PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/171
ze dne 4. února 2015
o některých aspektech postupu vydávání licencí železničním podnikům
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2012/34/EU ze dne 21. listopadu 2012 o vytvoření jednotného evropského železničního prostoru (1), a zejména na čl. 17 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Doporučení Komise ze dne 7. dubna 2004 o používání společného evropského vzoru pro licenční doklady vydané v souladu se směrnicí Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům (2) doporučilo používání standardního vzoru pro licenční doklady vydávané vnitrostátními orgány vydávajícími licence.
(2)
Podle článku 23 směrnice 2012/34/EU platí licence vydané vnitrostátními orgány vydávajícími licence na celém území Unie. Vnitrostátní orgány vydávající licence by měly informovat Evropskou agenturu pro železnice o licencích, které byly vydány, pozastaveny, odebrány nebo změněny a ta by měla v souladu s tím informovat ostatní členské státy. Společná šablona pro licence by usnadnila práci vnitrostátním orgánům vydávajícím licence a Evropské agentuře pro železnice a zajistila by snazší přístup k informacím o licencích všem zúčastněným stranám, zejména orgánům vydávajícím licence z ostatních členských států a provozovatelům infrastruktury.
(3)
Všechny nezbytné informace, které potvrzují, že danému železničnímu podniku je pravidelně vydávána licence pro určitý druh železničních dopravních služeb, mohou být obsaženy ve standardizovaném dokladu. Standardní šablona pro licenční doklad by usnadnila zveřejňování všech důležitých informací o licencích na internetové stránce Evropské agentury pro železnice. Standardní vzor by mohl být v budoucnu měněn v závislosti na zkušenostech s jeho používáním a na vývoji potřeb dalších informací o licencích.
(4)
Podmínky, za kterých mohou být splněny požadavky uvedené v článku 22 směrnice 2012/34/EU týkající se pokrytí občanskoprávní odpovědnosti, se mohou mezi členskými státy lišit v závislosti na vnitrostátních právních předpisech. Důkaz, že železniční podnik splňuje tyto vnitrostátní požadavky by měl být uveden v příloze licenčního dokladu. Za tímto účelem by měla být pro tuto přílohu použita standardní šablona. V případě, že železniční podnik hodlá provozovat své činnosti ve dvou nebo více členských státech, pokrytí občanskoprávní odpovědnosti pro každý z těchto členských států by mělo být uvedeno v další příloze, kterou by měl poskytnout orgán vydávající licence v dalším členském státě, ve kterém železniční podnik hodlá své činnosti provozovat.
(5)
Orgány vydávající licence mohou snížit své administrativní náklady, úroveň licenčních poplatků a zkrátit dobu pro přijetí rozhodnutí o žádosti o licenci, pokud si budou rychle vyměňovat potřebné údaje s ostatními orgány a jinými veřejnými či soukromými subjekty.
(6)
Kvůli malému pohybu na trhu nejsou v některých členských státech po dobu jednoho roku nebo více po sobě jdoucích let přijímána žádná rozhodnutí o vydání licence. Vysoké poplatky zároveň mohou pro železniční podniky představovat překážku vstupu na trh.
(7)
Na železniční podniky, které žádají o novou licenci, by se neměly vztahovat méně příznivé podmínky pro vydávání licencí než na železniční podniky, které již na trhu provozují činnost.
(8)
Zbytečná administrativní zátěž orgánů vydávajících licence a podniků by měla být snížena přísným omezením požadavků na podmínky stanovené ve směrnici 2012/34/EU.
(9)
Orgány vydávající licence nemají povinnost vyžadovat od železničního podniku licenční poplatek. Členské státy však mohou rozhodnout o zavedení takového poplatku za činnost prováděnou orgány vydávajícími licence při posuzování žádosti. V takovém případě by licenční poplatek měl být nediskriminační, měl by být skutečně vybírán od všech podniků žádajících o licenci a vycházet ze skutečné pracovní zátěže orgánu vydávajícího licence. Jestliže licenční poplatek překročí částku 5 000 EUR, orgán vydávající licence by měl v potvrzení o zaplacení poplatku uvést počet vynaložených člověkohodin a výdaje.
(10)
Ve snaze vytvořit rovné podmínky mezi železničními podniky byly směrnicí 2012/34/EU zrušeny některé úpravy, které nejsou slučitelné se zlepšenými tržními podmínkami, kdy železniční podniky musí být pojištěny nebo mít odpovídající záruky za tržních podmínek. Orgány vydávající licence by měly být vyzvány, aby ověřily provádění revidovaných podmínek ve spolupráci s dalšími orgány členských států.
(11)
Udělení licence železničnímu podniku by nemělo být podmíněno tím, že je držitelem osvědčení o bezpečnosti podle čl. 10 směrnice 2004/49/ES Evropského parlamentu a Rady. (3)
(12)
Nové železniční podniky jsou pro hospodářskou soutěž velmi důležité, ale mohou mít praktické obtíže předložit záznamy o své finanční způsobilosti, která jim umožní realisticky odhadnout jejich závazky na dobu dvanácti měsíců v budoucnu podle čl. 20 odst. 1 a 2 směrnice 2012/34/EU. Zatímco zákonodárci EU vytvořili možnost zjednodušeného dokladu pro některé menší letecké dopravce podle čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 (4), postup získání licence může zohlednit tyto praktické obtíže zmírněním postupu k prokázání finanční způsobilosti pro železniční podniky, které žádají o licenci.
(13)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 62 odst. 1 směrnice 2012/34/EU,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podrobné náležitosti pro použití společné šablony pro licenční doklad. Rovněž stanoví některé aspekty postupu pro udělování licence.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se „licenčním dokladem“ rozumí vyplněná a řádně podepsaná společná šablona, jak je stanovena v příloze I a II tohoto nařízení, která má být předložena Evropské agentuře pro železnice.
Článek 3
Použití společné šablony pro licenční doklad
1. Licence vydané v souladu s kapitolou III směrnice 2012/34/EU mají standardní podobu podle vzoru stanoveného v příloze I a II tohoto nařízení.
V případě vydání nové licence orgán vydávající licence přidělí číslo oznámení licence ES podle harmonizovaného systému číslování, tzv. EU identifikační číslo (EIČ), jak je stanoveno v dodatku 2 rozhodnutí Komise 2007/756/ES (5).
Pokaždé, když je licence udělena, změněna způsobem relevantním vzhledem k licenčnímu dokladu, pozastavena, odebrána nebo nahrazena dočasnou licencí, vypracuje orgán vydávající licence licenční doklad na základě tohoto vzoru.
2. Orgány vydávající licence informují Evropskou agenturu pro železnice v souladu s čl. 24 odst. 8 směrnice 2012/34/EU a předají kopii licenčního dokladu, jak je stanoveno v komunikačním protokolu, který si mezi sebou dohodly.
3. Informace o finančním pokrytí občanskoprávní odpovědnosti uvedené v článku 22 směrnice 2012/34/EU musí být uvedeny v příloze licenčního dokladu s využitím standardního vzoru stanoveného v příloze II tohoto nařízení. Orgán vydávající licenci připojí přílohu k licenčnímu dokladu. Tato příloha musí být označena číslem jedna (1).
4. Na základě informací uvedených v přílohách týkajících se odpovědnosti,jak jsou stanoveny v příloze II tohoto nařízení, orgán vydávající licenci v určitém členském státě nebo provozovatel infrastruktury může zkontrolovat, zda je pokrytí občanskoprávní odpovědnosti přijaté železničním podnikem a schválené jinými orgány vydávajícími licence v tomto konkrétním členském státě dostatečné. Pokud orgán vydávající licence zjistí, že úroveň pokrytí je nedostatečná, může železniční podnik požádat, aby uzavřel dodatečné pokrytí. Železniční podnik musí orgánu vydávajícímu licence poskytnout požadované informace ohledně svého pokrytí.
5. Jakmile je orgán vydávající licence s pokrytím spokojen, uvědomí Evropskou agenturu pro železnice a aktualizuje stávající přílohu sdělenou orgánem vydávajícím licence téhož členského státu nebo přidá další přílohu k licenci s využitím standardního formátu stanoveného v této příloze II a této příloze přiřadí další číslo (2, 3, 4 atd.).
6. V každé příloze týkající se odpovědnosti musí být uvedena částka, rozsah, jako je místní oblast působnosti nebo druhy služeb, a datum zahájení a případně ukončení platnosti pokrytí. Číslo oznámení licence musí být uvedeno v každé příloze, aby byla zřejmá jasná souvislost s železničním podnikem, kterému byla vydána licence. Pokud je orgán vydávající licenci informován o změně v pokrytí občanskoprávní odpovědnosti, sestaví aktualizovanou přílohu a předá ji Evropské agentuře pro železnice.
Článek 4
Licenční poplatky
Členské státy mohou za posouzení každé žádosti požadovat licenční poplatek. Licenční poplatky musí být uplatňovány nediskriminačním způsobem.
Článek 5
Některé aspekty týkající se požadavků na pokrytí občanskoprávní odpovědnosti a přiměřené záruky
1. Orgán vydávající licence zveřejní minimální požadované úrovně pokrytí, včetně případů, kdy je částka takového pokrytí stanovena vnitrostátními právními předpisy.
2. Orgán vydávající licence nesmí požadovat, aby pokrytí nabylo účinku předtím, než železniční podnik zahájí svůj provoz vlaků.
3. Nejpozději do 25. srpna 2015 orgán vydávající licence, který licenci vydal, požádá všechny licencované železniční podniky o předložení důkazů o úrovni a rozsahu jejich stávajícího pokrytí odpovědnosti v případě nehody s výjimkou případů, kdy tyto podniky již uzavřely smlouvu o pojištění nebo pokud orgán již tyto informace má k dispozici. Orgán může takový důkaz od železničních podniků požadovat také v případě, že má pochybnosti, zda jejich pokrytí splňuje požadavky uvedené v článku 22 směrnice 2012/34/EU.
4. V případě, že podnik neprokáže, že je přiměřeně pojištěn, avšak má přiměřené záruky pokrytí, orgán vydávající licence, případně po konzultaci s regulačním subjektem, prověří, zda podmínky, za kterých podnik uvedené záruky získal, odpovídají tržním podmínkám, které by získal jakýkoli jiný podnik při stejné úrovni finanční způsobilosti a expozice.
5. Pokud orgán vydávající licence pozastaví licenci v souladu s čl. 24 odst. 1 směrnice 2012/34/EU, nebo vydá dočasnou licenci v souladu s čl. 24 odst. 3 uvedené směrnice, informuje o tom všechny ostatní příslušné orgány uvedené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 (6), o kterých ví, že s nimi železniční podnik uzavřel smlouvy na poskytování služeb. Pokud má orgán vydávající licence pochybnosti ohledně slučitelnosti záruk pro pokrytí odpovědnosti s pravidly Unie v oblasti státní podpory, může předat nezbytné informace orgánům odpovědným za kontrolu těchto pravidel státní podpory.
Článek 6
Vztah k osvědčením o bezpečnosti
1. Udělení licence podniku nesmí být podmíněno tím, aby podnik byl držitelem osvědčení o bezpečnosti podle článku 10 směrnice 2004/49/ES.
2. Pokud podnik držitelem osvědčení o bezpečnosti je, orgán vydávající licence při udělování licence nekontroluje požadavky na osvědčení o bezpečnosti.
Článek 7
Některé aspekty postupu vydávání licence
1. Orgán vydávající licence do jednoho měsíce od obdržení žádosti informuje podnik, že spis je úplný, nebo požádá o doplňující informace. Tato lhůta může být za výjimečných okolností prodloužena o dva týdny, o čemž je podnik informován. Po obdržení doplňujících informací orgán vydávající licence nejpozději do jednoho měsíce informuje podnik, zda je spis úplný.
2. Orgán vydávající licence může vyžadovat pouze doklady uvedené v kapitole III směrnice 2012/34/EU nebo doklady vyžadované vnitrostátními právními předpisy. Orgán vydávající licence zveřejní seznam všech dokladů a jejich obsahu a od podniků nesmí žádné další doklady požadovat. Jestliže je seznam aktualizován a zveřejněn, podniky se mohou i nadále odvolávat na dřívější seznam, pokud jde o žádosti podané před jeho aktualizací.
3. Vůči podnikům, jejichž roční příjem z činností v železniční přepravě je nižší než 5 milionů EUR, může orgán vydávající licence považovat požadavek týkající se jejich schopnosti plnit současné i možné budoucí závazky po dobu 12 měsíců od začátku provozu v souladu s čl. 20 odst. 1 směrnice 2012/34/EU za splněný, pokud podnik může prokázat, že jeho vlastní čistý kapitál činí nejméně 100 000 EUR, nebo částku dohodnutou s regulačním subjektem. Orgán vydávající licence tuto částku zveřejní.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení se použije ode dne 16. června 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. února 2015.
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) 2015/171 AL COMISIEI
din 4 februarie 2015
privind anumite aspecte din cadrul procedurii de acordare de licențe întreprinderilor feroviare
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2012/34/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind instituirea spațiului feroviar unic european (1), în special articolul 17 alineatul (5),
întrucât:
(1)
Recomandarea Comisiei din 7 aprilie 2004 privind utilizarea unui format european comun pentru documentele de licență, emisă în conformitate cu Directiva 95/18/CE (2), a recomandat utilizarea formatului standard pentru documentele de licență emise de autoritățile naționale care acordă licențele.
(2)
În conformitate cu articolul 23 din Directiva 2012/34/UE, licențele acordate de autoritățile naționale care acordă licențele sunt valabile pe întreg teritoriul Uniunii. Autoritățile naționale care acordă licențele ar trebui să informeze Agenția Europeană a Căilor Ferate cu privire la licențele care s-au eliberat, s-au suspendat, s-au retras sau s-au modificat, iar aceasta din urmă ar trebui să informeze statele membre în mod corespunzător. Un tipizat comun pentru licență ar facilita activitatea autorităților naționale care acordă licențele și a Agenției Europene a Căilor Ferate și ar oferi un acces mai ușor la informațiile privind licențele tuturor părților interesate, în special autorităților care acordă licențele din alte state membre și administratorilor infrastructurii.
(3)
Toate informațiile necesare care confirmă că o anumită întreprindere feroviară a primit în mod regulat licența pentru un anumit tip de servicii de transport feroviar pot fi cuprinse într-un document standardizat. Tipizatul standard de document de licență ar facilita publicarea tuturor informațiilor relevante privind licențele pe pagina de internet a Agenției Europene a Căilor Ferate. Formatul standard ar putea fi modificat în viitor, în funcție de experiența dobândită în ceea ce privește utilizarea sa și de evoluția nevoilor de informații suplimentare care să figureze pe licențe.
(4)
Condițiile pe baza cărora pot fi îndeplinite cerințele menționate la articolul 22 din Directiva 2012/34/UE privind acoperirea pentru răspunderea civilă pot varia între statele membre în funcție de legislația națională. Dovezile că întreprinderea feroviară îndeplinește aceste cerințe naționale ar trebui să fie prezentate într-o anexă la licență. Tipizatul standard pentru această anexă ar trebui să fie utilizat în acest sens. În cazul în care întreprinderea feroviară dorește să își exercite activitățile în două sau mai multe state membre, acoperirea pentru răspunderea civilă pentru fiecare dintre aceste state membre ar trebui să fie menționată într-o anexă suplimentară, care ar trebui să fie pusă la dispoziție de autoritatea care acordă licențele din statul membru suplimentar în care întreprinderea feroviară dorește să opereze.
(5)
Autoritățile care acordă licențele își pot reduce costurile administrative, nivelul taxelor de acordare a licenței și timpul necesar pentru a lua o decizie privind o cerere de licență în cazul în care schimbă rapid informațiile necesare cu alte autorități sau cu alte entități publice sau private.
(6)
Având în vedere activitatea nesemnificativă a pieței, în anumite state membre, nu s-a luat nicio decizie de acordare de licențe timp de unul sau de doi ani consecutivi. În același timp, taxele ridicate pot reprezenta un obstacol în calea intrării pe piață a întreprinderilor feroviare.
(7)
Întreprinderile feroviare care solicită acordarea unei licențe noi nu ar trebui să se confrunte cu condiții de acordare a licențelor mai puțin favorabile decât cele aplicabile întreprinderilor deja existente pe piață.
(8)
Sarcina administrativă inutilă impusă autorităților care acordă licențele și întreprinderilor ar trebui să fie redusă prin limitarea strictă a cerințelor la condițiile prevăzute în Directiva 2012/34/UE.
(9)
Autoritățile care acordă licențele nu au obligația de a solicita o taxă de acordare a licenței din partea unei întreprinderi feroviare. Cu toate acestea, statele membre pot decide să aplice o astfel de taxă pentru activitatea desfășurată de autoritățile care acordă licențele la examinarea cererilor. Într-un astfel de caz, taxa de acordare a licenței ar trebui să fie nediscriminatorie, să se perceapă efectiv tuturor întreprinderilor care solicită o licență și să se bazeze pe volumul de muncă real al autorităților care acordă licențele. În cazul în care taxa de acordare a licenței depășește suma de 5 000 EUR, autoritatea care acordă licențele indică numărul de ore de muncă depuse per angajat și cheltuielile în nota de plată a taxei
(10)
Încercând să creeze condiții de concurență echitabilă între întreprinderile feroviare, Directiva 2012/34/UE a abrogat anumite dispoziții care nu sunt compatibile cu condițiile de piață care au evoluat, prin care întreprinderile feroviare trebuie să fie asigurate sau să dispună de garanții adecvate condițiilor de piață. Autoritățile care acordă licențele ar trebui să fie invitate să verifice punerea în aplicare a condițiilor revizuite în cooperare cu alte autorități din statele membre.
(11)
Acordarea unei licențe pentru o întreprindere feroviară nu ar trebui să fie condiționată de deținerea de către aceasta a unui certificat de siguranță menționat la articolul 10 din Directiva 2004/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului (3).
(12)
Întreprinderile feroviare noi sunt esențiale pentru concurență, însă acestea pot avea dificultăți practice în a prezenta un istoric privind capacitatea lor financiară care să le permită să stabilească ipoteze realiste pentru următoarea perioadă de 12 luni, în conformitate cu articolul 20 alineatele (1) și (2) din Directiva 2012/34/UE. Deși organele legislative ale UE au creat opțiunea de dovadă simplificată pentru anumite companii aeriene mai mici în conformitate cu articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1008/2008 al Parlamentului European și al Consiliului (4), procedura de obținere a unei licențe poate lua în considerare aceste dificultăți practice, ușurând procedura de demonstrare a capacității financiare pentru întreprinderile feroviare care solicită o licență.
(13)
Măsurile prevăzute de prezentul regulament sunt conforme cu avizul comitetului instituit în temeiul articolului 62 alineatul (1) din Directiva 2012/34/UE,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Obiect
Prezentul regulament stabilește detaliile pentru utilizarea unui tipizat comun de licență. El prevede, de asemenea, anumite aspecte ale procedurii de acordare a unei licențe.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentului regulament, „licență” înseamnă tipizatul comun completat și semnat în mod corespunzător, astfel cum se prevede în anexele I și II la prezentul regulament, care trebuie depus la Agenția Europeană a Căilor Ferate.
Articolul 3
Utilizarea tipizatului comun pentru licență
(1) Licențele eliberate în conformitate cu capitolul III din Directiva 2012/34/UE folosesc formatul standard stabilit în anexele I și II la prezentul regulament.
În cazul în care se eliberează o nouă licență, autoritatea care acordă licențele trebuie să atribuie un număr CE de notificare a licenței în conformitate cu sistemul de numerotare armonizat, denumit număr european de identificare (ENI), astfel cum se prevede în apendicele 2 la Decizia 2007/756/CE a Comisiei.
De fiecare dată când o licență este acordată, modificată într-un mod relevant, suspendată, retrasă sau înlocuită cu o licență temporară, autoritatea care acordă licențele întocmește o licență bazată pe acest format.
(2) Autoritățile care acordă licențele informează Agenția Europeană a Căilor Ferate în conformitate cu articolul 24 alineatul (8) din Directiva 2012/34/UE, comunicându-i o copie a licenței, astfel cum se prevede în protocolul de comunicare convenit între acestea.
(3) Informațiile privind acoperirea financiară pentru răspunderea civilă prevăzută la articolul 22 din Directiva 2012/34/UE trebuie să fie declarate în anexa la licență, utilizând formatul standard stabilit în anexa II la prezentul regulament. Autoritatea care eliberează licența trebuie să atașeze o anexă la aceasta. Respectiva anexă trebuie să primească numărul unu (1).
(4) Prin informațiile furnizate în anexele privind răspunderea, astfel cum se prevede în anexa II la prezentul regulament, autoritatea care acordă licențele dintr-un anumit stat membru sau un administrator de infrastructură poate verifica dacă acoperirea de răspundere civilă asumată de întreprinderea feroviară și aprobată de către alte autorități care acordă licențele este suficientă în respectivul stat membru. În cazul în care autoritatea care acordă licențele constată că nivelul de acoperire este insuficient, aceasta poate solicita întreprinderii feroviare să contracteze o acoperire suplimentară. Întreprinderea feroviară trebuie să furnizeze autorității care acordă licențele informațiile solicitate cu privire la acoperirea sa.
(5) În momentul în care autoritatea care acordă licențele constată existența unei acoperiri suficiente, acesta informează Agenția Europeană a Căilor Ferate, actualizând anexa existentă transmisă de o autoritate care acordă licențele din același stat membru sau adăugând o nouă anexă la licență, utilizând formatul standard din prezenta anexă II, și atribuie următorul număr (2, 3, 4 etc.) respectivei anexe.
(6) Fiecare anexă referitoare la răspundere trebuie să menționeze suma, aria de acoperire (de exemplu, aria geografică sau tipurile de servicii) și data de începere și, dacă este cazul, data de expirare a acoperirii. Numărul de notificare al licenței se menționează în fiecare anexă pentru a se stabili o legătură clară cu întreprinderea feroviară care deține licența. Autoritatea care acordă licențele întocmește o anexă actualizată atunci când este informată cu privire la o modificare în ceea ce privește acoperirea de răspundere civilă și transmite această anexă Agenției Europene a Căilor Ferate.
Articolul 4
Taxe de acordare a licenței
Statele membre pot percepe o taxă de acordare a licenței pentru examinarea fiecărei cereri. Taxele de acordare a licențelor se aplică într-o manieră nediscriminatorie.
Articolul 5
Anumite aspecte referitoare la cerințele privind acoperirea de răspundere civilă și garanțiile adecvate
(1) Autoritatea care acordă licențele publică nivelurile minime cerute de acoperire, inclusiv atunci când valoarea unei astfel de acoperiri este prevăzută în legislația națională.
(2) Autoritatea care acordă licențele nu poate solicita ca acoperirea să intre în vigoare înainte ca întreprinderea feroviară să își înceapă operațiunile feroviare.
(3) În termen de cel târziu 25 august 2015, autoritatea care acordă licențele care a eliberat licența solicită de la toate întreprinderile feroviare care dețin licențe dovezi privind nivelul și aria de acoperire a răspunderii lor existente în caz de accidente, cu excepția cazului în care acestea au contractat o asigurare sau autoritatea dispune deja de aceste informații. De asemenea, autoritatea poate solicita astfel de dovezi din partea întreprinderilor feroviare, în cazul în care are îndoieli cu privire la faptul că acoperirea lor îndeplinește cerințele menționate la articolul 22 din Directiva 2012/34/UE (5).
(4) În cazul în care întreprinderea nu poate demonstra că este asigurată în mod corespunzător, dar că dispune de garanții adecvate pentru acoperire, autoritatea care acordă licențele examinează, dacă este cazul în urma consultării organismului de reglementare, în care întreprinderea a obținut garanții de acest tip în condiții care corespund condițiilor de piață care ar fi fost obținute de orice altă întreprindere cu același nivel de capacitate financiară și de expunere la risc.
(5) În cazul în care autoritatea care acordă licențele suspendă licența, în conformitate cu articolul 24 alineatul (1) din Directiva 2012/34/UE, sau acordă o licență temporară, în conformitate cu articolul 24 alineatul (3) din directiva menționată, aceasta informează toate celelalte autorități competente menționate în Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 al Parlamentului European și al Consiliului (6), cu care aceasta știe că întreprinderea feroviară a contractat servicii. În cazul în care autoritatea care acordă licențele își exprimă îndoiala în ceea ce privește compatibilitatea garanțiilor pentru acoperirea răspunderii sale cu normele Uniunii privind ajutoarele de stat, ea poate transmite informațiile necesare autorităților responsabile de controlul acestor norme privind ajutoarele de stat.
Articolul 6
Legătura cu certificatele de siguranță
(1) Acordarea unei licențe nu poate fi condiționată de deținerea de către întreprindere a unui certificat de siguranță menționat la articolul 10 din Directiva 2004/49/CE.
(2) În cazul în care o întreprindere deține un certificat de siguranță, autoritatea care acordă licențele nu verifică îndeplinirea cerințelor pentru certificatul de siguranță la acordarea licenței.
Articolul 7
Anumite aspecte ale procedurii de acordare a licenței
(1) În termen de o lună de la primirea cererii, autoritatea care acordă licențele informează întreprinderea că dosarul este complet sau solicită informații suplimentare. Acest termen poate fi prelungit cu două săptămâni în circumstanțe excepționale, iar întreprinderea este informată în acest sens. După ce a primit informații suplimentare, autoritatea care acordă licențele informează întreprinderea în maximum o lună dacă dosarul este complet.
(2) Autoritatea care acordă licențele poate să solicite doar documente menționate în capitolul III din Directiva 2012/34/UE sau documente cerute de legislația națională. Autoritatea care acordă licențele trebuie să publice o listă cu toate documentele și conținutul lor și nu solicită documente suplimentare din partea întreprinderilor. Atunci când lista este actualizată și publicată, întreprinderile se pot baza în continuare pe lista anterioară în ceea ce privește cererile transmise de aceștia înainte de actualizare.
(3) În ceea ce privește întreprinderile cu venituri anuale de mai puțin de 5 milioane EUR din activități de transport feroviar, autoritatea de acordare a licențelor poate considera îndeplinită cerința privind capacitatea întreprinderii de a-și îndeplini obligațiile existente și cele potențiale pe o perioadă de 12 luni de la începerea operațiunilor în conformitate cu articolul 20 alineatul (1) din Directiva 2012/34/UE, în cazul în care întreprinderea poate demonstra că deține un capital net de cel puțin 100 000 EUR sau de o valoare convenită cu organismul de reglementare. Autoritatea de acordare a licențelor publică această valoare.
Articolul 8
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament se aplică de la 16 iunie 2015.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 4 februarie 2015.