využívat takové úlovky, aniž by se vytvořil trh s úlovky, které nedosahují minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů, v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1380/2013;
c)
přispívat ke sledovatelnosti produktů rybolovu a k přístupu spotřebitelů k jasným a srozumitelným informacím;
d)
přispívat k vyloučení nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu.
2. Organizace producentů v odvětví akvakultury sledují tyto cíle:
a)
prosazovat udržitelné činnosti svých členů v oblasti akvakultury poskytováním příležitosti pro jejich rozvoj v plném souladu zejména s nařízením (EU) č. 1380/2013 a právem životního prostředí, při respektování sociální politiky;
b)
zajišťovat, aby činnosti jejich členů byly v souladu s vnitrostátními strategickými plány uvedenými v článku 34 nařízení (EU) č. 1380/2013;
c)
snažit se zajišťovat, aby krmiva vyráběná z produktů rybolovu a používaná v akvakultuře pocházela z udržitelně řízeného rybolovu.
3. Organizace producentů sledují vedle cílů uvedených v odstavcích 1 a 2 dva nebo více z těchto cílů:
a)
zlepšovat podmínky pro uvádění produktů rybolovu a akvakultury pocházejících od členů těchto organizací na trh;
b)
zlepšovat hospodářské výnosy;
c)
stabilizovat trhy;
d)
přispívat k zásobování potravinami a prosazovat přísné normy pro jakost a bezpečnost potravin a současně přispívat k zaměstnanosti v pobřežních a venkovských oblastech;
e)
zmenšovat environmentální dopad rybolovu, zejména prostřednictvím opatření ke zlepšení selektivity lovných zařízení.
4. Organizace producentů mohou sledovat i jiné, doplňkové cíle.
Článek 8
Opatření přijímaná organizacemi producentů
1. K dosažení cílů stanovených v článku 7 mohou organizace producentů využít mimo jiné tato opatření:
a)
přizpůsobení produkce požadavkům trhu;
b)
usměrňování nabídky a uvádění produktů svých členů na trh;
c)
propagace unijních produktů rybolovu a akvakultury svých členů nediskriminačním způsobem, s využitím například osvědčování, a zejména označení původu, značek ověřené kvality, zeměpisných označení, zaručených tradičních specialit a významu pro udržitelnost;
d)
kontrolování, zda jsou činnosti jejich členů v souladu s pravidly stanovenými dotyčnou organizací producentů, a přijímání opatření pro zajištění takového souladu;
e)
podpora odborné učňovské přípravy a programů spolupráce na podporu mladých lidí vstupujících do tohoto odvětví;
f)
zmenšování dopadu rybolovu na životní prostředí, zejména prostřednictvím opatření ke zlepšení selektivity rybolovných zařízení;
g)
podpora používání informačních a komunikačních technologií s cílem zlepšit uvádění produktů rybolovu na trh a jejich ceny;
h)
usnadnění přístupu spotřebitelů k informacím o produktech rybolovu a akvakultury.
2. Organizace producentů v odvětví rybolovu mohou rovněž využít tato opatření:
a)
kolektivně plánovat a řídit rybolovné činnosti svých členů, s výhradou organizace řízení mořských biologických zdrojů členskými státy, včetně vypracování a provádění opatření ke zlepšení selektivnosti rybolovných činností a poskytování poradenství příslušným orgánům;
b)
zamezení a minimalizování nežádoucích úlovků účastí na vývoji a používání technických opatření a optimální využití nežádoucích úlovků komerčních populací, aniž by se vytvořil trh s úlovky, které nedosahují minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů, v souladu s čl. 15 odst. 11 nařízení (EU) č. 1380/2013 a případně s čl. 34 odst. 2 tohoto nařízení;
c)
řízení dočasného skladování pro produkty rybolovu v souladu s články 30 a 31 tohoto nařízení.
3. Organizace producentů v odvětví akvakultury mohou rovněž využít tato opatření:
a)
prosazování udržitelných činností v oblasti akvakultury, zejména s ohledem na ochranu životního prostředí, zdraví a dobré životní podmínky zvířat;
b)
shromažďování informací o produktech uváděných na trh, včetně ekonomických informací o prvním prodeji a o odhadech produkce;
c)
shromažďování informací o životním prostředí;
d)
plánování řízení činností svých členů v odvětví akvakultury;
e)
podpora programů pro odborníky za účelem propagace produktů udržitelné akvakultury.
Článek 9
Zřízení sdružení organizací producentů
1. Z podnětu organizací producentů uznaných v jednom či více členských státech lze zřizovat sdružení organizací producentů.
2. Není-li stanoveno jinak, ustanovení tohoto nařízení vztahující se na organizace producentů se použijí rovněž na sdružení organizací producentů.
Článek 10
Cíle sdružení organizací producentů
1. Sdružení organizací producentů sledují tyto cíle:
a)
provádět účinnějším a udržitelnějším způsobem cíle organizací producentů, které jsou členy sdružení, uvedené v článku 7;
b)
koordinovat a rozvíjet činnosti ve společném zájmu organizací producentů, které jsou členy sdružení.
2. Sdružení organizací producentů jsou způsobilá pro finanční podporu v souladu s budoucím právním aktem Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020.
Článek 11
Zřízení meziodvětvových organizací
Z podnětu producentů v odvětví rybolovu a akvakultury v jednom či více členských státech lze zřizovat meziodvětvové organizace a uznávat je v souladu s oddílem II.
Článek 12
Cíle meziodvětvových organizací
Meziodvětvové organizace zlepšují koordinaci a podmínky pro dodávání produktů rybolovu a akvakultury na trh Unie.
Článek 13
Opatření uplatňovaná meziodvětvovými organizacemi
K dosažení cílů uvedených v článku 12 mohou meziodvětvové organizace využít tato opatření:
a)
vypracování vzorových smluv slučitelných s právem Unie;
b)
propagace unijních produktů rybolovu a akvakultury nediskriminačním způsobem, využíváním například osvědčování, a zejména označení původu, značek ověřené kvality, zeměpisných označení, zaručených tradičních specialit a významu pro udržitelnost;
c)
stanovení pravidel týkajících se produkce a uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh, která jsou přísnější než pravidla obsažená v právních předpisech Unie nebo členských států;
d)
zlepšení kvality, znalostí a transparentnosti, pokud jde o produkci a trh, jakož i provádění činností v oblasti profesní a učňovské odborné přípravy, například pokud jde o otázky jakosti a sledovatelnosti, bezpečnosti potravin a za účelem podpory výzkumu;
e)
provádění výzkumu a studií trhu a rozvíjení metod, které optimalizují fungování trhu, včetně využívání informačních a komunikačních technologií, jakož i shromažďování socioekonomických údajů;
f)
poskytování informací a provádění výzkumu potřebného k zajištění udržitelných dodávek v množství, jakosti a ceně, které odpovídají požadavkům trhu a očekáváním spotřebitelů;
g)
propagace druhů získaných z rybích populací, které jsou v udržitelném stavu, mají cennou výživovou hodnotu a nejsou konzumovány ve velké míře, mezi spotřebiteli;
h)
kontrolování, zda jsou činnosti jejich členů v souladu s pravidly stanovenými dotyčnou meziodvětvovou organizací, a přijímání opatření pro zajištění takového souladu.
ODDÍL II
Uznávání
Článek 14
Uznávání organizací producentů
1. Členské státy mohou za organizace producentů uznat veškerá seskupení zřízená z podnětu producentů v odvětví rybolovu nebo akvakultury, která požádají o toto uznání, za podmínky, že:
a)
dodržují zásady uvedené v článku 17 a pravidla přijatá k jejich provedení;
b)
na území dotčeného členského státu či jeho části vykonávají dostatečnou ekonomickou činnost, zejména s ohledem na počet členů nebo objem obchodovatelné produkce;
c)
mají právní subjektivitu podle vnitrostátního práva daného členského státu, jsou v něm usazena a mají své úřední sídlo na jeho území;
d)
jsou schopna sledovat cíle stanovené v článku 7;
e)
dodržují pravidla hospodářské soutěže uvedená v kapitole V;
f)
nezneužívají dominantní postavení na daném trhu; a
g)
poskytují příslušné podrobné informace o svých členech, o svém řízení a o svých zdrojích financování.
2. Organizace producentů uznané před 29. prosince 2013 se pro účely tohoto nařízení považují za organizace producentů a jsou vázány jeho ustanoveními.
Článek 15
Finanční podpora organizacím producentů nebo sdružením organizací producentů
Opatření týkající se uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh, jejichž cílem je vytvořit nebo restrukturalizovat organizace producentů nebo sdružení organizací producentů, lze finančně podpořit v souladu s budoucím právním aktem Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020.
Článek 16
Uznání meziodvětvových organizací
1. Členské státy mohou za meziodvětvové organizace uznat seskupení hospodářských subjektů usazená na jejich území, která o toto uznání požádají, za podmínky, že:
a)
dodržují zásady uvedené v článku 17 a s pravidla přijatá k jejich provedení;
b)
zastupují významnou část činnosti v oblasti produkce a zpracování nebo uvádění na trh, pokud jde o produkty rybolovu a akvakultury nebo produkty zpracované z produktů rybolovu a akvakultury;
c)
sama neprodukují, nezpracovávají ani neuvádějí na trh produkty rybolovu a akvakultury nebo produkty zpracované z produktů rybolovu a akvakultury;
d)
mají právní subjektivitu podle vnitrostátního práva daného členského státu, jsou v něm usazena a mají své úřední sídlo na jeho území;
e)
jsou schopna sledovat cíle stanovené v článku 12;
f)
přihlížejí k zájmům spotřebitelů;
g)
nebrání řádnému fungování společné organizace trhů, a
h)
dodržují pravidla hospodářské soutěže uvedená v kapitole V.
2. Organizace zřízené před 29. prosince 2013 mohou být uznány za meziodvětvové organizace pro účely tohoto nařízení za předpokladu, že má dotčený členský stát za to, že dodržují ustanovení tohoto nařízení o meziodvětvových organizacích.
3. Meziodvětvové organizace uznané před 29. prosince 2013 se pro účely tohoto nařízení považují za meziodvětvové organizace a jsou vázány jeho ustanoveními.
Článek 17
Vnitřní fungování organizací producentů a meziodvětvových organizací
Vnitřní fungování organizací producentů a meziodvětvových organizací uvedených v článcích 14 a 16 je založeno na těchto zásadách:
a)
jejich členové dodržují pravidla přijatá těmito organizacemi v oblastech využívání rybolovu, produkce a uvádění na trh;
b)
zákaz diskriminace mezi členy, především z důvodu státní příslušnosti nebo místa usazení;
c)
výběr finančních příspěvků od členů za účelem financování organizace;
d)
demokratické fungování, umožňující členům kontrolovat svou organizaci a její rozhodnutí;
e)
ukládání účinných, odrazujících a přiměřených sankcí za porušování povinností stanovených vnitřními pravidly dané organizace, zejména v případě neplacení finančních příspěvků.;
f)
vymezení pravidel pro přijímání nových členů a pro rušení členství;
g)
vymezení účetních a rozpočtových pravidel nezbytných pro řízení organizace.
Článek 18
Kontroly a odnětí uznání členskými státy
1. Členské státy provádějí v pravidelných intervalech kontroly, aby ověřily, že organizace producentů a meziodvětvové organizace dodržují podmínky pro uznání uvedené v článcích 14 a 16. Nedodržování podmínek může mít za následek odnětí uznání.
2. Členský stát, v němž se nachází úřední sídlo organizace producentů nebo meziodvětvové organizace, jejíž členové pocházejí z různých členských států, nebo sdružení organizací producentů uznaných v různých členských státech, naváže společně s ostatními dotčenými členskými státy správní spolupráci, která je nezbytná k provádění kontrol činností dotyčných organizací nebo sdružení.
Článek 19
Přidělování rybolovných práv
Při plnění svých úkolů organizace producentů, jejímiž členy jsou státní příslušníci různých členských států, nebo sdružení organizací producentů uznaných v různých členských státech dodržuje předpisy upravující přidělování rybolovných práv mezi členské státy v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1380/2013.
Článek 20
Kontroly prováděné Komisí
1. Aby bylo zajištěno dodržování podmínek pro uznání organizací producentů nebo meziodvětvových organizací stanovených v článcích 14 a 16, může Komise provádět kontroly a případně požádá, aby členské státy organizacím producentů nebo meziodvětvovým organizacím odejmuly uznání.
2. Členské státy sdělí Komisi elektronickými prostředky veškerá rozhodnutí o udělení nebo odnětí uznání. Komise veškeré takové informace zpřístupní veřejnosti.
Článek 21
Prováděcí akty
1. Komise přijímá prováděcí akty týkající se:
a)
lhůt, postupů a formulářů žádostí o uznání organizací producentů a meziodvětvových organizací podle článků 14 a 16 nebo pro odnětí tohoto uznání podle článku 18;
b)
formátu, lhůt a postupů uplatňovaných členskými státy při informování Komise o rozhodnutích o udělení nebo odnětí uznání podle čl. 20 odst. 2.
Prováděcí akty přijaté podle písmene a) se případně přizpůsobují zvláštním znakům drobného rybolovu a akvakultury.
2. Prováděcí akty uvedené v odstavci 1 se přijímají přezkumným postupem podle čl. 43 odst. 2.
ODDÍL III
Rozšíření působnosti pravidel
Článek 22
Rozšíření působnosti pravidel organizací producentů
1. Členský stát může učinit pravidla dohodnutá v rámci určité organizace producentů závaznými pro producenty, kteří nejsou členy této organizace a kteří uvádějí na trh produkty v oblasti, v níž je daná organizace producentů reprezentativní, a to za podmínky, že:
a)
organizace producentů byla zřízena na dobu alespoň jednoho roku a je v jednom členském státě považována za reprezentativní s ohledem na produkci a uvádění produktů na trh, včetně případně odvětví drobného rybolovu, a podá žádost příslušným vnitrostátním orgánům;
b)
pravidla, jejichž působnost má být rozšířena, se týkají kteréhokoli z opatření pro organizace producentů, jež jsou stanovena v čl. 8 odst. 1 písm. a), b) a c), čl. 8 odst. 2 písm. a) a b) a čl. 8 odst. 3 písm. a) až e);
c)
jsou dodržena pravidla hospodářské soutěže uvedená v kapitole V.
2. Pro účely odst. 1 písm. a) se organizace producentů v odvětví rybolovu považuje za reprezentativní, pokud na ni připadá alespoň 55 % množství příslušného produktu uvedeného na trh v předchozím roce v oblasti, v níž se navrhuje rozšíření působnosti pravidel.
3. Pro účely odst. 1 písm. a) se organizace producentů v odvětví akvakultury považuje za reprezentativní, pokud na ni připadá alespoň 40 % množství příslušného produktu uvedeného na trh v předchozím roce v oblasti, v níž se navrhuje rozšíření působnosti pravidel;
4. Pravidla, jejichž působnost má být rozšířena na nečleny, se použijí po dobu 60 dnů až 12 měsíců.
Článek 23
Rozšíření působnosti pravidel meziodvětvových organizací
1. Členský stát může učinit některé dohody, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě, jež byly dohodnuty v rámci určité meziodvětvové organizace, závaznými v určité oblasti nebo určitých oblastech pro ostatní hospodářské subjekty, které nepatří do této organizace, a to za podmínky, že:
a)
meziodvětvová organizace pokrývá alespoň 65 % v každé z nejméně dvou následujících činností: produkce, zpracování nebo uvádění na trh příslušného produktu v předchozím roce v dotyčné oblasti nebo oblastech členského státu a tato organizace podá žádost příslušným vnitrostátním orgánům; a
b)
pravidla, jejichž působnost má být rozšířena na ostatní hospodářské subjekty, se týkají kteréhokoli z opatření pro meziodvětvové organizace, jež jsou stanovena v čl. 13 písm. a) až g), a ostatním hospodářským subjektům v dotyčném členském státě nebo v Unii nezpůsobují škodu.
2. Pravidla, jejichž působnost je rozšířena, lze učinit závaznými nejvýše na dobu tří let, aniž je dotčen čl. 25 odst. 4.
Článek 24
Odpovědnost
Je-li podle článků 22 a 23 rozšířena působnost pravidel na nečleny, může dotyčný členský stát rozhodnout, že nečlenové uhradí organizaci producentů nebo meziodvětvové organizaci ekvivalent veškerých nákladů nebo jejich části, hrazených členy v důsledku uplatňování pravidel, jejichž působnost byla rozšířena na nečleny.
Článek 25
Povolení Komisí
1. Členské státy oznámí Komisi pravidla, která podle článků 22 a 23 zamýšlí učinit závaznými pro všechny producenty nebo hospodářské subjekty v určité oblasti nebo určitých oblastech.
2. Komise přijme rozhodnutí, kterým povolí rozšíření působnosti pravidel podle odstavce 1, pokud:
a)
jsou dodržena ustanovení článků 22 a 23;
b)
jsou dodržena pravidla hospodářské soutěže uvedená v kapitole V;
c)
rozšíření působnosti neohrožuje volný obchod; a
d)
není ohroženo dosažení cílů článku 39 Smlouvy o fungování EU.
3. Do jednoho měsíce od přijetí oznámení Komise přijme rozhodnutí, kterým rozšíření působnosti pravidel povolí nebo zamítne, a informuje o tom členské státy. Nepřijme-li Komise rozhodnutí do jednoho měsíce od přijetí oznámení, má se za to, že Komise rozšíření působnosti pravidel povolila.
4. Povolené rozšíření působnosti pravidel může být po uplynutí počáteční doby používáno i nadále, a to i na základě tichého souhlasu bez výslovného dalšího povolení, pokud dotyčný členský stát oznámil další dobu používání Komisi alespoň jeden měsíc před uplynutím počáteční doby a Komise toto další používání buď povolila, nebo k němu nevznesla námitky do jednoho měsíce ode dne přijetí uvedeného oznámení.
Článek 26
Odnětí povolení
Komise může provádět kontroly a odejmout povolení rozšíření působnosti pravidel, pokud zjistí, že není splněn některý z požadavků pro povolení rozšíření působnosti. Komise o takovém odnětí informuje členské státy.
Článek 27
Prováděcí akty
Komise přijímá prováděcí akty stanovící pravidla týkající se formátu a postupu oznamování podle čl. 25 odst. 1. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 43 odst. 2.
ODDÍL IV
Plánování produkce a uvádění na trh
Článek 28
Plán produkce a uvádění na trh
1. Každá organizace producentů předloží svým příslušným vnitrostátním orgánům ke schválení plán produkce a uvádění na trh alespoň pro hlavní druhy, které uvádí na trh. Tyto plány produkce a uvádění na trh jsou zaměřeny na dosažení cílů stanovených v článcích 3 a 7.
2. Plán produkce a uvádění na trh zahrnuje:
a)
plán produkce pro lovené nebo chované druhy;
b)
strategii uvádění produktů na trh zaměřenou na přizpůsobení množství, jakosti a obchodní úpravy nabídky požadavkům trhu;
c)
opatření přijímaná organizací producentů s cílem přispět k plnění cílů stanovených v článku 7;
d)
zvláštní preventivní opatření pro úpravu nabídky druhů, u kterých se během roku obvykle objevují obtíže s uváděním na trh;
e)
sankce pro členy, kteří porušují rozhodnutí přijatá k provádění dotyčného plánu.
3. Příslušné vnitrostátní orgány schválí plán produkce a uvádění na trh. Po jeho schválení organizace producentů plán neprodleně provede.
4. Organizace producentů mohou plán produkce a uvádění na trh revidovat a v takovém případě jej předloží příslušným vnitrostátním orgánům ke schválení.
5. Organizace producentů vypracuje výroční zprávu o svých činnostech na základě plánu produkce a uvádění na trh a předloží ji svým příslušným vnitrostátním orgánům ke schválení.
6. Organizace producentů mohou obdržet finanční podporu na přípravu a plnění plánů produkce a uvádění na trh v souladu s budoucím právním aktem Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020.
7. Členské státy provádějí kontroly, aby zajistily, že každá organizace producentů plní povinnosti stanovené v tomto článku. Neplnění povinností může mít za následek odnětí uznání.
Článek 29
Prováděcí akty
1. Komise přijímá prováděcí akty týkající se:
a)
formátu a struktury plánu produkce a uvádění na trh uvedeného v článku 28;
b)
postupu a lhůt pro předkládání plánů produkce a uvádění na trh uvedených v článku 28 organizacemi producentů a pro jejich schvalování členskými státy.
2. Prováděcí akty uvedené v odstavci 1 se přijímají přezkumným postupem podle čl. 43 odst. 2.
ODDÍL V
Stabilizace trhů
Článek 30
Mechanismus skladování
Organizace producentů v odvětví rybolovu mohou obdržet finanční podporu pro skladování produktů rybolovu uvedených v příloze II, pokud:
a)
jsou splněny podmínky pro skladování stanovené v budoucím právním aktu Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020;
b)
produkty byly organizacemi producentů v odvětví rybolovu uvedeny na trh a při spouštěcí ceně uvedené v článku 31 se pro ně nenašel žádný kupující;
c)
produkty splňují společné obchodní normy zavedené v souladu s článkem 33 a jejich jakost vyhovuje lidské spotřebě;
d)
produkty jsou konzervovány nebo zpracovány a uchovávány v nádržích nebo klecích, prostřednictvím zmrazování, ať na palubě plavidla nebo v zařízeních na pevnině, solení, sušení, nakládání či případně vaření nebo pasterace, rovněž za použití filetování, sekání nebo případně odstranění hlav;
e)
produkty jsou z uskladnění později znovu uvedeny na trh k lidské spotřebě;
f)
produkty zůstanou v uskladnění nejméně pět dnů.
Článek 31
Ceny spouštějící mechanismus skladování
1. Před začátkem každého roku může každá organizace producentů v odvětví rybolovu sama předložit návrh ceny, kterou se spustí mechanismus skladování podle článku 30 pro produkty rybolovu uvedené v příloze II.
2. Spouštěcí cena nepřekročí 80 % vážené průměrné ceny zaznamenané u dotyčného produktu v oblasti činnosti dané organizace producentů během tří let bezprostředně předcházejících roku, pro nějž je spouštěcí cena stanovena.
3. Při stanovení spouštěcí ceny se berou v úvahu tyto okolnosti:
a)
vývoj produkce a poptávky;
b)
stabilizace tržních cen;
c)
sbližování trhů;
d)
příjmy producentů;
e)
zájmy spotřebitelů.
4. Členské státy po přezkoumání návrhů organizací producentů, jež jsou uznány na jejich území, stanoví spouštěcí ceny, které organizace producentů použijí. Tyto ceny se stanovují na základě kritérií uvedených v odstavcích 2 a 3. Ceny se zveřejní.
Článek 32
Prováděcí akty
Komise přijímá prováděcí akty týkající se formátu, v němž členské státy zveřejňují spouštěcí ceny podle čl. 31 odst. 4. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 43 odst. 2.
KAPITOLA III
SPOLEČNÉ OBCHODNÍ NORMY
Článek 33
Stanovení společných obchodních norem
1. Aniž je dotčen článek 47, je možné stanovit společné obchodní normy pro produkty rybolovu, které jsou uvedeny v příloze I, bez ohledu na jejich původ (z Unie nebo dovezené), a které jsou určeny pro lidskou spotřebu.
2. Normy uvedené v odstavci 1 se mohou týkat jakosti, velikosti, hmotnosti, balení, obchodní úpravy nebo označování produktů, a zejména:
a)
minimálních velikostí pro uvedení na trh, s přihlédnutím k nejlepším dostupným vědeckým stanoviskům; tyto minimální velikosti pro uvedení na trh v příslušných případech odpovídají minimálním referenčním velikostem pro zachování zdrojů v souladu s čl. 15 odst. 10 nařízení (EU) č. 1380/2013,
b)
specifikací pro konzervované produkty v souladu s požadavky týkajícími se zachování zdrojů a mezinárodními závazky.
3. Odstavce 1 a 2 se použijí, aniž jsou dotčeny:
a)
nařízení (ES) č. 178/2002;
b)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 (14);
c)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 (15);
d)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 (16);
e)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 (17);
f)
nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 (18); a
g)
nařízení (ES) č. 1224/2009.
Článek 34
Dodržování společných obchodních norem
1. Produkty určené k lidské spotřebě, pro něž jsou stanoveny společné obchodní normy, lze uvádět na trh Unie pouze v souladu s těmito normami.
2. Veškeré vyložené produkty rybolovu, včetně těch, které nesplňují společné obchodní normy, mohou být použity k jiným účelům než přímé lidské spotřebě, zejména na rybí moučku, rybí tuk, krmiva pro zvířata v zájmovém chovu, potravinářské přídatné látky, léčivé přípravky nebo kosmetické výrobky.
KAPITOLA IV
INFORMACE PRO SPOTŘEBITELE
Článek 35
Povinné informace
1. Aniž je dotčeno nařízení (EU) č. 1169/2011, produkty rybolovu a akvakultury uvedené v příloze I písm. a), b), c) a e) tohoto nařízení, které jsou uváděny na trh v Unii, mohou být bez ohledu na svůj původ nebo způsob uvádění na trh nabízeny k prodeji konečnému spotřebiteli nebo zařízení společného stravování pouze tehdy, pokud příslušná etiketa nebo štítek uvádějí:
a)
obchodní označení příslušného druhu a jeho vědecký název;
b)
způsob produkce, vyjádřený především slovy „…odlov…“ nebo „…odlov ve sladkých vodách …“ nebo „… chov…“;
c)
oblast, v níž byl produkt odloven nebo odchován, a kategorii lovného zařízení použitého při rybolovu v souladu s prvním sloupcem přílohy III tohoto nařízení;
d)
zda byl produkt rozmražen;
e)
případně datum minimální trvanlivosti.
Požadavek uvedený v písmeni d) se nevztahuje na:
a)
složky přítomné v konečném výrobku;
b)
potraviny, jejichž zmrazení je z technologického hlediska nezbytnou součástí výrobního procesu;
c)
produkty rybolovu a akvakultury dříve zmrazené z důvodu bezpečnosti z hlediska zdraví v souladu s přílohou III oddílem VIII nařízení (ES) č. 853/2004;
d)
produkty rybolovu a akvakultury, které byly rozmraženy před uzením, solením, vařením, nakládáním, sušením nebo kombinací některých z těchto postupů.
2. Pro nebalené produkty rybolovu a akvakultury mohou být povinné údaje uvedené v odstavci 1 poskytovány při maloobchodním prodeji prostřednictvím obchodních informací, například billboardů nebo plakátů.
3. Pokud se k prodeji konečnému spotřebiteli nebo zařízení společného stravování nabízí smíšený produkt složený z téhož druhu, který byl však získán různými způsoby produkce, uvede se způsob produkce u každé šarže. Pokud se k prodeji konečnému spotřebiteli nebo zařízení společného stravování nabízí smíšený produkt složený z téhož druhu, který však pochází z různých oblastí odlovu nebo zemí chovu, uvede se alespoň oblast šarže, která je z hlediska množství nejreprezentativnější, a rovněž údaje o tom, že produkty pocházejí rovněž z jiných oblastí odlovu nebo chovu.
4. Členské státy mohou osvobodit od požadavků uvedených v odstavci 1 malá množství produktů prodávaná přímo z rybářských plavidel spotřebitelům za předpokladu, že jejich hodnota nepřekročí hodnotu uvedenou v čl. 58 odst. 8 nařízení (ES) č. 1224/2009.
5. Produkty rybolovu a akvakultury a jejich balení opatřená etiketou nebo štítkem před 13. prosincem 2014, které nejsou v souladu s tímto článkem, je možné uvádět na trh až do vyčerpání zásob.
Článek 36
Informování o ekoznačce
Po konzultaci s členskými státy a zúčastněnými subjekty předloží Komise do 1. ledna 2015 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o proveditelnosti týkající se možností systému ekoznačky pro produkty rybolovu a akvakultury, zejména zavedení takového systému v celé Unii a stanovení minimálních požadavků na používání ekoznačky Unie členskými státy.
Článek 37
Obchodní označení
1. Pro účely čl. 35 odst. 1 členské státy vyhotoví a zveřejní seznam obchodních označení, která jsou přijímána na jejich území, společně s jejich vědeckými názvy. V seznamu se uvádějí tyto údaje:
a)
vědecký název každého druhu podle informačního systému FishBase, nebo případně podle databáze ASFIS Organizace pro výživu a zemědělství (FAO);
b)
obchodní označení:
i)
název druhu v úředním jazyce nebo jazycích dotyčného členského státu;
ii)
případně jiný název nebo názvy, které jsou přijímány nebo povoleny na místní či regionální úrovni.
2. Všechny druhy ryb, které tvoří složku jiné potraviny, lze označovat jako „ryby“, pokud název a obchodní úprava takové potraviny neodkazují na konkrétní druh.
3. Veškeré změny seznamu obchodních označení přijímaných členským státem se bez prodlení oznámí Komisi, která o nich informuje ostatní členské státy.
Článek 38
Uvedení oblasti odlovu nebo produkce
1. Údaje o oblasti odlovu nebo produkce podle čl. 35 odst. 1 písm. c) sestávají z těchto informací:
a)
v případě produktů rybolovu odlovených na moři písemný název podoblasti nebo divize uvedené v rybolovných oblastech FAO, jakož i název takové oblasti vyjádřený způsobem srozumitelným pro spotřebitele nebo mapa či piktogram zobrazující tuto oblast, nebo odchylně od tohoto požadavku, u produktů rybolovu odlovených v jiných vodách než v severovýchodním Atlantiku (rybolovná oblast FAO 27) a Středozemním a Černém moři (rybolovná oblast FAO 37) uvedení názvu rybolovné oblasti FAO;
b)
v případě produktů rybolovu odlovených ve sladkých vodách odkaz na vodní útvar ležící v členském státě nebo třetí zemi původu produktu;
c)
v případě produktů akvakultury odkaz na členský stát nebo třetí zemi, v níž produkt dosáhl více než poloviny své konečné hmotnosti nebo strávil více než polovinu chovného období nebo v případě mlžů prošel závěrečnou fází chovu nebo pěstování v délce nejméně šesti měsíců.
2. Kromě informací uvedených v odstavci 1 mohou hospodářské subjekty uvést přesnější údaje o oblasti odlovu nebo produkce.
Článek 39
Doplňkové dobrovolné informace
1. Vedle povinných informací požadovaných podle článku 35 lze dobrovolně poskytnout následující informace, jsou-li uvedeny jasně a jednoznačně:
a)
datum odlovu produktů rybolovu nebo datum získání produktů akvakultury;
b)
datum vykládky produktů rybolovu nebo informace o přístavu, v němž byly produkty vyloženy;
c)
podrobnější informace o druhu lovného zařízení uvedeného v druhém sloupci přílohy III;
d)
v případě produktů rybolovu odlovených na moři údaje o státu vlajky plavidla, které produkty odlovilo;
e)
informace o životním prostředí;
f)
informace etického nebo sociálního charakteru;
g)
informace o způsobech a postupech produkce;
h)
informace o nutričním obsahu produktu.
2. Lze použít kód pro rychlou odpověď (QR) uvádějící všechny informace uvedené v čl. 35 odst. 1 nebo jejich část.
3. Dobrovolné informace nesmí být uváděny na úkor prostoru na etiketě nebo štítku, který je vyhrazen pro povinné informace.
4. Neuvádí se dobrovolné informace, které nelze ověřit.
KAPITOLA V
PRAVIDLA HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE
Článek 40
Uplatňování pravidel hospodářské soutěže
Na dohody, rozhodnutí a jednání podle čl. 101 odst. 1 a článku 102 Smlouvy o fungování EU, které se týkají produkce nebo uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh, se vztahují články 101 až 106 Smlouvy o fungování EU a předpisy přijaté k jejich provedení.
Článek 41
Výjimky z uplatňování pravidel hospodářské soutěže
1. Bez ohledu na článek 40 tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy o fungování EU nevztahuje na dohody, rozhodnutí a jednání organizací producentů, které se týkají produkce nebo prodeje produktů rybolovu a akvakultury či využívání společných zařízení pro skladování, úpravu či zpracování těchto produktů a které:
a)
jsou nezbytné k dosažení cílů stanovených v článku 39 Smlouvy o fungování EU;
b)
neobsahují povinnost účtovat stejné ceny;
c)
nevedou k rozdělování trhů uvnitř Unie v jakékoli formě;
d)
nevylučují hospodářskou soutěž; a
e)
nevylučují hospodářskou soutěž u podstatné části dotyčných produktů.
2. Bez ohledu na článek 40 tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy o fungování EU nevztahuje na dohody, rozhodnutí a jednání meziodvětvových organizací, které:
a)
jsou nezbytné k dosažení cílů stanovených v článku 39 Smlouvy o fungování EU;
b)
neobsahují povinnost uplatňovat stanovenou cenu;
c)
nevedou k rozdělování trhů uvnitř Unie v jakékoli formě;
d)
neuplatňují při rovnocenných obchodech s ostatními obchodními partnery rozdílné podmínky, čímž je znevýhodňují v hospodářské soutěži;
e)
nevylučují hospodářskou soutěž u podstatné části dotyčných produktů; a
f)
neomezují hospodářskou soutěž způsoby, které nejsou nezbytné k dosažení cílů společné rybářské politiky.
KAPITOLA VI
INFORMACE O TRHU
Článek 42
Informace o trhu
1. Komise:
a)
shromažďuje, analyzuje a šíří ekonomické poznatky a znalosti týkající se trhu Unie s produkty rybolovu a akvakultury v celém dodavatelském řetězci, s přihlédnutím k mezinárodním souvislostem;
b)
poskytuje praktickou podporu organizacím producentů a meziodvětvovým organizacím za účelem lepší koordinace informací mezi účastníky trhu a zpracovateli;
c)
pravidelně zkoumá ceny produktů rybolovu a akvakultury na trhu Unie v celém dodavatelském řetězci a provádí analýzy vývoje trhu;
d)
provádí ad hoc studie trhu a stanoví metodiku pro průzkumy tvorby cen.
2. K provádění odstavce1 využívá Komise tato opatření:
a)
usnadnění přístupu k dostupným údajům o produktech rybolovu a akvakultury, které byly shromážděny podle práva Unie;
b)
zpřístupnění informací o trhu, jako jsou například cenové průzkumy, tržní analýzy a studie, všem zúčastněným subjektům a široké veřejnosti přístupným a srozumitelným způsobem, s výhradou nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (19).
3. Členské státy přispívají k dosažení cílů uvedených v odstavci 1.
KAPITOLA VII
PROCESNÍ USTANOVENÍ
Článek 43
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
KAPITOLA VIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 44
Změna nařízení (ES) č. 1184/2006
Článek 1 nařízení (ES) č. 1184/2006 se nahrazuje tímto:
„Článek 1
Toto nařízení stanoví pravidla pro použití článků 101 až 106 a čl. 108 odst. 1 a 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na produkci produktů uvedených v příloze I Smlouvy o fungování EU nebo obchod s nimi, s výjimkou produktů, na něž se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 (20) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1379/2013 (21)
Článek 45
Změna nařízení (ES) č. 1224/2009
Nařízení (ES) č. 1224/2009 se mění takto:
1)
v čl. 57 odst. 1 se doplňují nové věty, které znějí:
„Členské státy provádí kontroly s cílem zajistit dodržování předpisů. Kontroly se mohou uskutečnit ve všech fázích uvádění produktů na trh a během přepravy.“;
2)
v článku 58 se odstavec 5 mění takto:
a)
písmeno g) se nahrazuje tímto:
„g)
informace pro spotřebitele stanovené v článku 35 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1379/2013 (22)
b)
písmeno h) se zrušuje.
Článek 46
Zrušení
Nařízení (ES) č. 104/2000 se zrušuje. Článek 4 se však použije do dne 12. prosince 2014.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze IV.
Článek 47
Pravidla zavádějící společné obchodní normy
Nadále se použijí pravidla zavádějící společné obchodní normy, zejména nařízení Rady (EHS) č. 2136/89 (23), nařízení Rady (EHS) č. 1536/92 (24) a nařízení Rady (ES) č. 2406/96 (25), jakož i další pravidla přijatá pro provádění společných obchodních norem, jako je nařízení Komise (EHS) č. 3703/85 (26).
Článek 48
Přezkum
Do 31. prosince 2022 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o výsledcích uplatňování tohoto nařízení.
Článek 49
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014, s výjimkou kapitoly IV a článku 45, jež se použijí ode dne 13. prosince 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. prosince 2013.
REGULAMENTUL (UE) NR. 1379/2013 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI
din 11 decembrie 2013
privind organizarea comună a piețelor în sectorul produselor pescărești și de acvacultură, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1184/2006 și (CE) nr. 1224/2009 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 104/2000 al Consiliului
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 42 și articolul 43 alineatul (2),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (2),
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (3),
întrucât:
(1)
Domeniul de aplicare al politicii comune în domeniul pescuitului cuprinde măsurile privind piețele de produse pescărești și de acvacultură din Uniune. Organizarea comună a piețelor în sectorul produselor pescărești și de acvacultură („organizarea comună a piețelor”), este o parte integrantă a politicii comune în domeniul pescuitului („PCP”) și ar trebui să contribuie la îndeplinirea obiectivelor acesteia. Dat fiind faptul că PCP este în curs de revizuire, organizarea comună a piețelor ar trebui adaptată în consecință.
(2)
Regulamentul (CE) nr. 104/2000 (4) ar trebui să fie revizuit pentru a se ține cont de deficiențele detectate în punerea în aplicare a dispozițiilor în vigoare, de evoluțiile recente de pe piețele din Uniune și de la nivel mondial, precum și de evoluția activităților de pescuit și acvacultură.
(3)
Pescuitul are o importanță deosebită în economia regiunilor costiere ale Uniunii, inclusiv în cea a regiunilor ultraperiferice. Având în vedere că această activitate asigură veniturile pescarilor din regiunile respective, este necesar să se adopte măsuri de promovare a stabilității pieței și a unei corelări mai apropiate între cerere și ofertă.
(4)
Dispozițiile organizării comune a piețelor ar trebui puse în aplicare cu respectarea angajamentelor internaționale ale Uniunii, în special în ceea ce privește angajamentele sale în temeiul dispozițiilor Organizației Mondiale a Comerțului. Atunci când au loc schimburi comerciale cu țări terțe privind produse pescărești și de acvacultură, ar trebui asigurate condiții de concurență loială, în special prin respectarea cerințelor privind sustenabilitatea și aplicarea standardelor sociale echivalente celor care se aplică produselor din Uniune.
(5)
Este important ca gestionarea organizării comune a piețelor să fie ghidată de principiile de bună administrare a PCP.
(6)
Pentru realizarea cu succes a organizării comune a piețelor, este esențial ca, prin intermediul campaniilor de marketing și de educare, consumatorii să fie informați cu privire la importanța consumului de pește și la marea varietate de specii disponibile, precum și cu privire la importanța înțelegerii informațiilor de pe etichete.
(7)
Organizațiile de producători din domeniul pescuitului și organizațiile de producători din domeniul acvaculturii („organizații de producători”) sunt esențiale pentru îndeplinirea obiectivelor PCP și ale organizării comune a piețelor. Prin urmare, este necesar să le crească responsabilitățile și să se ofere sprijinul financiar necesar pentru a le permite să joace un rol mai însemnat în gestionarea de zi cu zi a pescuitului, respectând în același timp cadrul definit de obiectivele PCP. De asemenea, este necesar să se garanteze că membrii acestor organizații desfășoară activități de pescuit și de acvacultură sustenabile, îmbunătățesc introducerea pe piață a produselor, culeg informații privitoare la acvacultură și își îmbunătățesc propriile venituri. În cadrul procesului de îndeplinire a acestor obiective, organizațiile de producători ar trebui să țină seama de diferitele condiții din sectorul pescuitului și acvaculturii prevalente în Uniune, inclusiv din regiunile ultraperiferice, și în special de caracteristicile specifice ale pescuitului la scară mică și ale acvaculturii extensive. Autoritățile naționale competente ar trebui să poată să își asume responsabilitatea pentru punerea în aplicare a acestor obiective, cooperând îndeaproape cu organizațiile de producători în ceea ce privește aspectele de gestionare, inclusiv, atunci când este necesar, în ceea ce privește alocarea cotelor și gestionarea efortului de pescuit, în funcție de nevoile fiecărei activități de pescuit.
(8)
Ar trebui luate măsuri pentru a se încuraja participarea adecvată și reprezentativă a micilor producători.
(9)
Pentru consolidarea competitivității și a viabilității organizațiilor de producători, ar trebui definite în mod clar criterii corespunzătoare pentru înființarea acestora.
(10)
Organizațiile interprofesionale care sunt constituite din diferite categorii de operatori din sectorul pescuitului și al acvaculturii au potențialul de a contribui la îmbunătățirea coordonării activităților de comercializare în cadrul lanțului de aprovizionare și la elaborarea unor măsuri relevante pentru întregul sector.
(11)
Este oportun să se stabilească condiții comune de recunoaștere a organizațiilor de producători și a organizațiilor interprofesionale de către statele membre, în vederea extinderii normelor adoptate de organizațiile de producători și organizațiile interprofesionale, precum și pentru partajarea costurilor care decurg din această extindere. Extinderea aplicării normelor ar trebui supusă autorizării de către Comisie.
(12)
Întrucât stocurile de pește reprezintă resurse comune, exploatarea sustenabilă și eficientă a acestora poate fi mai bine realizată, în anumite cazuri, de organizații compuse din membri provenind din state membre diferite și din regiuni diferite. Prin urmare, este necesar, de asemenea, să se încurajeze posibilitatea înființării de organizații de producători și de asociații de organizații de producători la nivel național sau transnațional, bazate, după caz, pe regiunile biogeografice. Aceste organizații ar trebui să ia forma unor parteneriate care urmăresc elaborarea de norme comune și obligatorii și asigurarea de condiții de concurență echitabile pentru toate părțile implicate în pescuit. Cu ocazia înființării unor astfel de organizații, este necesar să se asigure faptul că acestea sunt supuse în continuare normelor privind concurența prevăzute în prezentul regulament și că se respectă necesitatea de a menține legătura între comunitățile costiere individuale, pescuitul pe care l-au desfășurat și apele pe care le-au exploatat în mod tradițional.
(13)
Comisia ar trebui să încurajeze adoptarea de măsuri pentru a sprijini participarea femeilor în cadrul organizațiilor de producători din domeniul acvaculturii.
(14)
Pentru ca organizațiile de producători să își poată orienta membrii către activități de pescuit și acvacultură sustenabile, acestea ar trebui să pregătească și să prezinte autorităților competente din statele lor membre un plan de producție și de comercializare care să conțină măsurile necesare pentru îndeplinirea de către aceștia a obiectivelor lor.
(15)
Pentru a atinge obiectivele PCP referitoare la aruncarea înapoi în mare, este nevoie să se utilizeze pe scară largă unelte selective de pescuit în scopul de a evita capturarea peștilor care sunt sub dimensiunea minimă acceptată.
(16)
Caracterul imprevizibil al activităților de pescuit face oportună instituirea unui mecanism de stocare a produselor pescărești destinate consumului uman, cu scopul de a favoriza o mai mare stabilitate a pieței și de a spori veniturile obținute din produse, în special prin crearea de valoare adăugată. Respectivul mecanism ar trebui să contribuie la stabilizarea și convergența piețelor locale din Uniune, în vederea realizării obiectivelor pieței interne.
(17)
Pentru a ține seama de diversitatea prețurilor în întreaga Uniune, fiecare organizație de producători din domeniul pescuitului ar trebui să aibă dreptul de a face o propunere privind un preț de declanșare a mecanismului de stocare. Acest preț de declanșare ar trebui să fie stabilit astfel încât să fie menținută o concurență loială între operatori.
(18)
Stabilirea și aplicarea unor standarde comune de comercializare ar trebui să facă posibilă aprovizionarea pieței cu produse sustenabile, actualizarea întregului potențial al pieței interne în sectorul produselor pescărești și de acvacultură și ar trebui să faciliteze activitățile de comercializare bazate pe concurență loială, contribuind astfel la îmbunătățirea profitabilității producției. În acest scop, standardele de comercializare actuale ar trebui să se aplice în continuare.
(19)
Este necesar să se asigure că produsele importate care intră pe piața Uniunii respectă aceleași cerințe și standarde de comercializare pe care trebuie să le îndeplinească producătorii din Uniune.
(20)
Pentru a garanta un nivel ridicat de protecție a sănătății umane, produsele pescărești și de acvacultură introduse pe piața Uniunii, indiferent de originea lor, ar trebui să respecte normele aplicabile privind siguranța și igiena produselor alimentare.
(21)
Pentru a permite consumatorilor să ia decizii în cunoștință de cauză, este necesar ca aceștia să primească informații clare și cuprinzătoare, printre altele, cu privire la originea și metoda de fabricare a produselor.
(22)
Utilizarea unei etichete ecologice pentru produsele pescărești și de acvacultură, indiferent dacă acestea provin din interiorul sau din exteriorul Uniunii, oferă posibilitatea informării clare cu privire la sustenabilitatea ecologică a acestor produse. Prin urmare, Comisia ar trebui să examineze posibilitatea elaborării și stabilirii unor criterii minime pentru crearea unei etichete ecologice la nivelul Uniunii pentru produsele pescărești și de acvacultură.
(23)
În scopul asigurării protecției consumatorului, autoritățile naționale competente responsabile cu monitorizarea și asigurarea îndeplinirii obligațiilor prevăzute de prezentul regulament ar trebui să utilizeze la maximum tehnologia disponibilă, inclusiv testele ADN, pentru a descuraja etichetarea falsă a capturilor de către operatori.
(24)
Normele în materie de concurență referitoare la acorduri, decizii și practici menționate la articolul 101 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene („TFUE”) ar trebui să se aplice la producția sau la comercializarea produselor pescărești și de acvacultură, în măsura în care aplicarea acestora nu împiedică funcționarea organizării comune a pieței și nu pune în pericol îndeplinirea obiectivelor prevăzute la articolul 39 din TFUE.
(25)
Este oportună stabilirea de norme privind concurența aplicabile producției și comercializării de produse pescărești și de acvacultură, ținând cont de caracteristicile specifice ale sectorului pescuitului și acvaculturii, inclusiv de fragmentarea acestuia, de faptul că peștele reprezintă o resursă comună și de volumul mare de importuri, cărora ar trebui să li se aplice normele care se aplică produselor pescărești și de acvacultură din Uniune. În interesul simplificării, dispozițiile relevante din Regulamentul (CE) nr. 1184/2006 al Consiliului (5) ar trebui să fie încorporate în prezentul regulament. Prin urmare, Regulamentul (CE) nr. 1184/2006 nu ar trebui să mai fie aplicabil produselor pescărești și de acvacultură.
(26)
Este necesară o îmbunătățire a culegerii, prelucrării și diseminării informațiilor economice privind piețele din sectorul produselor pescărești și de acvacultură din Uniune.
(27)
Pentru a se asigura condiții uniforme pentru punerea în aplicare a dispozițiilor prezentului regulament în ceea ce privește: termenele și procedurile, precum și forma cererilor pentru recunoașterea organizațiilor de producători și a organizațiilor interprofesionale și pentru retragerea acestei recunoașteri; formatul, termenele și procedurile care urmează a fi aplicate de către statele membre pentru comunicarea deciziilor de acordare sau de retragere a recunoașterii; formatul și procedura de notificare de către statele membre a normelor obligatorii pentru toți producătorii sau operatorii; formatul și structura planurilor de producție și de comercializare, precum și procedura și termenele pentru trimiterea și aprobarea acestora; formatul de publicare de către statele membre a prețurilor de declanșare, ar trebui să i se confere Comisiei competențe de executare. Aceste competențe ar trebui exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (6).
(28)
Regulamentul (CE) nr. 104/2000 ar trebui abrogat. Cu toate acestea, pentru a asigura o continuitate în furnizarea de informații consumatorilor, articolul 4 din respectivul regulament ar trebui să se aplice în continuare până la 12 decembrie 2014.
(29)
Deoarece obiectivul prezentului regulament, și anume instituirea organizării comune a piețelor în sectorul produselor pescărești și de acvacultură nu poate fi realizat în mod satisfăcător de către statele membre din cauza naturii comune a piețelor din sectorul pescuitului și acvaculturii și, în consecință, având în vedere amploarea și efectele sale și necesitatea unor acțiuni comune, poate fi realizat mai bine la nivelul Uniunii, aceasta poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat în articolul respectiv, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv.
(30)
Regulamentele (CE) nr. 1184/2006 și (CE) nr. 1224/2009 ar trebui prin urmare modificate în consecință,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL I
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Obiect
(1) Se instituie o organizare comună a piețelor pentru produsele pescărești și de acvacultură („organizarea comună a piețelor”).
(2) Organizarea comună a piețelor conține următoarele elemente:
(a)
organizații profesionale;
(b)
standarde de comercializare;
(c)
informarea consumatorilor;
(d)
norme privind concurența;
(e)
cunoașterea pieței.
(3) Organizarea comună a piețelor este completată, în ceea ce privește aspectele externe, de Regulamentul (UE) nr. 1220/2012 al Consiliului (7), precum și de Regulamentul (UE) nr. 1026/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (8).
(4) Punerea în aplicare a organizării comune a piețelor este eligibilă pentru a primi sprijin financiar din partea Uniunii în conformitate cu un act juridic al Uniunii care va fi adoptat în viitor și care va institui condițiile sprijinului financiar pentru politica în domeniul maritim și în domeniul pescuitului pentru perioada 2014 - 2020.
Articolul 2
Domeniu de aplicare
Organizarea comună a piețelor se aplică produselor pescărești și de acvacultură enumerate în anexa I la prezentul regulament care sunt comercializate în Uniune.
Articolul 3
Obiective
Obiectivele organizării comune a piețelor sunt cele prevăzute la articolul 35 din Regulamentul (UE) nr. 1380/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (9).
Articolul 4
Principii
Organizarea comună a piețelor este ghidată de principiile bunei guvernanțe prevăzute la articolul 3 din Regulamentul (UE) nr. 1380/2013.
Articolul 5
Definiții
În sensul prezentului regulament, se aplică definițiile menționate la articolul 4 din Regulamentul (UE) nr. 1380/2013, precum și definițiile menționate la articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 al Consiliului (10), la articolul 2 din Regulamentul (UE) nr. 1169/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (11), la articolele 2 și 3 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului (12), precum și la articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 1333/2008 al Parlamentului European și al Consiliului (13). Se aplică de asemenea următoarele definiții:
(a)
„produse pescărești” înseamnă organismele acvatice care rezultă din orice activitate de pescuit sau produsele derivate din acestea, astfel cum sunt enumerate în anexa I;
(b)
„produse de acvacultură” înseamnă organismele acvatice în orice stadiu al ciclului lor de viață care rezultă din orice activitate de acvacultură sau produsele provenite din aceasta, astfel cum sunt enumerate în anexa I;
(c)
„producător” înseamnă orice persoană fizică sau juridică care utilizează mijloace de producție pentru obținerea produselor pescărești sau de acvacultură, în vederea introducerii acestora pe piață;
(d)
„sectorul pescuitului și al acvaculturii” înseamnă acel sector al economiei care include toate activitățile de producție, prelucrare și comercializare a produselor pescărești și de acvacultură;
(e)
„a face disponibil pe piață” înseamnă orice tip de furnizare a unui produs pescăresc sau de acvacultură spre distribuire, consum sau utilizare pe piața Uniunii în cursul unei activități comerciale, fie în schimbul unei plăți, fie gratuit;
(f)
„introducere pe piață” înseamnă punerea la dispoziție pentru prima dată a unui produs pescăresc sau de acvacultură pe piața Uniunii;
(g)
„comerț cu amănuntul” înseamnă manipularea și/sau prelucrarea produselor alimentare și depozitarea lor la punctele de vânzare sau de livrare către consumatorul final, inclusiv terminalele de distribuție, operațiunile de catering, cantinele de fabrică, cateringul instituțional, restaurantele și alte operațiuni similare din domeniul serviciilor alimentare, magazinele, centrele de distribuție de tip supermarket și punctele de vânzare cu ridicata;
(h)
„produse pescărești și de acvacultură preambalate” înseamnă produse pescărești și de acvacultură care sunt „produse alimentare preambalate” în sensul menționat la articolul 2 alineatul (2) litera (e) din Regulamentul (UE) nr. 1169/2011.
CAPITOLUL II
ORGANIZAȚII PROFESIONALE
SECȚIUNEA I
Înființare, obiective și măsuri
Articolul 6
Înființarea organizațiilor de producători din domeniul pescuitului și a organizațiilor de producători din domeniul acvaculturii
(1) Este posibilă înființarea de organizații de producători din domeniul pescuitului și de organizații de producători din domeniul acvaculturii („organizații de producători”) la inițiativa producătorilor de produse pescărești sau de acvacultură din unul sau mai multe state membre, precum și recunoașterea acestora în conformitate cu secțiunea II.
(2) Situația specifică a micilor producători este luată în considerare la înființarea de organizații de producători, după caz.
(3) O organizație de producători care este reprezentativă atât pentru activitățile de pescuit, cât și pentru cele de acvacultură, poate fi instituită ca organizație de producători comună în domeniul pescuitului și acvaculturii.
Articolul 7
Obiectivele organizațiilor de producători
(1) Organizațiile de producători urmăresc următoarele obiective:
(a)
promovarea desfășurării de către membrii lor a unor activități de pescuit viabile și sustenabile, în deplină conformitate cu politica de conservare, astfel cum este prevăzută în special în Regulamentul (UE) nr. 1380/2013 și în dreptul mediului, cu respectarea politicii sociale, și, în cazul în care statul membru în cauză prevede acest lucru, participarea la gestionarea resurselor biologice marine;
(b)
evitarea și reducerea, pe cât posibil, a capturilor nedorite de stocuri comerciale și, după caz, utilizarea optimă a acestor capturi, fără a crea o piață pentru astfel de capturi ale căror dimensiuni sunt inferioare dimensiunilor de referință minime pentru conservare, în conformitate cu articolul 15 din Regulamentul (UE) nr. 1380/2013;
(c)
contribuția la trasabilitatea produselor pescărești și accesul la informații clare și cuprinzătoare pentru consumatori;
(d)
contribuția la eliminarea pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat.
(2) Organizațiile de producători urmăresc următoarele obiective:
(a)
promovarea desfășurării de către membri a unor activități de acvacultură sustenabile prin oferirea de oportunități pentru dezvoltarea acestora, în deplină conformitate, în special, cu Regulamentul (UE) nr. 1380/2013 și cu dreptul mediului, cu respectarea politicii sociale;
(b)
garantarea conformității activităților desfășurate de membrii lor cu planurile strategice naționale menționate la articolul 34 din Regulamentul (UE) nr. 1380/2013;
(c)
depunerea de eforturi pentru a garanta faptul că hrana pe bază de pește utilizată în acvacultură provine din activități de pescuit gestionate în mod sustenabil.
(3) Pe lângă obiectivele prevăzute la alineatele (1) și (2), organizațiile de producători urmăresc două sau mai multe dintre următoarele obiective:
(a)
îmbunătățirea condițiilor pentru introducerea pe piață a produselor pescărești și de acvacultură provenind de la membrii lor;
(b)
îmbunătățirea rentabilității economice;
(c)
stabilizarea piețelor;
(d)
asigurarea unei contribuții la aprovizionarea cu alimente și promovarea unor standarde înalte de calitate și siguranță alimentară, contribuind totodată la ocuparea forței de muncă în zonele de coastă și rurale;
(e)
reducerea impactului activităților de pescuit asupra mediului, inclusiv prin adoptarea de măsuri pentru îmbunătățirea selectivității uneltelor de pescuit.
(4) Organizațiile de producători pot urmări și alte obiective, cu titlu complementar.
Articolul 8
Măsuri care pot fi adoptate de organizațiile de producători
(1) Pentru a atinge obiectivele prevăzute la articolul 7, organizațiile de producători pot, printre altele, recurge la următoarele:
(a)
ajustarea producției la cerințele pieței;
(b)
canalizarea ofertei și a comercializării produselor membrilor lor;
(c)
promovarea produselor pescărești și de acvacultură din Uniune ale membrilor lor într-un mod nediscriminatoriu, de exemplu prin utilizarea certificării, și în special a denumirilor de origine, a sigiliilor de calitate, a denumirilor geografice, a specialităților tradiționale garantate și a meritelor de sustenabilitate;
(d)
controlul pentru a asigura conformității activităților desfășurate de membrii lor cu normele stabilite de organizația de producători în cauză și luarea de măsuri pentru a asigura această conformitate;
(e)
promovarea unor programe de formare profesională și de cooperare pentru a încuraja tinerii să intre în acest sector;
(f)
reducerea impactului activităților de pescuit asupra mediului, inclusiv prin adoptarea de măsuri pentru îmbunătățirea selectivității uneltelor de pescuit;
(g)
promovarea utilizării tehnologiei informațiilor și comunicațiilor pentru o comercializare îmbunătățită și prețuri mai bune;
(h)
facilitarea accesului consumatorilor la informațiile referitoare la produsele pescărești și de acvacultură.
(2) Organizațiile de producători din domeniul pescuitului pot recurge de asemenea la următoarele măsuri:
(a)
planificarea colectivă și gestionarea colectivă a activităților de pescuit ale membrilor lor, sub rezerva organizării de către statele membre a gestionării resurselor biologice marine, inclusiv elaborarea și punerea în aplicare de măsuri pentru a îmbunătăți selectivitatea activităților de pescuit și consilierea autorităților competente;
(b)
evitarea și minimizarea capturilor nedorite prin implicarea în elaborarea și aplicarea unor măsuri tehnice, precum și utilizarea optimă a capturilor nedorite de stocuri comerciale fără a crea o piață pentru astfel de capturi ale căror dimensiuni sunt inferioare dimensiunilor de referință minime pentru conservare, în conformitate cu articolul 15 alineatul (11) din Regulamentul (UE) nr. 1380/2013și cu articolul 34 alineatul (2) din prezentul regulament, după caz;
(c)
gestionarea depozitării temporare a produselor pescărești în conformitate cu articolele 30 și 31 din prezentul regulament.
(3) Organizațiile de producători din domeniul acvaculturii pot recurge de asemenea la următoarele măsuri:
(a)
promovarea activităților de acvacultură sustenabile, în special în ceea ce privește protecția mediului, sănătatea animală și bunăstarea animalelor;
(b)
colectarea de informații privind produsele comercializate, inclusiv informații economice privind primele vânzări și previziunile de producție;
(c)
colectarea de informații referitoare la mediu;
(d)
planificarea gestionării activităților de acvacultură ale membrilor lor; și
(e)
susținerea programelor destinate profesioniștilor, în scopul promovării produselor de acvacultură sustenabile;
Articolul 9
Înființarea asociațiilor de organizații de producători
(1) Este posibilă înființarea unei asociații de organizații de producători la inițiativa organizațiilor de producători recunoscute într-unul sau mai multe state membre.
(2) Dispozițiile din prezentul regulament aplicabile organizațiilor de producători se aplică și asociațiilor de organizații de producători, cu excepția existenței unor dispoziții contrare.
Articolul 10
Obiectivele asociațiilor de organizații de producători
(1) Asociațiile de organizații de producători urmăresc următoarele obiective:
(a)
îndeplinirea într-un mod mai eficient și mai durabil a oricăruia dintre obiectivele organizațiilor de producători participante, stabilite la articolul 7;
(b)
coordonarea și dezvoltarea activităților de interes comun pentru organizațiile de producători participante.
(2) Asociațiile de organizații de producători sunt eligibile pentru sprijin financiar în conformitate cu un act juridic al Uniunii care va fi adoptat în viitor și care va stabili condițiile sprijinului financiar pentru politica în domeniul maritim și în domeniul pescuitului pentru perioada 2014 - 2020.
Articolul 11
Înființarea organizațiilor interprofesionale
Este posibilă înființarea de organizații interprofesionale, la inițiativa operatorilor din domeniul produselor pescărești și de acvacultură din unul sau mai multe state membre, precum și recunoașterea acestora în conformitate cu secțiunea II.
Articolul 12
Obiectivele organizațiilor interprofesionale
Organizațiile interprofesionale îmbunătățesc coordonarea și condițiile introducerii pe piața Uniunii a produselor pescărești și de acvacultură.
Articolul 13
Măsuri care pot fi aplicate de organizațiile interprofesionale
Pentru a atinge obiectivele menționate la articolul 12, organizațiile interprofesionale pot recurge la următoarele măsuri:
(a)
întocmirea de contracte standard compatibile cu legislația Uniunii;
(b)
promovarea produselor pescărești și de acvacultură din Uniune într-un mod nediscriminatoriu, de exemplu prin utilizarea certificării și în special a denumirilor de origine, a sigiliilor de calitate, a denumirilor geografice, a specialităților tradiționale garantate și a meritelor de sustenabilitate;
(c)
stabilirea de norme privind producția și comercializarea produselor pescărești și de acvacultură mai stricte decât cele prevăzute de legislația Uniunii sau de cea națională;
(d)
îmbunătățirea calității și a cunoștințelor despre producție și piață, precum și a transparenței acestora, și desfășurarea de activități de formare profesională, de exemplu cu privire la chestiuni legate de calitate și trasabilitate, la siguranța alimentară și pentru încurajarea inițiativelor în domeniul cercetării;
(e)
desfășurarea de activități de cercetare și studii de piață și dezvoltarea de tehnici de optimizare a funcționării pieței, inclusiv prin utilizarea tehnologiei informațiilor și comunicațiilor, precum și culegerea de date socioeconomice;
(f)
furnizarea informațiilor și realizarea activității de cercetare necesare pentru a furniza o ofertă sustenabilă care să corespundă cerințelor pieței și așteptărilor consumatorilor în ceea ce privește cantitatea, calitatea și prețul;
(g)
promovarea, în rândul consumatorilor, a speciilor obținute din stocurile sustenabile de pește care au o valoare nutritivă apreciabilă și nu sunt consumate la scară largă;
(h)
controlul conformității activităților desfășurate de membrii lor cu normele stabilite de organizația interprofesională în cauză și luarea de măsuri pentru a asigura această conformitate.
SECȚIUNEA II
Recunoaștere
Articolul 14
Recunoașterea organizațiilor de producători
(1) Statele membre pot recunoaște ca organizații de producători toate grupurile instituite la inițiativa unor producători de produse pescărești sau de acvacultură care solicită o asemenea recunoaștere, cu condiția ca acestea:
(a)
să respecte principiile prevăzute la articolul 17 și normele adoptate pentru aplicarea acestora;
(b)
să fie suficient de active economic pe teritoriul statului membru în cauză sau pe o parte din teritoriul său, în special în ceea ce privește numărul de membri sau volumul producției comercializabile;
(c)
să aibă personalitate juridică în conformitate cu dreptul intern al statului membru în cauză, să fie stabilite și să-și aibă sediul social pe teritoriul său;
(d)
să fie capabile să urmărească obiectivele prevăzute la articolul 7;
(e)
să respecte normele privind concurența menționate în capitolul V;
(f)
să nu abuzeze de o poziție dominantă pe o anumită piață; și
(g)
să furnizeze informații relevante legate de componența, conducerea și sursele lor de finanțare.
(2) Organizațiile de producători recunoscute înainte de 29 decembrie 2013 sunt considerate a fi organizații de producători în sensul prezentului regulament. și a fi ținute să respecte dispozițiile acestuia.
Articolul 15
Sprijin financiar acordat organizațiilor de producători și asociațiilor de organizații de producători
Măsurile de comercializare privind produsele pescărești și de acvacultură care au drept scop crearea sau restructurarea organizațiilor de producători sau ale asociațiilor de organizații de producători pot fi sprijinite financiar în conformitate cu un act juridic al Uniunii care va fi adoptat în viitor și care va institui condițiile sprijinului financiar pentru politica în domeniul maritim și în domeniul pescuitului pentru perioada 2014 - 2020.
Articolul 16
Recunoașterea organizațiilor interprofesionale
(1) Statele membre pot recunoaște, ca organizații interprofesionale, grupurile de operatori stabilite pe teritoriul lor care solicită o asemenea recunoaștere, cu condiția ca acestea:
(a)
să respecte principiile prevăzute la articolul 17 și normele adoptate pentru aplicarea acestora;
(b)
să reprezinte o parte semnificativă a activității de producție, precum și fie a activităților de prelucrare, fie a celor de comercializare, fie ambele, în ceea ce privește produsele pescărești și de acvacultură sau produsele prelucrate din produse pescărești și de acvacultură;
(c)
să nu fie ele însele implicate în producția, prelucrarea sau comercializarea produselor pescărești și de acvacultură sau a produselor prelucrate din produse pescărești și de acvacultură;
(d)
să aibă personalitate juridică în conformitate cu dreptul intern a unui stat membru, să fie stabilite pe teritoriul respectivului stat membru și să își aibă sediul social acolo;
(e)
să fie capabile să urmărească obiectivele prevăzute la articolul 12;
(f)
să țină seama de interesul consumatorilor;
(g)
să nu împiedice funcționarea corespunzătoare a organizării comune a piețelor; și
(h)
să respecte normele privind concurența menționate în capitolul V.
(2) Organizațiile instituite înainte de 29 decembrie 2013 pot fi recunoscute ca organizații interprofesionale în sensul prezentului regulament, cu condiția ca statul membru în cauză să se asigure că acestea respectă dispozițiile prezentului regulament cu privire la organizațiile interprofesionale.
(3) Organizațiile interprofesionale recunoscute înainte de 29 decembrie 2013 sunt considerate a fi organizații interprofesionale în sensul prezentului regulament, și a fi ținute să respecte dispozițiile acestuia.
Articolul 17
Funcționarea internă a organizațiilor de producători și a organizațiilor interprofesionale
Funcționarea internă a organizațiilor de producători și a organizațiilor interprofesionale prevăzute la articolele 14 și 16 se bazează pe următoarele principii:
(a)
respectarea de către membrii lor a normelor adoptate de organizație în ceea ce privește exploatarea, producția și comercializarea produselor pescărești;
(b)
nediscriminarea între membrii lor, în special pe motiv de naționalitate sau loc de rezidență;
(c)
perceperea unei contribuții financiare de la membrii lor pentru finanțarea organizației;
(d)
funcționarea democratică, care să le permită membrilor lor să controleze organizația din care fac parte și deciziile acesteia;
(e)
impunerea de sancțiuni eficace, proporționale și cu efect de descurajare pentru nerespectarea obligațiilor prevăzute în normele interne ale organizației în cauză, în special în caz de neplată a contribuțiilor financiare;
(f)
definirea normelor privind admiterea de noi membri și retragerea calității de membru;
(g)
definirea normelor contabile și bugetare necesare pentru gestionarea organizației.
Articolul 18
Controale și retragerea recunoașterii de către statele membre
(1) Statele membre desfășoară controale la intervale regulate, pentru a verifica dacă organizațiile de producători și organizațiile interprofesionale se conformează condițiilor de recunoaștere prevăzute la articolele 14, respectiv 16. Recunoașterea poate fi retrasă în cazul în care se constată o neconformitate.
(2) Statul membru pe teritoriul căruia se află sediul social al unei organizații de producători sau al unei organizații interprofesionale care are membri din diferite state membre sau al unei asociații de organizații de producători recunoscute în diferite state membre pune bazele cooperării administrative necesare pentru efectuarea controalelor asupra activităților organizației de producători sau ale asociației în cauză, în colaborare cu statele membre implicate.
Articolul 19
Alocarea posibilităților de pescuit
Atunci când își îndeplinește sarcinile, o organizație de producători ai cărei membri sunt resortisanți ai unor state membre diferite sau o asociație de organizații de producători recunoscute în diferite state membre respectă dispozițiilor care reglementează alocarea posibilităților de pescuit între statele membre, în conformitate cu articolul 16 din Regulamentul (UE) nr. 1380/2013.
Articolul 20
Controale efectuate de Comisie
(1) Pentru a se asigura că sunt respectate condițiile pentru recunoașterea organizațiilor de producători sau a organizațiilor interprofesionale prevăzute la articolele 14, respectiv16, Comisia poate să efectueze controale și, dacă este cazul, solicită ca statele membre să retragă recunoașterea organizațiilor de producători sau a organizațiilor interprofesionale.
(2) Statele membre comunică Comisiei, prin mijloace electronice, orice decizie de acordare sau de retragere a recunoașterii. Comisia pune toate aceste informații la dispoziția publicului.
Articolul 21
Acte de punere în aplicare
(1) Comisia adoptă acte de punere în aplicare referitoare la:
(a)
termenele și procedurile, precum și forma cererilor pentru recunoașterea organizațiilor de producători și a organizațiilor interprofesionale în temeiul articolelor 14, respectiv 16, sau pentru retragerea acestei recunoașteri în temeiul articolului 18;
(b)
formatul, termenele și procedurile care trebuie aplicate de către statele membre pentru comunicarea către Comisie a oricărei decizii de acordare sau de retragere a recunoașterii în temeiul articolului 20 alineatul (2).
Actele de punere în aplicare adoptate în temeiul literei (a) se adaptează, după caz, la caracteristicile specifice ale pescuitului la scară mică și ale acvaculturii.
(2) Actele de punere în aplicare menționate la alineatul (1) se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 43 alineatul (2).
SECȚIUNEA III
Extinderea normelor
Articolul 22
Extinderea normelor organizațiilor de producători
(1) Un stat membru poate declara normele convenite în cadrul unei organizații de producători ca fiind obligatorii și pentru producătorii care nu sunt membri ai organizației și care comercializează produsele în zona în care organizația de producători este reprezentativă, cu condiția ca:
(a)
organizația de producători să fi fost înființată de cel puțin un an și să fie considerată reprezentativă pentru producția și comercializarea, inclusiv, dacă este cazul, pentru sectorul pescuitului la scară mică și al pescuitului artizanal, dintr-un stat membru, și să trimită o cerere către autoritățile naționale competente;
(b)
normele a căror aplicare urmează să fie extinsă să privească oricare dintre măsurile aplicabile organizațiilor de producători, prevăzute la articolul 8 alineatul (1) literele (a), (b) și (c), la articolul 8 alineatul (2) literele (a) și (b) și la articolul 8 alineatul (3) literele (a) - (e);
(c)
normele privind concurența menționate în capitolul V să fie respectate.
(2) În sensul alineatului (1) litera (a), o organizație de producători din domeniul pescuitului este considerată reprezentativă atunci când este responsabilă pentru cel puțin 55 % din cantitățile din produsul relevant comercializate în anul precedent, în zona în care se propune extinderea aplicării normelor.
(3) În sensul alineatului (1) litera (a), o organizație de producători din domeniul acvaculturii este considerată reprezentativă atunci când este responsabilă pentru cel puțin 40 % din cantitățile din produsul relevant comercializate în anul precedent, în zona în care se propune extinderea aplicării normelor.
(4) Normele a căror aplicare urmează să fie extinsă la producătorii care nu sunt membri ai organizației se aplică pentru o perioadă cuprinsă între 60 de zile și 12 luni.
Articolul 23
Extinderea normelor organizațiilor interprofesionale
(1) Un stat membru poate declara unele dintre acordurile, deciziile sau practicile concertate convenite în cadrul unei organizații interprofesionale ca fiind obligatorii într-una sau mai multe zone date și pentru alți operatori care nu aparțin organizației, cu condiția ca:
(a)
organizația interprofesională să reprezinte cel puțin 65 % din fiecare dintre cel puțin două din următoarele activități: producția, prelucrarea sau comercializarea produsului relevant în cursul anului precedent în zona sau zonele în cauză ale unui stat membru să trimită o cerere autorităților naționale competente; și
(b)
normele a căror aplicare urmează să fie extinsă la alți operatori să privească oricare dintre măsurile aplicabile organizațiilor interprofesionale, prevăzute la articolul 13 literele (a) - (g), și să nu îi afecteze pe ceilalți operatori din statul membru respectiv sau din Uniune.
(2) Extinderea normelor poate fi declarată obligatorie pe o perioadă de cel mult trei ani, fără a aduce atingere articolului 25 alineatul (4).
Articolul 24
Răspundere
În cazul în care aplicarea normelor este extinsă la nemembri în conformitate cu articolele 22 și 23, statul membru în cauză poate decide că aceștia datorează organizației de producători sau organizației interprofesionale echivalentul tuturor sau al unei părți din costurile suportate de către membri în urma aplicării normelor extinse asupra nemembrilor.
Articolul 25
Autorizarea de către Comisie
(1) Statele membre notifică Comisiei normele pe care intenționează să le declare obligatorii pentru toți producătorii sau operatorii dintr-una sau mai multe zone date, în temeiul articolelor 22 și 23.
(2) Comisia adoptă o decizie care autorizează extinderea aplicării normelor menționate la alineatul (1), cu condiția ca:
(a)
dispozițiile prevăzute la articolele 22 și 23 să fie respectate;
(b)
dispozițiile privind regulile de concurență menționate în capitolul V să fie respectate;
(c)
extinderea să nu pună în pericol libertatea schimburilor comerciale; și
(d)
îndeplinirea obiectivelor prevăzute la articolul 39 din tratat să nu fie compromise.
(3) În termen de o lună de la primirea notificării, Comisia ia o decizie prin care autorizează sau refuză extinderea aplicării normelor, după care informează statele membre în această privință. În cazul în care Comisia nu a luat o decizie în termen de o lună de le primirea notificării, se consideră că extinderea normelor a fost autorizată de Comisie.
(4) O extindere autorizată a aplicării normelor se poate aplica în continuare după expirarea perioadei inițiale, inclusiv prin acord tacit, fără o reînnoire explicită a autorizației, cu condiția ca statul membru vizat să fi notificat Comisia, cel puțin cu o lună înaintea expirării respectivei perioade inițiale, în legătură cu perioada suplimentară de aplicare, iar Comisia să fi autorizat o asemenea aplicare prelungită sau să nu fi prezentat obiecții în privința acesteia în termen de o lună de la primirea unei asemenea notificări.
Articolul 26
Retragerea autorizației
Comisia poate să efectueze controale și poate să retragă autorizația pentru extinderea aplicării normelor, în cazul în care constată că una dintre condițiile pentru emiterea acestei autorizații nu este îndeplinită. Comisia informează statele membre în această privință.
Articolul 27
Acte de punere în aplicare
Comisia adoptă acte de punere în aplicare privind formatul și procedura de notificare prevăzute la articolul 25 alineatul (1). Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 43 alineatul (2).
SECȚIUNEA IV
Planificarea producției și a comercializării
Articolul 28
Planul de producție și de comercializare
(1) Fiecare organizație de producători prezintă spre aprobare un plan de producție și de comercializare propriilor autorități naționale competente, pentru cel puțin speciile principale pe care le comercializează. Astfel de planuri de producție și de comercializare vizează realizarea obiectivelor prevăzute la articolele 3 și 7.
(2) Planul de producție și de comercializare include:
(a)
un program de producție pentru speciile capturate sau crescute;
(b)
o strategie de comercializare pentru a adapta cantitatea, calitatea și prezentarea ofertei la cerințele pieței;
(c)
măsuri care să fie luate de organizația de producători pentru a contribui la realizarea obiectivelor prevăzute la articolul 7;
(d)
măsuri speciale anticipate de adaptare a ofertei de specii care de obicei prezintă dificultăți de comercializare pe parcursul anului;
(e)
sancțiuni aplicabile membrilor care încalcă deciziile adoptate pentru punerea în aplicare a planului în cauză.
(3) Autoritățile naționale competente aprobă planul de producție și de comercializare. Odată aprobat, organizația de producători pune imediat în aplicare planul.
(4) Organizațiile de producători pot revizui planul de producție și de comercializare și în acest caz prezintă planul revizuit spre aprobare autorităților naționale competente.
(5) Organizația de producători pregătește un raport anual privind activitățile sale în cadrul planului de producție și de comercializare și îl prezintă spre aprobare autorităților naționale competente.
(6) Organizațiile de producători pot primi sprijin financiar pentru pregătirea și punerea în aplicare a planurilor de producție și de comercializare în conformitate cu un act juridic al Uniunii care va fi adoptat în viitor și care va institui condițiile sprijinului financiar pentru politica în domeniul maritim și în domeniul pescuitului pentru perioada 2014 - 2020.
(7) Statele membre efectuează controale pentru a se asigura că fiecare organizație de producători își îndeplinește obligațiile prevăzute la prezentul articol. Recunoașterea poate fi retrasă în cazul în care se constată nerespectarea acestor obligații.
Articolul 29
Acte de punere în aplicare
(1) Comisia adoptă acte de punere în aplicare referitoare la:
(a)
formatul și structura planului de producție și de comercializare menționat la articolul 28;
(b)
procedura și termenele pentru trimiterea de către organizațiile de producători și pentru aprobarea de către statele membre a planurilor de producție și de comercializare menționate la articolul 28.
(2) Actele de punere în aplicare menționate la alineatul (1) se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 43 alineatul (2).
SECȚIUNEA V
Stabilizarea piețelor
Articolul 30
Mecanism de stocare
Organizațiile de producători din domeniul pescuitului pot beneficia de sprijin financiar pentru depozitarea produselor pescărești enumerate în anexa II, cu condiția ca:
(a)
condițiile pentru ajutorul de stocare, prevăzute într-un act juridic al Uniunii care va fi adoptat în viitor și care va institui condițiile sprijinului financiar pentru politica în domeniul maritim și în domeniul pescuitului pentru perioada 2014 - 2020, să fie respectate;
(b)
produsele să fi fost introduse pe piață de organizații de producători din domeniul pescuitului, și nu să nu se fi găsit niciun cumpărător pentru acestea la prețul de declanșare menționat la articolul 31;
(c)
produsele să îndeplinească standardele de comercializare comune stabilite în conformitate cu articolul 33 și să aibă o calitate corespunzătoare pentru consumul uman;
(d)
produsele să fie stabilizate sau prelucrate și stocate în rezervoare sau cuști prin următoarele metode: congelare, fie la bordul unor nave, fie în instalații amplasate pe uscat, sărare, uscare, marinare sau, dacă este cazul, fierbere și pasteurizare, fiind sau nu filetate, tăiate sau, dacă este cazul, decapitate;
(e)
produsele să fie reintroduse din stocuri pe piață pentru consumul uman într-o etapă ulterioară;
(f)
produsele să rămână stocate minimum cinci zile.
Articolul 31
Prețuri care declanșează mecanismul de stocare
(1) Înainte de începutul fiecărui an, fiecare organizație de producători din domeniul pescuitului poate face individual o propunere de preț care să declanșeze mecanismul de stocare menționat la articolul 30 pentru produsele pescărești enumerate în anexa II.
(2) Prețul de declanșare nu depășește 80 % din prețul mediu ponderat înregistrat pentru produsul respectiv în zona de activitate a organizației de producători în cauză, pe durata celor trei ani dinaintea anului pentru care se stabilește prețul de declanșare.
(3) La stabilirea prețului de declanșare se ține cont de:
(a)
tendințele producției și ale cererii;
(b)
stabilizarea prețurilor pieței;
(c)
convergența piețelor;
(d)
veniturile producătorilor;
(e)
interesele consumatorilor.
(4) După examinarea propunerilor înaintate de organizațiile de producători recunoscute pe teritoriile lor, statele membre stabilesc prețurile de declanșare care vor fi aplicate de respectivele organizații de producători. Aceste prețuri sunt stabilite pe baza criteriilor menționate la alineatele (2) și (3). Prețurile se fac publice.
Articolul 32
Acte de punere în aplicare
Comisia adoptă acte de punere în aplicare privind formatul de publicare de către statele membre a prețurilor de declanșare în temeiul articolului 31 alineatul (4). Respectivele acte de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 43 alineatul (2).
CAPITOLUL III
STANDARDE COMUNE DE COMERCIALIZARE
Articolul 33
Stabilirea de standarde comune de comercializare
(1) Fără a se aduce atingere articolului 47, se pot stabili standarde comune de comercializare pentru produsele pescărești care sunt enumerate în anexa I, indiferent de locul lor de origine (din Uniune sau din afara ei), care sunt destinate consumului uman.
(2) Standardele menționate la alineatul (1) se pot referi la calitatea, dimensiunea, greutatea, ambalajul, prezentarea sau etichetarea produselor și în special la:
(a)
dimensiunile minime de comercializare, ținând cont de cele mai bune avize științifice disponibile. asemenea dimensiuni minime de comercializare corespunzând, după caz, dimensiunilor de referință minime pentru conservare, în conformitate cu articolul 15 alineatul (10) din Regulamentul (UE) nr. 1380/2013;
(b)
specificațiile produselor în conservă, în conformitate cu cerințele privind conservarea și cu obligațiile internaționale.
(3) Alineatele (1) și (2) se aplică fără a se aduce atingere:
(a)
Regulamentului (CE) nr. 178/2002;
(b)
Regulamentului (CE) nr. 852/2004 al Parlamentului European si al Consiliului (14);
(c)
Regulamentului (CE) nr. 853/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (15);
(d)
Regulamentului (CE) nr. 854/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (16);
(e)
Regulamentului (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (17);
(f)
Regulamentul (CE) nr. 1005/2008 al Consiliului (18); și
(g)
Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 al Consiliului.
Articolul 34
Respectarea standardelor comune de comercializare
(1) Produsele destinate consumului uman pentru care s-au stabilit standarde de comercializare comune pot fi introduse pe piața Uniunii doar în conformitate cu acele standarde.
(2) Toate produsele pescărești debarcate, inclusiv cele care nu respectă standardele comune de comercializare, pot fi utilizate în alte scopuri decât consumul uman direct, inclusiv drept hrană pentru pești, ulei de pește, hrană pentru animale de companie, aditivi alimentari, produse farmaceutice sau cosmetice.
CAPITOLUL IV
INFORMAREA CONSUMATORILOR
Articolul 35
Informații obligatorii
(1) Fără a aduce atingere Regulamentului (UE) nr. 1169/2011, produsele pescărești și de acvacultură menționate la literele (a), (b), (c) și (e) din anexa I la prezentul regulament, care sunt comercializate în Uniune, indiferent de originea acestora sau de metoda lor de comercializare, pot fi oferite spre vânzare consumatorului final sau unei unități de restaurație colectivă doar dacă se indică, prin marcaj sau etichete corespunzătoare, următoarele elemente:
(a)
denumirea comercială și științifică a speciei;
(b)
metoda de producție, în special prin expresiile următoare „…capturat…” sau „…capturat în ape dulci…” sau „… de crescătorie…”;
(c)
zona în care produsul a fost capturat sau crescut și categoria de unealtă de pescuit utilizată la capturarea peștilor, în conformitate cu prima coloană din anexa III la prezentul regulament;
(d)
dacă produsul a fost decongelat;
(e)
data de durabilitate minimă, după caz.
Cerința prevăzută la litera (d) nu se aplică:
(a)
ingredientelor prezente în produsul final;
(b)
produselor alimentare pentru care congelarea este o etapă necesară din punct de vedere tehnologic a procesului de producție;
(c)
produselor pescărești și de acvacultură congelate în prealabil în scopuri de siguranță sanitară, în conformitate cu secțiunea VIII din anexa III la Regulamentul (CE) nr. 853/2004;
(d)
produselor pescărești și de acvacultură care au fost decongelate înainte de afumare, sărare, preparare, murare, uscare sau înainte de orice combinare a acestor procese.
(2) Pentru produsele pescărești și de acvacultură care nu sunt preambalate, informațiile obligatorii prezentate la alineatul (1) pot fi furnizate pentru vânzarea cu amănuntul prin intermediul informațiilor comerciale cum ar fi panourile sau posterele.
(3) Atunci când se oferă spre vânzare consumatorului final sau unei unități de restaurație colectivă un produs mixt format din aceleași specii, însă derivat dintr-o varietate de metode de producție, se indică metoda utilizată pentru fiecare lot. Atunci când se oferă spre vânzare consumatorului final sau unei unități de restaurație colectivă un produs mixt format din aceleași specii, însă derivat dintr-o varietate de zone de capturare sau țări în care se practică piscicultura, se menționează cel puțin zona celui mai reprezentativ lot din punct de vedere cantitativ, precum și o indicație a faptului că produsele provin, de asemenea, din diferite zone de capturare sau în care se practică piscicultura.
(4) Statele membre pot scuti de cerințele prevăzute la alineatul (1) cantități mici de produse vândute direct de pe navele de pescuit către consumatori, cu condiția ca acestea să nu depășească valoarea menționată la articolul 58 alineatul (8) din Regulamentul nr. 1224/2009.
(5) Produsele pescărești și de acvacultură și ambalajele lor, etichetate sau marcate înainte de 13 decembrie 2014, care nu sunt conforme cu prezentul articol, pot fi comercializate până la epuizarea stocurilor respective.
Articolul 36
Raportarea etichetării ecologice
După consultarea statelor membre și a părților interesate, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului, până la 1 ianuarie 2015, un raport de fezabilitate privind opțiunile pentru un mecanism de etichetare ecologică pentru produsele pescărești și de acvacultură, în special privind crearea unui astfel de mecanism la nivelul Uniunii și privind stabilirea de standarde minime în ceea ce privește utilizarea unei etichete ecologice a Uniunii de către statele membre.
Articolul 37
Denumirea comercială
(1) În sensul articolului 35 alineatul (1), statele membre întocmesc și publică o listă cu denumirile comerciale acceptate pe teritoriul lor, împreună cu denumirile științifice aferente. Lista cuprinde:
(a)
denumirea științifică a fiecărei specii, în conformitate cu sistemul de informații FishBase sau conform bazei de date ASFIS a Organizației pentru Alimentație și Agricultură (FAO), după caz;
(b)
denumirea comercială:
(i)
denumirea speciei în limba sau limbile oficiale din statul membru în cauză;
(ii)
dacă este cazul, orice altă denumire sau alte denumiri acceptate sau permise la nivel local sau regional.
(2) Poate purta denumirea de „pește” orice specie de pește care constituie un ingredient al altui produs alimentar, cu condiția ca denumirea și prezentarea acestui produs să nu se refere la o specie anume de pește.
(3) Orice modificări aduse listei de denumiri comerciale acceptate de un stat membru sunt comunicate de îndată Comisiei, care informează celelalte state membre cu privire la acestea.
Articolul 38
Indicarea zonei de capturare sau de producție
(1) Indicarea zonei de capturare sau de producție în conformitate cu articolul 35 alineatul (1) litera (c) include următoarele elemente:
(a)
în cazul produselor de pescuit capturate în mare, înscrierea numelui subzonei sau a diviziunii astfel cum figurează în lista zonelor de pescuit FAO, precum și numele zonei respective exprimat în termeni accesibili consumatorului, sau o hartă ori pictogramă a zonei respective, sau, prin derogare de la această condiție, pentru produsele pescărești capturate în alte ape decât cele ale Atlanticului de Nord-Est (zona de pescuit FAO 27), ale Mediteranei și ale Mării Negre (zona de pescuit FAO 37), indicarea numelui zonei de pescuit FAO.
(b)
în cazul produselor pescărești capturate în apă dulce, menționarea corpului de apă de origine din statul membru sau țara terță de unde provine produsul;
(c)
în cazul produselor de acvacultură, menționarea statului membru sau a țării terțe în care produsul a ajuns la mai mult de jumătate din greutatea sa finală sau a stat mai mult de jumătate din perioada de creștere sau, în cazul crustaceelor, a trecut prin etapa finală de creștere sau de cultivare timp de cel puțin șase luni.
(2) În plus față de informațiile menționate la alineatul (1), operatorii pot indica o zonă de capturare sau de producție mai precisă.
Articolul 39
Informații suplimentare furnizate în mod voluntar
(1) În plus față de informațiile obligatorii necesare în temeiul articolului 35, se pot furniza în mod voluntar următoarele informații, cu condiția ca acestea să fie clare și lipsite de ambiguitate:
(a)
data capturării produselor pescărești sau a recoltării produselor de acvacultură;
(b)
data debarcării produselor pescărești sau informații cu privire la portul în care au fost debarcate produsele;
(c)
informații mai detaliate despre tipul de unelte de pescuit, astfel cum figurează în a doua coloană a anexei III;
(d)
în cazul produselor de pescuit capturate în mare, informații cu privire la statul de pavilion al navei care a realizat captura;
(e)
informații referitoare la mediu;
(f)
informații de natură etică sau sociale;
(g)
informații privind tehnicile și practicile de producție;
(h)
informații privind conținutul nutrițional al produsului.
(2) Se poate utiliza un cod de răspuns rapid (QR) care să evidențieze toate informațiile menționate la articolul 35 alineatul (1) sau o parte dintre acestea.
(3) Informațiile furnizate voluntar nu se includ în detrimentul spațiului disponibil pentru informațiile obligatorii pe marcaj sau etichete.
(4) Nu se includ informații facultative care nu pot fi verificate.
CAPITOLUL V
NORME PRIVIND CONCURENȚA
Articolul 40
Aplicarea normelor privind concurența
Articolele 101 - 106 din TFUE și dispozițiile de punere în aplicare ale acestora se aplică acordurilor, deciziilor și practicilor menționate la articolul 101 alineatul (1) și la articolul 102 din TFUE, care se referă la producția și comercializarea de produse pescărești și de acvacultură.
Articolul 41
Excepții de la aplicarea normelor privind concurența
(1) Fără a aduce atingere articolului 40 din prezentul regulament, articolul 101 alineatul (1) din TFUE nu se aplică acordurilor, deciziilor și practicilor organizațiilor de producători care se referă la producția sau vânzarea de produse pescărești și de acvacultură sau la utilizarea unor instalații comune pentru stocarea, tratarea sau prelucrarea produselor pescărești și de acvacultură și care:
(a)
sunt necesare pentru îndeplinirea obiectivelor prevăzute la articolul 39 din TFUE;
(b)
nu implică nicio obligație de a percepe prețuri identice;
(c)
nu duc la vreo formă de separare a piețelor în cadrul Uniunii;
(d)
nu exclud concurența; și
(e)
nu elimină concurența pentru o parte substanțială a produselor în cauză.
(2) Fără a se aduce atingere articolului 40 din prezentul regulament, articolul 101 alineatul (1) din TFUE nu se aplică acordurilor, deciziilor și practicilor organizațiilor interprofesionale care:
(a)
sunt necesare pentru îndeplinirea obiectivelor prevăzute la articolul 39 din TFUE;
(b)
nu implică obligația de a aplica un preț fix;
(c)
nu duc la vreo formă de separare a piețelor în cadrul Uniunii;
(d)
nu aplică reguli diferite tranzacțiilor echivalente cu alți parteneri comerciali, creând astfel un dezavantaj concurențial pentru aceștia;
(e)
nu elimină concurența pentru o parte substanțială a produselor în cauză; și
(f)
nu restrâng concurența în moduri neesențiale pentru îndeplinirea obiectivelor PCP.
CAPITOLUL VI
CUNOAȘTEREA PIEȚEI
Articolul 42
Cunoașterea pieței
(1) Comisia:
(a)
culege, analizează și diseminează cunoștințe economice și destinate înțelegerii pieței produselor pescărești și de acvacultură din Uniune de-a lungul lanțului de aprovizionare, ținând seama de contextul internațional;
(b)
oferă sprijin practic organizațiilor de producători și organizațiilor interprofesionale, în scopul unei mai bune coordonări a informațiilor între operatori și cei care prelucrează produsele;
(c)
desfășoară periodic anchete periodice privind prețurile pentru produse pescărești și de acvacultură de pe piața Uniunii de-a lungul lanțului de aprovizionare și efectuează analize cu privire la tendințele pieței;
(d)
efectuează studii de piață ad-hoc și elaborează o metodologie pentru anchetele privind modul de stabilire a prețurilor.
(2) În vederea punerii în aplicare a alineatului (1), Comisia adoptă măsurile următoare:
(a)
facilitează accesul la datele disponibile cu privire la produsele pescărești și de acvacultură colectate în temeiul dreptului Uniunii;
(b)
pune la dispoziția părților interesate și a publicului larg, într-un mod accesibil și ușor de înțeles, informații cu privire la piață, cum ar fi anchetele privind prețurile, analizele și studiile de piață, fără a aduce atingere Regulamentului (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului (19).
(3) Statele membre contribuie la realizarea obiectivelor menționate la alineatul (1).
CAPITOLUL VII
DISPOZIȚII PROCEDURALE
Articolul 43
Procedura comitetului
(1) Comisia este asistată de un comitet. Respectivul comitet este un comitet în înțelesul Regulamentului (UE) nr. 182/2011.
(2) În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.
CAPITOLUL VIII
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 44
Modificări la Regulamentul (CE) nr. 1184/2006
Articolul 1 din Regulamentul (CE) nr. 1184/2006 se înlocuiește cu următorul text:
„Articolul 1
Prezentul regulament stabilește normele privind aplicabilitatea articolelor 101-106 și a articolului 108 alineatele (1) și (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) în ceea ce privește producția sau comerțul cu produsele enumerate în anexa I la TFUE, cu excepția produselor care fac obiectul Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului (20) și al Regulamentului (UE) nr. 1379/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (21).
Articolul 45
Modificări la Regulamentul (CE) nr. 1224/2009
Regulamentul (CE) nr. 1224/2009 se modifică după cum urmează:
1.
La articolul 57 alineatul (1), se adaugă următoarea teză:
„Statele membre efectuează controale pentru a asigura conformitatea. Controalele pot avea loc în timpul tuturor etapelor de comercializare și în timpul transportului.”.
2.
Articolul 58 alineatul (5) se modifică după cum urmează:
(a)
litera (g) se înlocuiește cu următorul text:
„(g)
informațiile furnizate consumatorilor prevăzute la articolul 35 din Regulamentul (UE) nr. 1379/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (22);
(b)
Litera (h) se elimină.
Articolul 46
Abrogare
Regulamentul (CE) nr. 104/2000 se abrogă. Cu toate acestea, articolul 4 se aplică până la 12 decembrie 2014.
Trimiterile la regulamentul abrogat se interpretează ca trimiteri la prezentul regulament și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa IV.
Articolul 47
Norme de stabilire a standardelor comune de comercializare
Normele de stabilire a standardelor comune de comercializare, în special Regulamentul (CEE) nr. 2136/89 al Consiliului (23), Regulamentul (CEE) nr. 1536/92 al Consiliului (24), Regulamentul (CE) nr. 2406/96 al Consiliului (25), precum și alte norme adoptate în scopul aplicării de standarde comune de comercializare, precum Regulamentul (CEE) nr. 3703/85 al Comisiei (26), se aplică în continuare.
Articolul 48
Reexaminare
Comisia prezintă un raport Parlamentului European și Consiliului cu privire la rezultatele aplicării prezentului regulament până la 31 decembrie 2022.
Articolul 49
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Acesta se aplică de la 1 ianuarie 2014, cu excepția capitolului IV și a articolului 45 care se aplică de la 13 decembrie 2014.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Strasbourg, 11 decembrie 2013.