PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/84
ze dne 21. ledna 2015,
kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz glutamátu sodného pocházejícího z Indonésie
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. Prozatímní opatření
(1)
Evropská komise (dále jen „Komise“) ode dne 22. srpna 2014 uložila prozatímní antidumpingové clo z dovozu glutamátu sodného pocházejícího z Indonésie prostřednictvím prováděcího nařízení Komise (EU) č. 904/2014 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“).
(2)
Dne 29. listopadu 2013 bylo zahájeno řízení v návaznosti na podnět podaný dne 16. října 2013 společností Ajinomoto Foods Europe SAS (dále jen „žadatel“), která je jediným výrobcem glutamátu sodného v Unii, a představuje tudíž 100 % celkové výroby glutamátu sodného v Unii.
(3)
Jak je uvedeno ve 20. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. října 2012 do 30. září 2013 (dále jen „období šetření“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. dubna 2010 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo uloženo prozatímní antidumpingové clo (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo několik zúčastněných stran k těmto prozatímním zjištěním písemné připomínky. Účastníkům řízení, kteří o to požádali, byla poskytnuta možnost slyšení.
(5)
Komise zvážila písemné a ústní připomínky předložené zúčastněnými stranami a v případě potřeby prozatímní zjištění náležitě upravila.
(6)
Všem účastníkům řízení Komise následně sdělila základní skutečnosti a úvahy, na nichž založila svůj záměr uložit konečné antidumpingové clo na dovoz glutamátu sodného pocházejícího z Indonésie a provést konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, v níž se mohly k poskytnutí konečných informací vyjádřit.
(7)
Stanoviska předložená zúčastněnými stranami byla zvážena a případně vzata v úvahu.
3. Výběr vzorků
(8)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se metody výběru vzorků dodavatelů, kteří nejsou ve spojení, potvrzují se prozatímní zjištění uvedená v 7. až 19. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(9)
Jak je stanoveno ve 21. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dotčeným výrobkem je glutamát sodný pocházející z Indonésie, vedený v současnosti pod kódem KN ex-2922 42 00 (dále jen „dotčený výrobek“). Glutamát sodný je potravinářská přídatná látka a používá se zejména jako látka zvýrazňující chuť a vůniv polévkách, vývarech, jídlech z ryb a masa, ve směsích koření a v hotových jídlech. Vyrábí se v podobě bílých, různě velikých krystalů bez zápachu. Glutamát sodný se používá rovněž v chemickém průmyslu pro nepotravinářské účely, například jako součást detergentů. Glutamát sodný je k dispozici v různých velikostech balení od spotřebitelského balení o hmotnosti 0,5 g po velkoobjemové pytle o hmotnosti 1 000 kg. Balení o menší velikosti se soukromým spotřebitelům prodávají prostřednictvím maloobchodníků, zatímco větší balení o hmotnosti 20 kg a více jsou určena pro průmyslové uživatele. Mimoto existují různé stupně čistoty. Neexistují však žádné rozdíly ve vlastnostech glutamátu sodného na základě velikosti balení nebo stupně čistoty.
(10)
Jelikož k dotčenému výrobku a obdobnému výrobku nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se závěry učiněné ve 21. až 25. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Běžná hodnota
(11)
Jelikož ohledně běžné hodnoty nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 26. až 31. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Vývozní cena
(12)
Oba spolupracující vyvážející výrobci z Indonésie zopakovali svá tvrzení, že prodejní ceny, za něž svůj výrobek prodávali společnostem ve spojení, odpovídaly běžným tržním podmínkám, a že stanovení výše vývozních cen by proto mělo vycházet z výše prodejních cen, za které mateřská společnost z Indonésie prodává svůj výrobek prvnímu odběrateli ve spojení, a nikoli z početně zjištěné vývozní ceny.
(13)
Oba vyvážející výrobci na podporu tohoto tvrzení argumentovali, že nebyly k dispozici žádné důkazy týkající se křížové kompenzace mezi výrobky nebo jinými náklady vzniklými mezi mateřskou společností v Indonésii a jejími společnostmi ve spojení. Závěry ve 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení proto neměly vycházet z těchto prvků.
(14)
Jeden vyvážející výrobce uvedl, že jeho společnost ve spojení v Unii nebyla dovozcem, ale zprostředkovatelem, který uskutečňoval další prodej výrobku v Unii před celním odbavením. Tento vyvážející výrobce tvrdil, že na tomto základě by závěry, k nimž se dospělo ve 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a to že transferová cena mezi společnostmi ve spojení nedosahovala úrovně, která by dovozci ve spojení umožňovala dosáhnout přiměřeného zisku v Unii, neměly být použitelné.
(15)
Úvodem je třeba uvést, že již samotné spojení mezi vývozcem a dovozcem postačuje k tomu, aby mohla Komise považovat skutečné vývozní ceny za nespolehlivé, neboť existence spojení mezi vývozcem a dovozcem je jedním z řady důvodů, na jejichž základě lze skutečné vývozní ceny za nespolehlivé považovat. Vzhledem ke spojení mezi dodavatelem a dovozcem jsou ceny účtované dodavatelem jeho společnosti ve spojení v Unii transferovými cenami, které nejsou výsledkem jednání za tržních podmínek, které obvykle převládají mezi nezávislými společnostmi. Kromě toho je zřejmé, že náklady vzniklé z činností společnosti ve spojení a rozpětí zisku, kterého taková společnost dosáhne, účinně snižují částku, kterou vyvážející výrobce obdrží, protože zpravidla vznikají dovozci.
(16)
V tomto případě navíc šetření odhalilo, že příslušné společnosti ve spojení nedosahují v Unii udržitelné ziskové rozpětí. V tomto ohledu je třeba nejprve připomenout, že ziskové rozpětí nezávislého spolupracujícího dovozce nemohlo být použito, neboť bylo důvěrné povahy, a tudíž nemohlo být zpřístupněno účastníkům hospodářské soutěže. Proto se jako referenční hodnota použilo ziskové rozpětí, které bylo používáno v dřívějším řízení týkajícím se jiného chemického výrobku vyráběného podobným odvětvím a dováženého do Unie za podobných okolností jako v tomto případě (3). Toto ziskové rozpětí je nejobjektivnějším dostupným základem pro účel dosažení uspokojivého odhadu tržní vývozní ceny. Toto přiměřené ziskové rozpětí dosahovalo výše 5 %. Vzhledem k tomu, že zisk dosažený společnostmi ve spojení v Unii je výrazně nižší než tato referenční hodnota, a s ohledem na neudržitelnost takového zisku, nebylo možné transferovou cenu považovat za spolehlivou.
(17)
Kromě toho, nesporné důkazy o tom, že skutečně došlo ke křížové kompenzaci nebo ke vzniku určitých nákladů, které vznikají dovozci a jsou jím obvykle hrazeny, ale které zaplatila libovolný strana, mezi společnostmi ve spojení nejsou nezbytně zapotřebí. Jak již bylo uvedeno výše, tyto náklady vždy vznikají až společnosti ve spojení, a to tehdy, když tato společnost vykonává funkce prodeje a dovozu. V důsledku spojení mezi společnostmi ve spojení nelze vyloučit existenci křížové kompenzace prostřednictvím jiných výrobků ani vznik takových nákladů, a proto jsou transferové ceny nespolehlivé.
(18)
Rovněž není relevantní, zda společnost ve spojení v Unii provádí veškeré funkce dovozce či jiné funkce. Rozhodujícím faktorem je, zda je spolehlivá vývozní cena na úrovni hranice Společenství. Jak je uvedeno výše v 15. bodě odůvodnění, současné šetření ukázalo, že úroveň cen mezi společnostmi ve spojení neumožnila společnostem ve spojení v Unii dosáhnout přiměřeného ziskového rozpětí. Žádný z vývozců neposkytl důkazy, proč by toto ziskové rozpětí mělo být nepřiměřené, a proto by tvrzení v tomto ohledu měla být považována za neopodstatněná. Argument, že jedna z těchto společností ve spojení nevykonávala v Unii funkce dovozce, není odůvodněný, jelikož, jak se uvádí výše, není relevantní, které konkrétní funkce společnost v Unii vykonávala. Navíc se skutečnost, že společnost prováděla pouze některé funkce dovozce, nutně odráží v částce prodejních, správních a režijních nákladů společností ve spojení, ale zajisté ne v použitém ziskovém rozpětí. Kromě toho je třeba uvést, že skutečnost, že určité činnosti vykonává společnost ve spojení před dovozem, neznamená, že vývozní cenu nelze zjistit početně na základě ceny při dalším prodeji prvnímu nezávislému odběrateli, a že by neměly být provedeny nezbytné úpravy podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení.
(19)
Po poskytnutí konečných informací dva spolupracující indonéští vyvážející výrobci zopakovali svoje tvrzení týkající se stanovení vývozní ceny. Jeden vyvážející výrobce zpochybnil zjištění uvedená v 15. bodě odůvodnění, tj. že samotná existence spojení mezi vývozcem a dovozcem postačuje k tomu, aby Komise mohla považovat skutečné vývozní ceny za nespolehlivé, a tvrdil, že je to v rozporu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Týž vyvážející výrobce kromě toho tvrdil, že úvahy uvedené v 17. bodě odůvodnění, tj. že některé náklady vznikly společnosti ve spojení, když vykonávala funkce prodeje a dovozu, nevycházely z okolností tohoto případu. A nakonec tento vyvážející výrobce tvrdil, že se Komise nezabývala skutečností, že úroveň cen účtovaných společnosti ve spojení a úroveň cen účtovaných nezávislým zákazníkům v Unii byly podobné.
(20)
Druhý vyvážející výrobce zopakoval svoje tvrzení, že při stanovení vývozní ceny by se měla zohlednit jeho vývozní cena účtovaná prvnímu nezávislému zákazníkovi na hranici Unie, přičemž zdůraznil, že společnost ve spojení vystupovala jen jako zprostředkovatel a že, mimo jiné, celní vybavení provedli zákazníci, kteří nebyli ve spojení, v Unii.
(21)
V odpovědi na tato tvrzení je třeba uvést, že Komise se v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení domnívala, že na základě okolností tohoto případu by se vývozní ceny měly početně zjistit, protože existuje spojení mezi vývozci a stranami ve spojení. Šetřením se ve skutečnosti ukázalo, že příslušné strany ve spojení nedosáhly během období šetření v Unii udržitelného ziskového rozpětí. V této souvislosti není při určení toho, zda by se měly v tomto případě ceny početně zjistit, funkce společnosti ve spojení v Unii relevantní. Navíc, jak se uvádí v 18. bodě odůvodnění, skutečnost, že společnosti ve spojení provádějí jen určité funkce, není překážkou pro použití čl. 2 odst. 9 základního nařízení, odráží se však v nižší částce prodejních, správních a režijních nákladů, která se odečte od ceny, za níž se dotčený výrobek poprvé opětovně prodá nezávislému kupujícímu. Závěrem je třeba uvést, že vyvážející výrobci neposkytli žádné nové konkrétní důkazy, které by mohly tyto závěry zvrátit. Pokud jde o tvrzení týkající se podobné úrovně cen účtovaných zákazníkům ve spojení a nezávislým zákazníkům v Unii, je třeba poznamenat, že toto tvrzení se řešilo ve 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Šetřením se zjistilo, že navzdory podobnosti s úrovní cen účtovaných nezávislým zákazníkům nedosahovaly transferové ceny účtované mezi společnostmi ve spojení výše, která by dovozcům ve spojení umožňovala dosáhnout udržitelný zisk. Tyto argumenty by se proto měly zamítnout.
(22)
Argumenty týkající se použití početně zjištěných vývozních cen v tomto šetření by se proto měly zamítnout.
(23)
Titíž dva vyvážející výrobci tvrdili, že pokud budou vývozní ceny početně zjištěny navzdory jejich argumentům uvedeným ve 12. až 14. bodě odůvodnění, bylo přiměřené ziskové rozpětí ve výši 5 % použité pro výpočet vývozní ceny nadhodnocené a mělo by se místo toho použít skutečné ziskové rozpětí jejich společností ve spojení, neboť ceny mezi stranami ve spojení byly na stejné úrovni jako ceny účtované nezávislým zákazníkům.
(24)
Na základě úvah uvedených v 15. až 18. bodě odůvodnění, které se týkají spolehlivosti transferových cen a ziskových rozpětí společností ve spojení v Unii, by měl být tento argument zamítnut. V každém případě vycházely úpravy provedené u nákladů vzniklých v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení z příslušných vlastních prodejních, správních a režijních nákladů společností, a odrážely proto činnost těchto společností bez ohledu na jejich funkce. Tento argument by proto měl být zamítnut.
(25)
Jeden z výše uvedených vyvážejících výrobců tvrdil, že v případě specifických transakcí se společností, která není ve spojení s vyvážejícím výrobcem, by vývozní cena neměla vycházet ze skutečné zaplacené ceny nebo ceny splatné v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení. Komise však zjistila, že dotčené prodeje nebyly vývozníprodeje do Unie. Na tomto základě byly dotčené transakce ze stanovení vývozní ceny vyřazeny. Po poskytnutí konečných informací daný vyvážející výrobce zpochybnil toto vyřazení, a to z toho důvodu, že Komise by měla zohlednit celý prodej dotčeného výrobku vyrobeného vyvážejícím výrobcem v Unii. Pro účely stanovení vývozní ceny se však zohlednil celý prodej nezávislému zákazníkovi. Všechny následné transakce ze strany tohoto nezávislého zákazníka se nesmí brát v úvahu, protože zaprvé nejde o prodej na vývoz ve smyslu článku 2 odst. 8 a 9 základního nařízení a za druhé existuje riziko dvojího započtení tohoto prodeje. Na tomto základě bylo tvrzení vyvážejícího výrobce zamítnuto.
(26)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se stanovení vývozní ceny, potvrzují se závěry, k nimž se dospělo ve 32. až 38. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Srovnání
(27)
Po poskytnutí prozatímních informací dva spolupracující vyvážející výrobci zpochybnili, že je vzniklé náklady na přesun zboží z výrobního závodu do skladu možné považovat za vnitřní logistické náklady, které nemají vliv na srovnatelnost cen.
(28)
Jeden z vyvážejících výrobců měl na domácím trhu několik distribučních skladů, z nichž se glutamát sodný zasílal konečným zákazníkům. Tento vyvážející výrobce tvrdil, že by přepravní náklady z továrny do skladů měly být považovány za náklady na vnitrostátní přepravu nákladů a měly by být odečteny od běžné hodnoty, neboť při prodeji na vývoz žádné takové náklady nevznikají. Druhý vyvážející výrobce tvrdil, že v některých případech náklady na přepravu zboží do skladu mohou být spojeny s konkrétní fakturou, a proto představují přímé prodejní náklady, přičemž tyto náklady jsou zahrnuty do ceny účtované odběratelům, a tedy ovlivňují srovnatelnost cen. Proto by se měly odečíst od běžné hodnoty.
(29)
Sklady jsou považovány za součást prostor vyvážejícího výrobce a teprve od okamžiku, kdy je výrobek ve skladu, je připraven k prodeji. Vzdálenost skladu od výrobního závodu je nepodstatná stejně jako to, zda přeprava z výrobního závodu do skladu může být spojena s určitou transakcí domácího prodeje, neboť to jsou obvykle náklady vzniklé před prodejem, a tedy nikoli přímé prodejní náklady, které mají vliv na srovnatelnost cen. Proto by na základě čl. 2 odst. 10 písm. e) základního nařízení měla být tvrzení v tomto ohledu zamítnuta.
(30)
Po zveřejnění prozatímních zjištění spolupracující vyvážející výrobce, který vyvážel glutamát sodný prostřednictvím společnosti ve spojení se sídlem mimo Unii, tvrdil, že jeho vývoz by již neměl být upravován podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, jelikož společnost ve spojení mimo Unii nejednala jako zprostředkovatel a nepobírá za práci provizi. Vyvážející výrobce dále tvrdil, že přirážka pro dotyčnou společnost ve spojení, která sloužila jako základ pro provedenou úpravu, nemá vliv na srovnatelnost cen, protože Komise již při početním určení vývozní ceny odečtla přiměřené ziskové rozpětí na úrovni společnosti ve spojení v Unii, které se vztahovalo na veškerá ziskové rozpětí týkající se všech transakcí mezi společnostmi. Vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že má-li být od početně zjištěné vývozní ceny něco odečítáno, pak pouze prodejní, správní a režijní náklady společností ve spojení se sídlem mimo Unii.
(31)
Šetřením bylo zjištěno, že společnost ve spojení se sídlem mimo Unii zachovávala přirážku v případě každého prodeje na vývoz do Unie. Přirážka ovlivnila srovnatelnost cen, neboť byla zachována pouze u prodeje na vývoz, a nikoli u prodeje na domácím trhu. Tvrzení, že ziskové rozpětí společnosti ve spojení již bylo zohledněno při výpočtu vývozní ceny v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení, nemohlo být přijato. Je tomu tak proto, že úpravy podle čl. 2 odst. 9 a čl. 2 odst. 10 základního nařízení mají odlišné cíle, jsou samostatné, navzájem se liší a řídí se rozdílnými podstatnými pravidly. Cílem čl. 2 odst. 9 základního nařízení je stanovit spolehlivou vývozní cenu, zatímco cílem čl. 2 odst. 10 základního nařízení je zajistit srovnatelnost mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou. Poté, co byla řádně stanovena vývozní cena podle čl. 2 odst. 8 nebo 9 základního nařízení, veškeré další úpravy podle čl. 2 odst. 10 se již vývozní ceny jako takové netýkají a nejsou v žádném případě určeny ke stanovení běžné hodnoty a vývozní ceny jako takové. Spolupracující vyvážející výrobce tedy přehlíží účel úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, jímž je učinit cenu srovnatelnou s běžnou hodnotou, a nikoli stanovit vývozní cenu jako takovou. Přiměřené ziskové rozpětí odečtené v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení se proto nevztahuje na žádnou možnou přirážku uplatněnou v rámci stejného prodejního kanálu. Pokud jde o částku, která má být upravena, provedená úprava odráží přirážku skutečně účtovanou mezi společnostmi vespojení, a tedy skutečně ovlivňuje ceny a srovnatelnost cen. Není proto důvod nahrazovat ji jinou teoretickou částkou. Komise je nakonec oprávněna zohlednit skutečnost, že platbu obdrží společnost ve spojení se sídlem mimo území Unie (ve formě přirážky, kterou si při prodeji zachová společnost ve spojení při prodeji a kterou fakturuje zákazníkům v Unii). K tomu, aby se mohla společnost ve spojení považovat za společnost podléhající dani z příjmu právnických osob v zemi mimo Unii (která má podstatně nižší sazby daně z příjmu právnických osob než Indonésie), pokud jde o tyto platby, musí v dané zemi skutečně provozovat hospodářskou činnost. Indonéský vyvážející výrobce si takto nemůže zajistit příznivé daňové zacházení, které získá za přítomnosti společnosti ve spojení v zemi mimo Unii a o její hospodářské činnosti v jurisdikci uvedené země, a současně v rámci antidumpingového řízení tvrdit, že společnost ve spojení nevykonává hospodářskou činnost. Proto se tato tvrzení zamítají.
(32)
Po poskytnutí konečných informací daný vyvážející výrobce zopakoval svoje tvrzení týkající se úpravy provedené v případě přirážky jeho společnosti ve spojení a vznesl námitku proti tomu, aby se v rámci antidumpingového šetření zohledňovala otázka daní. Vyvážející výrobce dále tvrdil, že sice nepopírá, že jeho společnost ve spojení provozovala obchodní činnost v dotčené třetí zemi, ale že rozsah této činnosti v souvislosti s dotčeným výrobkem byl omezený. Navíc zopakoval tvrzení, že činnost společnosti ve spojení se jasně odlišovala od činnosti zprostředkovatele, přičemž společnost ve spojení nepobírala od vyvážejícího výrobce v souvislosti s prodejem do Unie žádnou provizi. A závěrem vyvážející výrobce zopakoval svoje tvrzení, že Komise při početním zjištění vývozní ceny již odečetla přiměřené ziskové rozpětí na úrovni společnosti ve spojení v Unii, čímž se pokryla všechna zisková rozpětí vztahující se na všechny transakce mezi společnostmi. Vyvážející výrobce v této souvislosti tvrdil, že v případě následných prodejů mezi společnostmi ve spojení Komise skutečně běžně odečítá pouze ziskové rozpětí společnosti ve spojení, která prodává výrobky přímo nezávislému zákazníkovi v Unii, ale nikoli zisková rozpětí ostatních společností ve spojení v rámci téhož prodejního kanálu.
(33)
Dlužno poznamenat, že v tomto případě může existence samostatného daňového subjektu sloužit jako ukazatel významné hospodářské činnosti provozované společností ve spojení se sídlem mimo Unii, pokud se taková činnost vyžaduje podle vnitrostátního daňového práva. V tomto případě, jak se uvádí ve 31. bodě odůvodnění, Komise zohlednila skutečnost, že dotčený vyvážející výrobce má mimo Unii stranu ve spojení, která provozuje významnou hospodářskou činnost, a skutečnost, že strana ve spojení mimo Unii odečítala u každé prodejní transakce týkající se dotčeného výrobku uskutečněné mezi stranami ve spojení přirážku, což ovlivnilo srovnatelnost cen v případě vývozu glutamátu sodného do Unie. Kromě toho, jak se uvádí ve 31. bodě odůvodnění, částka, z níž úprava vycházela, odrážela skutečnou ověřenou přirážku účtovanou mezi společnostmi ve spojení, a proto také přesně odrážela činnosti společnosti ve spojení. Tyto argumenty by se proto měly zamítnout.
(34)
Po zveřejnění prozatímních zjištění tentýž vyvážející výrobce vznesl námitku proti úpravě provedené u provizí vyplacených na základě vývozní ceny, přičemž tvrdil, že nešlo o přímé prodejní náklady, ale provize vyplácené měsíčně, v důsledku čehož nebyly spojeny s konkrétními prodejními transakcemi a neovlivňovaly srovnatelnost cen. Tento vyvážející výrobce uvedl, že zaplacené provize měly účinek pouze mezi společnostmi ve spojení, a proto se na ně nevztahuje čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Vyvážející výrobce rovněž argumentoval, že na základě předpokladu, že by byl společně se svojí společností ve spojení považován za jediný hospodářský subjekt, není v rámci tohoto hospodářského subjektu žádný převod peněz výdajem ani příjmem.
(35)
Šetřením se zjistilo, že podle „dohody o provizích“ mezi tímto vyvážejícím výrobcem a jeho společností ve spojení se provize stanou splatnými tehdy, když vyvážející výrobce v Indonésii prodává výrobky přímo nezávislým odběratelům, kteří nejsou ve spojení, na trhu Unie (nikoli prostřednictvím společnosti ve spojení). Vyplacená provize byla přímo provázána s čistou prodejní hodnotou. V důsledku toho přímý vztah mezi prodejem a vyplacenou provizí ovlivnil srovnatelnost cen podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení.
(36)
Předpoklad, že společnosti ve spojení byly považovány za jeden hospodářský subjekt, je v důsledku nepřesný. Šetřením se zjistilo, že tento vyvážející výrobce měl plně funkční vývozní oddělení a nedocházelo k žádné duplikaci úkolů souvisejících s vývozem mezi vyvážejícím výrobcem a dovozcem ve spojení. Proto nelze společnost ve spojení považovat za interní prodejní oddělení a tyto argumenty by měly být zamítnuty.
(37)
Alternativně, v případě, že by vývozní ceny byly upraveny na základě čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, by podle tvrzení vyvážejícího výrobce měla být částka vyplacených provizí rovněž vyřazena z prodejních, správních a režijních nákladů společnosti ve spojení, které byly odečteny od ceny při dalším prodeji prvnímu nezávislému odběrateli v Unii v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Nicméně podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení při výpočtu spolehlivé vývozní ceny by měly být od ceny při dalším prodeji prvnímunezávislému odběrateli v Unii odečteny veškeré náklady vzniklé mezi dovozem a dalším prodejem a neexistuje právní základ, který by umožnil kompenzovat takové náklady jakýmkoli příjmem, jak požaduje vyvážející výrobce. Kromě toho se prodejní, správní a režijní náklady společnosti ve spojení v Unii týkají jiného prodejního kanálu (tj. prostřednictvím zákazníka ve spojení) než příjmu, který se týkal kanálu prodeje nezávislým odběratelům. A konečně, úprava přirážky podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení a stanovení vývozní ceny podle téhož čl. 2 odst. 8 nebo 9 má často rozdílný účel a představuje dvě různé fáze analýzy dumpingu.
(38)
Po poskytnutí konečných informací daný vyvážející výrobce zopakoval svá tvrzení týkající se provize uvedené ve 35. bodě odůvodnění, přičemž argumentoval tím, že by bylo nekonzistentní na jedné straně považovat transferové ceny mezi stranami ve spojení za nespolehlivé a na druhé straně upravovat vývozní cenu na základě dohody o provizích uzavřené mezi stranami ve spojení. Vyvážející výrobce dále zpochybnil zjištění uvedená ve 35. bodě odůvodnění, tedy že vyplácená provize přímo souvisela s čistou hodnotou prodeje a že tedy existoval přímý vztah mezi prodejem a vyplacenou provizí, který měl tak vliv na srovnatelnost cen, neboť provize se vyplácela jednou za měsíc a podrobnosti výpočtu provize si smluvní strany navzájem neposkytly.
(39)
Vyvážející výrobce nepodložil tato tvrzení dalšími důkazy ani na podporu svého tvrzení neposkytl další doplňující faktické informace, které by mohly uvedené závěry vyvrátit. Z toho důvodu se závěry uvedené ve 35. až 37. bodě odůvodnění potvrzují.
(40)
Po poskytnutí prozatímních informací jeden vyvážející výrobce tvrdil, že by měla být provedena úprava běžné hodnoty za propagační a motivační náklady. Vyvážející výrobce argumentoval tím, že tyto náklady nevznikly při prodeji na vývoz do Unie, přičemž měly přímý dopad na prodejní cenu na domácím trhu. Tento argument vyvážející výrobce opíral o tvrzení, že alespoň v některých případech tyto náklady mohly být vysledovány až ke specifickým prodejním transakcím na domácím trhu. Nakonec tento vyvážející výrobce argumentoval, že propagační a motivační náklady odrážejí různé úrovně obchodování na domácím trhu (kde byl glutamát sodný prodáván přímo maloobchodníkům) na jedné straně a prodeje do Unie (obchodníkům a distributorům) na straně druhé.
(41)
Šetření ukázalo, že propagační a motivační náklady byly většinou vázány na klienty, a nikoli na konkrétní prodejní transakce. Propagační a motivační náklady vznikají bez ohledu na to, zda je výrobek v konečném důsledku prodán. Kromě toho šetření ukázalo, že náklady, o nichž se tvrdilo, že byly spojeny se specifickými prodejními transakcemi, nebyly ve skutečnosti zohledněny v ceně. Na tomto základě byl učiněn závěr, že propagační a motivační náklady neměly na ceny a srovnatelnost cen vliv a toto tvrzení by mělo být zamítnuto.
(42)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že glutamát sodný s velkými krystaly (velikost ok) má odlišné fyzikální vlastnosti a prodává se na odlišné obchodní úrovni než glutamát sodný dovážený do Unie. Vyvážející výrobce proto argumentoval, že glutamát sodný s velkými krystaly by měl být ze stanovení běžné hodnoty vyloučen.
(43)
Šetřením se zjistilo, že existuje několik velikostí ok: prášek, jemné, pravidelné, malé a velké. Všechny velikosti ok jsou zahrnuty do definice výrobku, neboť mají stejné základní vlastnosti, konečné využití a jsou zaměnitelné. Proto by všechny typy výrobků měly být zahrnuty do stanovení běžné hodnoty. Kromě toho se šetřením zjistilo, že různé velikosti ok nejsou nákladovým faktorem.
(44)
Šetření dále prokázalo, že odběratelé na domácím trhu, kteří nakupovali glutamát sodný ve formě velkých ok, kupovali i další velikosti ok. Žádné důkazy neprokázaly, že by rozdíl v ceně pozorovaný u glutamátu sodného o velkosti velkých ok souvisel s fyzikálními vlastnostmi nebo obchodní úrovní, neboť bylo možné tento cenový rozdíl vztáhnout k dalším prvkům, jako jsou zákazníci a zakoupené objemy. Kromě toho vyvážející výrobce nevyčíslil údajný rozdíl ve fyzikálních vlastnostech. Argumenty v tomto ohledu by proto měly být zamítnuty.
(45)
Při nedostatku jakýchkoli dalších připomínek týkajících se srovnání se potvrzují závěry, k nimž se došlo ve 39. až 46. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Dumpingová rozpětí
(46)
Jelikož nebyly předloženy žádné připomínky, metodika použitá pro výpočet dumpingového rozpětí, jak je uvedena ve 47. až 48. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, se potvrzuje.
(47)
S ohledem na vyřazení některých transakcí ze stanovení vývozní ceny jednoho vyvážejícího výrobce, jak je popsáno ve 25. bodě odůvodnění, a jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, stanoví se tato konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech ceny CIF (náklady, pojištění, přeprava) s dodáním na hranice Unie před proclením:
Společnost
Dumpingové rozpětí
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2 %
PT. Miwon Indonesia
13,3 %
Všechny ostatní společnosti
28,4 %
D. ÚJMA
1. Definice výrobního odvětví Unie a výroba v Unii
(48)
Zúčastněné strany zopakovaly, že by Komise do výrobního odvětví Unie neměla zahrnovat spolupracujícího výrobce v Unii, protože vyvážející výrobce v Indonésii, který je s ním ve spojení, spolupráci odmítl. Tvrdila, že situace ohledně újmy může být tímto vztahem ovlivněna.
(49)
Dotčené strany nepředložily v tomto ohledu žádné nové informace. Zejména nedoložily svá tvrzení o tom, do jaké míry mohla být situace ohledně újmy ovlivněna. Jak je stanoveno v 53. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v tomto případě však není třeba vylučovat spolupracujícího výrobce v Unii z výrobního odvětví Unie navzdory jeho vztahu s nespolupracujícím vyvážejícím výrobcem v Indonésii, neboť tento jediný výrobce v Unii s Komisí během šetření plně spolupracoval a byl podroben dokonalé prověrce. Proto neměla skutečnost, že vyvážející výrobce při šetření nespolupracoval, na průběh šetření žádný dopad. Tento argument by měl být proto zamítnut.
(50)
Po poskytnutí informací dotčené strany zopakovaly svůj argument, že by spolupracující výrobce v Unii neměl být zahrnut do výrobního odvětví Unie, protože vyvážející výrobce v Indonésii, který je s ním ve spojení, spolupráci odmítl. Tyto strany tvrdily, že odmítnutí spolupráce ze strany vyvážejícího výrobce ve spojení v Indonésii mohlo mít vliv na situaci týkající se újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo. V podstatě tvrdily, že ceny glutamátu sodného se dohadují na celosvětovém základě a že vzhledem k uvedenému vztahu existovalo riziko křížové kompenzace, která spočívala ve snížení cen účtovaných zákazníkům na trhu Unie a účtování vyšších cen na trhu třetí země. Odmítnutím spolupráce v rámci šetření by vyvážející výrobce ve spojení v Indonésii zbavil Komisi možnosti zkontrolovat, zda docházelo ke křížové kompenzaci.
(51)
Dotčené strany sice předložily dané tvrzení, ale nepodložily jej žádnými skutečnými důkazy. V každém případě, pokud jde o ceny účtované výrobcem z Unie jeho zákazníkům na trhu Unie, které byly během šetření ověřeny, neexistovaly žádné náznaky, že byly tyto ceny sníženy z důvodu křížové kompenzace. Naopak, jak se uvádí ve 100. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dovozní ceny z Indonésie se během posuzovaného období snížily o 8 %, což vyvíjelo tlak na ceny na trhu Unie, takže výrobní odvětví Unie nemohlo svoje ceny zvýšit v souladu s nárůstem svých nákladů. Proto bylo výrobní odvětví Unie jako celek během posuzovaného období nuceno svoje ceny snížit. Tento argument byl proto zamítnut.
(52)
Jelikož k definici výrobního odvětví Unie a výroby v Unii nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné v 50. a 51. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřeba v Unii
(53)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana uvedla, že popis vývoje spotřeby v Unii v 55. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byl neúplný. Především pak strana tvrdila, že pokles spotřeby od roku FY2010/2011 do roku FY2011/2012 byl způsoben tím, že byl dovoz z Vietnamu nahrazen levnějším dovozem z Indonésie, a že proto odběratelé v Unii, kteří již neočekávali zvýšení cen, prodávali své nahromaděné zásoby, v důsledku čehož celkový objem prodeje v Unii klesl.
(54)
Okolnosti uvedené dotčenou společností nebyly v rozporu se závěry uvedenými v 55. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že pokles spotřeby v letech FY2010/2011 a FY2011/2012 byl zapříčiněn hlavně poklesem prodeje výrobního odvětví Unie na trhu Unie. Konkrétně mezi lety FY2010/2011 a FY2011/2012 poklesl prodej výrobního odvětví Unie i dovoz ze třetích zemí. Zatímco se však celkový dovoz snížil pouze o 2 % (viz 107. bod odůvodnění prozatímního nařízení), objem prodeje výrobního odvětví Unie poklesl o 16 % (72. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Pokles objemu prodeje výrobního odvětví Unie se časově shodoval s poklesem objemu výroby výrobního odvětví Unie, jak se uvádí v tabulce v 68. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(55)
Jak ale ukazuje tabulka ve 104. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dovoz z Vietnamu v letech FY2010/2011 a FY2011/2012 vzrostl, na rozdíl od toho, co tvrdí zúčastněná strana, zatímco dovoz z ostatních třetích zemí, např. z Brazílie, během stejného období poklesl téměř o 60 %. Zjištění proto nepotvrdila domněnku, že byl dovoz z Vietnamu nahrazen dovozem z Indonésie.
(56)
Dotčená strana navíc nedoložila své tvrzení, že uživatelé nahromadili před posuzovaným obdobím zásoby, které ve zvýšeném množství prodávali, když se zvýšil dovoz z Indonésie. Ani tato tvrzení nemohla být během šetření potvrzena. Tvrzení zúčastněné strany v tomto ohledu by proto měla být zamítnuta.
(57)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se spotřeby v Unii, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo v 52. až 55. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Dovoz z dotčené země
(58)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se dovozu z dotčené země, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo v 56. až 66. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
(59)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že ačkoli objem výroby a využití kapacity během posuzovaného období klesly, bylo tomu pouze důsledkem výrazného zvýšení před uvedeným obdobím. Tato strana tvrdila, že snížení v posuzovaném období nelze považovat za negativní vývoj a že nesvědčí o újmě. Při posuzování vývoje ukazatelů újmy se nicméně zohledňují pouze tendence zjištěné během posuzovaného období. V projednávaném případě neexistuje žádný platný důvod pro odchylku od této praxe a pro posuzování vývoje ukazatelů újmy během delšího období. Tento argument by se měl proto zamítnout.
(60)
Tatáž zúčastněná strana tvrdila, že náklady výrobního odvětví Unie se mohly zvýšit případným zahrnutím vedlejších produktů, což by také ovlivnilo ziskovost. Toto tvrzení bylo nepravdivé. Výrobní náklady výrobního odvětví Unie, včetně vedlejších produktů, byly podrobeny ověření, přičemž byla uspokojivě doložena úplnost a správnost nákladů. Toto tvrzení by proto mělo být zamítnuto.
(61)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se vývoje ukazatelů újmy, byly potvrzeny závěry, k nimž se dospělo v 67. až 93. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Závěr týkající se újmy
(62)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že ne všechny ukazatele újmy vykazovaly klesající tendenci a že výskyt záporné tendence v případě jen několika ukazatelů újmy nestačí pro vyvození závěru, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu.
(63)
Podle čl. 3 odst. 5 základního nařízení nemusí všechny ukazatele újmy svědčit o nepříznivých tendencích, aby mohl být učiněn závěr o existenci újmy. Tvrzení bylo navíc nesprávné, jelikož šetření ukázalo, že téměř všechny ukazatele újmy vykazovaly během posuzovaného období zápornou tendenci. Tvrzení by se proto mělo zamítnout.
(64)
Na základě výše uvedeného a vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje Komise závěry učiněné v 94. až 96. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma ve smyslu č. 3 odst. 5 základního nařízení.
E. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Vliv dumpingového dovozu
(65)
Jedna strana tvrdila, že vzhledem ke zjištěním uvedeným v 66. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tedy že se vážené průměrné rozpětí cenového podbízení indonéského dovozu během období šetření pohybovalo mezi 0 % a 5 %, nemohl tento dovoz způsobit újmu, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, neboť nemohl vyvíjet na trhu Unie žádný cenový tlak.
(66)
Toto tvrzení však nedokládají skutečnosti, jež byly zjištěny během šetření. Jak je uvedeno v 99. a 100. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, objem dumpingového dovozu z Indonésie během posuzovaného období výrazně vzrostl, a to jak v absolutních hodnotách, tak co se týče podílu na trhu. Tento nárůst se odehrál ve stejné době jako pokles objemu prodeje a snížení podílu výrobního odvětví Unie na trhu. Dovoz v tak značném množství donutil výrobní odvětví Unie snížit své prodejní ceny, aby je sladilo s úrovní cen indonéského dovozu. V důsledku toho bylo zjištěné rozpětí cenového podbízení skutečně nízké. Zároveň však výrobní odvětví Unie nemohlo své ceny stanovit v souladu se zvyšováním nákladů, což vedlo ke značnému poklesu jeho ziskovosti během posuzovaného období. To potvrzuje rozsah zjištěných rozpětí újmy, která se pohybují mezi 24,9 % a 47,0 %, jak je uvedeno ve 125. bodě odůvodnění níže. Tento argument by měl být proto zamítnut.
(67)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se vlivu dumpingového dovozu, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo v 98. až 101. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Vliv dalších faktorů
2.1. Vliv dovozu z Číny
(68)
Dvě zúčastněné strany tvrdily, že v rozporu se závěry ve 103. bodě odůvodnění prozatímního nařízení měl čínský dovoz negativní dopad na prodejní ceny výrobního odvětví Unie, a přispěl tedy k podstatné újmě.
(69)
V absolutních číslech zůstal objem dovozu z Číny během posuzovaného období na nízké úrovni, jak je uvedeno ve 102. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Navíc, pokud se vezmou v úvahu antidumpingová cla, byly dovozní ceny vyšší než prodejní ceny výrobního odvětví Unie a rovněž vyšší než indonéské dovozní ceny. Tvrzení, že čínský dovoz přispěl k podstatné újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, bylo s ohledem na objemy a ceny dovozu z Číny zamítnuto.
(70)
Byly proto potvrzeny závěry, k nimž se došlo ve 102. a 103. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.2. Dovoz z jiných třetích zemí
(71)
Jelikož ke vlivu dovozu z jiných třetích zemí nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné ve 104. až 108. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.3. Vývoj spotřeby v Unii
(72)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že pokles prodeje výrobního odvětví Unie se časově shodoval s poklesem spotřeby v Unii, který byl proto hlavní příčinou podstatné újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo.
(73)
Jak je uvedeno ve 109. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, pokles spotřeby činil pouze 2 %, zatímco pokles objemu prodeje výrobního odvětví Unie dosahoval během posuzovaného období výše 17 %. Pokles spotřeby proto nemůže vysvětlit mnohem vyšší pokles objemu prodeje. Dovoz z Indonésie navíc vzdor klesající spotřebě vzrostl. Toto tvrzení by proto mělo být zamítnuto.
(74)
Jelikož nebyla v tomto ohledu předložena žádná další připomínka, byl potvrzen závěr učiněný ve 109. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.4. Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(75)
Jelikož ke vlivu vývozní výkonnosti výrobního odvětví Unie nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné ve 110. až 112. bodě odůvodnění.
2.5. Údajná neefektivnost výrobního odvětví Unie
(76)
Po poskytnutí prozatímních informací dvě strany zopakovaly, že příčinou újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, byla údajná neefektivnost výrobního procesu výrobního odvětví Unie, včetně neúčinného využívání zdrojů ze strany tohoto odvětví.
(77)
Tyto strany neupřesnily povahu údajné neefektivnosti. Jak je stanoveno ve 113. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření neodhalilo žádnou potenciální neefektivnost výrobního odvětví Unie a tvrzení v tomto ohledu byla zamítnuta.
(78)
Po poskytnutí informací zúčastněná strana zopakovala svá tvrzení týkající se neefektivnosti výrobního odvětví Unie. Daná strana v této souvislosti tvrdila, že odstávky výroby kvůli údržbě, začlenění její bývalé přidružené společnosti, zvýšení nákladů práce a nadcházející významné investice a jejich vliv na situaci výrobního odvětví Unie nebyly předmětem šetření.
(79)
Na rozdíl od toho, co tvrdila tato strana, Komise ve skutečnosti výše uvedené faktory analyzovala, jak se uvádí v 94. až 96. bodě odůvodnění (odstávky kvůli údržbě), v 89. a 90. bodě odůvodnění (začlenění bývalé přidružené společnosti), v 91. bodě odůvodnění (náklady práce) a v 82. a 83. bodě odůvodnění (investice) níže, tyto faktory ale nepoukazovaly na žádnou potenciální neefektivnost výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(80)
Jelikož k výše uvedenému nebyla předložena žádná další připomínka, byl potvrzen závěr učiněný ve 113. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.6. Finanční krize
(81)
Jelikož k dopadu finanční krize nebyly vzneseny žádné připomínky, byl potvrzen 114. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.7. Investice a regulační požadavky EU týkající se bezpečnosti
(82)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že újmu způsobila vysoká úroveň investic ze strany výrobního odvětví Unie. Tato strana argumentovala, že není důležité, zda jsou investice nezbytné, neboť by se měl analyzovat pouze jejich vliv na situaci výrobního odvětví Unie a zejména jejich dopad na ziskovost výrobního odvětví Unie.
(83)
Tato strana nevysvětlila, do jaké míry mohly mít investice výrobního odvětví Unie dopad na jeho ziskovost. Jak je popsáno ve 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, investice výrobního odvětví Unie byly založeny na odůvodněných obchodních rozhodnutích a nelze je považovat za nepřiměřené. Investiční náklady se navíc v průběhu času odepisují a jako takové nemohly mít žádný významný dopad na ziskovost výrobního odvětví Unie. Tvrzení zúčastněné strany v tomto ohledu byla proto zamítnuta.
(84)
Po zveřejnění informací tato zúčastněná strana zopakovala svoje tvrzení, že újma byla způsobena regulačními požadavky na bezpečnost a vysokou mírou investic výrobního odvětví Unie uskutečněných v zájmu splnění takových požadavků. Zopakovala též, že skutečnost, že tato rozhodnutí byla přiměřenými obchodními rozhodnutími a že při analýze by se měl zohlednit jen vliv na ziskovost, nebyla relevantní. V této souvislosti nakonec tvrdila, že skutečnost, že investiční náklady se v průběhu času odepisují, není relevantní.
(85)
Na rozdíl od toho, co tato strana tvrdila, se při hodnocení zohlednil vliv provedených investic na ziskovost výrobního odvětví Unie. Odpisy investičních nákladů jsou nákladovým faktorem, který je z hlediska stanovení ziskovosti relevantní, a proto se musí zohlednit. Tento argument byl proto zamítnut.
(86)
Jelikož k vlivu investic a regulačních požadavků EU týkajících se bezpečnosti nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné ve 115. až 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.8. Ceny surovin a další náklady
2.8.1. Výrobní náklady
(87)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že ziskovost poklesla vlivem souběžného zvýšení výrobních nákladů obecně. Proto je újma způsobena tímto zvýšením výrobních nákladů spíše než dovozem z Indonésie.
(88)
Jak je uvedeno ve 100. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, zvýšení výrobních nákladů se kvůli cenovému tlaku ze strany indonéského dovozu glutamátu sodného nemohlo promítnout do prodejní ceny. Klesající ziskovost byla tedy způsobena hlavně nárůstem dumpingového dovozu a tento argument by měl být zamítnut.
2.8.2. Začlenění bývalé přidružené společnosti
(89)
Tatáž zúčastněná strana tvrdila, že nebyl dostatečně analyzován vliv začlenění bývalé přidružené společnosti na ziskovost výrobního odvětví Unie. Tato strana tvrdila, že toto začlenění mělo negativní dopad na ziskovost, a proto způsobilo újmu, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo.
(90)
Komise dále prošetřila dopad začlenění bývalé přidružené společnosti na příslušné ukazatele újmy, jako jsou náklady výroby, zaměstnanost, investice a ziskovost. Je třeba poznamenat, že přidružená společnost byla zapojena pouze do prodeje dotyčného výrobku. Bylo zjištěno, že výrobní odvětví Unie bylo během rozpočtového roku, v němž došlo k začlenění (FY2011/2012), ziskové. Následující rozpočtový rok (FY2012/2013) byla ziskovost záporná. To se však časově shodovalo se zvýšením objemu dovozu z Indonésie, který se ve skutečnosti během téhož roku zdvojnásobil. Na tomto základě analýza nepotvrdila, že by začlenění bývalé přidružené společnosti mělo významný negativní dopad na ziskovost, a tvrzení v tomto ohledu by proto měla být zamítnuta.
2.8.3. Náklady práce
(91)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že újmu, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, zapříčinilo zvýšení mzdových nákladů. Zatímco růst celkových nákladů je rovněž způsoben zvýšením nákladů práce během posuzovaného období, šetření ukázalo, že dopad zvýšení nákladů na pracovní sílu na celkové náklady výroby nebyl významný (přesný údaj nelze uvést z důvodu jeho důvěrné povahy). Na tomto základě nelze nárůst nákladů práce považovat za příčinu podstatné újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, a tvrzení v tomto ohledu by měla být zamítnuta.
(92)
V návaznosti na zveřejnění informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že náklady práce by se neměly posuzovat izolovaně, ale měl by se zohlednit dopad zvýšení jednotlivých nákladových položek jako celek.
(93)
Jak se uvádí v 87. a 88. bodě odůvodnění, Komise zvýšení výrobních nákladů jako celku posoudila, a proto byl argument v této souvislosti zamítnut.
2.8.4. Odstávky kvůli údržbě
(94)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že pokles výroby a prodeje lze připsat na vrub odstávkám výrobního odvětví Unie kvůli údržbě, které způsobily pokles objemu prodeje. Proto by snížení výroby a objemu prodeje výrobního odvětví Unie nemělo být přičítáno dovozu z Indonésie.
(95)
Šetření ukázalo, že pokles výroby mezi FY2012/2013 a obdobím šetření skutečně časově korespondoval s prodlouženou odstávkou výroby kvůli údržbě, ta však byla prováděna pouze ve snaze snížit vysoké zásoby v důsledku klesajícího prodeje za předchozí roky posuzovaného období.
(96)
Proto byl pokles výroby a prodeje důsledkem nárůstu dumpingového dovozu glutamátu sodného z Indonésie a tento argument by měl být zamítnut.
(97)
Po zveřejnění informací další zúčastněná strana zopakovala svoje tvrzení, že ujmu lze připsat na vrub odstávkám kvůli údržbě a že je nepodstatné, zda byly tyto odstávky zapotřebí či nikoli. Tato strana tvrdila, že by se měl zohlednit dopad těchto odstávek na ziskovost výrobního odvětví Unie.
(98)
Jak se uvádí v 95. a 96. bodě odůvodnění, odstávky kvůli údržbě byly důsledkem klesajícího prodeje, který byl sám o sobě důsledkem nárůstu dumpingového dovozu z Indonésie. Dovoz z Indonésie proto skutečně způsobil odstávky kvůli údržbě, které z tohoto důvodu nelze posuzovat izolovaně ani považovat za přerušení příčinné souvislosti mezi tímto dovozem a způsobenou újmou. Argument dotčené zúčastněné strany byl proto zamítnut.
2.8.5. Oslabení indonéské rupie
(99)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že vyvážející výrobci získali komparativní výhodu vlivem oslabení indonéské rupie v období mezi lednem 2012 a lednem 2014, které nesouviselo s jejich rozhodnutími o cenách. Tato strana tvrdila, že by měl být prošetřen dopad tohoto faktoru.
(100)
V této souvislosti je třeba připomenout, že pravděpodobný vliv dumpingového dovozu na ceny výrobního odvětví Unie se v podstatě zkoumá zjištěním cenového podbízení, cenového propadu a stlačení cen. Za tímto účelem se porovnávají dumpingové vývozní ceny a prodejní ceny výrobního odvětví Unie, přičemž vývozní ceny použité pro výpočet újmy je třeba někdy přepočítat na jinou měnu v zájmu vytvoření srovnatelného základu. Proto použití směnných kurzů v této souvislosti pouze zajišťuje, aby byl cenový rozdíl zjištěn na srovnatelném základě. Z toho je zřejmé, že směnný kurz nemůže být považován za faktor způsobující výrobnímu odvětví Unie újmu, jelikož je neoddělitelně spjat s dovozem samým. Tento argument je proto třeba zamítnout.
2.8.6. Závěry
(101)
Jelikož k vlivu nákladů surovin a dalších nákladů nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné ve 117. až 120. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Závěr týkající se příčinné souvislosti
(102)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se příčinné souvislosti, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo ve 121. až 125. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(103)
Jelikož k zájmu výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné připomínky, byl potvrzen 127. až 129. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Zájem dovozců a obchodních společností
(104)
Jelikož k zájmu dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení, nebyly vzneseny žádné připomínky, byl potvrzen 130. až 132. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Zájem uživatelů
(105)
Po poskytnutí prozatímních informací jeden uživatel zopakoval své tvrzení popsané ve 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, podle něhož spotřeba glutamátu sodného v Unii dle očekávání významně vzroste, zejména kvůli zákazu, který EU uvalila na fosforečnany a jiné sloučeniny fosforu, které budou údajně nahrazeny glutamátem sodným používaným pro nepotravinářské odvětví. Tento uživatel dále argumentoval, že kapacita výrobního odvětví Unie by nedostačovala k uspokojení rostoucí poptávky na trhu Unie. Tato strana dále tvrdila, že nárůst spotřeby bude pro výrobní odvětví Unie prospěšný, neboť bude moci zvýšit svůj objem prodeje. Stejný uživatel zopakoval své tvrzení, že nebude k dispozici dostatek alternativních zdrojů dodávek, a to zejména proto, že výrobci z jiných třetích zemí tvoří součást stejné skupiny společností jako výrobní odvětví Unie, a proto nebudou zásobovat trh Unie.
(106)
Jak se nastiňuje ve 141. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, je obtížné předvídat budoucí dopad nového regulačního rámce Unie týkajícího se zákazu fosforečnanů a dalších sloučenin fosforu na výrobní odvětví Unie. Dotyčná strana konkrétně neposkytla žádné informace nebo důkazy o tom, zda a do jaké míry tato událost zvýší poptávku po glutamátu sodném v Unii.
(107)
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie má volnou kapacitu a bude schopno objem své výroby zvýšit a alespoň částečně tak zvýšenou poptávku na trhu Unie uspokojit. Celková kapacita Unie během období šetření překročila celkovou spotřebu v Unii.
(108)
Pokud jde o alternativní zdroje dodávek, jak již bylo uvedeno ve 147. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetřením bylo zjištěno, že výroba glutamátu sodného existuje v několika třetích zemích. Na začátku posuzovaného období, tedy v roce FY2010/2011, byl podíl dovozu z jiných třetích zemí (například Brazílie, Vietnamu a Koreje) značný a poklesl teprve tehdy, když vzrostl dovoz za nízké ceny z Indonésie. Při šetření bylo rovněž zjištěno, že v několika třetích zemích působí dodavatelé, kteří nepatří do stejné skupiny jako výrobní odvětví Unie. Dovoz z jiných třetích zemí by mohl pokračovat, pokud by se na trhu Unie obnovily rovné podmínky.
(109)
Tvrzení v tomto ohledu by proto měla být zamítnuta.
(110)
V návaznosti na konečné zveřejnění táž zúčastněná strana zopakovala svoje tvrzení, že poptávka po glutamátu sodném v Unii se výrazně zvýší v důsledku budoucího zákazu fosfátů a že výrobní odvětví Unie nebude schopné tuto rostoucí poptávku v Unii uspokojit. Tato strana však nepředložila žádné nové informace ani konkrétní důkazy, a proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(111)
Táž zúčastněná strana rovněž po konečném zveřejnění tvrdila, že Komise nezohlednila procentuální podíl, který glutamát sodný představuje v rámci celkových nákladů na detergenty. Příslušná strana však nepředložila žádný nový prvek, který by odporoval zjištěním uvedeným ve 138. a 139. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, podle nichž bude možný dopad opatření na tuto společnost omezený. Tento argument byl proto zamítnut.
(112)
Táž zúčastněná strana na závěr tvrdila, že se nezohlednily dodatečné náklady pro nepotravinářský průmysl a uživatele nepotravinářských výrobků. Nepředložila však žádné nové informace ani důkazy, a proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(113)
Další uživatel tvrdil, že dopad opatření proti Indonésii a Číně na uživatele by se měl posuzovat společně.
(114)
Dopad obou opatření na uživatele byl analyzován zejména v souvislosti s dostupností alternativních zdrojů dodávek ve 147. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Jak bylo uvedeno ve 108. bodě odůvodnění, tato analýza ukázala, že existuje řada třetích zemí s potenciálem vyvážet glutamát sodný do Unie. Tyto třetí země byly na trhu Unie přítomny předtím, než do Unie ve zvýšeném množství vstoupil dumpingový dovoz z Indonésie.
(115)
Tvrdilo se, že uživatelé nejsou, vzhledem k vysoké konkurenci na trhu Unie s hotovými potravinovými výrobky, schopni přenést dodatečné náklady antidumpingového cla na konečné spotřebitele.
(116)
Jak se uvádí ve 135. až 137. bodě prozatímního nařízení, pokud jde o odvětví potravin a nápojů, glutamát sodný představuje pouze asi 5 % celkových nákladů výrobků obsahujících glutamát sodný, vyráběných spolupracujícími společnostmi. Zjistilo se, že tyto společnosti jsou ziskové. Zúčastněná strana neposkytla žádné informace, které by tato zjištění popíraly. Proto byly potvrzeny závěry uvedené ve 136. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že opatření budou mít na tyto společnosti pouze omezený dopad, a tvrzení učiněné v tomto ohledu by mělo být zamítnuto.
4. Zájem dodavatelů surovin
(117)
Po poskytnutí prozatímních informací dva dodavatelé zpochybnili závěr uvedený ve 143. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, přičemž tvrdili, že zánik výrobního odvětví Unie by měl významný dopad na jejich obchodní činnost. Tito dodavatelé argumentovali, že vliv případného zastavení výroby glutamátu sodného ze strany výrobního odvětví Unie by měl negativní dopad na jejich celkový obchod, neboť závody na výrobu cukru musí neustále produkovat určité množství cukrového sirupu a melasy, jejichž hlavním odběratelem je výrobní odvětví Unie. Pokud by cukr v těchto formách zůstal neprodán, mohlo by to ovlivnit celkovou efektivnost příslušného závodu.
(118)
Tato tvrzení však nebyla doložena, a nemohla být proto zohledněna.
5. Další argumenty
(119)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana zopakovala své připomínky ohledně údajného dominantního postavení výrobního odvětví Unie, a tvrdila, že uložením opatření na glutamát sodný by výrobní odvětví Unie mělo na trhu Unie komparativní výhodu. Nebyly však předloženy žádné nové důkazy, které by tato tvrzení podpořily. Závěry učiněné ve 145. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byly proto potvrzeny a tvrzení učiněné v tomto ohledu by mělo být zamítnuto.
6. Závěr týkající se zájmu Unie
(120)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se zájmu Unie, byly potvrzeny závěry, k nimž se dospělo ve 126. až 148. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň odstranění újmy (rozpětí újmy)
(121)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana zpochybnila výpočet cílového zisku použitý k určení úrovně pro odstranění újmy, jak je uvedeno ve 151. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tato strana tvrdila, že přiměřenou úrovní zisku související s trhem, založenou na čistém ziskovém rozpětí před zdaněním výrobců glutamátu sodného ve dvou asijských zemí dosaženém v roce 2013, by bylo ziskové rozpětí ve výši 3 % až 5 %.
(122)
Ziskové rozpětí použité při určení úrovně pro odstranění újmy odpovídalo ziskovému rozpětí, jehož by mohlo výrobní odvětví Unie přiměřeně dosáhnout za obvyklých podmínek hospodářské soutěže. Jak je uvedeno ve 151. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, vliv dumpingového dovozu z Indonésie začal působit až během třetího roku posuzovaného období. Proto se považovalo za vhodné stanovit ziskové rozpětí na základě prvních dvou let posuzovaného období.
(123)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se úrovně pro odstranění újmy, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo ve 150. až 152. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
(124)
Vzhledem k závěrům, k nimž se dospělo ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení, by mělo být uloženo konečné antidumpingové clo na dovoz dotčeného výrobku, a to na úrovni rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V tomto případě byla revidována individuální celní sazba jednoho vyvážejícího výrobce po poskytnutí prozatímních informací, neboť některé transakce byly ze stanovení vývozní ceny vyřazeny.
(125)
Na základě výše uvedeného je sazba cel, která budou uložena, stanovena takto:
Země
Společnost
Dumpingové rozpětí
(v %)
Rozpětí újmy
(%)
Konečné antidumpingové clo
(%)
Indonésie
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
[24,9-40,2]
7,2
Indonésie
PT. Miwon Indonesia
13,3
[27,9-43,6]
13,3
Indonésie
Všechny ostatní společnosti
28,4
[31,4-47,0]
28,4
(126)
Sazby antidumpingových cel pro individuální společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí proto situaci zjištěnou během tohoto šetření s ohledem na tyto společnosti. Tyto celní sazby jsou výlučně použitelné na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z dotčené země a vyráběného uvedenými právnickými osobami. Na dovážený dotčený výrobek vyrobený jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení pod svým názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení s těmito konkrétně uvedenými společnostmi, by měla být uvalena celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“. Neměla by se na ně vztahovat žádná z uvedených antidumpingových celních sazeb pro individuální společnosti.
(127)
Pokud společnost následně změní název svého subjektu, může požádat o uplatnění těchto individuálních antidumpingových celních sazeb. Taková žádost musí být zaslána Komisi (4). Žádost musí obsahovat veškeré příslušné informace umožňující prokázat, že daná změna nemá vliv na právo dotyčné společnosti využívat celní sazbu, která se na ni vztahuje. Pokud změna názvu společnosti nemá vliv na její právo využívat celní sazbu, která se na ni vztahuje, bude oznámení o změně názvu zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
(128)
Za účelem minimalizace rizika obcházení těchto opatření, které vzhledem k velkému rozdílu mezi celními sazbami hrozí, je nutné přijmout zvláštní opatření, která umožní zajistit uplatňování individuálních antidumpingových cel. Společnosti, na něž se vztahují antidumpingové celní sazby pro individuální společnosti, musí celním orgánům členských států předložit platnou obchodní fakturu. Faktura musí splňovat požadavky stanovené v příloze. Na dovoz, k němuž není přiložena taková faktura, se vztahuje antidumpingové clo platné pro „všechny ostatní společnosti“.
(129)
Aby bylo zajištěno řádné vymáhání antidumpingového cla, nebude se antidumpingové clo pro všechny ostatní společnosti vztahovat pouze na vyvážející výrobce, kteří při tomto šetření nespolupracovali, ale i na výrobce, kteří v období šetření neuskutečnili žádný vývoz do Unie.
3. Konečný výběr prozatímních cel
(130)
Vzhledem ke zjištěným dumpingovým rozpětím a k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie by částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením měly být s konečnou platností vybrány.
(131)
Výbor zřízený podle čl. 15 odst. 1 základního nařízení stanovisko nepředložil,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz glutamátu sodného, v současnosti vedeného pod kódem KN ex 2922 42 00 (kód TARIC 2922420010) a pocházejícího z Indonésie.
2. Sazby konečného antidumpingového cla použitelné na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením jsou pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený společnostmi uvedenými v tabulce stanoveny takto:
Společnost
Konečné antidumpingové clo (v %)
Doplňkový kód TARIC
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
B961
PT. Miwon Indonesia
13,3
B962
Všechny ostatní společnosti
28,4
B999
3. Uplatnění individuálních sazeb antidumpingového cla stanovených pro společnosti uvedené v odstavci 2 je podmíněno předložením platné obchodní faktury, která splňuje požadavky stanovené v příloze II, celním orgánům členských států. Není-li taková faktura předložena, použije se celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla podle prováděcího nařízení (EU) č. 904/2014 se vyberou s konečnou platností.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. ledna 2015.
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) 2015/84 AL COMISIEI
din 21 ianuarie 2015
de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse asupra importurilor de glutamat monosodic originar din Indonezia
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (1) (denumit în continuare „regulamentul de bază”), în special articolul 9 alineatul (4),
întrucât:
A. PROCEDURA
1. Măsuri provizorii
(1)
Comisia Europeană (denumită în continuare „Comisia”) a instituit, începând cu 22 august 2014, o taxă antidumping provizorie asupra importurilor de glutamat monosodic originar din Indonezia prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 904/2014 al Comisiei (2) (denumit în continuare „regulamentul provizoriu”).
(2)
Procedura a fost inițiată în data de 29 noiembrie 2013 în urma unei plângeri depuse la 16 octombrie 2013 de către Ajinomoto Foods Europe SAS („reclamantul”), unicul producător de glutamat monosodic din Uniune, care reprezintă deci 100 % din producția totală de glutamat monosodic din Uniune.
(3)
Astfel cum se prevede în considerentul 20 din regulamentul provizoriu, ancheta privind dumpingul și prejudiciul a vizat perioada cuprinsă între 1 octombrie 2012 și 30 septembrie 2013 (denumită în continuare „perioada de anchetă”). Examinarea tendințelor relevante pentru evaluarea prejudiciului a acoperit perioada cuprinsă între 1 aprilie 2010 și sfârșitul perioadei de anchetă (denumită în continuare „perioada luată în considerare”).
2. Procedura ulterioară
(4)
În urma comunicării faptelor și a considerentelor esențiale pe baza cărora s-a decis instituirea unei taxe antidumping provizorii (denumită în continuare „comunicarea constatărilor provizorii”), mai multe părți interesate și-au exprimat în scris opiniile cu privire la constatările provizorii. Părțile care au adresat o cerere în acest sens au avut posibilitatea de a fi audiate.
(5)
Comisia a analizat observațiile prezentate oral și în scris de către părțile interesate și, după caz, a modificat constatările provizorii în mod corespunzător.
(6)
Comisia a informat toate părțile cu privire la faptele și considerentele esențiale pe baza cărora a decis să instituie o taxă antidumping definitivă la importurile de glutamat monosodic originar din Indonezia și să perceapă definitiv sumele depuse cu titlu de taxă provizorie („comunicarea constatărilor definitive”). Tuturor părților li s-a acordat o perioadă în cursul căreia au putut formula observații cu privire la această comunicare a constatărilor definitive.
(7)
Observațiile prezentate de părțile interesate au fost examinate și, după caz, luate în considerare.
3. Eșantionarea
(8)
În lipsa unor observații referitoare la metoda eșantionării importatorilor neafiliați, se confirmă constatările provizorii din considerentele 7-19 din regulamentul provizoriu.
B. PRODUSUL ÎN CAUZĂ ȘI PRODUSUL SIMILAR
(9)
Astfel cum se menționează în considerentul 21 din regulamentul provizoriu, produsul în cauză este glutamatul monosodic („MSG”) originar din Indonezia, care se încadrează în prezent la codul NC ex 2922 42 00 (denumit în continuare „produsul în cauză”). MSG este un aditiv alimentar și este utilizat în special ca amplificator de aromă pentru supe, ciorbe, pește și preparate din carne, amestecuri de condimente și alimente gata preparate. Este produs sub formă de cristale albe, inodore, de diferite dimensiuni. MSG este utilizat, de asemenea, în industria chimică pentru aplicații nealimentare, precum detergenții. MSG este disponibil în pachete de diferite dimensiuni: de la pachete pentru larg consum de 0,5 grame până la saci vrac de 1 000 de kilograme. Pachetele de dimensiuni mai mici se vând prin intermediul comercianților cu amănuntul către consumatorii particulari, iar cele de dimensiuni mai mari, de 20 de kilograme și peste, sunt destinate utilizatorilor industriali. În plus, există diferite grade de puritate. Cu toate acestea, nu există diferențe în ceea ce privește caracteristicile glutamatului monosodic în funcție de dimensiunea pachetului sau în ceea ce privește gradul de puritate.
(10)
În absența oricăror observații referitoare la produsul în cauză și la produsul similar, se confirmă concluziile formulate în considerentele 21-25 din regulamentul provizoriu.
C. DUMPINGUL
1. Valoarea normală
(11)
În lipsa oricăror observații cu privire la valoarea normală, se confirmă considerentele 26-31 din regulamentul provizoriu.
2. Prețul de export
(12)
Cei doi producători-exportatori cooperanți din Indonezia au reafirmat că prețurile de vânzare către societățile lor comerciale afiliate au fost determinate în condiții obiective și că stabilirea prețului de export ar trebui, prin urmare, să se bazeze pe prețul de vânzare aplicat de societatea-mamă din Indonezia primului client afiliat, mai degrabă decât pe un preț de export construit.
(13)
În sprijinul acestei afirmații, ambii producători-exportatori au susținut că nu erau disponibile probe referitoare la o compensare încrucișată între produse sau la alte costuri aplicate între societatea-mamă din Indonezia și societățile comerciale afiliate acestora. Concluziile din considerentul 37 din regulamentul provizoriu nu ar fi trebuit, prin urmare, să se bazeze pe aceste elemente.
(14)
Un producător-exportator a susținut, de asemenea, că societatea sa afiliată din Uniune nu este importator, ci un intermediar care revinde produsul în Uniune înainte de vămuire. Acest producător-exportator a susținut că, pe această bază, concluziile la care s-a ajuns în considerentul 37 din regulamentul provizoriu, și anume că prețul de transfer între societățile afiliate nu era la un nivel care ar putea permite importatorilor afiliați să realizeze un profit rezonabil în Uniune, nu ar fi, prin urmare, aplicabile.
(15)
De la început trebuie amintit că simplul fapt de asociere între exportator și importator este suficient pentru a permite Comisiei să considere că prețurile reale de export nu sunt fiabile, deoarece existența unei asocieri între exportator și importator este unul dintre motivele pentru care prețurile reale de export pot fi considerate ca fiind nefiabile. Având în vedere asocierea dintre furnizor și importator, prețurile practicate de un furnizor față de societatea sa afiliată din Uniune sunt prețuri de transfer care nu sunt rezultatul unor negocieri derulate în condiții obiective care, de regulă, prevalează între societățile independente. În plus, este evident că toate costurile generate de activitățile unei societăți afiliate și marja de profit pe care o obține o astfel de societate reduc efectiv suma primită de către producătorul-exportator în măsura în care, în mod normal, acestea sunt suportate de către importator.
(16)
În plus, în cazul de față, ancheta a arătat că societățile afiliate relevante nu au obținut o marjă de profit sustenabilă în Uniune. În această privință, ar trebui să se menționeze în primul rând că marja de profit a unui importator neafiliat cooperant nu a putut fi utilizată, întrucât era confidențială și astfel nu a putut fi comunicată entităților concurente. Prin urmare, a fost folosită (3) ca referință o marjă de profit utilizată în cadrul unei proceduri anterioare privind un alt produs chimic fabricat de un sector industrial similar și importat în Uniune în condiții similare cu cele din cazul de față. Această marjă de profit reprezintă baza cea mai obiectivă disponibilă pentru a se ajunge la o estimare satisfăcătoare a unui preț de export stabilit în condiții obiective. Această marjă de profit rezonabilă utilizată a fost de 5 %. Întrucât profitul realizat de societăți afiliate din Uniune este semnificativ mai mic decât acest prag, și având în vedere caracterul nesustenabil al unui astfel de profit, prețul de transfer nu a putut fi considerat ca fiind fiabil.
(17)
În plus, nu sunt neapărate necesare elemente de probă pozitive potrivit cărora între societățile afiliate a avut, într-adevăr, loc acea compensare încrucișată sau au apărut anumite costuri care sunt în mod normal suportate de importator, dar au fost plătite de oricare parte. După cum s-a menționat mai sus, aceste costuri sunt întotdeauna suportate de către o societate afiliată imediat ce o astfel de societate execută operațiuni de vânzare și de import. Ca urmare a asocierii între societățile afiliate, existența unor compensări încrucișate prin intermediul altor produse sau astfel de costuri nu pot fi excluse și, prin urmare, prețurile de transfer nu sunt fiabile.
(18)
De asemenea, nu este relevant dacă societatea afiliată din Uniune exercită toate funcțiile unui importator sau chiar alte funcții. Factorul relevant este dacă prețul de export la nivelul frontierei comunitare este fiabil. După cum s-a menționat mai sus în considerentul 15, ancheta actuală a relevat faptul că nivelurile prețurilor între societățile afiliate nu a permis societăților afiliate din Uniune să obțină o marjă de profit rezonabilă. Niciunul dintre exportatori nu a furnizat dovezi care să indice de ce această marjă de profit ar fi inadecvată și, prin urmare, afirmațiile făcute în această privință ar trebui să fie considerate nefondate. Argumentul că una dintre aceste societăți afiliate nu exercita funcțiile unui importator în Uniune nu este justificat, deoarece, astfel cum s-a menționat mai sus, este irelevant care erau funcțiile exacte pe care societatea le exercita pe teritoriul Uniunii. În plus, faptul că societatea comercială exercita numai unele funcții ale unui importator este în orice caz reflectat în valoarea costurilor de vânzare, a cheltuielilor administrative și a altor costuri generale suportate de societățile afiliate, dar, cu siguranță, nu în marja de profit utilizată. În plus, ar trebui să se menționeze că faptul că anumite activități sunt realizate de către societatea afiliată înainte de importare nu înseamnă că prețul de export nu poate fi construit pe baza prețului de revânzare către primul client independent, efectuându-se ajustările necesare, în conformitate cu articolul 2 alineatul (9) din regulamentul de bază.
(19)
În urma comunicării constatărilor finale, cei doi producători-exportatori cooperanți din Indonezia și-au reiterat afirmațiile cu privire la determinarea prețului de export. Un producător-exportator a contestat constatările formulate în considerentul 15, potrivit cărora este suficient doar să existe o asociere între exportator și importator pentru ca prețurile reale de export să poată fi considerate de către Comisie ca fiind nefiabile și a susținut că acest fapt ar fi contrar articolului 2 alineatul (9) din regulamentul de bază. În plus, același producător-exportator a afirmat că argumentele expuse în considerentul 17, potrivit cărora anumite costuri sunt suportate de către o societate afiliată imediat ce o astfel de societate își execută operațiunile de vânzare și import, nu s-au bazat pe faptele cazului. În fine, acest producător-exportator a susținut că ancheta Comisiei nu a ținut cont de faptul că nivelurile prețurilor aplicate societății afiliate și ale celor aplicate clienților independenți din Uniune erau similare.
(20)
Celălalt producător-exportator și-a reiterat afirmația potrivit căreia pentru stabilirea prețului de export ar trebui să fie luat în considerare prețul său de export față de primul client independent la frontiera Uniunii, subliniind faptul că societatea afiliată a acționat doar în calitate de intermediar și că, printre altele, vămuirea s-a efectuat de către clienții neafiliați din Uniune.
(21)
Ca răspuns la aceste afirmații, se remarcă faptul că, în conformitate cu articolul 2 alineatul (9) din regulamentul de bază, Comisia a considerat că, pe baza faptelor cazului, prețurile de export ar trebui să fie construite ca urmare a asocierii dintre exportatori și părțile afiliate. Într-adevăr, ancheta a arătat că părțile afiliate relevante nu au obținut o marjă de profit sustenabilă în Uniune în cursul perioadei de anchetă. În această privință, funcția societății afiliate din Uniune nu este relevantă pentru a se stabili dacă în cazul de față prețurile de export ar trebui să fie construite. În plus, după cum s-a menționat în considerentul 18 de mai sus, faptul că societățile afiliate îndeplinesc doar anumite funcții nu constituie un obstacol pentru aplicarea articolului 2 alineatul (9) din regulamentul de bază, ci este reflectat prin deducerea unei valori mai mici a costurilor de vânzare, cheltuielilor administrative și altor costuri generale din prețul la care produsul în cauză este revândut pentru prima oară unui cumpărător independent. În fine, se observă, de asemenea, faptul că producătorii-exportatori nu au furnizat nici un nou element de probă concret care ar putea contrazice aceste constatări. În ceea ce privește afirmația referitoare la nivelul de preț similar aplicat clienților afiliați și independenți din Uniune, trebuie notat faptul că această afirmație a fost abordată în considerentul 37 din regulamentul provizoriu. Ancheta a evidențiat că, în pofida unor niveluri de preț similare cu cele ale clienților independenți, prețurile de transfer între societățile afiliate nu s-au situat la un nivel care să permită importatorilor afiliați să obțină un profit sustenabil în Uniune. Prin urmare, aceste afirmații ar trebui să fie respinse.
(22)
Argumentele referitoare la recurgerea la prețuri de export construite în cadrul prezentei anchete ar trebui să fie, prin urmare, respinse.
(23)
Aceiași doi producători-exportatori au afirmat că, în cazul în care prețurile de export sunt construite în pofida argumentelor expuse în considerentele 12-14, marja de profit rezonabilă de 5 % utilizată pentru construirea prețului de export este supraestimată și că în locul ei ar trebui să fie utilizată marja de profit reală a societăților lor afiliate, întrucât prețurile practicate între părțile afiliate erau la același nivel cu cele practicate față de clienții independenți.
(24)
Pe baza argumentelor expuse în considerentele 15-18 cu privire la fiabilitatea prețurilor de transfer și la marjele de profit ale societăților afiliate din Uniune, acest argument ar trebui să fie respins. În orice caz, ajustările realizate pentru cheltuielile efectuate în conformitate cu articolul 2 alineatul (9) din regulamentul de bază s-au bazat pe costurile de vânzare, cheltuielile administrative și alte costuri generale ale societăților relevante și reflectă, prin urmare, activitățile acestor societăți, indiferent de funcțiile lor. În consecință, acest argument ar trebui respins.
(25)
Unul dintre producătorii-exportatori sus-menționați a afirmat că, pentru anumite tranzacții încheiate cu o societate neafiliată producătorului-exportator, prețul de export ar fi trebuit să fie stabilit pe baza prețului plătit efectiv sau care urmează să fie plătit, în conformitate cu articolul 2 alineatul (8) din regulamentul de bază. Comisia a constatat, însă, că vânzările în cauză nu erau vânzări la export către Uniune. Pe această bază, tranzacțiile în cauză au fost excluse atunci când s-a stabilit prețul de export. În urma comunicării constatărilor finale, producătorul-exportator a contestat această excludere pe baza faptului că toate vânzările în Uniune ale produsului în cauză fabricat de producătorul-exportator ar trebui să fie luate în considerare de către Comisie. Cu toate acestea, toate vânzările către clientul independent în cauză au fost luate în considerare pentru stabilirea prețului de export. Orice tranzacții ulterioare de la acest client independent nu trebuie să fie luate în considerare, deoarece, în primul rând, nu sunt vânzări la export în sensul articolului 2 alineatele (8) și (9) din regulamentul de bază și, în al doilea rând, există riscul unei duble contabilizări a acestor vânzări. Pe această bază, afirmația producătorului-exportator a fost respinsă.
(26)
În lipsa oricăror alte observații referitoare la stabilirea prețului de export, se confirmă concluziile din considerentele 32-38 din regulamentul provizoriu.
3. Comparație
(27)
În urma comunicării constatărilor provizorii, cei doi producători-exportatori care au cooperat au contestat considerarea cheltuielilor efectuate pentru mutarea mărfurilor de la fabrică la depozit drept costuri logistice interne, neafectând comparabilitatea prețurilor.
(28)
Unul dintre producătorii-exportatori avea mai multe depozite de distribuție pe piața internă de unde expedia glutamatul monosodic către consumatorii finali. Potrivit acestuia, cheltuielile cu transportul de la fabrică la depozite ar trebui să fie considerate drept cost al transportului intern și să se deducă din valoarea normală, deoarece nu a survenit niciun astfel de cost pentru vânzările la export. Celălalt producător-exportator a susținut că, în unele cazuri, costurile pentru mutarea mărfurilor în depozit ar putea fi legate de o factură specifică și, prin urmare, sunt cheltuieli de vânzare directă și că aceste costuri sunt incluse în prețul facturat clienților, fapt care afectează comparabilitatea prețurilor. Acestea ar trebui, prin urmare, să fie deduse din valoarea normală.
(29)
Se consideră că depozitele fac parte din localurile unui producător-exportator și că un produs este gata pentru a fi vândut numai din momentul în care se află în depozit. Distanța dintre depozit și fabrică este irelevantă, la fel ca și chestiunea asocierii între transportul de la fabrică la depozit și o anumită tranzacție de vânzare pe piața internă, deoarece aceste costuri sunt de regulă suportate înainte de vânzare și, prin urmare, nu sunt cheltuieli directe de vânzare care au un efect asupra comparabilității prețurilor. Prin urmare, în temeiul articolului 2 alineatul (10) litera (e) din regulamentul de bază, afirmațiile în această privință ar trebui respinse.
(30)
După comunicarea constatărilor provizorii, producătorul-exportator cooperant care a exportat glutamat monosodic prin intermediul unei societăți afiliate aflată în afara Uniunii a afirmat că exporturile sale nu ar trebui să fie ajustate în conformitate cu articolul 2 alineatul (10) litera (i) din regulamentul de bază, întrucât societatea afiliată din afara Uniunii nu a acționat ca un agent și nu a lucrat pe bază de comision. Producătorul-exportator a susținut, de asemenea, că adaosul pentru societatea afiliată respectivă, care a servit ca bază pentru ajustarea efectuată, nu afectează comparabilitatea prețurilor deoarece, la construirea prețului de export, Comisia a dedus deja o marjă rezonabilă de profit la nivelul societății afiliate din Uniune, care ar acoperi toate marjele de profit legate de toate tranzacțiile dintre societăți. Producătorul-exportator a mai afirmat că, eventual, din prețul de export construit s-ar putea deduce doar costurile de vânzare, cheltuielile administrative și celelalte costuri generale suportate de societatea afiliată din afara Uniunii.
(31)
Ancheta a stabilit că societatea afiliată situată în afara Uniunii a aplicat un adaos pentru fiecare vânzare la export către Uniune. Acesta a afectat comparabilitatea prețurilor, întrucât a fost aplicat doar pentru vânzările la export și nu pentru vânzările pe piața internă. Afirmația potrivit căreia marja de profit a societății afiliate a fost deja luată în considerare la construirea prețului de export în conformitate cu articolul 2 alineatul (9) din regulamentul de bază nu a putut fi acceptată. Acest lucru se datorează faptului că ajustările efectuate în conformitate cu articolul 2 alineatele (9) și (10) din regulamentul de bază au obiective diferite, sunt separate și distincte unele de altele și sunt reglementate de norme de fond diferite. Articolul 2 alineatul (9) din regulamentul de bază are drept scop stabilirea unui preț de export fiabil, în timp ce articolul 2 alineatul (10) din regulamentul de bază urmărește să asigure comparabilitatea prețului de export cu valoarea normală. Odată ce prețul de export a fost stabilit în mod corespunzător în temeiul articolului 2 alineatele (8) sau (9) din regulamentul de bază, orice ajustare suplimentară efectuată în temeiul articolului 2 alineatul (10) nu mai vizează prețul de export ca atare și nu este menită în niciun fel să determine valoarea normală și prețul de export ca atare. Prin urmare, producătorul-exportator cooperant nu ține seama de scopul ajustării în temeiul articolului 2 alineatul (10) litera (i) din regulamentul de bază, care este acela de a face prețul comparabil cu valoarea normală și nu de a determina prețul de export ca atare. Prin urmare, marja de profit rezonabilă dedusă în temeiul articolului 2 alineatul (9) din regulamentul de bază nu acoperă orice eventual adaos aplicat în același circuit de vânzări. În ceea ce privește suma care urmează a fi ajustată, ajustarea efectuată reflectă adaosul efectiv aplicat între societățile afiliate și, astfel, care afectează în mod real prețurile și comparabilitatea lor. Nu există, așadar, niciun motiv ca aceasta să fie înlocuită cu o altă sumă teoretică. În fine, Comisia are dreptul să țină seama de faptul că societatea afiliată situată în afara Uniunii primește plățile (sub forma adaosului reținut de către societatea afiliată pentru vânzările efectuate către clienți din Uniune). Pentru ca societatea afiliată să poată fi considerată, pentru acele plăți, o societate supusă impozitului pe profit în țara situată în afara Uniunii (care are o rată a impozitului pe profit considerabil mai scăzută decât în Indonezia), aceasta trebuie să desfășoare o activitate economică reală pe teritoriul acesteia. Astfel, producătorul-exportator indonezian nu poate simultan să încerce să își asigure regimul fiscal favorabil pe care îl obține grație prezenței societății afiliate în țara din afara Uniunii și activității economice a acesteia din urmă în jurisdicția respectivă, și, în același timp, să afirme în contextul procedurilor antidumping că societatea afiliată nu desfășoară nicio activitate economică. Prin urmare, aceste afirmații ar trebui să fie respinse.
(32)
După comunicarea constatărilor finale, producătorul-exportator și-a reiterat afirmațiile privind ajustarea adaosului societății sale afiliate și a contestat faptul că anumite considerații de ordin fiscal ar trebui să fie plasate în contextul unei anchete antidumping. Producătorul-exportator a afirmat, de asemenea, că, deși nu contestă faptul că societatea sa afiliată desfășurase activități comerciale în țara terță în cauză, acestea au fost limitate în ceea ce privește produsul în cauză. În plus, acesta a reamintit faptul că activitățile societății afiliate au fost în mod evident diferite de cele ale unui agent și că nu a primit niciun comision din partea producătorului-exportator în ceea ce privește vânzările către Uniune. În fine, producătorul-exportator a reiterat faptul că, la construirea prețului de export, Comisia a dedus deja o marjă rezonabilă de profit la nivelul societății afiliate din Uniune, care ar acoperi toate marjele de profit aferente tuturor tranzacțiilor dintre societăți. În acest sens, producătorul-exportator a susținut că, în cazul vânzărilor succesive efectuate între societățile afiliate, practica Comisiei ar fi, într-adevăr, de a deduce numai marja de profit a societății afiliate care vinde direct către clientul independent din Uniune, dar nu și marjele de profit ale celorlalte societăți afiliate de pe același canal de vânzări.
(33)
Este de remarcat faptul că, în cazul de față, existența unei entități fiscale separate poate servi drept indicație a activităților economice semnificative efectuate de partea afiliată situată în afara Uniunii, întrucât aceste activități sunt necesare în temeiul legislației fiscale naționale. În cazul de față și astfel cum s-a explicat în considerentul 31, Comisia a luat în considerare faptul că producătorul-exportator în cauză are o parte afiliată în afara Uniunii cu o activitate economică semnificativă și faptul că partea afiliată din afara Uniunii a dedus un adaos pentru fiecare tranzacție de vânzare a produsului în cauză între părțile afiliate, ceea ce afectează comparabilitatea prețurilor pentru exporturile de MSG către Uniune. Mai mult, după cum s-a menționat în considerentul 31, valoarea care a stat la baza ajustării a reflectat adaosul real, verificat, aplicat între societățile afiliate și, prin urmare, a reflectat în mod precis și activitățile societății afiliate. Prin urmare, aceste afirmații ar trebui să fie respinse.
(34)
În urma comunicării concluziilor provizorii, același producător-exportator a contestat ajustarea efectuată pentru comisioane plătite la prețul de export, susținând că acestea nu erau cheltuieli directe legate de vânzare, ci erau plătite lunar, astfel nefiind legate de o anumită tranzacție de vânzare și neafectând comparabilitatea prețurilor. Acest producător-exportator a susținut că acele comisioane plătite au efect doar între societățile afiliate și că, prin urmare, articolul 2 alineatul (10) litera (i) din regulamentul de bază nu ar fi aplicabil. De asemenea, producătorul-exportator a susținut că, plecând de la ipoteza că a fost considerat o entitate economică unică împreună cu societatea sa afiliată, orice transfer de fonduri în această entitate economică nu ar fi o cheltuială sau venit pentru această entitate economică.
(35)
Ancheta a stabilit că, în conformitate cu un „acord privind comisioanele” între producătorul-exportator și societatea sa afiliată, comisioanele au devenit exigibile atunci când producătorul-exportator din Indonezia a vândut direct către clienți independenți pe piața Uniunii (în loc să vândă prin intermediul societății sale afiliate). Comisionul plătit a fost direct legat de valoarea netă a vânzărilor. Ca urmare, relația directă dintre vânzarea respectivă și comisionul plătit a afectat comparabilitatea prețurilor în sensul articolului 2 alineatul (10) litera (i) din regulamentul de bază.
(36)
În fine, ipoteza că societățile afiliate au fost considerate o entitate economică unică este inexactă. Ancheta a arătat că producătorul-exportator avea el însuși un departament pentru export complet funcțional și că nu a existat o dublare a sarcinilor legate de export între producătorul-exportator și importatorul afiliat. Prin urmare, societatea afiliată nu poate fi considerată un departament intern de vânzări, iar aceste argumente ar trebui să fie respinse.
(37)
Alternativ, în cazul în care prețurile de export ar fi ajustate în baza articolului 2 alineatul (10) litera (i) din regulamentul de bază, producătorul-exportator a afirmat că valoarea comisioanelor plătite ar trebui, de asemenea, să fie exclusă din valoarea costurilor de vânzare, a cheltuielilor administrative și a celorlalte costuri generale suportate de societatea afiliată care au fost deduse din prețul de revânzare către primul client independent din Uniune, în conformitate cu articolul 2 alineatul (9) din regulamentul de bază. Cu toate acestea, în temeiul articolului 2 alineatul (9) din regulamentul de bază, atunci când se construiește un preț de export fiabil, toate costurile suportate între import și revânzare ar trebui să fie deduse din prețul de revânzare către primul client independent din Uniune și nu există niciun temei juridic pentru a compensa aceste costuri prin orice venit, așa cum solicită producătorul-exportator. Mai mult, costurile de vânzare, cheltuielile administrative și celelalte costuri generale ale societății afiliate din Uniune erau asociate unui circuit de vânzări diferit (și anume, prin intermediul clientului afiliat) de venitul din comisioanele asociate circuitului de vânzări către clienți neafiliați. În fine, ajustarea pentru adaos, realizată în temeiul articolului 2 alineatul (10) din regulamentul de bază, și stabilirea prețului de export în temeiul alineatelor (8) sau (9) din același articol 2 au scopuri diferite și reprezintă două etape diferite ale analizei dumpingului.
(38)
În urma comunicării constatărilor finale, producătorul-exportator și-a reiterat afirmațiile cu privire la comisionul descris în considerentul 35 și a susținut că ar fi ilogic să se considere că prețurile de transfer între părțile afiliate nu sunt fiabile, pe de o parte, și să se ajusteze prețul de export în baza unui acord privind comisionul între părțile afiliate, pe de altă parte. Producătorul-exportator a contestat în continuare constatările expuse în considerentul 35, potrivit cărora comisionul plătit a fost direct legat de valoarea netă a vânzărilor și că exista, așadar, o legătură directă între vânzare și comisionul plătit, fapt care afectează comparabilitatea prețurilor, întrucât a fost plătit o dată pe lună, iar detaliile de calcul al comisionului nu au fost comunicate între părți.
(39)
Producătorul-exportator nu a prezentat nici o dovadă în plus în sprijinul afirmațiilor sale și nici nu a oferit informații factuale suplimentare care susțin declarația sa și care să poată inversa concluziile menționate anterior. Prin urmare, se confirmă concluziile formulate în considerentele 35-37.
(40)
În urma comunicării constatărilor provizorii, un producător-exportator a susținut că ar trebui să se facă o ajustare a valorii normale în funcție de costurile de promovare și stimulare. Producătorul-exportator a afirmat că aceste costuri nu au apărut la vânzările la export către Uniune, în timp ce au avut un impact direct asupra prețului de vânzare pe piața internă. În sprijinul acestui argument, producătorul-exportator a afirmat că, cel puțin în anumite cazuri, aceste costuri ar putea fi asociate cu tranzacții de vânzare specifice de pe piața internă. În fine, acest producător-exportator a susținut că aceste costuri de promovare și stimulare reflectă nivelurile de comercializare diferite de pe piața internă (unde MSG a fost vândut direct către comercianții cu amănuntul), pe de o parte, și vânzările către Uniune (care au fost efectuate către comercianți și distribuitori), pe de altă parte.
(41)
Ancheta a arătat că, în mare parte, costurile de promovare și stimulare erau legate de conturi de client și nu de anumite tranzacții de vânzare. Costurile de stimulare și de promovare sunt suportate indiferent dacă produsul a fost sau nu vândut până la urmă. În plus, ancheta a arătat că, de fapt, costurile despre care s-a pretins că sunt legate de o anumită tranzacție de vânzare nu au fost reflectate în preț. Pe această bază, s-a concluzionat că prețurile și comparabilitatea acestora nu au fost afectate de costurile de promovare și stimulare și că această afirmație ar trebui să fie respinsă.
(42)
Un producător-exportator a susținut că glutamatul monosodic sub formă de cristale de mari dimensiuni (dimensiunea granulelor) are caracteristici fizice diferite și că a fost vândut la un nivel de comercializare diferit în comparație cu glutamatul monosodic exportat către Uniune. Prin urmare, producătorul-exportator a afirmat că glutamatul monosodic sub formă de cristale de dimensiuni mari ar trebui să fie exclus din calculul valorii normale.
(43)
Ancheta a stabilit că existau mai multe dimensiuni ale granulelor: pulbere, granule fine, mici, normale și mari. Toate dimensiunile granulelor sunt incluse în domeniul de aplicare al produsului, deoarece acestea au aceleași caracteristici de bază, iar utilizările finale sunt interschimbabile. Prin urmare, la stabilirea valorii normale ar trebui să fie incluse toate tipurile de produse. În plus, ancheta a stabilit că diferitele dimensiuni ale granulelor nu au fost factori determinanți ai costurilor.
(44)
Ancheta a arătat, de asemenea, că pe piața internă, clienții care au cumpărat glutamat monosodic sub formă de granule mari au cumpărat glutamat monosodic și sub formă de granule de alte dimensiuni. Nu a existat nicio dovadă că diferența de preț observată pentru glutamatul monosodic sub formă de granule de dimensiuni mari era legată de caracteristicile fizice sau de nivelul de comercializare, întrucât este posibil ca această diferență de preț să fie legată de alte elemente, cum ar fi clienții și volumele achiziționate. Mai mult, producătorul-exportator nu a cuantificat diferența despre care se susține că ar exista la nivelul caracteristicilor fizice. Prin urmare, argumentele în această privință ar trebui să fie respinse.
(45)
În absența oricăror alte observații privind comparația, se confirmă concluziile enunțate în considerentele 39-46 din regulamentul provizoriu.
4. Marje de dumping
(46)
În absența oricăror observații, se confirmă metodologia utilizată pentru calcularea marjelor de dumping, astfel cum este descrisă în considerentele 47-48 din regulamentul provizoriu.
(47)
Ținând seama de excluderea anumitor tranzacții din calculul de stabilire a prețului de export al unui producător-exportator, astfel cum se prezintă în considerentul 25, și în lipsa oricăror alte observații, marjele de dumping definitive, exprimate ca procent din prețul CIF (cost, asigurare, transport) la frontiera Uniunii, înainte de vămuire, sunt după cum urmează:
Societatea comercială
Marjă de dumping
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2 %
PT. Miwon Indonesia
13,3 %
Toate celelalte societăți comerciale
28,4 %
D. PREJUDICIUL
1. Definirea industriei din Uniune și a producției Uniunii
(48)
Părțile interesate au reiterat afirmația potrivit căreia Comisia ar trebui să excludă producătorul cooperant din Uniune din industria din Uniune din cauza necooperării unui producător-exportator din Indonezia afiliat acestuia. S-a susținut că evaluarea prejudiciului ar putea fi afectată de această relație.
(49)
Părțile în cauză nu au prezentat niciun fel de informații sau dovezi noi în acest sens. În special, acestea nu și-au justificat afirmația în ceea ce privește măsura în care ar fi putut fi afectată evaluarea prejudiciului. Conform celor stabilite în considerentul 53 din regulamentul provizoriu, în acest caz nu este necesar ca producătorul cooperant din Uniune să fie exclus din industria din Uniune, în pofida relației sale cu producătorul-exportator necooperant din Indonezia, întrucât acest unic producător din Uniune a cooperat pe deplin cu Comisia pe parcursul anchetei și a făcut obiectul unei verificări complete. Prin urmare, necooperarea unui producător-exportator indonezian în cadrul anchetei nu a avut niciun impact asupra derulării anchetei. În consecință, acest argument ar trebui respins.
(50)
După comunicarea constatărilor, părțile în cauză și-au reiterat afirmația potrivit căreia producătorul cooperant din Uniune ar trebui să fie exclus din industria din Uniune din cauza necooperării unui producător-exportator din Indonezia afiliat acestuia. Aceste părți au susținut că lipsa cooperării producătorului-exportator afiliat din Indonezia ar fi putut afecta evaluarea prejudiciului industriei din Uniune. În esență, acestea au susținut că prețurile pentru glutamatul monosodic ar fi negociate la nivel mondial și că din cauza relației exista un risc de compensare încrucișată, care consta în reducerea prețurilor pentru clienții de pe piața Uniunii și în perceperea unor prețuri mai ridicate pe piața unei țări terțe. Prin faptul că nu cooperează în cadrul anchetei, producătorul-exportator afiliat din Indonezia ar lipsi Comisia de posibilitatea de a verifica dacă a avut loc sau nu compensarea încrucișată.
(51)
Părțile în cauză s-au limitat să prezinte argumentul fără a-l susține cu vreun element de probă concret. În orice caz, în ceea ce privește prețurile practicate de către producătorul din Uniune față de clienții săi pe piața Uniunii, care au fost verificate în cursul anchetei, nu există nicio indicație că aceste prețuri au fost reduse din motive de compensare încrucișată. Dimpotrivă, astfel cum se menționează în considerentul 100 din regulamentul provizoriu, prețurile importurilor din Indonezia au scăzut cu 8 % în cursul perioadei luate în considerare, ceea ce a exercitat o presiune asupra prețurilor de pe piața Uniunii, astfel încât industria din Uniune nu a putut să mărească prețurile corespunzător cu creșterea costurilor sale. Prin urmare, în ansamblu, industria din Uniune a fost obligată să își reducă prețurile în cursul perioadei luate în considerare. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(52)
În lipsa oricărei alte observații privind definirea industriei din Uniune și a producției din Uniune, se confirmă concluziile expuse în considerentele 50-51 din regulamentul provizoriu.
2. Consumul la nivelul Uniunii
(53)
În urma comunicării constatărilor provizorii, o parte interesată a afirmat că descrierea evoluției consumului la nivelul Uniunii din considerentul 55 din regulamentul provizoriu este incompletă. În special, această parte a susținut că scăderea consumului între exercițiile financiare 2010-2011 și 2011-2012 s-a datorat faptului că importurile din Vietnam au fost înlocuite cu importuri mai ieftine din Indonezia și că, prin urmare, clienții din Uniune, nemaiașteptându-se la creșteri ale prețurilor, și-au vândut stocurile acumulate, ceea ce a avut ca efect scăderea volumului total al vânzărilor la nivelul Uniunii.
(54)
Circumstanțele descrise de partea interesată respectivă nu contrazic de fapt concluziile expuse în considerentul 55 din regulamentul provizoriu, conform cărora scăderea consumului în exercițiile financiare 2010-2011 și 2011-2012 s-a datorat în principal unei scăderi a vânzărilor industriei din Uniune pe piața Uniunii. Mai concret, între exercițiile financiare 2010-2011 și 2011-2012, au scăzut atât vânzările industriei din Uniune, cât și importurile din țările terțe. Cu toate acestea, în timp ce importurile totale au scăzut cu numai 2 % (a se vedea considerentul 107 din regulamentul provizoriu), volumul vânzărilor industriei din Uniune a scăzut cu 16 % (considerentul 72 din regulamentul provizoriu). Scăderea volumului vânzărilor industriei din Uniune a coincis cu o scădere a volumului producției industriei din Uniune, astfel cum se arată în tabelul din considerentul 68 din regulamentul provizoriu.
(55)
Cu toate acestea, astfel cum se arată în tabelul din considerentul 104 din regulamentul provizoriu, importurile din Vietnam au crescut între exercițiile financiare 2010-2011 și 2011-2012, spre deosebire de ceea ce a susținut partea interesată în cauză, în timp ce importurile din alte țări terțe, cum ar fi Brazilia, au scăzut cu aproape 60 % în cursul aceleiași perioade. Ipoteza că importurile din Vietnam au fost înlocuite de importuri din Indonezia nu este, prin urmare, confirmată de constatări.
(56)
Mai mult, partea în cauză nu a prezentat elemente justificative care să-i susțină afirmația potrivit căreia utilizatorii au acumulat stocuri înainte de perioada luată în considerare și că aceștia le-au vândut în cantități mari atunci când importurile din Indonezia au crescut. Aceste afirmații nu au putut fi confirmate nici în cursul anchetei. Afirmațiile părții interesate în această privință ar trebui să fie, prin urmare, respinse.
(57)
În lipsa oricăror alte observații privind consumul în Uniune, se confirmă concluziile expuse în considerentele 52-55 din regulamentul provizoriu.
3. Importurile provenite din țara în cauză
(58)
În lipsa oricăror observații privind importurile din țara în cauză, se confirmă concluziile expuse în considerentele 56-66 din regulamentul provizoriu.
4. Situația economică a industriei din Uniune
(59)
O parte interesată a susținut că, deși volumul producției și utilizarea capacității au scăzut în cursul perioadei luate în considerare, aceasta a fost doar o consecință a unei creșteri substanțiale înainte de această perioadă. Această parte a susținut că, prin urmare, scăderea constatată în perioada luată în considerare nu ar trebui socotită o evoluție negativă și nu ar demonstra un prejudiciu. Cu toate acestea, doar tendințele stabilite în cursul perioadei luate în considerare sunt, în mod normal, luate în calcul atunci când se evaluează evoluția indicatorilor de prejudiciu. În cazul de față, nu există niciun motiv valabil pentru o abatere de la această practică evaluându-se evoluțiile indicatorilor de prejudiciu pe parcursul unei perioade extinse. Prin urmare, argumentul respectiv ar trebui să fie respins.
(60)
Aceeași parte interesată a susținut că este posibil ca eventuala includere a produselor secundare să fi determinat creșterea nejustificată a costurilor de producție ale industriei din Uniune, fapt care ar fi avut un impact asupra profitabilității. Această afirmație este incorectă. Costul de producție al industriei din Uniune, incluzând produsele secundare, a făcut obiectul unor verificări prin care s-a stabilit în mod satisfăcător faptul că aceste costuri erau complete și corecte. Prin urmare, această afirmație ar trebui să fie respinsă.
(61)
În lipsa oricăror altor observații privind evoluția indicatorilor de prejudiciu, se confirmă concluziile expuse în considerentele 67-93 din regulamentul provizoriu.
5. Concluzie privind prejudiciul
(62)
O parte interesată a susținut că nu toți indicatorii de prejudiciu au evidențiat o tendință negativă și că faptul că există o tendință negativă doar în cazul a câtorva indicatori de prejudiciu nu este suficient pentru a se concluziona că industria din Uniune a suferit un prejudiciu important.
(63)
În conformitate cu articolul 3 alineatul (5) din regulamentul de bază, nu toți indicatorii de prejudiciu trebuie să aibă o evoluție negativă pentru a se concluziona că există un prejudiciu. În plus, afirmația este incorectă deoarece ancheta a demonstrat că aproape toți indicatorii de prejudiciu au înregistrat o evoluție negativă pe parcursul perioadei luate în considerare. Prin urmare, această afirmație ar trebui să fie respinsă.
(64)
Pe baza celor prezentate mai sus și în absența oricăror altor observații, se confirmă concluziile expuse în considerentele 94-96 din regulamentul provizoriu conform cărora industria din Uniune a suferit un prejudiciu important în sensul articolului 3 alineatul (5) din regulamentul de bază.
E. LEGĂTURA DE CAUZALITATE
1. Efectul importurilor care au făcut obiectul unui dumping
(65)
Una dintre părți a afirmat că, având în vedere constatările expuse în considerentul 66 din regulamentul provizoriu, și anume că marja de subcotare medie ponderată a importurilor indoneziene s-a situat între 0 % și 5 % în cursul perioadei luate în considerare, aceste importuri nu ar fi putut cauza prejudiciul suferit de industria din Uniune, deoarece nu ar fi putut exercita nicio presiune asupra prețurilor de pe piața Uniunii.
(66)
Această afirmație nu a fost susținută de faptele constatate de anchetă. După cum s-a subliniat în considerentele 99 și 100 din regulamentul provizoriu, importurile din Indonezia care fac obiectul unui dumping au crescut semnificativ în perioada luată în considerare, atât în valoare absolută, cât și în ceea ce privește cota de piață. Această creștere a coincis cu o scădere a volumului vânzărilor și a cotei de piață a industriei din Uniune. Volumul atât de mare al importurilor realizate a forțat industria din Uniune să își reducă prețurile de vânzare, pentru a le alinia la nivelurile prețurilor importurilor indoneziene. Drept consecință, marjele de subcotare constatate au fost, într-adevăr, scăzute. Cu toate acestea, în același timp, industria din Uniune nu a fost în măsură să își stabilească prețurile în conformitate cu creșterea costurilor, ceea ce a dus la o scădere semnificativă a profitabilității sale pe parcursul perioadei luate în considerare. Acest lucru este confirmat de amploarea marjelor de prejudiciu constatate, care variază între 24,9 % și 47,0 %, astfel cum se menționează în considerentul 125 de mai jos. Prin urmare, acest argument ar trebui să fie respins.
(67)
În lipsa oricăror altor observații privind efectele importurilor care au făcut obiectul unui dumping, s-au confirmat concluziile expuse în considerentele 98-101 din regulamentul provizoriu.
2. Efectul altor factori
2.1. Efectul importurilor din China
(68)
Potrivit afirmațiilor a două părți interesate, contrar concluziilor la care s-a ajuns în considerentul 103 din regulamentul provizoriu, importurile din China au avut un efect negativ asupra prețurilor de vânzare ale industriei din Uniune și au contribuit, prin urmare, la prejudiciul important.
(69)
În termeni absoluți, volumul importurilor din China a rămas la niveluri scăzute în cursul perioadei luate în considerare, după cum s-a menționat în considerentul 102 din regulamentul provizoriu. În plus, atunci când se iau în considerare taxele antidumping, prețurile la import au fost la niveluri mai ridicate decât prețurile de vânzare ale industriei din Uniune și, de asemenea, mai mari decât prețurile de import indoneziene. Afirmația potrivit căreia importurile chineze au contribuit la prejudiciul material suferit de industria din Uniune, având în vedere volumul importurilor și nivelurile prețurilor de import chineze, a fost respinsă.
(70)
Prin urmare, se confirmă concluziile la care s-a ajuns în considerentele 102 și 103 din regulamentul provizoriu.
2.2. Importurile din alte țări terțe
(71)
În lipsa oricăror alte observații privind efectele importurilor din alte țări terțe, se confirmă concluziile la care s-a ajuns în considerentele 104-108 din regulamentul provizoriu.
2.3. Evoluția consumului la nivelul Uniunii
(72)
În urma comunicării concluziilor provizorii, o parte interesată a afirmat că scăderea vânzărilor industriei din Uniune a coincis cu scăderea consumului în Uniune, care a fost, prin urmare, principala cauză a prejudiciului important suferit de industria din Uniune.
(73)
Astfel cum s-a arătat în considerentul 109 din regulamentul provizoriu, consumul a scăzut cu numai 2 %, în timp ce scăderea vânzărilor industriei din Uniune a fost de 17 % în cursul perioadei luate în considerare. Prin urmare, scăderea consumului nu poate explica scăderea cu mult mai accentuată a volumului vânzărilor. În plus, importurile din Indonezia au crescut în pofida scăderii consumului. Prin urmare, această afirmație ar trebui să fie respinsă.
(74)
În absența oricăror alte observații în această chestiune, s-au confirmat concluziile la care s-a ajuns în considerentul 109 din regulamentul provizoriu.
2.4. Performanța la export a industriei din Uniune
(75)
În lipsa oricăror observații privind efectele performanței la export a industriei din Uniune, s-au confirmat concluziile la care s-a ajuns în considerentele 110-112 din regulamentul provizoriu.
2.5. Presupusele deficiențe ale industriei din Uniune
(76)
În urma comunicării constatărilor provizorii, două părți interesate au reiterat faptul că prejudiciul suferit de industria din Uniune s-a datorat presupuselor ineficiențe inerente procesului de producție al industriei din Uniune, inclusiv utilizării ineficiente a resurselor de către industria din Uniune.
(77)
Aceste părți au omis să precizeze natura acelor presupuse ineficiențe. Astfel cum este prezentat în considerentul 113 din regulamentul provizoriu, ancheta nu a scos la iveală nicio ineficiență potențială a industriei din Uniune, iar afirmațiile în această privință au fost respinse.
(78)
În urma comunicării constatărilor, o parte interesată și-a reiterat afirmațiile cu privire la ineficiențele industriei din Uniune. În acest sens, partea în cauză pretinde că nu au fost examinate opririle în vederea lucrărilor de întreținere, integrarea fostei societăți afiliate, creșterea costului forței de muncă și viitoarele investiții importante, precum și efectul acestora asupra situației industriei din Uniune.
(79)
Contrar celor afirmate, factorii menționați mai sus au fost, de fapt, analizați de Comisie, astfel cum se arată în considerentele 94-96 (opririle în vederea lucrărilor de întreținere), 89 și 90 (integrarea fostei societăți afiliate), 91 (costurile cu forța de muncă) și 82 și 83 (investițiile) de mai jos, dar nu au fost evidențiate eventuale ineficiențe ale industriei din Uniune. Prin urmare, această afirmație a fost respinsă.
(80)
În absența oricăror alte observații privind aspectele menționate mai sus, s-au confirmat concluziile la care s-a ajuns în considerentul 113 din regulamentul provizoriu.
2.6. Criza financiară
(81)
În lipsa oricăror alte observații referitoare la efectul crizei financiare, s-au confirmat concluziile la care s-a ajuns în considerentul 114 din regulamentul provizoriu.
2.7. Investițiile și cerințele de reglementare ale UE în materie de siguranță
(82)
În urma comunicării constatărilor provizorii, o parte interesată a afirmat că prejudiciul a fost cauzat de nivelul ridicat al investițiilor efectuate de industria din Uniune. Această parte a susținut că necesitatea de a efectua investiții ar fi lipsită de relevanță, deoarece ar trebui să fie analizat numai efectul investițiilor asupra situației industriei din Uniune și, în special, efectele acestora asupra profitabilității industriei din Uniune.
(83)
Partea respectivă nu a explicat în ce măsură investițiile realizate de industria din Uniune ar fi putut avea un impact asupra profitabilității lor. Astfel cum s-a descris în considerentul 116 din regulamentul provizoriu, investițiile realizate de industria din Uniune s-au bazat pe decizii de afaceri rezonabile și nu au putut fi considerate ca fiind nejustificate. Mai mult, costurile investițiilor sunt amortizate în timp și, ca atare, nu au avut un impact semnificativ asupra profitabilității industriei din Uniune. Afirmațiile părții interesate în această privință au fost, prin urmare, respinse.
(84)
În urma comunicării constatărilor, această parte interesată și-a reiterat afirmația potrivit căreia prejudiciul a fost cauzat de cerințele de reglementare în materie de siguranță și de nivelul ridicat al investițiilor realizate de industria din Uniune pentru a răspunde acestor cerințe. Acestea au reafirmat, de asemenea, că ar fi lipsit de relevanță faptul că aceste decizii au fost decizii de afaceri rezonabile și că analiza ar fi trebuit să țină seama numai de efectul asupra profitabilității. În acest sens, în cele din urmă, s-a afirmat că amortizarea costurilor de investiții în timp este irelevantă.
(85)
Spre deosebire de ceea ce s-a susținut, evaluarea a luat în considerare efectul investițiilor realizate asupra profitabilității industriei din Uniune. Amortizarea costurilor investiției este un factor de cost relevant în stabilirea profitabilității și, prin urmare, a trebuit să fie luată în considerare. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(86)
În lipsa oricăror alte observații privind efectele investițiilor și cerințele de reglementare privind siguranța ale UE, s-au confirmat concluziile din considerentele 115-116 din regulamentul provizoriu.
2.8. Costul materiilor primei și alte costuri
2.8.1. Costul de producție
(87)
Una dintre părțile interesate a susținut că profitabilitatea a scăzut ca urmare a creșterii în paralel a costurilor de producție, în general. Prin urmare, prejudiciul este cauzat mai degrabă de această creștere a costului de producție, decât de importurile din Indonezia.
(88)
Astfel cum s-a stabilit în considerentul 100 din regulamentul provizoriu, creșterea costului de producție nu a putut fi reflectată în prețul de vânzare din cauza presiunii exercitate de importurile indoneziene de MSG asupra prețurilor. Prin urmare, scăderea profitabilității a fost cauzată în principal de creșterea importurilor care fac obiectul unui dumping, iar acest argument ar trebui să fie respins.
2.8.2. Integrarea unei foste societăți afiliate
(89)
Aceeași parte interesată a susținut că nu au fost suficient analizate efectele integrării unei foste societăți afiliate asupra profitabilității industriei din Uniune. Această parte a susținut că integrarea a avut un impact negativ asupra profitabilității și, prin urmare, a cauzat prejudiciul suferit de industria din Uniune.
(90)
Comisia a analizat mai în detaliu efectele integrării unei foste societăți afiliate asupra indicatorilor de prejudiciu relevanți, precum costul de producție, ocuparea forței de muncă, investițiile și profitabilitatea. Este de remarcat faptul că societatea afiliată respectivă a fost implicată doar în vânzarea produsului în cauză. S-a constatat că industria din Uniune a fost profitabilă în timpul exercițiului financiar în cursul căruia a avut loc integrarea (2011-2012). În exercițiul financiar următor (2012-2013), profitabilitatea a devenit negativă. Această evoluție a coincis, însă, cu o creștere a volumului importurilor din Indonezia, care în fapt s-a dublat în cursul aceluiași an. Pe această bază, analiza nu a confirmat că integrarea fostei societăți afiliate a avut un impact negativ semnificativ asupra profitabilității, iar afirmațiile făcute în această privință ar trebui să fie, prin urmare, respinse.
2.8.3. Costurile cu forța de muncă
(91)
Mai multe părți au susținut că majorarea costurilor cu forța de muncă a cauzat prejudiciul suferit de industria din Uniune. Deși creșterea costului global a fost cauzată parțial și de creșterea costurilor cu forța de muncă în cursul perioadei luate în considerare, ancheta a arătat că impactul creșterii costurilor cu forța de muncă asupra costului total de producție nu a fost semnificativ (cifra exactă nu poate fi menționată din motive de confidențialitate). Pe această bază, creșterea costului cu forța de muncă nu a putut fi considerată ca fiind cea care a cauzat prejudiciul important suferit de industria din Uniune, iar afirmațiile în această privință ar trebui să fie respinse.
(92)
În urma comunicării constatărilor, o parte interesată a susținut că evaluarea costului forței de muncă nu ar trebui să fie realizată în mod izolat, ci că ar fi trebuit să se țină seama de impactul creșterii diverselor elemente de cost în ansamblu.
(93)
Astfel cum s-a menționat în considerentele 87 și 88, Comisia a evaluat creșterea costului de producție în ansamblu și, prin urmare, argumentul în această privință a fost respins.
2.8.4. Opririle în vederea lucrărilor de întreținere
(94)
În urma comunicării constatărilor provizorii, o parte interesată a afirmat că scăderea producției și a vânzărilor a fost determinată de opririle în vederea lucrărilor de întreținere din industria din Uniune, care, la rândul lor, au cauzat scăderea volumului vânzărilor. Prin urmare, scăderea producției și a volumului vânzărilor industriei din Uniune nu ar trebui să fie atribuită importurilor din Indonezia.
(95)
Ancheta a arătat că scăderea producției între exercițiul financiar 2012-2013 și perioada de anchetă a coincis, într-adevăr, cu o oprire prelungită a producției în vederea întreținerii, care însă a fost realizată numai în încercarea de a reduce nivelul ridicat al stocurilor cauzate de scăderea vânzărilor din anii anteriori din perioada luată în considerare.
(96)
Prin urmare, scăderea producției și a vânzărilor a fost o consecință a creșterii importurilor de glutamat monosodic care fac obiectul unui dumping provenite din Indonezia, iar acest argument ar trebui să fie respins.
(97)
În urma comunicării constatărilor, o altă parte interesată și-a reiterat afirmația potrivit căreia prejudiciul a avut drept cauză opririle în vederea lucrărilor de întreținere și că este irelevant dacă aceste întreruperi au fost sau nu necesare. Partea a declarat că ar fi trebuit să fie luat în considerare numai impactul acestor opriri asupra profitabilității industriei din Uniune.
(98)
Astfel cum s-a menționat în considerentele 95 și 96, opririle în vederea lucrărilor de întreținere au fost o consecință a scăderii vânzărilor care, la rândul lor, au fost cauzate de creșterea importurilor din Indonezia care fac obiectul unui dumping. Prin urmare, importurile din Indonezia au cauzat, într-adevăr, opririle în vederea întreținerii care nu pot fi, așadar, evaluate în mod izolat și nici nu se poate considera că acestea ar fi întrerupt legătura de cauzalitate dintre aceste importuri și prejudiciul suferit. Argumentul prezentat de partea interesată în cauză a fost, prin urmare, respins.
2.8.5. Deprecierea rupiei indoneziene
(99)
În urma comunicării constatărilor provizorii, o parte interesată a afirmat că deprecierea rupiei indoneziene în perioada ianuarie 2012-ianuarie 2014 a constituit un avantaj comparativ pentru producătorii-exportatori, care nu are legătura cu deciziile lor de stabilire a prețurilor. Această parte a susținut că ar trebui să fie analizat impactul acestui factor.
(100)
În acest context, se reamintește faptul că efectul probabil al importurilor care fac obiectul unui dumping asupra prețurilor industriei din Uniune se analizează, în principal, prin stabilirea subcotării prețurilor, a scăderii prețurilor și a blocării prețurilor. În acest scop, sunt comparate prețurile de export care au făcut obiectul unui dumping și prețurile de vânzare ale industriei din Uniune, iar prețurile de export utilizate pentru calcularea prejudiciului ar putea, în unele cazuri, să necesite convertirea într-o altă monedă, pentru a dispune de o bază comparabilă. Prin urmare, utilizarea cursurilor de schimb în acest context garantează doar că diferența de preț se stabilește pe o bază comparabilă. Astfel, devine evident că, în acest caz, cursul de schimb nu poate fi considerat un factor care cauzează un prejudiciu industriei din Uniune, pentru că acesta este inseparabil de importuri. Prin urmare, acest argument ar trebui să fie respins.
2.8.6. Concluzii
(101)
În lipsa oricăror alte observații privind efectele costurilor materiilor prime și ale altor costuri, s-au confirmat concluziile la care s-a ajuns în considerentele 117-120 din regulamentul provizoriu.
3. Concluzie privind legătura de cauzalitate
(102)
În lipsa oricăror alte observații privind legătura de cauzalitate, s-au confirmat concluziile la care s-a ajuns în considerentele 121-125 din regulamentul provizoriu.
F. INTERESUL UNIUNII
1. Interesul industriei din Uniune
(103)
În lipsa altor observații referitoare la interesul industriei din Uniune, s-au confirmat considerentele 127-129 din regulamentul provizoriu.
2. Interesul importatorilor/operatorilor comerciali
(104)
În lipsa altor observații referitoare la interesul importatorilor și al operatorilor comerciali neafiliați, s-au confirmat considerentele 130-132 din regulamentul provizoriu.
3. Interesul utilizatorilor
(105)
În urma comunicării constatărilor provizorii, un utilizator și-a reiterat afirmația descrisă în considerentul 140 din regulamentul provizoriu, potrivit căreia consumul de MSG din Uniune este susceptibil să crească în mod considerabil, în special ca urmare a unei interdicții UE cu privire la utilizarea fosfaților și a altor compuși ai fosforului, care se presupune că vor fi înlocuiți de MSG utilizat pentru sectorul nealimentar. Acest utilizator a afirmat, de asemenea, că pentru a satisface cererea în creștere pe piața Uniunii, capacitatea industriei din Uniune ar fi insuficientă. Această parte a afirmat, de asemenea, că o creștere a consumului ar fi avantajoasă pentru industria din Uniune, deoarece ar putea să conducă la o creștere a volumului vânzărilor. Același utilizator și-a reiterat afirmația potrivit căreia nu ar exista suficiente surse alternative de aprovizionare, în special deoarece producătorii din alte țări terțe fac parte din același grup de societăți ca industria din Uniune și, prin urmare, nu aprovizionează în prezent piața Uniunii.
(106)
După cum s-a subliniat în considerentul 141 din regulamentul provizoriu, este dificil să se prezică modul în care noul cadru de reglementare din Uniune în ceea ce privește interdicția fosfaților și a compușilor fosforului va avea un impact asupra industriei din Uniune. În special, partea în cauză nu a furnizat nicio informație sau niciun element de probă privind posibilitatea ca acest eveniment să stimuleze cererea de MSG în Uniune și măsura în care o va face.
(107)
Ancheta a arătat că industria din Uniune are o capacitate de producție neutilizată și ar fi în măsură să își mărească volumul producției și să răspundă, cel puțin parțial, unei creșteri a cererii pe piața Uniunii. Capacitatea totală a Uniunii a depășit consumul total din Uniune în cursul perioadei de anchetă.
(108)
În ceea ce privește sursele alternative de aprovizionare și astfel cum s-a menționat deja în considerentul 147 din regulamentul provizoriu, ancheta a arătat că MSG este produs în mai multe țări terțe. La începutul perioadei luate în considerare, și anume în exercițiul financiar 2010-2011, cota de piață a importurilor din alte țări terțe (de exemplu, Brazilia, Vietnam și Coreea) a fost substanțială și a scăzut numai atunci când au crescut importurile la prețuri scăzute din Indonezia. Ancheta a arătat, de asemenea, că mai multe țări terțe au furnizori care nu aparțin aceluiași grup cu industria din Uniune. Importurile din alte țări terțe s-ar putea relua dacă s-ar restabili condițiile echitabile de concurență de pe piața Uniunii.
(109)
Prin urmare, afirmațiile referitoare la această chestiune ar trebui să fie respinse.
(110)
În urma comunicării constatărilor finale, aceeași parte interesată și-a reiterat afirmația potrivit căreia cererea de MSG va înregistra o creștere semnificativă în Uniune în urma viitoarei interdicții a utilizării fosfaților, iar industria din Uniune nu va fi în măsură să răspundă acestei cereri din ce în ce mai mari din Uniune. Cu toate acestea, partea în cauză nu a furnizat nicio informație nouă sau dovadă concretă și, prin urmare, acest argument a fost respins.
(111)
De asemenea, aceeași parte interesată a susținut după comunicarea constatărilor finale că analiza Comisiei nu a ținut seama de ponderea glutamatului monosodic în costurile totale ale detergenților. Cu toate acestea, partea în cauză nu a furnizat niciun element nou care ar fi în contradicție cu constatările formulate în considerentele 138 și 139 din regulamentul provizoriu, potrivit cărora impactul posibil al măsurilor asupra acestei societăți ar fi limitat. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(112)
Aceeași parte interesată a susținut în final că nu s-a ținut seama de costurile suplimentare pentru industria nealimentară și pentru utilizatorii produselor nealimentare. Totuși, aceasta nu a prezentat nicio nouă informație sau element de probă nou și, prin urmare, afirmația a fost respinsă.
(113)
Un alt utilizator a susținut că impactul asupra utilizatorilor al măsurilor luate împotriva Indoneziei și Chinei ar trebui să fie evaluat în mod colectiv.
(114)
Impactul ambelor măsuri asupra utilizatorilor a fost analizat cu precădere în contextul disponibilității unor surse alternative de aprovizionare, în considerentul 147 din regulamentul provizoriu. Astfel cum s-a menționat în considerentul 108, această analiză a arătat că o serie de țări terțe aveau potențialul de a exporta MSG către Uniune. Aceste țări terțe erau prezente pe piața Uniunii înainte de pătrunderea în Uniune, în cantități mai mari, a importurilor indoneziene care făceau obiectul unui dumping.
(115)
S-a afirmat că utilizatorii nu sunt în măsură să transfere costurile suplimentare ale unei taxe antidumping consumatorului final, având în vedere nivelul înalt de competitivitate de pe piața produselor alimentare finite a Uniunii.
(116)
După cum s-a menționat în considerentele 135-137 din regulamentul provizoriu, în ceea ce privește sectorul alimentar și al băuturilor, MSG reprezenta doar aproximativ 5 % din totalul costurilor produselor care încorporau MSG ale societăților cooperante. Aceste societăți s-au dovedit a fi profitabile. Partea interesată nu a furnizat nicio informație care să fi contrazis aceste constatări. Prin urmare, s-au confirmat concluziile expuse în considerentul 136 din regulamentul provizoriu potrivit cărora măsurile ar avea doar un impact limitat asupra acestor societăți, iar afirmația făcută în această privință ar trebui să fie respinsă.
4. Interesul furnizorilor de materii prime
(117)
Ca urmare a comunicării constatărilor provizorii, doi furnizori au contestat concluzia prezentată în considerentul 143 din regulamentul provizoriu, afirmând că dispariția industriei din Uniune ar avea un impact semnificativ asupra activității lor economice. Acești furnizori au susținut că efectul unei potențiale încetări a producției de MSG a industriei din Uniune ar avea un efect dăunător asupra ansamblului activităților lor, întrucât instalațiile de fabricare a zahărului nu pot evita să producă un anumit volum de siropuri de zahăr și melasă, al căror principal cumpărător este industria din Uniune. În cazul în care zahărul sub aceste forme rămâne nevândut, acest lucru ar afecta eficiența generală a instalației în cauză.
(118)
Cu toate acestea, afirmațiile nu au fost susținute cu dovezi și, prin urmare, nu au putut fi luate în considerare.
5. Alte argumente
(119)
În urma comunicării provizorii, o parte interesată și-a reiterat observațiile cu privire la pretinsa poziție dominantă a industriei din Uniune, susținând că, prin instituirea de măsuri privind MSG, industria din Uniune ar avea un avantaj comparativ pe piața Uniunii. Cu toate acestea, nu a fost prezentat niciun element nou care să susțină aceste afirmații. Prin urmare, s-au confirmat concluziile la care s-a ajuns în considerentul 145 din regulamentul provizoriu, iar afirmația făcută în această privință ar trebui să fie respinsă.
6. Concluzie privind interesul Uniunii
(120)
În absența oricăror alte observații privind interesele Uniunii, se confirmă concluziile la care s-a ajuns în considerentele 126-148 din regulamentul provizoriu.
G. MĂSURI ANTIDUMPING DEFINITIVE
1. Nivelul de eliminare a prejudiciului (marja de prejudiciu)
(121)
În urma comunicării constatărilor provizorii, o parte interesată a contestat ținta de profit utilizată pentru a se stabili nivelul de eliminare a prejudiciului, astfel cum se prezintă în considerentul 151 din regulamentul provizoriu. Această parte a susținut că o marjă de profit având, înainte de impozitare, valori între 3 % și 5 %, s-ar situa la un nivel rezonabil și de piață, prin comparație cu marja de profit net înainte de impozitare obținută în 2013 de producătorii de MSG din două țări asiatice.
(122)
Marja de profit utilizată pentru a se stabili nivelul de eliminare a prejudiciului a corespuns marjei de profit pe care industria din Uniune ar putea să se aștepte în mod rezonabil să o obțină, în condiții normale de concurență. Astfel cum s-a menționat în considerentul 151 din regulamentul provizoriu, importurile provenite din Indonezia care fac obiectul unui dumping nu au început să producă efecte decât în cursul celui de al treilea an al perioadei luate în considerare. Prin urmare, s-a considerat rezonabil să se stabilească marja de profit prin referire la primii doi ani ai perioadei luate în considerare.
(123)
În absența oricăror alte observații privind nivelul de eliminare a prejudiciului, s-au confirmat concluziile la care s-a ajuns în considerentele 150-152 din regulamentul provizoriu.
2. Măsuri definitive
(124)
Având în vedere concluziile la care s-a ajuns în ceea ce privește dumpingul, prejudiciul, legătura de cauzalitate și interesul Uniunii, în conformitate cu articolul 9 alineatul (4) din regulamentul de bază, ar trebui instituite măsuri antidumping definitive la importurile produsului în cauză la nivelul marjelor de dumping, în conformitate cu regula taxei celei mai mici. În acest caz, nivelul taxei individuale a unui producător-exportator a fost revizuit în urma comunicării constatărilor provizorii, deoarece anumite tranzacții au fost excluse de la stabilirea prețului său de export.
(125)
Pe baza celor de mai sus, nivelurile la care taxele vor fi instituite sunt stabilite după cum urmează:
Țara
Societatea comercială
Marja de dumping
(%)
Marja de prejudiciu
(%)
Taxă antidumping definitivă
(%)
Indonezia
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
[24,9-40,2]
7,2
Indonezia
PT. Miwon Indonesia
13,3
[27,9-43,6]
13,3
Indonezia
Toate celelalte societăți comerciale
28,4
[31,4-47,0]
28,4
(126)
Nivelurile taxei antidumping individuale menționate în prezentul regulament au fost stabilite pe baza constatărilor prezentei anchete. Prin urmare, acestea reflectă situația constatată în cazul întreprinderilor implicate, în cursul anchetei. Aceste niveluri ale taxei individuale sunt aplicabile exclusiv importurilor produsului în cauză originar din țara în cauză, care a fost fabricat de către entitățile juridice menționate. Produsul importat în cauză, fabricat de orice altă societate a cărei denumire și adresă nu sunt menționate în mod special în partea dispozitivă a prezentului regulament, inclusiv de entități afiliate societăților menționate în mod special, ar trebui să facă obiectul taxei aplicabile „tuturor celorlalte societăți”. Acestea nu ar trebui să facă obiectul niciunei taxe antidumping individuale.
(127)
O societate poate solicita aplicarea acestor niveluri ale taxei antidumping individuale în cazul în care schimbă ulterior numele entității sale. Cererea trebuie să fie adresată Comisiei (4). Cererea trebuie să conțină toate informațiile relevante care să permită să se demonstreze că modificarea nu afectează dreptul societății de a beneficia de nivelul taxei care i se aplică. În cazul în care schimbarea numelui societății nu afectează dreptul său de a beneficia de nivelul taxei care i se aplică, va fi publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene un anunț de informare cu privire la schimbarea numelui.
(128)
Pentru a minimiza riscurile de eludare ca urmare a diferenței mari dintre nivelurile taxei, sunt necesare măsuri speciale vizând asigurarea aplicării taxelor antidumping individuale. Societățile care fac obiectul taxelor antidumping individuale trebuie să prezinte o factură comercială valabilă autorităților vamale ale statelor membre. Factura trebuie să respecte cerințele prevăzute în anexă. Importurile care nu sunt însoțite de respectiva factură vor face obiectul unei taxe antidumping aplicabile „tuturor celorlalte societăți”.
(129)
Pentru a asigura o aplicare corespunzătoare a taxelor antidumping, taxa antidumping pentru toate celelalte societăți se va aplica nu doar producătorilor-exportatori necooperanți în cadrul prezentei anchete, ci și producătorilor care nu au efectuat exporturi către Uniune în perioada anchetei.
3. Perceperea definitivă a taxelor provizorii
(130)
Având în vedere marjele de dumping constatate și nivelul prejudiciului cauzat industriei din Uniune, ar trebui percepute definitiv sumele depuse cu titlu de taxă antidumping provizorie instituită de regulamentul provizoriu.
(131)
Comitetul înființat prin articolul 15 alineatul (1) din regulamentul de bază nu a emis un aviz,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
(1) Se instituie o taxă antidumping definitivă în cazul importurilor de glutamat monosodic, încadrat în prezent la codul NC ex 2922 42 00 (codul TARIC 2922420010), originar din Indonezia.
(2) Nivelurile taxei antidumping definitive aplicabile prețului net, franco frontieră a Uniunii, înainte de vămuire, pentru produsul descris la alineatul (1) și fabricat de întreprinderile enumerate în tabel, se stabilesc după cum urmează:
Societatea comercială
Taxa antidumping definitivă (%)
Cod adițional TARIC
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
B961
PT. Miwon Indonesia
13,3
B962
Toate celelalte societăți
28,4
B999
(3) Aplicarea nivelurilor individuale ale taxei antidumping menționate pentru întreprinderile enumerate la alineatul (2) este condiționată de punerea la dispoziția autorităților vamale ale statelor membre a unei facturi comerciale valabile, care este conformă cu cerințele prevăzute în anexă. În cazul în care nu se prezintă o astfel de factură, se aplică taxa aplicabilă pentru „toate celelalte societăți”.
(4) În lipsa unor dispoziții contrare, se aplică dispozițiile în vigoare în materie de taxe vamale.
Articolul 2
Sumele depuse sub formă de taxă antidumping provizorie în temeiul Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 904/2014 se percep definitiv.
Articolul 3
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 21 ianuarie 2015.