NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 316/2014
ze dne 21. března 2014
o použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na kategorie dohod o převodu technologií
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady č. 19/65/EHS ze dne 2. března 1965 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod a jednání ve vzájemné shodě (1), a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
po zveřejnění předlohy tohoto nařízení,
po konzultaci Poradního výboru pro restriktivní praktiky a dominantní postavení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení č. 19/65/EHS zmocňuje Komisi formou nařízení použít čl. 101 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod o převodu technologií a odpovídající jednání ve vzájemné shodě, kterých se účastní pouze dva podniky a na něž se vztahuje čl. 101 odst. 1 Smlouvy.
(2)
Na základě nařízení č. 19/65/EHS přijala Komise zejména nařízení (ES) č. 772/2004 (2). Nařízení (ES) č. 772/2004 definuje kategorie dohod o převodu technologií, u nichž měla Komise za to, že zpravidla splňují podmínky stanovené v čl. 101 odst. 3 Smlouvy. Vzhledem k celkově pozitivním zkušenostem s používáním uvedeného nařízení, jehož použitelnost skončí dnem 30. dubna 2014, a k dalším zkušenostem získaným od jeho přijetí je vhodné přijmout nové nařízení o blokové výjimce.
(3)
Toto nařízení by mělo splňovat dva požadavky: zajistit účinnou ochranu hospodářské soutěže a přiměřenou právní jistotu pro podniky. Plnění těchto cílů by mělo brát úvahu potřebu v nejvyšší možné míře zjednodušit správní dohled a právní rámec.
(4)
Předmětem dohod o převodu technologií je udělení licence na technologická práva. Takovéto dohody zpravidla zvyšují hospodářskou výkonnost a podporují hospodářskou soutěž, protože mohou snížit zdvojení výzkumu a vývoje, posílit podněty pro provádění nového výzkumu a vývoje, podpořit inkrementální inovace, usnadnit rozšiřování technologií a mohou vyvolat hospodářskou soutěž na výrobkových trzích.
(5)
Pravděpodobnost, že účinky zvyšující výkonnost a podporující hospodářskou soutěž převáží nad zápornými účinky na hospodářskou soutěž, které jsou způsobeny omezeními obsaženými v dohodách o převodu technologií, závisí na tržní síle dotyčných podniků a v důsledku toho na rozsahu, v jakém jsou tyto podniky vystaveny soutěži ze strany jiných podniků, které disponují náhradními technologiemi nebo vyrábějí náhradní výrobky.
(6)
Toto nařízení by se mělo vztahovat pouze na dohody o převodu technologií mezi poskytovatelem a nabyvatelem licence. Na uvedené dohody by se mělo vztahovat i tehdy, jestliže obsahují omezení pro více než jednu rovinu obchodu, například když je nabyvateli licence uložena povinnost vybudovat zvláštní distribuční systém a když je mu stanoveno, jaké závazky musí nebo může uložit prodejcům výrobků vyrobených v licenci. Tato omezení a tyto závazky by však měly být v souladu s pravidly hospodářské soutěže použitelnými na dodavatelské a distribuční dohody, která jsou stanovena v nařízení Komise (EU) č. 330/2010 (3). Dodavatelské a distribuční dohody mezi nabyvatelem licence a odběrateli jeho smluvních výrobků by však neměly být tímto nařízením vyňaty.
(7)
Toto nařízení by se mělo vztahovat pouze na dohody, v nichž poskytovatel licence dovoluje nabyvateli licence a/nebo jednomu či několika jeho subdodavatelům využívat licencovaná technologická práva, případně po dalších výzkumných a vývojových činnostech nabyvatele licence a/nebo jeho subdodavatelů, k produkci zboží nebo služeb. Nemělo by se vztahovat na udělování licencí v souvislosti s dohodami o výzkumu a vývoji, na něž se vztahuje nařízení Komise (EU) č. 1217/2010 (4), nebo na udělování licencí v souvislosti se specializačními dohodami, na něž se vztahuje nařízení Komise (EU) č. 1218/2010 (5). Nemělo by se rovněž vztahovat na dohody, jejichž účel spočívá v pouhé reprodukci a distribuci výrobků chráněných autorskými právy k programovému vybavení, neboť předmětem takovýchto dohod není udělení licence na technologii k výrobním účelům; tyto dohody jsou spíše podobné distribučním dohodám. Nařízení by se nemělo vztahovat ani na dohody o zřizování technologických „poolů“, to znamená dohody, jejichž cílem je seskupení technologií s cílem udělit na ně licence třetím stranám, ani na dohody, kterými jsou těmto třetím stranám poskytovány licence na technologie seskupené do „poolu“.
(8)
Pro použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy formou nařízení není nutno vymezit ty dohody o převodu technologií, na něž by se mohl vztahovat čl. 101 odst. 1 Smlouvy. V rámci individuálního posuzování dohod podle čl. 101 odst. 1 je třeba vzít v úvahu několik faktorů, zejména strukturu a dynamiku relevantních trhů technologií a výrobků.
(9)
Je třeba omezit výhody blokové výjimky stanovené tímto nařízením na ty dohody, u nichž se lze s dostatečnou jistotou domnívat, že splňují podmínky uvedené v čl. 101 odst. 3 Smlouvy. Za účelem využití výhod převodu technologií a splnění s ním spojených cílů by se toto nařízení mělo vztahovat nejen na převod technologií jako takový, ale i na jiná ustanovení obsažená v dohodách o převodu technologií, nakolik jsou tato ustanovení přímo spojena s výrobou či prodejem smluvních výrobků.
(10)
V případě dohod o převodu technologií mezi soutěžiteli lze předpokládat, že dohody, které neobsahují určitá omezení se závažnými zápornými účinky na hospodářskou soutěž, obecně povedou ke zlepšení výroby nebo distribuce a vyhradí spotřebitelům přiměřený podíl na výhodách z nich vyplývajících, pokud společný podíl stran na relevantních trzích nepřekročí 20 %.
(11)
V případě dohod o převodu technologií mezi stranami nenacházejícími se v soutěžním vztahu lze předpokládat, že dohody, které neobsahují určitá omezení se závažnými zápornými účinky na hospodářskou soutěž, obecně povedou ke zlepšení výroby nebo distribuce a vyhradí spotřebitelům přiměřený podíl na výhodách z nich vyplývajících, pokud jednotlivý podíl každé ze stran na relevantních trzích nepřekročí 30 %.
(12)
Je-li použitelný práh podílu na trhu překročen na jednom nebo na více výrobkových trzích či trzích technologií, bloková výjimka by se na dohodu neměla použít, pokud jde o dotyčné relevantní trhy.
(13)
Nelze mít bez dalšího za to, že nad těmito prahy podílu na trhu spadají dohody o převodu technologií pod čl. 101 odst. 1 Smlouvy. Na dohody o udělení výhradní licence mezi podniky, které se nenacházejí v soutěžním vztahu, se například čl. 101 odst. 1 Smlouvy často nevztahuje. Ani při překročení těchto prahů podílu na trhu nelze mít bez dalšího za to, že dohody o převodu technologií, na něž se vztahuje čl. 101 odst. 1 Smlouvy, nesplňují podmínky pro uplatnění výjimky. Nelze ovšem ani předpokládat, že obvykle přinesou objektivní výhody takové povahy a rozsahu, aby vyvážily nevýhody, které způsobily pro hospodářskou soutěž.
(14)
Toto nařízení by nemělo sloužit k uplatnění výjimky na dohody o převodu technologií, které obsahují omezení, jež nejsou nezbytná pro zlepšení výroby nebo distribuce. Zejména dohody o převodu technologií, které obsahují určitá omezení se závažnými zápornými účinky na hospodářskou soutěž, jako je stanovení cen vůči třetím stranám, by měly být bez ohledu na podíl dotyčných podniků na trhu vyloučeny z možnosti využití blokové výjimky podle tohoto nařízení. U těchto tak zvaných tvrdých omezení by měla být celá dohoda vyloučena z možnosti využití blokové výjimky.
(15)
Za účelem zachování inovačních pobídek a zajištění vhodného uplatnění práv duševního vlastnictví by měla být z možnosti uplatnění blokové výjimky vyloučena určitá omezení. Zejména by měly být vyloučeny určité závazky udělit zpětně licenci poskytovateli licence a doložky o nenapadnutí práv. Jestliže je takové omezení obsaženo v licenční dohodě, mělo by být z možnosti uplatnění blokové výjimky vyloučeno pouze dané omezení.
(16)
Prostřednictvím prahů podílů na trhu, vyloučení dohod o převodu technologií, které obsahují omezení se závažnými zápornými účinky na hospodářskou soutěž, z možnosti uplatnění blokové výjimky a prostřednictvím omezení vyloučených podle tohoto nařízení by mělo být obecně zajištěno, že dohody, na které se bloková výjimka použije, neumožní zúčastněným podnikům vyloučit hospodářskou soutěž ve vztahu k podstatné části dotčených výrobků.
(17)
Podle čl. 29 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (6) může Komise odejmout výhodu plynoucí z tohoto nařízení, pokud v konkrétním případě zjistí, že dohoda, na kterou se vztahuje výjimka podle tohoto nařízení, má přesto takové dopady, které nejsou slučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy. To může nastat zejména v případě, že jsou oslabeny inovační pobídky nebo že je bráněno přístupu na trh.
(18)
Podle čl. 29 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 může orgán pro hospodářskou soutěž členského státu odejmout výhodu plynoucí z tohoto nařízení na celém území členského státu nebo na jeho části, pokud dohoda, na kterou se vztahuje výjimka podle tohoto nařízení, má přesto v konkrétním případě na celém území členského státu nebo na jeho části dopady, které nejsou slučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy, a pokud má toto území nebo jeho část všechny vlastnosti odděleného zeměpisného trhu.
(19)
Za účelem zesílení dohledu nad paralelními sítěmi dohod o převodu technologií, které mají podobné omezující účinky a které se týkají více než 50 % daného trhu, může Komise formou nařízení prohlásit, že se toto nařízení nepoužije na dohody o převodu technologií obsahující zvláštní omezení vztahující se k dotyčnému trhu, a tak obnovit plnou použitelnost článku 101 Smlouvy na tyto dohody,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení platí tyto definice:
a)
„dohodou“ se rozumí dohoda, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě;
b)
„technologickými právy“ se rozumí know-how, jakož i následující práva nebo kombinace těchto práv, včetně přihlášek či žádostí o zápis těchto práv:
i)
patenty,
ii)
užitné vzory,
iii)
práva k průmyslovým vzorům,
iv)
topografie polovodičových výrobků,
v)
doplňková ochranná osvědčení pro léčiva nebo jiné výrobky, pro které lze takováto osvědčení získat,
vi)
osvědčení šlechtitelů rostlin, a
vii)
autorská práva k programovému vybavení;
c)
„dohodou o převodu technologií“ se rozumí:
i)
dohoda o udělení licence na technologická práva uzavřená mezi dvěma podniky za účelem výroby smluvních výrobků nabyvatelem licence a/nebo jeho subdodavatelem (subdodavateli),
ii)
postoupení technologických práv mezi dvěma podniky za účelem výroby smluvních výrobků, pokud část rizika spojeného s využíváním technologie zůstane na postupiteli;
d)
„vzájemnou dohodou“ se rozumí dohoda o převodu technologií, při níž si dva podniky v téže smlouvě či v samostatných smlouvách vzájemně udělí licenci na technologická práva, přičemž se tyto licence týkají konkurenčních technologií nebo je lze použít k výrobě konkurenčních výrobků;
e)
„nevzájemnou dohodou“ se rozumí dohoda o převodu technologií, kterou jeden podnik uděluje licenci na technologická práva druhému podniku nebo kterou si takovou licenci vzájemně udělí dva podniky, přičemž se tyto licence netýkají konkurenčních technologií ani je nelze použít k výrobě konkurenčních výrobků;
f)
„výrobkem“ rozumí zboží nebo služba, včetně zboží nebo služby ve formě polotovaru nebo v konečné podobě;
g)
„smluvním výrobkem“ se rozumí výrobek vyrobený přímo či nepřímo na základě licencovaných technologických práv;
h)
„práva duševního vlastnictví“ zahrnují práva k průmyslovému vlastnictví, zejména patenty a ochranné známky, autorská práva a práva s ním související;
i)
pojmem „know-how“ se rozumí soubor praktických znalostí, které jsou získány zkušenostmi a pokusy:
i)
které jsou tajné, to znamená, že nejsou všeobecně známé a nejsou snadno přístupné,
ii)
které jsou podstatné, to znamená, že jsou důležité a užitečné pro výrobu smluvních výrobků, a
iii)
které jsou identifikované, to znamená, že jsou dostatečně úplným způsobem popsané, takže lze prověřit, zda splňují kritéria tajnosti a podstatnosti;
j)
„relevantním výrobkovým trhem“ se rozumí trh pro smluvní výrobky a jejich náhrady, to znamená všechny výrobky, které kupující na základě jejich vlastností, cen a účelu použití považuje za zaměnitelné nebo nahraditelné;
k)
„relevantním trhem technologií“ se rozumí trh s licencovanými technologickými právy a jejich náhradami, to znamená se všemi takovými technologickými právy, která nabyvatel licence na základě jejich povahy, licenčních poplatků, které z nich plynou, a účelu použití považuje za zaměnitelná nebo nahraditelná;
l)
„relevantním zeměpisným trhem“ se rozumí oblast, v níž se dotyčné podniky účastní nabídky výrobků a poptávky po nich nebo udělování či nabývání licencí na technologická práva, v níž jsou podmínky hospodářské soutěže dostatečně stejnorodé a která může být odlišena od sousedních zeměpisných oblastí, protože podmínky hospodářské soutěže jsou v těchto oblastech zřetelně odlišné;
m)
„relevantním trhem“ se rozumí kombinace relevantního výrobkového trhu či relevantního trhu technologií s relevantním zeměpisným trhem;
n)
„soutěžícími podniky“ se rozumí podniky, které spolu soutěží na relevantním trhu, přičemž:
i)
soutěžící podniky na relevantním trhu, na kterém se udělují licence na technologická práva, jsou takové podniky, které udělují licence na konkurenční technologická práva (skuteční soutěžitelé na relevantním trhu),
ii)
soutěžící podniky na relevantním trhu, na kterém se prodávají smluvní výrobky, jsou takové podniky, které by bez dohody o převodu technologií působily na relevantních trzích, na nichž jsou prodávány smluvní výrobky (skuteční soutěžitelé na relevantním trhu), nebo které by bez dohody o převodu technologií za opodstatněných předpokladů a nikoli jen čistě teoreticky při nepatrném trvalém zvýšení relativních cen pravděpodobně v krátkém čase provedly dodatečné investice nebo nesly jiné transformační náklady nutné k tomu, aby vstoupily na relevantní trhy (potenciální soutěžitelé na relevantním trhu);
o)
„systémem selektivní distribuce“ se rozumí systém distribuce, v němž se poskytovatel licence zaváže udělovat licence na výrobu smluvních výrobků přímo nebo nepřímo pouze nabyvatelům licence, kteří budou vybráni na základě stanovených kritérií, a v němž se tito nabyvatelé licence zaváží, že na území, které si poskytovatel licence pro používání tohoto systému vyhradil, nebudou smluvní výrobky prodávat neschváleným distributorům;
p)
„výhradní licencí“ se rozumí licence, podle níž poskytovatel licence sám nesmí vyrábět na základě licencovaných technologických práv a nesmí udělovat licence na tato práva třetím stranám, a to obecně nebo k určitému užití nebo na určitém území;
q)
„výhradním územím“ se rozumí území, v němž smí smluvní výrobky vyrábět pouze jeden podnik, ale v němž je přesto možné povolit jinému nabyvateli licence výrobu smluvních výrobků na tomto území pouze pro určitého zákazníka, jestliže druhá licence byla udělena, aby se pro tohoto zákazníka vytvořil alternativní zdroj dodávek;
r)
„výhradní skupinou zákazníků“ se rozumí skupina zákazníků, které smí aktivně prodávat smluvní výrobky vyráběné licencovanou technologií pouze jedna strana dohody o převodu technologií.
2. Pro účely tohoto nařízení zahrnují pojmy „podnik“, „poskytovatel licence“ a „nabyvatel licence“ i propojené podniky.
„Propojenými podniky“ se rozumějí:
a)
podniky, ve kterých jedna smluvní strana dohody o převodu technologií přímo nebo nepřímo:
i)
může vykonávat více než polovinu hlasovacích práv, nebo
ii)
může jmenovat více než polovinu členů dozorčí rady, představenstva nebo orgánů právně zastupujících podnik, nebo
iii)
má právo řídit záležitosti podniku;
b)
podniky, které mohou přímo nebo nepřímo v podniku, jenž je smluvní stranou dohody o převodu technologií, vykonávat práva nebo pravomoci uvedené v písmenu a);
c)
podniky, v nichž podnik uvedený v písmenu b) má přímo či nepřímo práva nebo pravomoci uvedené v písmenu a);
d)
podniky, v nichž jedna smluvní strana dohody o převodu technologií spolu s jedním nebo více podniky uvedenými v písmenu a), b) nebo c), nebo v nichž dva nebo více posledně zmíněných podniků mají společně práva nebo pravomoci uvedené v písmenu a);
e)
podniky, v nichž jsou práva nebo pravomoci uvedené v písmenu a) vykonávány společně:
i)
smluvními stranami dohody o převodu technologií nebo příslušnými s nimi propojenými podniky uvedenými v písmenech a) až d), nebo
ii)
jednou nebo více smluvními stranami dohody o převodu technologií nebo jedním nebo více s nimi propojenými podniky uvedenými v písmenech a) až d) a jedním nebo více třetími stranami.
Článek 2
Výjimka
1. Podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy a s výhradou ustanovení tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy na dohody o převodu technologií nevztahuje.
2. Výjimka uvedená v odstavci 1 se uplatní v rozsahu, v němž dohody o převodu technologií obsahují omezení hospodářské soutěže, na něž se vztahuje čl. 101 odst. 1 Smlouvy. Výjimka se uplatní, dokud licencovaná technologická práva nevyprší, nezaniknou nebo nejsou prohlášena za neplatná anebo - v případě know-how - dokud know-how zůstává tajné. Pokud se však know-how stane obecně známým v důsledku počínání nabyvatele licence, použije se výjimka po dobu trvání dohody.
3. Výjimka uvedená v odstavci 1 se uplatní rovněž na ustanovení v dohodách o převodu technologií, která se týkají nákupu výrobků nabyvatelem licence nebo která se týkají udělení licence na jiná práva duševního vlastnictví či know-how nebo postoupení těchto práv či know-how nabyvateli licence, nakolik se tato ustanovení přímo týkají výroby nebo prodeje smluvních výrobků.
Článek 3
Práh podílu na trhu
1. Jestliže smluvní strany dohody jsou soutěžícími podniky, uplatní se výjimka stanovená v článku 2 za předpokladu, že společný podíl stran na relevantním trhu (relevantních trzích) nepřekročí 20 %.
2. Jestliže smluvní strany dohody nejsou soutěžícími podniky, uplatní se výjimka stanovená v článku 2 za předpokladu, že podíl žádné ze stran na relevantním trhu (relevantních trzích) nepřekročí 30 %.
Článek 4
Tvrdá omezení
1. Jestliže smluvní strany dohody jsou soutěžícími podniky, výjimka stanovená v článku 2 se neuplatní na dohody, jejichž cílem je přímo či nepřímo, samostatně nebo ve spojení s jinými okolnostmi pod kontrolou smluvních stran kterékoli z následujících omezení:
a)
omezení možnosti jedné strany, aby si sama určovala cenu, za kterou prodává své výrobky třetím stranám;
b)
omezení výroby s výjimkou omezení výroby smluvních výrobků, která jsou nabyvateli licence uložena v nevzájemné dohodě nebo jsou uložena pouze jednomu z nabyvatelů licence ve vzájemné dohodě;
c)
rozdělení trhů nebo zákazníků s výjimkou:
i)
závazku, který byl uložen poskytovateli licence a/nebo nabyvateli licence v nevzájemné dohodě, nevyrábět na základě licencovaných technologických práv v rámci výhradního území vyhrazeného druhé straně a/nebo neprodávat aktivně a/nebo pasivně na výhradním území nebo výhradní skupině zákazníků, jež byly vyhrazeny druhé straně,
ii)
omezení, uloženého v nevzájemné dohodě nabyvateli licence, aktivního prodeje na výhradním území nebo výhradní skupině zákazníků, jež byly poskytovatelem licence přiděleny jinému nabyvateli licence, pokud se u posledně uvedeného nejedná o podnik, který v okamžiku uzavření licenční dohody nebyl soutěžícím podnikem vůči poskytovateli licence,
iii)
závazku, který byl uložen nabyvateli licence, vyrábět smluvní výrobky pouze pro vlastní potřebu, pokud nabyvatel licence není omezen v aktivním nebo pasivním prodeji smluvních výrobků jako náhradních dílů pro své vlastní výrobky,
iv)
závazku, který byl uložen nabyvateli licence v nevzájemné dohodě, vyrábět smluvní výrobky pouze pro určitého zákazníka, jestliže byla licence udělena za účelem vytvoření alternativního zdroje dodávek tomuto zákazníkovi;
d)
omezení možnosti nabyvatele licence využívat svá vlastní technologická práva, nebo omezení možnosti kterékoli ze smluvních stran provádět výzkum a vývoj, ledaže je posledně uvedené omezení nezbytné k tomu, aby se zabránilo prozrazení licencovaného know-how třetí straně.
2. Jestliže smluvní strany dohody nejsou soutěžícími podniky, výjimka stanovená v článku 2 se neuplatní na dohody, jejichž cílem je přímo či nepřímo, samostatně nebo ve spojení s jinými okolnostmi pod kontrolou smluvních stran kterékoli z následujících omezení:
a)
omezení možnosti jedné strany, aby si sama stanovovala cenu, za kterou prodává výrobky třetím stranám, aniž je dotčena možnost stanovovat maximální prodejní cenu nebo doporučovat prodejní cenu, pokud se tyto nerovnají v důsledku vyvíjení tlaku nebo vytváření pobídek jednou ze smluvních stran pevným nebo minimálním prodejním cenám;
b)
omezení území, na kterém smí nabyvatel licence pasivně prodávat smluvní výrobky, nebo okruh zákazníků, kterým smí nabyvatel licence tyto výrobky pasivně prodávat, s výjimkou:
i)
omezení pasivního prodeje na výhradním území nebo výhradní skupině zákazníků, které jsou vyhrazeny poskytovateli licence,
ii)
závazku vyrábět smluvní výrobky pouze pro vlastní potřebu, pokud nabyvatel licence není omezen v aktivním nebo pasivním prodeji smluvních výrobků jako náhradních dílů pro své vlastní výrobky,
iii)
závazku vyrábět smluvní výrobky pouze pro určitého zákazníka, jestliže byla licence udělena za účelem vytvoření alternativního zdroje dodávek tomuto zákazníkovi,
iv)
omezení prodeje konečným uživatelům nabyvatelem licence, který působí na velkoobchodní úrovni,
v)
omezení prodeje neschváleným distributorům členy systému selektivní distribuce;
c)
omezení aktivního nebo pasivního prodeje konečným uživatelům nabyvatelem licence, který je členem systému selektivní distribuce a působí na maloobchodní úrovni, aniž je dotčena možnost zakázat členovi systému vykonávat činnost z neschválených poboček.
3. Jestliže smluvní strany nejsou v okamžiku uzavření dohody soutěžící podniky, ale stanou se jimi později, použije se po celou dobu trvání dohody odstavec 2 místo odstavce 1, jestliže dohoda nebude později zásadně pozměněna. Takovou změnou je i uzavření nové dohody o převodu technologií mezi smluvními stranami týkající se konkurenčních technologických práv.
Článek 5
Vyloučená omezení
1. Výjimka stanovená v článku 2 se neuplatní na žádný z následujících závazků obsažených v dohodách o převodu technologií:
a)
veškeré přímé nebo nepřímé závazky nabyvatele licence udělit poskytovateli licence či třetí straně určené poskytovatelem licence výhradní licenci na zlepšení licencované technologie, která přinesl nabyvatel licence, nebo na nová použití této technologie, která zavedl nabyvatel licence, nebo na poskytovatele licence či třetí straně určené poskytovatelem licence úplně nebo částečně převést práva k uvedeným zlepšením nebo novým použitím licencované technologie;
b)
veškeré přímé nebo nepřímé závazky smluvní strany nenapadnout platnost práv duševního vlastnictví, kterými disponuje druhá strana v rámci Unie, aniž je dotčena možnost v případě výhradní licence stanovit ukončení dohody o převodu technologií pro případ, že nabyvatel licence napadne platnost kteréhokoli licencovaného technologického práva.
2. Jestliže smluvní strany nejsou soutěžícími podniky, neuplatní se výjimka stanovená v článku 2 na přímé nebo nepřímé závazky, které omezují možnost nabyvatele licence využívat jeho vlastní technologická práva nebo možnost kterékoli ze smluvních stran provádět výzkum a vývoj, ledaže je posledně uvedené omezení nezbytné k tomu, aby se zabránilo prozrazení licencovaného know-how třetí straně.
Článek 6
Odnětí výjimky v jednotlivých případech
1. Komise může odejmout výhodu plynoucí z tohoto nařízení podle čl. 29 odst. 1 nařízení (ES) č. 1/2003, pokud v konkrétním případě zjistí, že dohoda o převodu technologií, na kterou se vztahuje výjimka stanovená v článku 2 tohoto nařízení, má přesto takové dopady, které jsou neslučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy, a zejména pokud:
a)
je omezen přístup technologií patřících třetím stranám na trh, například v důsledku kumulativního účinku paralelních sítí omezujících dohod stejného druhu, které nabyvatelům licence zakazují používání technologií třetích stran;
b)
je omezen přístup potenciálních nabyvatelů licence na trh, například v důsledku kumulativního účinku paralelních sítí podobných omezujících dohod, které poskytovatelům licence zakazují udělování licencí jiným nabyvatelům licence, nebo protože jediný vlastník technologie udělující licenci na příslušná technologická práva uzavře výhradní licenci s nabyvatelem licence, který již působí na výrobkovém trhu na základě vzájemně nahraditelných technologických práv.
2. Jestliže má v konkrétním případě dohoda o převodu technologií, na kterou se vztahuje výjimka stanovená v článku 2 tohoto nařízení, na území členského státu nebo na jeho části, která vykazuje všechny znaky odděleného zeměpisného trhu, účinky, které jsou neslučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy, může orgán pro hospodářskou soutěž tohoto členského státu za stejných podmínek jako v odstavci 1 tohoto článku odejmout pro dotčené území podle čl. 29 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 výhodu plynoucí z tohoto nařízení.
Článek 7
Nepoužití tohoto nařízení
1. Podle článku 1a nařízení č. 19/65/EHS může Komise formou nařízení prohlásit, že v případech, kdy je více než 50 % relevantního trhu pokryto paralelními sítěmi dohod o převodu technologií stejného druhu, se toto nařízení nepoužije na dohody o převodu technologií, které obsahují zvláštní omezení hospodářské soutěže na tomto trhu.
2. Nařízení přijaté podle odstavce 1 se použije nejdříve šest měsíců po svém přijetí.
Článek 8
Použití prahu podílu na trhu
Na používání jednotlivých prahů podílu na trhu stanovených v článku 3 se použijí tato pravidla:
a)
podíl na trhu se vypočítá na základě hodnoty prodejů na trhu; jestliže nejsou údaje o prodejích na trhu k dispozici, pak lze stanovit podíl na trhu dotyčného podniku na základě odhadů založených na jiných důvěryhodných informacích o trhu, včetně objemů prodeje na trhu;
b)
podíl na trhu se vypočítá na základě údajů týkajících se předchozího kalendářního roku;
c)
podíl na trhu podniků uvedených v čl. 1 odst. 2 druhém pododstavci písm. e) se rovnoměrně rozdělí na každý podnik, který má práva nebo pravomoci uvedené v čl. 1 odst. 2 druhém pododstavci písm. a);
d)
podíl poskytovatele licence na relevantním trhu s licencovanými technologickými právy se vypočítá na základě výskytu licencovaných technologických práv na relevantním (výrobkovém a zeměpisném) trhu (trzích), na kterém (kterých) se smluvní výrobky prodávají, tedy na základě údajů o prodeji smluvních výrobků vyrobených společně poskytovatelem a nabyvateli licence;
e)
jestliže podíl na trhu podle čl. 3 odst. 1 nebo 2 na počátku nepřesahuje 20 %, případně 30 %, ale následně vzroste nad tyto hranice, platí výjimka stanovená v článku 2 po období dvou po sobě následujících kalendářních let od roku, kdy byl práh 20 %, případně 30 % překročen poprvé.
Článek 9
Vztah k ostatním nařízením o blokových výjimkách
Toto nařízení se nevztahuje na licenční ujednání v dohodách o výzkumu a vývoji, které spadají do působnosti nařízení (EU) č. 1217/2010, nebo ve specializačních dohodách, které spadají do působnosti nařízení (EU) č. 1218/2010.
Článek 10
Přechodné období
Zákaz stanovený v čl. 101 odst. 1 Smlouvy se nepoužije v období od 1. května 2014 do 30. dubna 2015 na dohody, jež byly dne 30. dubna 2014 již v platnosti a jež nesplňují podmínky pro uplatnění výjimky podle tohoto nařízení, avšak které dne 30. dubna 2014 splňovaly podmínky pro uplatnění výjimky podle nařízení (ES) č. 772/2004.
Článek 11
Doba platnosti
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 2014.
Jeho použitelnost končí dnem 30. dubna 2026.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. března 2014.
REGULAMENTUL (UE) NR. 316/2014 AL COMISIEI
din 21 martie 2014
privind aplicarea articolului 101 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene categoriilor de acorduri de transfer de tehnologie
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul nr. 19/65/CEE al Consiliului din 2 martie 1965 privind aplicarea articolului 85 alineatul (3) din tratat anumitor categorii de acorduri și practici concertate (1), în special articolul 1,
după publicarea unui proiect al prezentului regulament,
după consultarea Comitetului consultativ privind înțelegerile și pozițiile dominante,
întrucât:
(1)
Regulamentul nr. 19/65/CEE împuternicește Comisia să aplice articolul 101 alineatul (3) din tratat, prin regulament, anumitor categorii de acorduri de transfer de tehnologie și practici concertate corespunzătoare la care nu participă decât două întreprinderi și care intră sub incidența articolului 101 alineatul (1) din tratat.
(2)
În temeiul Regulamentului nr. 19/65/CEE, Comisia a adoptat în special Regulamentul (CE) nr. 772/2004 (2). Regulamentul (CE) nr. 772/2004 definește categoriile de acorduri de transfer de tehnologie cu privire la care Comisia a considerat că îndeplinesc în mod normal condițiile prevăzute la articolul 101 alineatul (3) din tratat. Având în vedere experiența generală pozitivă dobândită în aplicarea acelui regulament, care va expira la 30 aprilie 2014, și ținând seama de experiența suplimentară dobândită de la adoptarea acestuia, este necesar să se adopte un nou regulament de exceptare pe categorii.
(3)
Prezentul regulament ar trebui să satisfacă cele două cerințe de a asigura protecția concurenței în mod eficace și de a oferi întreprinderilor securitatea juridică adecvată. Urmărirea acestor obiective ar trebui să ia în considerare necesitatea simplificării controlului administrativ și a cadrului legislativ într-o măsură cât mai mare.
(4)
Acordurile de transfer de tehnologie se referă la acordarea de licențe privind drepturile asupra unei tehnologii. Astfel de acorduri îmbunătățesc, în general, eficiența economică și favorizează concurența, întrucât pot reduce dublarea activităților de cercetare și dezvoltare, pot stimula mai bine întreprinderile să inițieze noi activități de cercetare și dezvoltare, pot încuraja inovația incrementală, pot facilita difuzarea tehnologiilor și pot genera concurență pe piața produsului.
(5)
Probabilitatea ca astfel de efecte de creștere a eficienței și de favorizare a concurenței să prevaleze asupra oricăror efecte anticoncurențiale care ar putea rezulta din restricționările conținute în acordurile de transfer de tehnologie depinde de puterea de piață a întreprinderilor în cauză și, prin urmare, de măsura în care întreprinderile în cauză se confruntă cu concurența din partea întreprinderilor care dețin tehnologii substituibile sau care fabrică produse substituibile.
(6)
Prezentul regulament ar trebui să se aplice numai acordurilor de transfer de tehnologie între un licențiator și un licențiat. Acesta ar trebui să se aplice unor astfel de acorduri chiar și în cazul în care acordul conține condiții privind mai multe niveluri comerciale, de exemplu impunând licențiatului obligația de a crea un sistem de distribuție special și când se definesc obligațiile pe care licențiatul trebuie sau poate să le impună distribuitorilor produselor fabricate sub licența respectivă. Cu toate acestea, astfel de condiții și obligații trebuie să fie conforme regulilor de concurență aplicabile acordurilor de furnizare și distribuție stabilite în Regulamentul (UE) nr. 330/2010 al Comisiei (3). Acordurile de furnizare și distribuție încheiate între un licențiat și cumpărătorii produselor sale contractuale nu ar trebui să fie exceptate în temeiul prezentului regulament.
(7)
Prezentul regulament ar trebui să se aplice numai acordurilor în care licențiatorul permite licențiatului și/sau unuia sau mai multora dintre subcontractanții acestuia să folosească drepturile asupra unei tehnologii care fac obiectul licenței, eventual după desfășurarea unor activități suplimentare de cercetare și dezvoltare de către licențiat și/sau de către subcontractantul (subcontractanții) său (săi), în scopul producerii de bunuri sau al prestării de servicii. Acesta nu ar trebui să se aplice acordării de licențe în contextul acordurilor de cercetare și dezvoltare care intră sub incidența Regulamentului (UE) nr. 1217/2010 al Comisiei (4) sau acordării de licențe în contextul acordurilor de specializare care intră sub incidența Regulamentului (UE) nr. 1218/2010 al Comisiei (5). De asemenea, acesta nu ar trebui să se aplice acordurilor care au ca scop simpla reproducere și distribuire a produselor informatice protejate prin drepturi de autor, deoarece astfel de acorduri nu au ca obiect acordarea unei licențe pentru o tehnologie destinată fabricării de produse, ci sunt mai apropiate de acordurile de distribuție. Ar trebui ca prezentul regulament să nu se aplice nici acordurilor care urmăresc regruparea tehnologiilor, cu alte cuvinte acordurilor de regrupare a tehnologiilor cu scopul acordării de licențe pentru aceste tehnologii unor terți, nici acordurilor prin care tehnologia regrupată face obiectul unei licențe acordate acestor terți.
(8)
Pentru aplicarea articolului 101 alineatul (3) din tratat printr-un regulament, nu este necesar să se definească acordurile de transfer de tehnologie care sunt susceptibile să intre sub incidența articolului 101 alineatul (1) din tratat. La evaluarea individuală a acordurilor în temeiul articolului 101 alineatul (1) din tratat, trebuie să se țină seama de mai mulți factori, în special de structura și de dinamica piețelor relevante ale tehnologiei și ale produsului.
(9)
Beneficiul exceptării pe categorii stabilit prin prezentul regulament ar trebui limitat la acordurile despre care se poate estima cu suficientă certitudine că respectă condițiile prevăzute la articolul 101 alineatul (3) din tratat. Pentru a obține avantajele transferului de tehnologie și a atinge obiectivele acestuia, prezentul regulament nu ar trebui să se aplice numai transferului de tehnologie ca atare, ci și altor dispoziții conținute în acordurile de transfer de tehnologie, în cazul și în măsura în care aceste dispoziții sunt direct legate de fabricarea sau vânzarea produselor contractuale.
(10)
În ceea ce privește acordurile de transfer de tehnologie dintre concurenți, se poate presupune că, în cazul în care cota de piață cumulată de pe piețele relevante deținută de părți nu depășește 20 %, iar acordurile nu conțin anumite restricții cu efecte anticoncurențiale grave, respectivele acorduri conduc, în general, la o îmbunătățire a producției sau a distribuției și asigură consumatorilor o parte echitabilă din beneficiile obținute.
(11)
În ceea ce privește acordurile de transfer de tehnologie dintre neconcurenți, se poate presupune că, atunci când cota de piață individuală deținută de fiecare dintre părți pe piața relevantă nu depășește 30 %, iar acordurile nu conțin anumite restricții cu efecte anticoncurențiale grave, respectivele acorduri conduc, în general, la o îmbunătățire a producției sau a distribuției și asigură consumatorilor o parte echitabilă din beneficiile obținute.
(12)
În cazul în care cota de piață deținută este mai mare decât pragul aplicabil pe una sau mai multe piețe ale produsului sau ale tehnologiei, acordul nu ar trebui să beneficieze de exceptarea pe categorii pe piețele relevante în cauză.
(13)
Nu se poate presupune că, peste pragurile cotelor de piață respective, acordurile de transfer de tehnologie intră sub incidența articolului 101 alineatul (1) din tratat. De exemplu, acordurile de licență exclusivă între întreprinderi neconcurente nu intră, de multe ori, sub incidența articolului 101 alineatul (1) din tratat. De asemenea, nu se poate presupune că, peste pragurile cotelor de piață respective, acordurile de transfer de tehnologie care intră sub incidența articolului 101 alineatul (1) din tratat nu îndeplinesc condițiile de exceptare. Cu toate acestea, nu se poate presupune nici că vor genera, în general, avantaje obiective de o asemenea natură și dimensiune încât să compenseze dezavantajele pe care le creează pentru concurență.
(14)
Prin prezentul regulament nu ar trebui să fie exceptate acordurile de transfer de tehnologie care prevăd restricții care nu sunt indispensabile pentru îmbunătățirea producției sau a distribuției. În special, acordurile de transfer de tehnologie care conțin anumite restricții cu efecte anticoncurențiale grave, precum fixarea prețurilor facturate terților, ar trebui să fie excluse de la beneficiul exceptării pe categorii prevăzute în prezentul regulament, indiferent de cotele de piață ale întreprinderilor în cauză. În cazul unor astfel de restricții cu efecte anticoncurențiale grave, întregul acord ar trebui exclus de la beneficiul exceptării pe categorii.
(15)
Pentru a proteja stimulentele pentru inovare și pentru aplicarea adecvată a drepturilor de proprietate intelectuală, anumite restricții ar trebui excluse de la beneficiul exceptării pe categorii. Ar trebui excluse în special anumite obligații de retrocesiune și clauze de necontestare. Atunci când o astfel de restricție este inclusă într-un acord de licență, doar restricția în cauză ar trebui exclusă de la beneficiul exceptării pe categorii.
(16)
Pragurile cotelor de piață și excluderea de la exceptare a acordurilor de transfer de tehnologie care conțin restricțiile cu efecte anticoncurențiale grave și restricțiile excluse prevăzute în prezentul regulament vor garanta, în mod normal, faptul că acordurile cărora li se aplică exceptarea pe categorii nu permit întreprinderilor participante să elimine concurența pentru o parte substanțială a produselor în cauză.
(17)
Comisia poate retrage beneficiul prezentului regulament, în temeiul articolului 29 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (6), în cazul în care constată, într-o anumită situație, că un acord căruia i se aplică exceptarea prevăzută în prezentul regulament are totuși efecte care sunt incompatibile cu articolul 101 alineatul (3) din tratat. Această situație poate apărea în special atunci când stimulentele pentru inovare sunt reduse sau accesul pe piețe este îngreunat.
(18)
Autoritatea în domeniul concurenței dintr-un stat membru poate retrage beneficiul aplicării prezentului regulament, în temeiul articolului 29 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003, în ceea ce privește teritoriul respectivului stat membru sau o parte a acestuia în cazul în care, într-o anumită situație, un acord căruia i se aplică exceptarea prevăzută în prezentul regulament are totuși efecte care sunt incompatibile cu articolul 101 alineatul (3) din tratat pe teritoriul respectivului stat membru sau pe o parte a acestuia și în cazul în care un astfel de teritoriu are toate caracteristicile unei piețe geografice distincte.
(19)
Pentru a consolida controlul rețelelor paralele de acorduri de transfer de tehnologie care au efecte restrictive similare și care acoperă peste 50 % dintr-o piață dată, Comisia, prin intermediul unui regulament, poate declara prezentul regulament inaplicabil acordurilor de transfer de tehnologie care conțin restricții specifice privind piața respectivă, restabilind, în acest fel, aplicarea deplină a articolului 101 din tratat în cazul acestui tip de acorduri,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Definiții
(1) În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:
(a)
„acord” înseamnă un acord, o decizie a unei asociații de întreprinderi sau o practică concertată;
(b)
„drepturi asupra unei tehnologii” înseamnă know-how și drepturile menționate în continuare sau o combinație a acestora, inclusiv cererile pentru aceste drepturi sau cererile de înregistrare a acestor drepturi:
(i)
brevete;
(ii)
modele de utilitate;
(iii)
drepturi asupra desenelor și modelelor;
(iv)
topografia produselor semiconductoare;
(v)
certificate de protecție suplimentară pentru medicamente sau alte produse pentru care pot fi obținute astfel de certificate de protecție suplimentară;
(vi)
certificate de ameliorator de plante; și
(vii)
drepturi de autor pentru programe informatice;
(c)
„acord de transfer de tehnologie” înseamnă:
(i)
un acord de licență privind drepturi asupra unei tehnologii încheiat între două întreprinderi în scopul fabricării de produse contractuale de către licențiat și/sau de către subcontractantul (subcontractanții) său (săi),
(ii)
cesiunea de drepturi asupra unei tehnologii între două întreprinderi în vederea producerii produselor contractuale în cazul cărora o parte din riscul asociat exploatării tehnologiei este suportat de cedent;
(d)
„acord reciproc” înseamnă un acord de transfer de tehnologie prin care două întreprinderi își acordă reciproc o licență privind drepturi asupra unei tehnologii, în același contract sau în contracte distincte, în cazul în care licențele respective au ca obiect tehnologii concurente sau pot fi utilizate pentru fabricarea de produse concurente;
(e)
„acord nereciproc” înseamnă un acord de transfer de tehnologie prin care o întreprindere acordă altei întreprinderi o licență privind drepturi asupra unei tehnologii sau prin care două întreprinderi își acordă reciproc o astfel de licență, dar în acest caz licențele nu au ca obiect tehnologii concurente și nu pot fi utilizate pentru fabricarea de produse concurente;
(f)
„produs” înseamnă un bun sau un serviciu, incluzând atât bunurile și serviciile intermediare, cât și bunurile și serviciile finale;
(g)
„produs contractual” înseamnă un produs fabricat, în mod direct sau indirect, pe baza drepturilor asupra unei tehnologii care fac obiectul unei licențe;
(h)
„drepturi de proprietate intelectuală” includ drepturile de proprietate industrială, în special brevetele și mărcile, drepturile de autor și drepturile conexe;
(i)
„know-how” înseamnă un ansamblu de informații practice care rezultă din experiență și testare și care este:
(i)
secret, adică în general nu este cunoscut sau ușor accesibil;
(ii)
substanțial, adică important și util pentru fabricarea produselor contractuale; și
(iii)
identificat, adică descris într-o manieră suficient de cuprinzătoare pentru a permite să se verifice dacă îndeplinește criteriile de „secret” și „substanțial”;
(j)
„piața relevantă a produsului” înseamnă piața pentru produsele contractuale și substituenții acestora, și anume toate produsele care sunt considerate de cumpărători ca interschimbabile sau substituibile, datorită caracteristicilor și prețurilor produselor, precum și utilizării căreia acestea îi sunt destinate;
(k)
„piața relevantă a tehnologiei” înseamnă piața pentru drepturile asupra unei tehnologii care fac obiectul unei licențe și substituenții săi, adică toate drepturile asupra unei tehnologii care sunt considerate de licențiați ca interschimbabile sau substituibile, datorită caracteristicilor drepturilor asupra tehnologiei, a redevențelor și a utilizării căreia îi sunt destinate;
(l)
„piața geografică relevantă” înseamnă zona în care întreprinderile interesate sunt implicate în oferta și în cererea de produse sau în acordarea de licențe pentru drepturi asupra unei tehnologii, în care condițiile concurențiale sunt suficient de omogene și care poate fi distinsă de zonele învecinate deoarece condițiile concurențiale diferă într-o măsură apreciabilă în acele zone;
(m)
„piața relevantă” înseamnă combinația dintre piața relevantă a produsului sau a tehnologiei și piața geografică relevantă;
(n)
„întreprinderi concurente” înseamnă întreprinderile care concurează pe piața relevantă, adică:
(i)
întreprinderile concurente pe piața relevantă în care se acordă licențe pentru drepturile asupra unei tehnologii, mai precis întreprinderi care acordă licențe pentru drepturi asupra unei tehnologii concurente (concurenți reali pe piața relevantă);
(ii)
întreprinderile concurente pe piața relevantă pe care sunt comercializate produsele contractuale, mai precis întreprinderi care, în absența unui acord de transfer de tehnologie, ar desfășura activități pe piața (piețele) relevantă(e) pe care sunt comercializate produsele contractuale (concurenți reali pe piața relevantă) sau care, în absența unui acord de transfer de tehnologie, ar fi dispuse, în mod real și nu doar ca o simplă posibilitate teoretică, ca răspuns la o creștere mică și permanentă a prețurilor relative, să întreprindă, în termen scurt, investițiile suplimentare necesare sau să suporte alte costuri de transformare necesare pentru a intra pe piața (piețele) relevantă(e) (concurenți potențiali pe piața relevantă);
(o)
„sistem de distribuție selectivă” înseamnă un sistem de distribuție în care licențiatorul se angajează să acorde licențe pentru fabricarea produselor contractuale, în mod direct sau indirect, doar licențiaților selectați pe baza unor criterii stabilite și în care licențiații în cauză se angajează să nu vândă produsele contractuale unor distribuitori neautorizați pe teritoriul rezervat de către licențiator pentru aplicarea sistemului;
(p)
„licență exclusivă” înseamnă o licență în temeiul căreia licențiatorul nu este autorizat să producă pe baza drepturilor asupra unei tehnologii care fac obiectul licenței și nu i se permite să acorde licență pentru drepturile asupra unei tehnologii unor terțe părți, în general sau pentru o utilizare specifică sau pe un teritoriu determinat;
(q)
„teritoriu exclusiv” înseamnă un anumit teritoriu pe care doar o singură întreprindere este autorizată să fabrice produsele contractuale, însă pe care este totuși posibil să se permită unui alt licențiat să fabrice produsele contractuale pe teritoriul respectiv doar pentru un client determinat, atunci când această a doua licență a fost acordată în vederea creării unei surse alternative de aprovizionare pentru clientul în cauză;
(r)
„grup de clienți exclusiv” înseamnă un grup de clienți pentru care doar o singură parte la acordul de transfer de tehnologie este autorizată să vândă în mod activ produsele contractuale fabricate utilizând tehnologia care face obiectul licenței.
(2) În sensul prezentului regulament, termenii „întreprindere”, „licențiator” și „licențiat” includ întreprinderile asociate respective.
„Întreprinderi asociate” înseamnă:
(a)
întreprinderi în care o parte la acordul de transfer de tehnologie are, în mod direct sau indirect:
(i)
mai mult de jumătate din drepturile de vot; sau
(ii)
competența de a numi mai mult de jumătate din membrii consiliului de supraveghere, ai consiliului de administrație ori ai organismelor care asigură reprezentarea din punct de vedere juridic a întreprinderii; sau
(iii)
dreptul de a gestiona activitățile întreprinderii;
(b)
întreprinderi care au, în mod direct sau indirect, într-o întreprindere parte la acordul de transfer de tehnologie, drepturile sau competențele enumerate la litera (a);
(c)
întreprinderi în care o întreprindere menționată la litera (b) are, direct sau indirect, drepturile sau competențele enumerate la litera (a);
(d)
întreprinderi în care o parte la acordul de transfer de tehnologie, împreună cu una sau mai multe dintre întreprinderile menționate la literele (a), (b) sau (c), ori în care două sau mai multe dintre acestea din urmă dețin în comun drepturile sau competențele enumerate la litera (a);
(e)
întreprinderi în care drepturile sau competențele enumerate la litera (a) sunt deținute în comun:
(i)
de părțile la acordul de transfer de tehnologie sau de întreprinderile asociate respective ale acestora menționate la literele (a)-(d); sau
(ii)
de una sau mai multe dintre părțile la acordul de transfer de tehnologie sau de una sau mai multe dintre întreprinderile asociate ale acestora menționate la literele (a)-(d) și una sau mai multe părți terțe.
Articolul 2
Exceptare
(1) În temeiul articolului 101 alineatul (3) din tratat și sub rezerva dispozițiilor prezentului regulament, articolul 101 alineatul (1) din tratat nu se aplică acordurilor de transfer de tehnologie.
(2) Exceptarea prevăzută la alineatul (1) se aplică în măsura în care acordurile de transfer de tehnologie conțin restricții ale concurenței care intră sub incidența domeniului de aplicare al articolului 101 alineatul (1) din tratat. Exceptarea se aplică atât timp cât drepturile asupra unei tehnologii care fac obiectul licenței nu au expirat, nu au devenit caduce sau nu au fost declarate nule sau, în cazul know-how-ului, atât timp cât know-how-ul rămâne secret. Cu toate acestea, în cazul în care know-how-ul devine public în urma unei acțiuni a licențiatului, exceptarea se aplică pe durata acordului.
(3) Exceptarea prevăzută la alineatul (1) se aplică, de asemenea, dispozițiilor din acordurile de transfer de tehnologie care se referă la achiziționarea de produse de către licențiat sau care se referă la acordarea de licențe pentru alte drepturi de proprietate intelectuală sau know-how sau la atribuirea acestora licențiatului, în cazul și în măsura în care aceste dispoziții sunt direct legate de fabricarea sau vânzarea produselor contractuale.
Articolul 3
Praguri ale cotei de piață
(1) Atunci când întreprinderile părți la acord sunt întreprinderi concurente, exceptarea prevăzută la articolul 2 se aplică doar în cazul în care cota de piață cumulată deținută de părți nu depășește 20 % pe piața (piețele) relevantă(e).
(2) Atunci când întreprinderile părți la acord nu sunt întreprinderi concurente, exceptarea prevăzută la articolul 2 se aplică doar în cazul în care cota de piață deținută de fiecare parte nu depășește 30 % pe piața (piețele) relevantă(e).
Articolul 4
Restricții grave
(1) Atunci când întreprinderile părți la acord sunt întreprinderi concurente, exceptarea prevăzută la articolul 2 nu se aplică acordurilor care, în mod direct sau indirect, izolat sau în combinație cu alți factori aflați sub controlul părților, au ca obiect oricare dintre următoarele:
(a)
restrângerea capacității unei părți de a-și stabili prețurile de vânzare către terți;
(b)
limitarea producției, cu excepția limitării producției de produse contractuale impuse licențiatului într-un acord nereciproc sau impuse doar unuia dintre licențiați în cadrul unui acord reciproc;
(c)
alocarea piețelor sau a clienților, cu excepția:
(i)
obligației impuse licențiatorului și/sau licențiatului, în cadrul unui acord nereciproc, de a nu produce utilizând drepturile asupra unei tehnologii care fac obiectul licenței pe teritoriul exclusiv rezervat celeilalte părți și/sau de a nu vinde activ și/sau pasiv pe teritoriul exclusiv sau către grupul de clienți exclusiv rezervat celeilalte părți;
(ii)
restrângerii, în cadrul unui acord nereciproc, a vânzărilor active de către licențiat pe teritoriul exclusiv sau către grupul de clienți exclusiv alocat de licențiator unui alt licențiat, cu condiția ca acesta din urmă să nu fi fost o întreprindere concurentă a licențiatorului în momentul încheierii propriului său acord de licență;
(iii)
obligației impuse licențiatului de a fabrica produsele contractuale exclusiv pentru uzul său, cu condiția ca licențiatul să nu fie restricționat la vânzarea activă și pasivă a produselor contractuale ca piese de schimb pentru propriile sale produse;
(iv)
obligației impuse licențiatului, în cadrul unui acord nereciproc, de a fabrica produsele contractuale exclusiv pentru un anumit client, atunci când licența a fost acordată pentru a crea o sursă alternativă de aprovizionare pentru acel client;
(d)
restrângerea capacității licențiatului de a-și exploata drepturile asupra propriei sale tehnologii sau restrângerea capacității oricăreia dintre părțile la acord de a desfășura activități de cercetare și dezvoltare, cu excepția cazului în care acest din urmă tip de restrângere este indispensabil pentru a preveni divulgarea know-how-ului care face obiectul licenței către terți.
(2) Atunci când întreprinderile părți la acord nu sunt întreprinderi concurente, exceptarea prevăzută la articolul 2 nu se aplică acordurilor care, în mod direct sau indirect, izolat sau în combinație cu alți factori aflați sub controlul părților, au ca obiect:
(a)
restrângerea capacității unei părți de a-și stabili prețurile la vânzarea de produse către terți, fără să se aducă atingere posibilității de a impune un preț de vânzare maximal sau de a recomanda un preț de vânzare, cu condiția ca acest fapt să nu ducă la un preț de vânzare fix sau minimal în urma unor presiuni exercitate sau măsuri de stimulare oferite de oricare dintre părți;
(b)
restrângerea referitoare la teritoriul pe care sau la clienții cărora licențiatul le poate vinde în mod pasiv produsele contractuale, cu excepția:
(i)
restrângerii vânzărilor pasive pe un teritoriu exclusiv sau către un grup de clienți exclusiv rezervat licențiatorului;
(ii)
obligației de a fabrica produsele contractuale exclusiv pentru uzul propriu, cu condiția ca licențiatul să nu fie restricționat în ceea ce privește vânzarea activă și pasivă a produselor contractuale ca piese de schimb pentru propriile sale produse;
(iii)
obligației de a fabrica produsele contractuale exclusiv pentru un anumit client, atunci când licența a fost acordată pentru a crea o sursă alternativă de aprovizionare pentru acel client;
(iv)
restrângerii vânzărilor către utilizatorii finali de către un licențiat care desfășoară activități de comerț angro;
(v)
restrângerii vânzărilor către distribuitori neautorizați de către membrii unui sistem de distribuție selectivă;
(c)
restrângerea vânzărilor active sau pasive către utilizatorii finali de către un licențiat care este membru al unui sistem de distribuție selectivă și care desfășoară activități de comerț cu amănuntul, fără să se aducă atingere posibilității de a interzice unui membru al sistemului să își desfășoare activitățile dintr-un sediu neautorizat.
(3) Atunci când întreprinderile care sunt părți la acord nu sunt întreprinderi concurente în momentul încheierii acordului, dar devin ulterior concurente, se aplică alineatul (2), nu alineatul (1), pe toată durata acordului, cu excepția cazului în care acordul este modificat ulterior cu privire la orice aspect de fond. O asemenea modificare include încheierea unui nou acord de transfer de tehnologie între părți cu privire la drepturi asupra unor tehnologii concurente.
Articolul 5
Restricții excluse
(1) Exceptarea prevăzută la articolul 2 nu se aplică nici uneia dintre următoarele obligații cuprinse în acordurile de transfer de tehnologie:
(a)
orice obligație directă sau indirectă impusă licențiatului de a acorda o licență exclusivă sau de a ceda drepturi, integral sau parțial, licențiatorului sau unui terț desemnat de licențiator în ceea ce privește îmbunătățirile aduse de licențiat tehnologiei care face obiectul licenței sau noile aplicații ale tehnologiei în cauză dezvoltate de licențiat;
(b)
orice obligație directă sau indirectă impusă unei părți de a nu contesta valabilitatea drepturilor de proprietate intelectuală deținute de cealaltă parte în Uniune, fără să se aducă atingere posibilității, în cazul unei licențe exclusive, de a prevedea rezilierea acordului de transfer de tehnologie în eventualitatea în care licențiatul contestă valabilitatea unuia sau mai multora dintre drepturile asupra unei tehnologii care fac obiectul licenței.
(2) Atunci când întreprinderile care sunt părți la acord nu sunt concurente, exceptarea prevăzută la articolul 2 nu se aplică obligațiilor directe sau indirecte care limitează capacitatea licențiatului de a-și exploata propriile drepturi asupra unei tehnologii sau care limitează capacitatea oricăreia dintre părțile la acord de a desfășura activități de cercetare și dezvoltare, cu excepția cazului în care această ultimă restricție este indispensabilă pentru prevenirea divulgării know-how-ului care face obiectul licenței către terți.
Articolul 6
Retragerea exceptării în cazuri individuale
(1) Comisia poate retrage beneficiul prezentului regulament, în temeiul articolului 29 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 în cazul în care constată, într-o anumită situație, că un acord de transfer de tehnologie căruia i se aplică exceptarea prevăzută la articolul 2 din prezentul regulament are totuși efecte care sunt incompatibile cu articolul 101 alineatul (3) din tratat, în special atunci când:
(a)
accesul pe piață al tehnologiilor părților terțe este restricționat, de exemplu ca urmare a efectului cumulativ al rețelelor paralele de acorduri restrictive similare care interzic licențiaților să utilizeze tehnologiile părților terțe;
(b)
accesul pe piață al potențialilor licențiați este restricționat, de exemplu, ca urmare a efectului cumulativ al rețelelor paralele de acorduri restrictive similare care interzic licențiatorilor să acorde licențe altor licențiați sau pentru că singurul deținător al unei tehnologii care acordă licențe pentru drepturile asupra tehnologiei relevante încheie un acord de licență exclusivă cu un licențiat care este deja activ pe piața produsului în baza unor drepturi asupra unei tehnologii substituibile.
(2) Atunci când, într-o anumită situație, un acord de transfer de tehnologie căruia i se aplică exceptarea prevăzută la articolul 2 din prezentul regulament produce efecte care sunt incompatibile cu articolul 101 alineatul (3) din tratat pe teritoriul unui stat membru sau pe o parte a acestui teritoriu care prezintă toate caracteristicile unei piețe geografice distincte, autoritatea în domeniul concurenței din acest stat membru, în temeiul articolului 29 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1/2003, poate retrage beneficiul prezentului regulament pe acest teritoriu, în condițiile prevăzute la alineatul (1) al prezentului articol.
Articolul 7
Neaplicarea prezentului regulament
(1) În temeiul articolului 1a din Regulamentul nr. 19/65/CEE, Comisia poate declara, printr-un regulament, că, atunci când rețele paralele de acorduri de transfer de tehnologie similare acoperă mai mult de 50 % dintr-o piață relevantă, prezentul regulament nu se aplică acordurilor de transfer de tehnologie care prevăd restricții specifice referitoare la piața respectivă.
(2) Orice regulament adoptat în temeiul alineatului (1) se aplică numai după șase luni de la data adoptării sale.
Articolul 8
Aplicarea pragurilor cotei de piață
În scopul aplicării pragurilor cotei de piață prevăzute la articolul 3, se aplică următoarele reguli:
(a)
cota de piață se calculează pe baza datelor privind valoarea vânzărilor realizate pe piață; în cazul în care nu sunt disponibile informații privind valoarea vânzărilor realizate pe piață, se pot utiliza estimări bazate pe alte informații fiabile privind piața, inclusiv volumul vânzărilor pe piață, pentru a stabili cota de piață a întreprinderii în cauză;
(b)
cota de piață se calculează pe baza datelor corespunzătoare anului calendaristic precedent;
(c)
cota de piață deținută de întreprinderile menționate la articolul 1 alineatul (2) al doilea paragraf litera (e) se atribuie în mod egal fiecărei întreprinderi care are drepturile sau competențele prevăzute la articolul 1 alineatul (2) al doilea paragraf litera (a);
(d)
cota de piață a unui licențiator pe o piață relevantă pentru drepturile asupra unei tehnologii care fac obiectul licenței se calculează pe baza prezenței drepturilor asupra unei tehnologii care fac obiectul licenței pe piața (piețele) relevantă(e) [adică piața (piețele) produsului și piața (piețele) geografică (geografice)] pe care sunt comercializate produsele contractuale, adică pe baza datelor cumulate referitoare la vânzările de produse contractuale fabricate de licențiator și de licențiații acestuia;
(e)
în cazul în care cota de piață prevăzută la articolul 3 alineatul (1) sau (2) nu depășește inițial 20 % și, respectiv, 30 %, dar ulterior se ridică peste aceste niveluri, exceptarea prevăzută la articolul 2 se aplică în continuare pe o perioadă de doi ani calendaristici consecutivi, ulteriori anului în care pragul de 20 % sau, respectiv, 30 % a fost depășit pentru prima dată.
Articolul 9
Relația cu alte regulamente de exceptare pe categorii
Prezentul regulament nu se aplică înțelegerilor de licență din acordurile de cercetare și dezvoltare care intră sub incidența Regulamentului (UE) nr. 1217/2010 sau din acordurile de specializare care intră sub incidența Regulamentului (UE) nr. 1218/2010.
Articolul 10
Perioada tranzitorie
Interdicția prevăzută la articolul 101 alineatul (1) din tratat nu se aplică în perioada 1 mai 2014-30 aprilie 2015 acordurilor deja în vigoare la 30 aprilie 2014 care nu îndeplinesc condițiile de exceptare prevăzute în prezentul regulament, dar care, la 30 aprilie 2014, îndeplineau condițiile de exceptare prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 772/2004.
Articolul 11
Perioada de valabilitate
Prezentul regulament intră în vigoare la 1 mai 2014.
Prezentul regulament expiră la 30 aprilie 2026.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 21 martie 2014.