SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2013/53/EU
ze dne 20. listopadu 2013
o rekreačních plavidlech a vodních skútrech a o zrušení směrnice 94/25/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/25/ES ze dne 16. června 1994 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se rekreačních plavidel (3) byla přijata v souvislosti s vytvářením jednotného trhu za účelem harmonizace bezpečnostních charakteristik rekreačních plavidel ve všech členských státech a odstranění překážek obchodu s rekreačními plavidly mezi členskými státy.
(2)
Směrnice 94/25/ES se původně vztahovala pouze na rekreační plavidla s minimální délkou trupu 2,5 m a maximální délkou trupu 24 m. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/44/ES ze dne 16. června 2003, kterou se mění směrnice 94/25/ES (4), rozšířila oblast působnosti směrnice 94/25/ES na vodní skútry a zahrnula do této pozměněné směrnice požadavky ochrany životního prostředí přijetím mezních hodnot výfukových emisí (CO, HC, NOx a částice) a mezních hodnot hluku pro hnací motory, a to pro vznětové i zážehové motory.
(3)
Směrnice 94/25/ES je založena na zásadách nového přístupu, které byly stanoveny v usnesení Rady ze dne 7. května 1985 o novém přístupu k technické harmonizaci a normám (5). Stanoví proto pouze základní požadavky vztahující se na rekreační plavidla, zatímco technické podrobnosti přijímá Evropský výbor pro normalizaci (CEN) a Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (Cenelec) v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti (6). Shoda s takto stanovenými harmonizovanými normami, na něž byl zveřejněn odkaz v Úředním věstníku Evropské unie, vede k předpokladu shody s požadavky směrnice 94/25/ES. Zkušenosti ukazují, že tyto základní zásady fungují v tomto odvětví dobře a měly by být zachovány a dále prosazovány.
(4)
Technologický vývoj na trhu však vyvolává nové problémy, pokud jde o požadavky směrnice 94/25/ES týkající se ochrany životního prostředí. Za účelem zohlednění tohoto vývoje a objasnění právního rámce pro uvádění výrobků, jichž se týká tato směrnice, na trh je nutno některé aspekty směrnice 94/25/ES revidovat a posílit a v zájmu jasnosti by uvedená směrnice měla být zrušena a nahrazena touto směrnicí.
(5)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh (7), obsahuje horizontální ustanovení o akreditaci subjektů posuzování shody, označení CE a o rámci pro dozor nad trhem Unie pro výrobky, které vstupují na trh Unie, a o jejich kontrolách, která se vztahují rovněž na výrobky, jichž se týká tato směrnice.
(6)
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 768/2008/ES ze dne 9. července 2008 o společném rámci pro uvádění výrobků na trh (8) obsahuje společné zásady a referenční ustanovení pro účely právních předpisů založených na zásadách nového přístupu. V zájmu zajištění souladu s ostatními odvětvovými právními předpisy týkajícími se konkrétních výrobků je vhodné uvést určitá ustanovení této směrnice do souladu se zmíněným rozhodnutím, pokud zvláštnosti daného odvětví nevyžadují jiné řešení. Některé definice, obecné povinnosti hospodářských subjektů, předpoklad shody, pravidla týkající se označení CE, požadavky na subjekty posuzování shody a postupy oznamování a ustanovení týkající se postupů pro nakládání s výrobky představujícími riziko by proto měly být uvedeny do souladu s uvedeným rozhodnutím. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1025/2012 ze dne 25. října 2012 o evropské normalizaci (9) stanoví postup pro námitky proti harmonizovaným normám, pokud tyto normy zcela nesplňují požadavky této směrnice.
(7)
V zájmu usnadnění pochopení a jednotného uplatňování této směrnice hospodářskými subjekty a vnitrostátními orgány je nutno objasnit oblast působnosti směrnice 94/25/ES a definice v ní obsažené. Zejména je třeba ujasnit, že z oblasti působnosti této směrnice jsou vyloučena obojživelná plavidla. Rovněž je nezbytné upřesnit, který druh kánoí a kajaků je z oblasti působnosti této směrnice vyloučen, a objasnit, že se tato směrnice vztahuje pouze na vodní skútry určené pro sportovní a rekreační účely.
(8)
Je rovněž vhodné uvést definici „plavidla vyrobeného pro vlastní potřebu“, „délky trupu“ a „soukromého dovozce“, které jsou pro toto odvětví specifické, s cílem usnadnit pochopení a jednotné provádění této směrnice. Je nutné rozšířit stávající definici „hnacího motoru“, aby zahrnovala rovněž inovativní řešení pohonu.
(9)
Výrobky, na něž se vztahuje tato směrnice a které jsou uváděny na trh Unie nebo do provozu, by měly splňovat příslušné právní předpisy Unie a odpovědnost za shodu výrobku by měly nést hospodářské subjekty podle své úlohy v dodavatelském řetězci, aby byla zajištěna vysoká úroveň ochrany veřejných zájmů, jako je zdraví a bezpečnost, a ochrana spotřebitele a životního prostředí a zaručena spravedlivá hospodářská soutěž na trhu Unie.
(10)
Všechny hospodářské subjekty zapojené do dodavatelského a distribučního řetězce by měly přijmout vhodná opatření s cílem zajistit, aby výrobky, na něž se vztahuje tato směrnice, neohrožovaly zdraví a bezpečnost osob, majetek nebo životní prostředí, jsou-li správně vyrobeny a udržovány, a aby na trh dodávaly pouze výrobky, které splňují příslušné právní předpisy Unie. Tato směrnice by měla stanovit jasné a přiměřené rozdělení povinností odpovídající úloze každého subjektu v dodavatelském a distribučním řetězci.
(11)
Jelikož některé úkoly může provádět pouze výrobce, je nezbytné jasně rozlišovat mezi výrobcem a subjekty, které následují v distribučním řetězci. Je rovněž nezbytné jasně rozlišovat mezi dovozcem a distributorem vzhledem k tomu, že dovozce uvádí na trh Unie výrobky ze třetích zemí. Dovozce by proto měl zajistit, aby tyto výrobky byly v souladu s platnými požadavky Unie.
(12)
Výrobce může díky svým podrobným znalostem procesu navrhování a výroby nejlépe provést celkový postup posouzení shody. Posuzování shody by proto mělo zůstat pouze povinností výrobce.
(13)
Je nezbytné zajistit, aby výrobky, na něž se vztahuje tato směrnice a které vstupují na trh Unie ze třetích zemí, splňovaly všechny platné požadavky Unie, a zejména aby je jejich výrobci podrobili řádným postupům posuzování shody. Mělo by být proto stanoveno, že dovozci mají zajistit, aby výrobky, které uvádějí na trh, byly v souladu s platnými požadavky a aby na trh neuváděli výrobky, které s těmito požadavky v souladu nejsou či představují riziko. Ze stejného důvodu by mělo být stanoveno, že dovozci mají zajistit, aby byly provedeny postupy posuzování shody a aby označení CE a dokumentace vypracovaná výrobci byly k dispozici ke kontrole prováděné orgány dozoru nad trhem.
(14)
Jestliže distributor dodává výrobek, na nějž se vztahuje tato směrnice, na trh poté, co jej na trh uvedl výrobce nebo dovozce, měl by jednat s náležitou péčí, aby zajistil, že jeho nakládání s daným výrobkem nepříznivě neovlivní jeho soulad s touto směrnicí. Očekává se, že dovozci i distributoři budou při uvádění nebo dodávání výrobků na trh jednat s náležitou péčí ve vztahu k platným požadavkům.
(15)
Při uvedení výrobku, na nějž se vztahuje tato směrnice, na trh, by na něm dovozci měli uvést své jméno a adresu, na níž je lze kontaktovat. Pokud to velikost nebo povaha součásti neumožňuje, měly by být možné výjimky.
(16)
Každý hospodářský subjekt, který buď uvede výrobek na trh pod svým vlastním jménem nebo ochrannou známkou, nebo jej upraví tak, že to může ovlivnit shodu s platnými požadavky, by měl být považován za výrobce a měl by převzít povinnosti výrobce.
(17)
Jelikož jsou distributoři a dovozci blízko trhu, měli by být zapojeni do úkolů dozoru nad trhem, které provádějí příslušné vnitrostátní orgány, a měli by být připraveni aktivně se zúčastnit a poskytovat těmto orgánům všechny nezbytné informace týkající se dotčeného výrobku.
(18)
Zvláštním znakem tohoto odvětví je dovoz rekreačních plavidel a vodních skútrů ze třetích zemí do Unie fyzickými nebo právnickými osobami usazenými v Unii. Směrnice 94/25/ES však obsahuje jen málo ustanovení, jež se týkají soukromých dovozců s ohledem na provádění posouzení shody (posouzení po zhotovení) nebo u nichž by se mohlo mít za to, že se těchto dovozců týkají. Je proto nutno objasnit ostatní povinnosti soukromých dovozců, které by měly být v zásadě harmonizovány s povinnostmi výrobce, s určitými výjimkami, jež souvisejí s neobchodní povahou jejich činnosti.
(19)
Zajištění zpětné vysledovatelnosti výrobku v celém dodavatelském řetězci napomáhá zjednodušení a zvýšení účinnosti dozoru nad trhem. Účinný systém zpětné vysledovatelnosti usnadňuje orgánům dozoru nad trhem jejich úkol vysledovat hospodářské subjekty, které dodaly na trh nevyhovující výrobek.
(20)
Z důvodu jasnosti a souladu s ostatními směrnicemi nového přístupu je nutné výslovně uvést, že výrobky, na něž se vztahuje tato směrnice, lze uvádět na trh nebo do provozu pouze tehdy, splňují-li obecný požadavek, aby neohrožovaly zdraví a bezpečnost osob, majetek nebo životní prostředí, a pouze tehdy, splňují-li základní požadavky stanovené v této směrnici.
(21)
Pro motory upravené pro použití na moři jakožto hnací motory, u nichž je typ zdrojového motoru již schválen v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/68/ES ze dne 16. prosince 1997 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje (10) nebo s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 595/2009 ze dne 18. června 2009 o schvalování typu motorových vozidel a motorů z hlediska emisí z těžkých nákladních vozidel (Euro VI) a o přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidel (11), by osoby provádějící úpravu motorů měly mít možnost používat potvrzení o shodě vystavené původním výrobcem motoru, pokud tyto úpravy nezměnily vlastnosti týkající se výfukových emisí.
(22)
Možnosti dalšího snížení mezních hodnot výfukových emisí motorů rekreačních plavidel pro použití na moři byly posouzeny ve zprávě o možnostech dalšího zlepšení environmentálních charakteristik motorů rekreačních plavidel, předložené podle článku 2 směrnice 2003/44/ES. V této zprávě byl vyvozen závěr, že je vhodné stanovit přísnější mezní hodnoty, než jsou hodnoty stanovené ve směrnici 2003/44/ES. Tyto mezní hodnoty by měly být stanoveny na úrovni, která odráží technický vývoj čistších technologií motorů pro použití na moři a která umožňuje pokrok směrem k harmonizaci mezních hodnot výfukových emisí na celosvětové úrovni. Je však nutno zvýšit mezní hodnoty emisí CO, aby bylo možno dosáhnout významného snížení množství ostatních látek znečišťujících ovzduší, zohlednit technologickou uskutečnitelnost a dosáhnout co nejrychlejšího provádění, a současně zajistit, aby sociálně-ekonomické dopady na toto hospodářské odvětví byly přijatelné.
(23)
V závislosti na kategorii paliva a výkonu by měly být použity zkušební cykly pro motory pro použití na moři, které jsou popsány v příslušné harmonizované normě, a dokud tyto nejsou k dispozici, pak zkušební cykly popsané v příslušné normě ISO, s přihlédnutím k hodnotám stanoveným v bodě 2.3 části B přílohy I. Měly by být vytvořeny zkušební cykly pro všechny spalovací motory, jež jsou součástí pohonného systému, včetně hybridních pohonných zařízení.
(24)
Zkušební paliva použitá při posuzování shody plavidla s mezními hodnotami výfukových emisí by měla odrážet skladbu paliv používaných na relevantním trhu, a proto by se při schvalování typu v Unii měla používat evropská zkušební paliva. Jelikož však výrobci ze třetích zemí nemusí mít přístup k evropským referenčním palivům, je nutné povolit, aby schvalující orgány mohly akceptovat zkoušky motorů provedené s jinými referenčními palivy. Výběr referenčních paliv by však měl být omezen na specifikace stanovené v příslušné normě ISO, aby byla zajištěna kvalita a srovnatelnost výsledků zkoušek.
(25)
S cílem přispět k ochraně mořského prostředí je vhodné přijmout požadavek, který ukládá povinnou instalaci fekálních nádrží na plavidlech vybavených toaletami.
(26)
Statistiky nehod prokazují, že riziko převrácení obytných vícetrupových rekreačních plavidel je nízké. Ačkoli je uvedené riziko nízké, je vhodné předpokládat, že toto riziko převrácení obytných vícetrupových rekreačních plavidel existuje, a pokud jsou tato plavidla k převrácení náchylná, měla by v převrácené poloze setrvat na hladině a z praktického hlediska by mělo být možné z plavidla uniknout.
(27)
V souladu se zásadou subsidiarity by ustanovení této směrnice neměla zasahovat do oprávnění členských států stanovovat pro plavbu v některých vodách takové požadavky na ochranu životního prostředí, a to i na jeho ochranu před znečištěním hlukem, strukturu vodních cest a zajištění bezpečnosti vodních cest, které považují za nezbytné, a to za předpokladu, že tyto předpisy nevyžadují úpravu plavidla, které je ve shodě s touto směrnicí, a že jsou odůvodněné a přiměřené cílům, jichž má být dosaženo.
(28)
Označení CE, jež označuje shodu výrobku, je viditelným výsledkem celého postupu zahrnujícího posouzení shody v širším smyslu. Obecné zásady, jimiž se označení CE řídí, jsou stanoveny v nařízení (ES) č. 765/2008. V této směrnici by měla být stanovena pravidla, jimiž se řídí připojení označení CE k plavidlům, součástem a hnacím motorům. Je vhodné rozšířit povinnost týkající se připojení označení CE rovněž na všechny vestavěné motory a záďové motory bez zabudovaného výfukového systému, u nichž se předpokládá splnění základních požadavků stanovených v této směrnici.
(29)
Je důležité výrobcům, soukromým dovozcům i uživatelům ozřejmit, že připojením označení CE k výrobku výrobce prohlašuje, že výrobek je ve shodě se všemi platnými požadavky, a přebírá za to plnou odpovědnost.
(30)
Označení CE by mělo být jediným označením shody vypovídajícím o tom, že výrobek, na nějž se vztahuje tato směrnice, je ve shodě s harmonizačními právními předpisy Unie. Měla by však být povolena i jiná označení, pokud přispívají ke zlepšení ochrany spotřebitele a nevztahují se na ně harmonizační právní předpisy Unie.
(31)
Aby bylo zajištěno plnění základních požadavků, je nutné stanovit vhodné postupy posuzování shody, které výrobce musí dodržovat. Tyto postupy by měly být stanoveny odkazem na moduly posuzování shody uvedené v rozhodnutí č. 768/2008/ES. Tyto postupy by měly být navrženy s ohledem na úroveň nebezpečí, kterou mohou vykazovat plavidla, motory a součásti. Z uvedených důvodů by měl pro každou kategorii shody existovat vhodný postup nebo možnost volby mezi několika rovnocennými postupy.
(32)
Zkušenosti ukazují, že je vhodné povolit širší škálu modulů posuzování shody pro součásti. Pokud jde o posouzení shody s požadavky týkajícími se výfukových emisí a emisí hluku, je třeba rozlišovat mezi případy, kdy byly použity harmonizované normy, a kdy nikoli, jelikož v posledně uvedených případech je odůvodněné vyžadovat přísnější postup posouzení shody. Mimoto by měla být jako nadbytečná zrušena možnost použít u zkoušek emisí hluku údaje pro referenční plavidlo, jelikož se v praxi nevyužívá.
(33)
V zájmu poskytnutí jasných informací o přijatelném prostředí pro provozování plavidel by měly být názvy kategorií plavidel založeny pouze na podmínkách prostředí, jež jsou pro navigaci podstatné, a to na síle větru a výšce vln. Pro účely návrhu jsou hodnoty síly větru a významné výšky vln rozděleny do čtyř rozmezí, označených jako kategorie A, B, C a D; tyto kategorie jsou pak doplněny vysvětlivkami.
(34)
Směrnice 94/25/ES obsahuje pravidla týkající se posouzení rekreačních plavidel po zhotovení, jež provádí fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, která uvádí výrobek na trh nebo do provozu, a to v případech, kdy výrobce neplní povinnosti týkající se shody výrobku s touto směrnicí. V zájmu jednotnosti je vhodné rozšířit oblast působnosti tohoto postupu tak, aby se nevztahovala pouze na rekreační plavidla, nýbrž rovněž na vodní skútry. Z důvodu jasnosti je třeba uvést, ve kterých případech lze posouzení po zhotovení použít. Pokud jde o dovoz, jeho použití by mělo být navíc omezeno na dovoz soukromými dovozci pro neobchodní účely, aby se zamezilo zneužití posouzení po zhotovení k obchodním účelům. Je rovněž nutné rozšířit povinnost osoby, která žádá o posouzení po zhotovení, s ohledem na poskytnutí dokumentů oznámenému subjektu s cílem zajistit spolehlivé posouzení shody výrobku oznámeným subjektem.
(35)
Jelikož je nezbytné zajistit, aby úroveň posuzování shody výrobků, na něž se vztahuje tato směrnice, všemi subjekty, které je provádějí, byla v celé Unii stejně vysoká, a jelikož by všechny tyto subjekty měly své úkoly plnit na stejné úrovni a za podmínek rovné hospodářské soutěže, měly by být stanoveny závazné požadavky na subjekty posuzování shody, které si přejí být oznámeny za účelem poskytování služeb posuzování shody podle této směrnice.
(36)
V zájmu zajištění jednotné úrovně kvality při provádění posuzování shody výrobků, na něž se vztahuje tato směrnice, je nutné nejen konsolidovat požadavky, které musí splnit subjekty posuzování shody, které si přejí být oznámeny, nýbrž současně stanovit rovněž požadavky, které musí splňovat oznamující orgány a ostatní subjekty zapojené do posuzování, oznamování a kontroly oznámených subjektů.
(37)
Nařízení (ES) č. 765/2008 doplňuje a posiluje stávající rámec pro dozor nad trhem výrobků, na něž se vztahují harmonizační právní předpisy Unie, včetně výrobků, na něž se vztahuje tato směrnice. Členské státy by proto měly organizovat a vykonávat dozor nad trhem těchto výrobků v souladu s uvedeným nařízením a případně v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES ze dne 3. prosince 2001 o obecné bezpečnosti výrobků (12).
(38)
V zájmu zvýšení transparentnosti a zkrácení doby zpracování je nezbytné zdokonalit stávající ochranný postup, který Komisi umožňuje přezkoumat odůvodněnost opatření, které členský stát přijal proti výrobkům, jež považuje za nevyhovující, s cílem dosáhnout jeho větší účinnosti a využít odborných znalostí, které jsou v členských státech dostupné.
(39)
Stávající systém by měl být doplněn o postup umožňující, aby byly zúčastněné strany informovány o přijatých opatřeních, pokud jde o výrobky, na něž se vztahuje tato směrnice a které představují riziko pro zdraví a bezpečnost osob nebo pro ochranu jiných veřejných zájmů. Měl by rovněž orgánům dozoru nad trhem umožňovat, aby ve spolupráci s příslušnými hospodářskými subjekty začaly jednat ve vztahu k těmto výrobkům co nejdříve.
(40)
Pokud se členské státy a Komise shodují, že opatření přijaté členským státem je odůvodněné, neměl by se vyžadovat žádný další zásah Komise.
(41)
Za účelem zohlednění pokroku v oblasti technických poznatků a nových vědeckých důkazů by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o změny bodů 2.3, 2.4 a 2.5 a oddílu 3 části B a oddílu 3 části C přílohy I, jakož i příloh V, VII a IX. V budoucnu tak Komise bude moci zahrnout zkušební cykly pro hybridní motory a zavést zkušební paliva s příměsí biopaliv do tabulky zkušebních paliv, jakmile budou tato zkušební paliva mezinárodně uznána. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(42)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení této směrnice by měly být prováděcí pravomoci svěřeny Komisi. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (13).
(43)
Pro přijímání prováděcích aktů, jimiž se oznamující členský stát žádá, aby přijal nezbytná nápravná opatření vůči oznámeným subjektům, které nesplňují nebo přestaly splňovat požadavky pro své oznámení, by se měl používat poradní postup.
(44)
Pro přijímání prováděcích aktů zajišťujících jednotné provádění této směrnice, zejména co se týče dodatečných ustanovení vymezených v článku 24 o postupech posuzování shody a požadavků na kategorie plavidel, identifikaci plavidel, štítek výrobce, příručku uživatele, plynové soustavy, zabránění odtoku nečistot, dotazník pro předkládání zpráv a navigační světla, by se měl používat přezkumný postup.
(45)
Komise by měla prostřednictvím prováděcích aktů, vzhledem k jejich zvláštní povaze bez použití nařízení (EU) č. 182/2011, určovat, zda jsou opatření přijatá členskými státy ve vztahu k výrobku představujícímu riziko pro zdraví či bezpečnost osob, majetek nebo životní prostředí odůvodněná, či nikoli.
(46)
V řádně odůvodněných případech týkajících se posouzení shody, kategorií plavidel, navigačních světel, zabránění odtoku nečistot a plynových zařízení představujících riziko pro zdraví či bezpečnost osob, majetek nebo životní prostředí by měla Komise přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty, pokud to vyžadují závažné naléhavé důvody.
(47)
V souladu se zavedenými postupy může výbor zřízený touto směrnicí užitečným způsobem přispívat k posuzování záležitostí týkajících se uplatňování této směrnice, na něž v souladu s jeho jednacím řádem upozorní předseda výboru nebo zástupce členského státu.
(48)
V zájmu prosazování sledování a účinnosti této směrnice by členské státy měly vyplnit dotazník o jejím uplatňování. Komise by poté měla vypracovat a zveřejnit zprávu o uplatňování této směrnice.
(49)
Členské státy by měly stanovit pravidla pro ukládání sankcí použitelná v případě porušení této směrnice a zajistit jejich uplatňování. Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(50)
Aby měli výrobci a další hospodářské subjekty dostatek času přizpůsobit se požadavkům stanoveným touto směrnicí, je nezbytné stanovit dostatečné přechodné období po vstupu této směrnice v platnost, během něhož bude možno nadále uvádět na trh výrobky, jež jsou v souladu se směrnicí 94/25/ES.
(51)
Aby tuto směrnici mohli snáze uplatňovat malí a střední výrobci přívěsných zážehových hnacích motorů s výkonem 15 kilowattů nebo nižším a aby měli možnost přizpůsobit se novým požadavkům, je vhodné pro tyto výrobce stanovit zvláštní přechodné období.
(52)
Jelikož cíle této směrnice, totiž zajištění vysoké úrovně ochrany lidského zdraví a bezpečnosti a ochrany životního prostředí při současném zaručení fungování vnitřního trhu stanovením harmonizovaných požadavků pro výrobky, na něž se vztahuje tato směrnice, a minimálních požadavků týkajících se dozoru nad trhem, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodu rozsahu a účinků lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(53)
Směrnice 94/25/ES by proto měla být zrušena,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví požadavky na návrh a zhotovení výrobků uvedených v čl. 2 odst. 1 a pravidla pro jejich volný pohyb v Unii.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na tyto výrobky:
a)
rekreační plavidla a částečně hotová rekreační plavidla;
b)
vodní skútry a částečně hotové vodní skútry;
c)
součásti uvedené v příloze II, jestliže jsou uváděny na trh Unie samostatně, na něž se dále odkazuje jako na „součásti“;
d)
hnací motory, které jsou instalovány nebo speciálně určeny k instalaci na plavidlech nebo uvnitř nich;
e)
hnací motory instalované na plavidlech nebo uvnitř nich a podrobené větší úpravě motoru;
f)
plavidla podrobená větší úpravě plavidla.
2. Tato směrnice se nevztahuje na tyto výrobky:
a)
s ohledem na požadavky na návrh a konstrukci stanovené v části A přílohy I:
i)
plavidla určená výhradně pro závodění, včetně závodních veslic a tréninkových veslic, a jako taková výrobcem označená,
ii)
kánoe a kajaky navržené tak, aby byly poháněny pouze lidskou silou, gondoly a šlapadla,
iii)
surfy navržené tak, aby byly poháněny pouze větrem a ovládány osobou nebo osobami vestoje,
iv)
surfy,
v)
původní historická plavidla navržená před rokem 1950 a jejich jednotlivé repliky, vyrobené převážně z originálních materiálů a jako takové výrobcem označené,
vi)
pokusná plavidla, nejsou-li uváděna na trh Unie,
vii)
plavidla vyrobená pro vlastní potřebu za předpokladu, že nebudou v průběhu pěti let následujících od jejich uvedení do provozu uvedena na trh Unie,
viii)
aniž je dotčen odstavec 3, plavidla s vlastní posádkou speciálně určená pro komerční dopravu cestujících, bez ohledu na počet cestujících,
ix)
ponorná plavidla,
x)
vznášedla,
xi)
lodě s nosnými křídly,
xii)
plavidla na parní pohon s vnějším spalovacím zařízením na uhlí, koks, dřevo, olej nebo plyn,
xiii)
obojživelná vozidla, tedy motorová vozidla, kolová nebo pásová, jež mohou být provozována na vodě i na souši;
b)
s ohledem na požadavky týkající se výfukových emisí stanovené v části B přílohy I:
i)
hnací motory, které jsou instalovány nebo speciálně určeny k instalaci:
-
na plavidlech určených výhradně pro závodění a jako takových výrobcem označených,
-
na pokusných plavidlech, nejsou-li uváděna na trh Unie,
-
na plavidlech s vlastní posádkou speciálně určených pro komerční dopravu cestujících, aniž je dotčen odstavec 3, bez ohledu na počet cestujících,
-
na ponorných plavidlech,
-
na vznášedlech,
-
na lodích s nosnými křídly,
-
na obojživelných vozidlech, tedy motorových vozidlech, kolových nebo pásových, jež mohou být provozována na vodě i na souši,
ii)
původní historické hnací motory a jejich jednotlivé repliky zhotovené podle návrhu z doby před rokem 1950, nevyráběné sériově a instalované na plavidlech podle písm. a) bodů v) nebo vii),
iii)
hnací motory vyrobené pro vlastní potřebu za předpokladu, že následně nebudou v průběhu pěti let následujících od uvedení plavidla do provozu uvedeny na trh Unie;
c)
s ohledem na požadavky týkající se emisí hluku uvedené v části C přílohy I:
i)
všechna plavidla podle písmene b),
ii)
plavidla vyrobená pro vlastní potřebu za předpokladu, že poté nebudou v průběhu pěti let následujících od jejich uvedení do provozu uvedena na trh Unie.
3. Skutečnost, že plavidlo lze rovněž použít k pronájmu nebo pro sportovní a rekreační trénink, nebrání tomu, aby se na ně tato směrnice vztahovala, je-li uvedeno na trh Unie pro rekreační účely.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1)
„plavidlem“ jakékoli rekreační plavidlo nebo vodní skútr;
2)
„rekreačním plavidlem“ plavidlo jakéhokoli druhu kromě vodních skútrů, jež je určeno pro sportovní a rekreační účely, o délce trupu od 2,5 m do 24 m, bez ohledu na druh pohonu;
3)
„vodním skútrem“ plavidlo určené pro sportovní a rekreační trénink, o délce trupu menší než 4 m, používající jako hlavní zdroj pohonu hnací motor s hydroreaktivním systémem a navržené tak, aby bylo ovládáno osobou nebo osobami vsedě, vestoje nebo vkleče na trupu, nikoli uvnitř něho;
4)
„plavidlem vyrobeným pro vlastní potřebu“ plavidlo z větší části zhotovené/vyrobené převážně budoucím uživatelem pro vlastní potřebu;
5)
„hnacím motorem“ vznětový nebo zážehový spalovací motor používaný přímo nebo nepřímo k hnacím účelům;
6)
„větší úpravou motoru“ úprava hnacího motoru, která by mohla způsobit, že motor překročí mezní hodnoty emisí uvedené v části B přílohy I, nebo zvyšuje jmenovitý výkon motoru o více než 15 %;
7)
„větší úpravou plavidla“ úprava plavidla, která mění druh pohonu plavidla, zahrnuje větší úpravu motoru nebo mění plavidlo do té míry, že existuje možnost, že plavidlo již nebude splňovat příslušné zásadní požadavky bezpečnosti a ochrany životního prostředí stanovené v této směrnici;
8)
„druhem pohonu“ způsob, kterým je plavidlo poháněno;
9)
„skupinou motorů“ výrobcem stanovená skupina motorů, u kterých je možno s ohledem na jejich návrh předpokládat podobné vlastnosti, pokud se týká výfukových emisí nebo emisí hluku;
10)
„délkou trupu“ délka trupu měřená v souladu s příslušnou harmonizovanou normou;
11)
„dodáním na trh“ dodání výrobku k distribuci, spotřebě nebo použití na trhu Unie v rámci obchodní činnosti, ať už za úplatu, nebo bezplatně;
12)
„uvedením na trh“ první dodání výrobku na trh Unie;
13)
„uvedením do provozu“ první použití výrobku, na nějž se vztahuje tato směrnice, koncovým uživatelem v Unii;
14)
„výrobcem“ fyzická nebo právnická osoba uvádějící na trh pod svým jménem nebo ochrannou známkou výrobek, který vyrábí nebo který si nechává navrhnout nebo vyrobit;
15)
„zplnomocněným zástupcem“ fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, která byla písemně pověřena výrobcem, aby jednala jeho jménem při plnění konkrétních úkolů;
16)
„dovozcem“ fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, která uvede na trh Unie výrobek ze třetí země;
17)
„soukromým dovozcem“ fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, která v rámci neobchodní činnosti doveze do Unie výrobek ze třetí země za účelem jeho uvedení do provozu pro vlastní potřebu;
18)
„distributorem“ fyzická nebo právnická osoba v dodavatelském řetězci, jiná než výrobce či dovozce, která výrobek dodává na trh;
19)
„hospodářskými subjekty“ výrobce, zplnomocněný zástupce, dovozce a distributor;
20)
„harmonizovanou normou“ harmonizovaná norma ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 1025/2012;
21)
„akreditací“ akreditace ve smyslu čl. 2 bodu 10 nařízení (ES) č. 765/2008;
22)
„vnitrostátním akreditačním orgánem“ vnitrostátní akreditační orgán ve smyslu čl. 2 bodu 11 nařízení (ES) č. 765/2008;
23)
„posouzením shody“ postup prokazující, zda byly splněny požadavky této směrnice týkající se výrobku;
24)
„subjektem posuzování shody“ subjekt, který vykonává činnosti posuzování shody, včetně kalibrace, zkoušení, certifikace a kontroly;
25)
„stažením z oběhu“ opatření, jehož cílem je navrácení výrobku, který byl již zpřístupněn koncovému uživateli;
26)
„stažením z trhu“ opatření, jehož cílem je zabránit, aby byl výrobek, který se nachází v dodavatelském řetězci, dodán na trh;
27)
„dozorem nad trhem“ činnosti a opatření orgánů veřejné správy, které mají zajistit, aby byly výrobky v souladu s příslušnými požadavky stanovenými v harmonizačních právních předpisech Unie a aby neohrožovaly zdraví a bezpečnost osob nebo jiný veřejný zájem;
28)
„označením CE“ označení, kterým výrobce vyjadřuje, že výrobek je ve shodě s příslušnými požadavky stanovenými v harmonizačních právních předpisech Unie, které upravují jeho připojování;
29)
„harmonizačními právními předpisy Unie“ veškeré právní předpisy Unie harmonizující podmínky pro uvádění výrobků na trh.
Článek 4
Základní požadavky
1. Výrobky uvedené v čl. 2 odst. 1 mohou být dodány na trh nebo uvedeny do provozu pouze v případě, že neohrožují zdraví a bezpečnost osob, majetek nebo životní prostředí, jsou-li správně udržovány a používány v souladu s určeným účelem, a pouze pod podmínkou, že splňují platné základní požadavky stanovené v příloze I.
2. Členské státy zajistí, aby výrobky uvedené v čl. 2 odst. 1 nebyly dodávány na trh nebo uváděny do provozu, pokud nesplňují požadavky stanovené v odstavci 1.
Článek 5
Vnitrostátní předpisy týkající se plavby
Tato směrnice nebrání členským státům v přijímání předpisů pro plavbu v určitých vodách za účelem ochrany životního prostředí, struktury vodních cest a zajištění bezpečnosti vodních cest, za předpokladu, že tyto předpisy nevyžadují úpravu plavidla, které je ve shodě s touto směrnicí, a že tyto předpisy jsou odůvodněné a přiměřené.
Článek 6
Volný pohyb
1. Členské státy nebrání tomu, aby byla na jejich území dodávána na trh plavidla, která jsou v souladu s touto směrnicí, nebo aniž je dotčen článek 5, aby byla tato plavidla na jejich území uváděna do provozu.
2. Členské státy nebrání dodávání částečně dokončených plavidel na trh, jestliže výrobce nebo dovozce v souladu přílohou III prohlásí, že jsou určena k dokončení jinými výrobci.
3. Členské státy nebrání tomu, aby byly na trh dodávány součásti, které jsou v souladu s touto směrnicí a které jsou určeny k montáži do plavidel v souladu s prohlášením výrobce nebo dovozce podle článku 15, nebo aby byly tyto části uváděny do provozu.
4. Členské státy nebrání dodávání na trh nebo uvádění do provozu v případě žádného z následujících hnacích motorů:
a)
motory splňující požadavky této směrnice bez ohledu na to, zda jsou zabudovány do plavidla, či nikoli;
b)
motory zabudované do plavidla, jejichž typ byl schválen podle směrnice 97/68/ES a jež jsou ve shodě s mezními hodnotami emisí etap IIIA, IIIB nebo IV pro vznětové motory používané k jinému účelu než k pohonu vnitrozemských plavidel, lokomotiv a motorových vozů podle bodu 4.1.2 přílohy I uvedené směrnice, jsou-li v souladu s touto směrnicí, s výjimkou požadavků na výfukové emise podle přílohy I části B;
c)
motory zabudované do plavidla, jejichž typ byl schválen podle nařízení (ES) č. 595/2009, jsou-li v souladu s touto směrnicí, s výjimkou požadavků na výfukové emise podle přílohy I části B.
Písmena b) a c) prvního pododstavce se použijí za podmínky, že v případě motoru upravovaného pro instalaci na plavidle osoba provádějící danou úpravu zajistí, aby byla úprava provedena při plném zohlednění údajů a dalších informací dostupných od výrobce motoru, aby bylo zaručeno, že po instalaci provedené v souladu s návodem k instalaci poskytnutým osobou provádějící danou úpravu bude motor i nadále splňovat požadavky týkající se výfukových emisí, a to buď podle směrnice 97/68/ES, nebo podle nařízení (ES) č. 595/2009, v souladu s prohlášením výrobce. Osoba provádějící úpravu motoru prohlásí v souladu s článkem 15, že po instalaci provedené v souladu s návodem k instalaci poskytnutým osobou provádějící danou úpravu bude motor nadále splňovat požadavky týkající se výfukových emisí, a to buď podle směrnice 97/68/ES, nebo podle nařízení (ES) č. 595/2009, v souladu s prohlášením výrobce.
5. Členské státy na veletrzích, výstavách, při předvádění a jiných podobných událostech nebrání předvádění výrobků podle čl. 2 odst. 1, které nevyhovují této směrnici, za předpokladu, že viditelné označení zřetelně udává, že tyto výrobky nevyhovují této směrnici a nesmí být dodány na trh nebo uvedeny do provozu v Unii, dokud nebude zajištěn jejich soulad se směrnicí.
KAPITOLA II
POVINNOSTI HOSPODÁŘSKÝCH SUBJEKTŮ A SOUKROMÝCH DOVOZCŮ
Článek 7
Povinnosti výrobců
1. Při uvádění výrobků na trh musí výrobci zajistit, aby tyto výrobky byly navrhovány a vyrobeny v souladu s požadavky stanovenými v čl. 4 odst. 1 a v příloze I.
2. Výrobci vyhotoví technickou dokumentaci v souladu s článkem 25 a provedou nebo si nechají provést příslušný postup posouzení shody v souladu s články 19 až 22 a článkem 24.
Byl-li soulad výrobku s platnými požadavky takovým postupem prokázán, vypracují výrobci prohlášení podle článku 15 a výrobek označí a připojí označení CE podle článků 17 a 18.
3. Výrobci uchovávají technickou dokumentaci a kopii prohlášení podle článku 15 po dobu 10 let od uvedení výrobku na trh.
4. Výrobci zajistí, aby byly zavedeny postupy, díky nimž sériová výroba zůstane ve shodě. Je třeba patřičně přihlédnout ke změnám návrhu nebo parametrů výrobku a změnám harmonizovaných norem, na jejichž základě se prohlašuje shoda výrobku.
Ve všech případech, kdy to je považováno za vhodné vzhledem k rizikům, která výrobek představuje, provádějí výrobci za účelem ochrany zdraví a bezpečnosti spotřebitelů zkoušky vzorků výrobků dodaných na trh, provádějí šetření a v případě nutnosti vedou knihy stížností, nevyhovujících výrobků a stažení výrobků z oběhu a průběžně o všech těchto kontrolních činnostech informují distributory.
5. Výrobci zajistí, aby bylo na jejich výrobcích uvedeno číslo typu, šarže nebo série nebo jiný prvek umožňující jejich identifikaci, nebo v případech, kdy to velikost nebo povaha součástí neumožňuje, aby byla požadovaná informace uvedena na obalu nebo v dokladu přiloženém k výrobku.
6. Výrobci uvedou na výrobku, nebo není-li to možné, na obalu nebo v dokladu přiloženém k výrobku, své jméno, zapsaný obchodní název nebo zapsanou ochrannou známku a adresu, na níž je lze kontaktovat. Adresa musí uvádět jediné místo, na kterém lze výrobce kontaktovat.
7. Výrobci zajistí, aby byly k výrobku v příručce uživatele přiloženy pokyny a bezpečnostní informace v jazyce nebo jazycích, kterým spotřebitelé a ostatní koncoví uživatelé mohou snadno rozumět a které určí dotčený členský stát.
8. Výrobci, kteří se domnívají nebo mají důvod se domnívat, že výrobek, který uvedli na trh, není ve shodě s touto směrnicí, přijmou okamžitě nezbytná nápravná opatření k uvedení výrobku do shody nebo k jeho případnému stažení z trhu nebo z oběhu. Dále, pokud výrobek představuje riziko, neprodleně o tom výrobci informují příslušné vnitrostátní orgány členských států, v nichž výrobek dodávali na trh, a uvedou podrobnosti, zejména o nesouladu a o přijatých nápravných opatřeních.
9. Výrobci předloží příslušnému vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody výrobku v jazyce, kterému tento orgán může snadno rozumět. Spolupracují s tímto orgánem na jeho žádost při činnostech, jejichž cílem je vyloučit rizika vyvolaná výrobky, které uvedli na trh.
Článek 8
Zplnomocnění zástupci
1. Výrobce může písemným pověřením jmenovat zplnomocněného zástupce.
2. Povinnosti stanovené v čl. 7 odst. 1 a vypracování technické dokumentace nesmí být součástí pověření zplnomocněného zástupce.
3. Zplnomocněný zástupce vykonává úkoly stanovené v pověření, které obdržel od výrobce. Pověření musí zplnomocněnému zástupci umožnit alespoň:
a)
uchovávat kopii prohlášení podle článku 15 a technickou dokumentaci pro potřeby vnitrostátních orgánů dozoru po dobu 10 let od uvedení výrobku na trh;
b)
poskytovat příslušnému vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody výrobku;
c)
spolupracovat s příslušnými vnitrostátními orgány na jejich žádost na opatřeních k vyloučení rizika vyvolaného výrobky, na které se vztahuje jeho pověření.
Článek 9
Povinnosti dovozců
1. Dovozci uvádějí na trh Unie pouze výrobky, které jsou v souladu s požadavky této směrnice.
2. Před uvedením výrobku na trh dovozci zajistí, aby výrobce provedl příslušný postup posouzení shody. Zajistí, aby výrobce vypracoval technickou dokumentaci, aby výrobek nesl označení CE podle článku 17, aby k němu byly přiloženy požadované doklady podle článku 15 a bodu 2.5 části A přílohy I, bodu 4 části B přílohy I a bodu 2 části C přílohy I a aby výrobce splnil požadavky stanovené v čl. 7 odst. 5 a 6.
Domnívá-li se dovozce nebo má-li důvod se domnívat, že výrobek není ve shodě s požadavky stanovenými v čl. 4 odst. 1 a v příloze I, nesmí uvést výrobek na trh, dokud nebude uveden do shody. Dále, pokud výrobek představuje riziko, informuje o tom dovozce výrobce, jakož i orgány dozoru nad trhem.
3. Dovozci uvedou na výrobku, nebo v případě součástí, kdy to není možné, na obalu nebo v dokladu přiloženém k výrobku své jméno, zapsaný obchodní název nebo zapsanou ochrannou známku a adresu, na níž je lze kontaktovat.
4. Dovozci zajistí, aby byly k výrobku v příručce uživatele přiloženy pokyny a bezpečnostní informace v jazyce nebo jazycích, kterým spotřebitelé a ostatní koncoví uživatelé mohou snadno rozumět a které určí dotčený členský stát.
5. Dovozci zajistí, aby v době, kdy nesou za výrobek odpovědnost, skladovací nebo přepravní podmínky neohrožovaly soulad výrobku s požadavky stanovenými v čl. 4 odst. 1 a v příloze I.
6. Ve všech případech, kdy to je považováno za vhodné vzhledem k rizikům, která výrobek představuje, provádějí dovozci za účelem ochrany zdraví a bezpečnosti spotřebitelů zkoušky vzorků výrobků dodaných na trh, provádějí šetření a v případě nutnosti vedou knihy stížností, nevyhovujících výrobků a stažení výrobků z oběhu a průběžně o všech těchto kontrolních činnostech informují distributory.
7. Dovozci, kteří se domnívají nebo mají důvod se domnívat, že výrobek, který uvedli na trh, není ve shodě s touto směrnicí, přijmou okamžitě nezbytná nápravná opatření k uvedení výrobku do shody nebo k jeho případnému stažení z trhu nebo z oběhu. Dále, pokud výrobek představuje riziko, neprodleně o tom dovozci informují příslušné vnitrostátní orgány členských států, v nichž výrobek dodávali na trh, a uvedou podrobnosti, zejména o nesouladu a o přijatých nápravných opatřeních.
8. Dovozci po dobu 10 let od uvedení výrobku na trh uchovávají kopii prohlášení podle článku 15 pro potřeby orgánů dozoru nad trhem a zajistí, aby těmto orgánům mohla být na vyžádání předložena technická dokumentace.
9. Dovozci předloží příslušnému vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody výrobku v jazyce, kterému tento orgán může snadno rozumět. Spolupracují s tímto orgánem na jeho žádost při činnostech, jejichž cílem je vyloučit rizika vyvolaná výrobky, které uvedli na trh.
Článek 10
Povinnosti distributorů
1. Při dodávání výrobku na trh distributoři jednají s řádnou péčí, pokud jde o požadavky této směrnice.
2. Distributoři před dodáním výrobku na trh ověří, zda nese označení CE podle článku 17, zda jsou k němu přiloženy požadované doklady podle čl. 7 odst. 7, článku 15 a bodu 2.5 části A přílohy I, bodu 4 části B přílohy I a bodu 2 části C přílohy I a pokyny a bezpečnostní informace v jazyce nebo jazycích, kterým spotřebitelé a ostatní koncoví uživatelé v členském státě, v němž má být výrobek dodáván na trh, mohou snadno rozumět, a zda výrobce a dovozce splnili požadavky stanovené v čl. 7 odst. 5 a 6 a v čl. 9 odst. 3.
Domnívá-li se distributor nebo má-li důvod se domnívat, že výrobek není ve shodě s požadavky stanovenými v čl. 4 odst. 1 a v příloze I, nesmí výrobek dodávat na trh, dokud nebude uveden do shody. Dále, pokud výrobek představuje riziko, informuje o tom distributor výrobce nebo dovozce, jakož i orgány dozoru nad trhem.
3. Distributoři zajistí, aby v době, kdy nesou za výrobek odpovědnost, skladovací a přepravní podmínky neohrožovaly jeho soulad s požadavky stanovenými v čl. 4 odst. 1 a v příloze I.
4. Distributoři, kteří se domnívají nebo mají důvod se domnívat, že výrobek, který dodali na trh, není ve shodě s touto směrnicí, zajistí, aby byla přijata nezbytná nápravná opatření k uvedení výrobku do shody nebo k jeho případnému stažení z trhu nebo z oběhu. Dále, pokud výrobek představuje riziko, neprodleně o tom distributoři informují příslušné vnitrostátní orgány členských států, v nichž výrobek dodávali na trh, a uvedou podrobnosti, zejména o nesouladu a o přijatých nápravných opatřeních.
5. Distributoři předloží příslušnému vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody výrobku. Spolupracují s tímto orgánem na jeho žádost při činnostech, jejichž cílem je vyloučit rizika vyvolaná výrobky, které dodali na trh.
Článek 11
Případy, kdy se povinnosti výrobců vztahují na dovozce a distributory
Dovozce nebo distributor je pro účely této směrnice považován za výrobce a vztahují se na něj povinnosti výrobce podle článku 7, pokud uvede výrobek na trh pod svým jménem nebo ochrannou známkou nebo pokud upraví výrobek, jenž byl na trh již uveden, takovým způsobem, který může ovlivnit jeho soulad s požadavky této směrnice.
Článek 12
Povinnosti soukromých dovozců
1. Pokud výrobce neplní povinnosti týkající se shody výrobku s touto směrnicí, soukromý dovozce před uvedením výrobku do provozu zajistí, aby byl výrobek navržen a vyroben v souladu s požadavky čl. 4 odst. 1 a přílohy I a povinnosti výrobce stanovené v čl. 7 odst. 2, 3, 7 a 9 splní nebo nechá splnit.
2. Není-li požadovaná technická dokumentace dostupná u výrobce, nechá ji soukromý dovozce vyhotovit s využitím příslušných odborných znalostí.
3. Soukromý dovozce zajistí, aby byly na výrobku uvedeny název a adresa oznámeného subjektu, který provedl posouzení shody výrobku.
Článek 13
Identifikace hospodářských subjektů
1. Hospodářské subjekty musí na žádost orgánů dozoru nad trhem identifikovat:
a)
každý hospodářský subjekt, který jim dodal výrobek;
b)
každý hospodářský subjekt, kterému dodaly výrobek.
Hospodářské subjekty musí být schopny poskytnout informace uvedené v prvním pododstavci po dobu 10 let poté, co jim byl výrobek dodán, a po dobu 10 let poté, co dodaly výrobek.
2. Soukromí dovozci na žádost orgánů dozoru nad trhem identifikují hospodářský subjekt, který jim výrobek dodal.
Soukromí dovozci musí být schopni poskytnout informace uvedené v prvním pododstavci po dobu 10 let poté, co jim byl výrobek dodán.
KAPITOLA III
SHODA VÝROBKU
Článek 14
Předpoklad shody
Předpokládá se, že výrobky, které jsou ve shodě s harmonizovanými normami nebo jejich částmi, na něž byly odkazy zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie, jsou ve shodě s požadavky, na které se tyto normy nebo jejich části vztahují, stanovenými v čl. 4 odst. 1 a v příloze I.
Článek 15
EU prohlášení o shodě a prohlášení podle přílohy III
1. EU prohlášení o shodě potvrzuje, že bylo prokázáno splnění požadavků uvedených v čl. 4 odst. 1 a v příloze I nebo požadavků uvedených v čl. 6 odst. 4 písm. b) nebo c).
2. EU prohlášení o shodě se vypracuje podle vzoru uvedeného v příloze IV této směrnice, obsahuje prvky stanovené v příslušných modulech uvedených v příloze II rozhodnutí č. 768/2008/ES a v příloze V této směrnice a je průběžně aktualizováno. Přeloží se do jazyka nebo jazyků požadovaných členským státem, v němž se výrobek dodává na trh nebo uvádí do provozu.
3. Vypracováním EU prohlášení o shodě přebírá výrobce, soukromý dovozce nebo osoba provádějící úpravu motoru podle čl. 6 odst. 4 písm. b) a c) odpovědnost za shodu výrobku.
4. EU prohlášení o shodě podle odstavce 3 se při dodávání na trh nebo uvádění do provozu přikládá k těmto výrobkům:
a)
plavidla;
b)
součásti, jsou-li uváděny na trh samostatně;
c)
hnací motory.
5. Prohlášení výrobce nebo dovozce podle přílohy III týkající se částečně dokončeného plavidla obsahuje prvky uvedené v uvedené příloze a přikládá se k částečně dokončenému plavidlu. Přeloží se do jazyka nebo jazyků požadovaných členským státem, v němž se výrobek dodává na trh.
Článek 16
Obecné zásady označení CE
Označení CE podléhá obecným zásadám uvedeným v článku 30 nařízení (ES) č. 765/2008.
Článek 17
Výrobky, které musí nést označení CE
1. Označením CE musí být při dodání na trh nebo uvedení do provozu opatřeny tyto výrobky:
a)
plavidla;
b)
součásti;
c)
hnací motory.
2. Členské státy předpokládají, že výrobky uvedené v odstavci 1, které nesou označení CE, jsou v souladu s touto směrnicí.
Článek 18
Pravidla a podmínky připojování označení CE
1. Označení CE se viditelně, čitelně a nesmazatelně připojí k výrobkům uvedeným v čl. 17 odst. 1. Pokud to v případě součástí není vzhledem k velikosti nebo povaze výrobku možné nebo odůvodněné, připojí se k obalu a průvodním dokumentům. V případě plavidel se označení CE připojí ke štítku výrobce, jenž je připevněn odděleně od identifikačního čísla plavidla. V případě hnacích motorů se označení CE připojí k motoru.
2. Označení CE se připojí před uvedením výrobku na trh nebo do provozu. Za označením CE a identifikačním číslem uvedeným v odstavci 3 může následovat piktogram nebo jakákoli jiná značka označující zvláštní riziko nebo použití.
3. Za označením CE následuje identifikační číslo oznámeného subjektu, je-li tento subjekt zapojen do kontrolní fáze výroby nebo do posouzení po zhotovení.
Identifikační číslo oznámeného subjektu připojí sám subjekt nebo je připojí podle jeho pokynů výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce či osoba uvedená v čl. 19 odst. 2, 3 nebo 4.
KAPITOLA IV
POSUZOVÁNÍ SHODY
Článek 19
Použitelné postupy posouzení shody
1. Výrobce použije před uvedením výrobků uvedených v čl. 2 odst. 1 na trh postupy stanovené v modulech uvedených v článcích 20, 21 a 22.
2. Soukromý dovozce použije před uvedením výrobku uvedeného v čl. 2 odst. 1 do provozu postup stanovený v článku 23, pokud posouzení shody dotčeného výrobku neprovedl výrobce.
3. Osoba, která uvádí hnací motor nebo plavidlo po větší úpravě na trh nebo do provozu, nebo osoba, která mění určený účel plavidla, na něž se nevztahuje tato směrnice, takovým způsobem, že plavidlo poté spadá do její působnosti, použije před uvedením výrobku na trh nebo do provozu postup stanovený v článku 23.
4. Osoba, která uvádí na trh plavidlo vyrobené pro vlastní potřebu před uplynutím pětiletého období uvedeného v čl. 2 odst. 2 písm. a) bodě vii), použije před uvedením výrobku na trh postup stanovený v článku 23.
Článek 20
Návrh a konstrukce
1. Pokud jde o návrh a konstrukci rekreačních plavidel, použijí se tyto postupy stanovené v příloze II rozhodnutí č. 768/2008/ES:
a)
u kategorií A a B uvedených v bodě 1 části A přílohy I:
i)
u rekreačních plavidel o délce trupu od 2,5 m do 12 m kterýkoli z těchto modulů:
-
modul A1 (interní řízení výroby a zkoušení výrobků pod dohledem),
-
modul B (EU přezkoušení typu) spolu s modulem C, D, E nebo F,
-
modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku),
-
modul H (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti),
ii)
u rekreačních plavidel o délce trupu od 12 m do 24 m kterýkoli z těchto modulů:
-
modul B (EU přezkoušení typu) spolu s modulem C, D, E nebo F,
-
modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku),
-
modul H (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti);
b)
u kategorie C uvedené v bodě 1 části A přílohy I:
i)
u rekreačních plavidel o délce trupu od 2,5 m do 12 m kterýkoli z těchto modulů:
-
jsou-li splněny harmonizované normy týkající se bodů 3.2 a 3.3 části A přílohy I: modul A (interní řízení výroby), modul A1 (interní řízení výroby a zkoušení výrobků pod dohledem), modul B (EU přezkoušení typu) spolu s modulem C, D, E nebo F, modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku) nebo modul H (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti),
-
nejsou-li splněny harmonizované normy týkající se bodů 3.2 a 3.3 části A přílohy I: modul A1 (interní řízení výroby a zkoušení výrobků pod dohledem), modul B (EU přezkoušení typu) spolu s modulem C, D, E nebo F, modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku) nebo modul H (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti),
ii)
u rekreačních plavidel o délce trupu od 12 m do 24 m kterýkoli z těchto modulů:
-
modul B (EU přezkoušení typu) spolu s modulem C, D, E nebo F,
-
modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku),
-
modul H (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti);
c)
u kategorie D uvedené v bodě 1 části A přílohy I:
u rekreačních plavidel o délce trupu od 2,5 m do 24 m kterýkoli z těchto modulů:
-
modul A (interní řízení výroby),
-
modul A1 (interní řízení výroby a zkoušení výrobků pod dohledem),
-
modul B (EU přezkoušení typu) spolu s modulem C, D, E nebo F,
-
modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku),
-
modul H (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti).
2. Pokud jde o návrh a konstrukci vodních skútrů, použije se kterýkoli z těchto postupů stanovených v příloze II rozhodnutí č. 768/2008/ES:
a)
modul A (interní řízení výroby);
b)
modul A1 (interní řízení výroby a zkoušení výrobků pod dohledem);
c)
modul B (EU přezkoušení typu) spolu s modulem C, D, E nebo F;
d)
modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku);
e)
modul H (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti).
3. Pokud jde o návrh a konstrukci součástí, použije se kterýkoli z těchto postupů stanovených v příloze II rozhodnutí č. 768/2008/ES:
a)
modul B (EU přezkoušení typu) spolu s modulem C, D, E nebo F;
b)
modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku);
c)
modul H (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti).
Článek 21
Výfukové emise
Pokud jde o výfukové emise, u výrobků uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. d) a e) použije výrobce motoru tyto postupy stanovené v příloze II rozhodnutí č. 768/2008/ES:
a)
provádějí-li se zkoušky podle harmonizované normy, kterýkoli z těchto modulů:
i)
modul B (EU přezkoušení typu) spolu s modulem C, D, E nebo F,
ii)
modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku),
iii)
modul H (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti);
b)
provádějí-li se zkoušky bez použití harmonizované normy, kterýkoli z těchto modulů:
i)
modul B (EU přezkoušení typu) spolu s modulem C1,
ii)
modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku).
Článek 22
Emise hluku
1. Pokud jde o emise hluku u rekreačních plavidel se záďovými hnacími motory bez zabudovaného výfukového systému nebo s vestavěnými hnacími motory a u rekreačních plavidel se záďovými hnacími motory bez zabudovaného výfukového systému nebo s vestavěnými hnacími motory, u nichž byla provedena větší úprava a které jsou následně uvedeny na trh do pěti let po této úpravě, použije výrobce tyto postupy stanovené v příloze II rozhodnutí č. 768/2008/ES:
a)
provádějí-li se zkoušky podle harmonizované normy pro měření hluku, kterýkoli z těchto modulů:
i)
modul A1 (interní řízení výroby a zkoušení výrobků pod dohledem),
ii)
modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku),
iii)
modul H (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti);
b)
provádějí-li se zkoušky bez použití harmonizované normy pro měření hluku, modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku);
c)
použije-li se k posouzení postup založený na Froudeho čísle a určení poměru výkon/výtlak, kterýkoli z těchto modulů:
i)
modul A (interní řízení výroby),
ii)
modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku),
iii)
modul H (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti).
2. Pokud jde o emise hluku u vodních skútrů a přívěsných hnacích motorů a záďových hnacích motorů se zabudovaným výfukovým systémem, které jsou určeny k instalaci na rekreačních plavidlech, použije výrobce vodního skútru nebo motoru tyto postupy stanovené v příloze II rozhodnutí č. 768/2008/ES:
a)
provádějí-li se zkoušky podle harmonizované normy pro měření hluku, kterýkoli z těchto modulů:
i)
modul A1 (interní řízení výroby a zkoušení výrobků pod dohledem),
ii)
modul G (shoda založená na ověření každého jednotlivého výrobku),
iii)
modul H (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti);
b)
provádějí-li se zkoušky bez použití harmonizované normy pro měření hluku, modul G (shoda založená na úplném zabezpečení jakosti).
Článek 23
Posuzování po zhotovení
Posuzování po zhotovení uvedené v čl. 19 odst. 2, 3 a 4 se provádí podle přílohy V.
Článek 24
Dodatečné požadavky
1. Použije-li se modul B podle přílohy II rozhodnutí č. 768/2008/ES, provede se EU přezkoušení typu způsobem popsaným v druhé odrážce bodu 2 zmíněného modulu.
Výrobní typ uvedený v modulu B může zahrnovat více variant výrobku, pokud:
a)
rozdíly mezi variantami neovlivňují úroveň bezpečnosti a ostatní požadavky týkající se způsobilosti výrobku a
b)
varianty výrobku jsou uvedeny v odpovídajícím certifikátu EU přezkoušení typu, v případě potřeby i prostřednictvím změn původního certifikátu.
2. Použije-li se modul A1 podle přílohy II rozhodnutí č. 768/2008/ES, provedou se zkoušky výrobku na jednom či více plavidlech představujících výrobu výrobce a použijí se dodatečné požadavky stanovené v příloze VI této směrnice.
3. Možnost využít akreditovaných vnitropodnikových subjektů, jak je uvedeno v modulech A1 a C1 podle přílohy II rozhodnutí č. 768/2008/ES, není použitelná.
4. Použije-li se modul F podle přílohy II rozhodnutí č. 768/2008/ES, použije se k posouzení shody s požadavky týkajícími se výfukových emisí postup popsaný v příloze VII této směrnice.
5. Použije-li se modul C podle přílohy II rozhodnutí č. 768/2008/ES, pokud jde o posouzení shody s požadavky této směrnice týkajícími se výfukových emisí, a jestliže výrobce nepoužívá příslušný systém jakosti popsaný v modulu H podle přílohy II rozhodnutí č. 768/2008/ES, oznámený subjekt, jejž si výrobce zvolil, provede nebo nechá provést kontroly výrobku v náhodně zvolených intervalech stanovených tímto subjektem, aby se ověřila kvalita interní kontroly výrobku. Pokud se zdá, že úroveň kvality není uspokojivá nebo že je nutné ověřit platnost údajů poskytnutých výrobcem, použije se postup stanovený v příloze VIII této směrnice.
Článek 25
Technická dokumentace
1. Technická dokumentace uvedená v čl. 7 odst. 2 obsahuje veškeré příslušné údaje a podrobnosti o prostředcích použitých výrobcem k zajištění toho, aby výrobek splňoval požadavky stanovené v čl. 4 odst. 1 a v příloze I. Obsahuje zejména příslušné dokumenty uvedené v příloze IX.
2. Technická dokumentace zajišťuje, aby byly návrh, konstrukce, fungování a posouzení shody jasně srozumitelné.
KAPITOLA V
OZNAMOVÁNÍ SUBJEKTŮ POSUZOVÁNÍ SHODY
Článek 26
Oznámení
Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům subjekty, které jsou oprávněné vykonávat jako třetí strany úkoly posuzování shody podle této směrnice.
Článek 27
Oznamující orgány
1. Členské státy určí oznamující orgán odpovědný za vytvoření a provádění nezbytných postupů posuzování a oznamování subjektů posuzování shody pro účely této směrnice a za kontrolu oznámených subjektů, včetně souladu s ustanoveními článku 32.
2. Členské státy mohou rozhodnout o tom, že posuzování a kontrolu uvedené v odstavci 1 provádí vnitrostátní akreditační orgán ve smyslu nařízení (ES) č. 765/2008 a v souladu s ním.
3. Pokud oznamující orgán přenese posuzování, oznamování nebo kontrolu uvedené v odstavci 1 na subjekt, který není ústředním orgánem veřejné správy, nebo takový subjekt těmito úkoly jinak pověří, musí být tento subjekt právnickou osobou a musí obdobně splňovat požadavky stanovené v článku 28. Dále musí tento subjekt přijmout opatření, aby byla pokryta odpovědnost vyplývající z jeho činností.
4. Oznamující orgán nese za úkoly vykonávané subjektem uvedeným v odstavci 3 plnou odpovědnost.
Článek 28
Požadavky týkající se oznamujících orgánů
1. Oznamující orgán je zřízen takovým způsobem, aby nedocházelo k žádnému střetu zájmů se subjekty posuzování shody.
2. Oznamující orgán je organizován a funguje tak, aby zabezpečil objektivitu a nestrannost svých činností.
3. Oznamující orgán je organizován takovým způsobem, aby každé rozhodnutí týkající se oznámení subjektu posuzování shody bylo přijato jinými příslušnými osobami než osobami, které provedly posouzení.
4. Oznamující orgán nenabízí ani neposkytuje žádné činnosti, které provádějí subjekty posuzování shody, ani neposkytuje poradenské služby na komerčním či konkurenčním základě.
5. Oznamující orgán zachovává důvěrnost informací, které obdržel.
6. Oznamující orgán má k dispozici dostatečný počet odborně způsobilých pracovníků, aby mohl řádně vykonávat své úkoly.
Článek 29
Informační povinnost oznamujících orgánů
Členské státy informují Komisi o svých postupech pro posuzování a oznamování subjektů posuzování shody a kontrolu oznámených subjektů a o veškerých změnách týkajících se těchto postupů.
Komise tyto informace zveřejní.
Článek 30
Požadavky týkající se oznámených subjektů
1. Pro účely oznámení podle této směrnice musí subjekt posuzování shody splňovat požadavky stanovené v odstavcích 2 až 11.
2. Subjekt posuzování shody je zřízen podle vnitrostátních právních předpisů a má právní subjektivitu.
3. Subjekt posuzování shody je třetím subjektem nezávislým na organizaci nebo výrobku, které posuzuje.
Za takovýto subjekt může být považován subjekt patřící k hospodářskému sdružení nebo profesnímu svazu, které zastupují podniky zapojené do navrhování, výroby, dodávání, montáže, používání nebo údržby výrobků, které tento subjekt posuzuje, pokud je prokázána jeho nezávislost a neexistence jakéhokoli střetu zájmů.
4. Subjekt posuzování shody, jeho nejvyšší vedení a pracovníci odpovědní za vykonávání úkolů posuzování shody nesmí být osobami, které navrhují, vyrábějí, dodávají, instalují, nakupují, vlastní, používají nebo udržují výrobky, jež posuzují, ani zástupci jakékoli z těchto stran. To nevylučuje používání posuzovaných výrobků, které jsou nezbytné pro činnost subjektu posuzování shody, ani používání takových výrobků k osobním účelům.
Subjekt posuzování shody, jeho nejvyšší vedení a pracovníci odpovědní za vykonávání úkolů posuzování shody se nesmějí přímo podílet na navrhování či výrobě, uvádění na trh, instalaci, používání nebo údržbě těchto výrobků ani nesmějí zastupovat strany, které se těmito činnostmi zabývají. Nesmějí vykonávat žádnou činnost, která by mohla ohrozit jejich nezávislý úsudek nebo důvěryhodnost ve vztahu k činnostem posuzování shody, pro něž byly tyto osoby oznámeny. To platí zejména pro poradenské služby.
Subjekty posuzování shody zajistí, aby činnosti jejich dceřiných společností nebo subdodavatelů neohrožovaly důvěrnost, objektivitu nebo nestrannost jejich činností posuzování shody.
5. Subjekt posuzování shody a jeho pracovníci provádějí posuzování shody na nejvyšší úrovni profesionální důvěryhodnosti a požadované odborné způsobilosti v konkrétní oblasti a nesmějí být vystaveni žádným tlakům a podnětům, zejména finančním, které by mohly ovlivnit jejich úsudek nebo výsledky jejich činností posuzování shody, zejména pokud jde o osoby nebo skupiny osob, které mají na výsledcích těchto činností zájem.
6. Subjekt posuzování shody musí být schopen vykonávat úkoly posuzování shody, které tomuto subjektu ukládají články 19 až 24 a pro něž byl oznámen, ať již tyto úkoly vykonává subjekt posuzování shody sám, nebo jsou vykonávány jeho jménem a na jeho odpovědnost.
Subjekt posuzování shody musí mít vždy a pro každý postup posuzování shody a každý druh nebo kategorii výrobků, pro něž byl oznámen, k dispozici potřebné:
a)
pracovníky s odbornými znalostmi a dostatečnými zkušenostmi potřebnými k plnění úkolů posuzování shody;
b)
popisy postupů, podle nichž je posuzování shody prováděno a jež zajišťují transparentnost těchto postupů a možnost jejich reprodukování.
Má zavedenu náležitou politiku a postupy pro rozlišení mezi úkoly, jež vykonává jako oznámený subjekt, a dalšími činnostmi;
c)
postupy pro výkon činností, jež řádně zohledňují velikost a strukturu podniku, odvětví, v němž působí, míru složitosti dané technologie výrobku a hromadnou nebo sériovou povahu výrobního procesu.
Subjekt posuzování shody musí mít prostředky nezbytné k řádnému plnění technických a administrativních úkolů spojených s činnostmi posuzování shody a musí mít přístup k veškerému potřebnému vybavení nebo zařízení.
7. Pracovníci odpovědní za výkon činností posuzování shody musí mít:
a)
dobrou technickou a odbornou přípravu zahrnující všechny činnosti posuzování shody, pro něž byl subjekt posuzování shody oznámen;
b)
uspokojivou znalost požadavků souvisejících s posuzováním, které provádějí, a odpovídající pravomoc toto posuzování provádět;
c)
náležité znalosti základních požadavků, příslušných harmonizovaných norem a příslušných harmonizačních právních předpisů Unie a příslušných vnitrostátních právních předpisů a musí jim rozumět;
d)
schopnost vypracovávat certifikáty, protokoly a zprávy prokazující, že byla posouzení provedena.
8. Musí být zaručena nestrannost subjektu posuzování shody, jeho nejvyššího vedení a pracovníků, kteří posuzování provádějí.
Odměňování nejvyššího vedení a pracovníků subjektu posuzování shody, kteří provádějí posuzování, nezávisí na počtu provedených posouzení ani na výsledcích těchto posouzení.
9. Subjekty posuzování shody uzavřou pojištění odpovědnosti za škodu, pokud tuto odpovědnost nepřevzal členský stát v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo pokud není za posuzování shody přímo odpovědný sám členský stát.
10. Pracovníci subjektu posuzování shody jsou povinni zachovávat služební tajemství, pokud jde o veškeré informace, které obdrželi při plnění svých úkolů podle článků 19 až 24 nebo podle jakéhokoli ustanovení vnitrostátních právních předpisů, kterým se provádějí, s výjimkou styku s příslušnými orgány členského státu, v němž vykonávají svou činnost. Vlastnická práva jsou chráněna.
11. Subjekty posuzování shody se podílejí na příslušných normalizačních činnostech a na činnostech koordinační skupiny oznámeného subjektu zřízené podle článku 42 nebo zajistí, aby byli jejich pracovníci, kteří provádějí posuzování, o těchto činnostech informováni, a jakožto všeobecné pokyny používají správní rozhodnutí a dokumenty, které jsou výsledkem práce této skupiny.
Článek 31
Předpoklad shody
Pokud subjekt posuzování shody prokáže svou shodu s kritérii stanovenými v příslušných harmonizovaných normách nebo jejich částech, na něž byly zveřejněny odkazy v Úředním věstníku Evropské unie, předpokládá se, že splňuje požadavky stanovené v článku 30 v rozsahu, v němž se použitelné harmonizované normy na tyto požadavky vztahují.
Článek 32
Pobočky oznámených subjektů a zadávání subdodávek
1. Pokud oznámený subjekt zadá konkrétní úkoly týkající se posuzování shody subdodavateli nebo dceřiné společnosti, zajistí, aby subdodavatel nebo dceřiná společnost splňovali požadavky stanovené v článku 30, a informuje o tom oznamující orgán.
2. Oznámené subjekty nesou plnou odpovědnost za úkoly provedené subdodavateli nebo dceřinými společnostmi bez ohledu na to, kde jsou tito subdodavatelé nebo dceřiné společnosti usazeni.
3. Činnosti lze zadat subdodavateli nebo dceřiné společnosti pouze se souhlasem zákazníka.
4. Oznámené subjekty uchovávají pro potřebu oznamujícího orgánu příslušné doklady týkající se posouzení kvalifikací subdodavatele nebo dceřiné společnosti a práce provedené subdodavatelem nebo dceřinou společností podle článků 19 až 24.
Článek 33
Žádost o oznámení
1. Subjekt posuzování shody podává žádost o oznámení oznamujícímu orgánu členského státu, v němž je usazen.
2. Součástí žádosti podle odstavce 1 je popis činností posuzování shody, modulu nebo modulů posuzování shody a výrobku nebo výrobků, pro něž se subjekt prohlašuje za způsobilý, jakož i osvědčení o akreditaci, pokud existuje, vydané vnitrostátním akreditačním orgánem, které potvrzuje, že subjekt posuzování shody splňuje požadavky stanovené v článku 30.
3. Nemůže-li dotčený subjekt posuzování shody předložit osvědčení o akreditaci, poskytne oznamujícímu orgánu veškeré doklady nezbytné k ověření, uznání a pravidelné kontrole svého souladu s požadavky stanovenými v článku 30.
Článek 34
Postup oznamování
1. Oznamující orgány mohou oznámit pouze subjekty posuzování shody, které splňují požadavky stanovené v článku 30.
2. Oznamující orgány oznamují Komisi a ostatním členským státům s použitím elektronického nástroje pro oznamování vyvinutého a spravovaného Komisí.
3. Oznámení obsahuje veškeré podrobnosti o činnostech posuzování shody, modulu nebo modulech posuzování shody, dotčeném výrobku nebo výrobcích a příslušné potvrzení o způsobilosti.
4. Pokud se oznámení nezakládá na osvědčení o akreditaci uvedeném v čl. 33 odst. 2, poskytne oznamující orgán Komisi a ostatním členským státům podklady, které prokazují způsobilost subjektu posuzování shody, a informace o zavedených opatřeních k zajištění toho, aby byl subjekt pravidelně kontrolován a i v budoucnu splňoval požadavky stanovené v článku 30.
5. Dotčený subjekt může vykonávat činnosti oznámeného subjektu pouze tehdy, pokud Komise nebo ostatní členské státy proti tomu nevznesly námitky do dvou týdnů po oznámení, pokud se použije osvědčení o akreditaci, nebo do dvou měsíců po oznámení, pokud se akreditace nepoužije.
Pouze takový subjekt se pro účely této směrnice považuje za oznámený subjekt.
6. Komisi a ostatním členským státům je třeba oznámit jakékoli následné významné změny týkající se oznámení.
Článek 35
Identifikační čísla a seznamy oznámených subjektů
1. Komise každému oznámenému subjektu přidělí identifikační číslo.
Přidělí mu jediné číslo i v případě, že je subjekt oznámen podle několika aktů Unie.
Oznámenému subjektu, jenž byl oznamujícím orgánem oprávněn k provádění posouzení shody po zhotovení, členské státy kromě toho přidělí identifikační kód.
2. Komise zveřejní seznam subjektů oznámených podle této směrnice, včetně přidělených identifikačních čísel a případně kódů, a činností, pro něž byly oznámeny.
Komise zajistí, aby byl tento seznam průběžně aktualizován.
Článek 36
Změny v oznámeních
1. Pokud oznamující orgán zjistí nebo je upozorněn na to, že oznámený subjekt již nesplňuje požadavky stanovené v článku 30 nebo neplní své povinnosti, omezí, pozastaví nebo případně zruší oznámení podle toho, jak je neplnění těchto požadavků nebo povinností závažné. Informuje o tom neprodleně Komisi a ostatní členské státy.
2. V případě omezení, pozastavení nebo zrušení oznámení nebo v případě, že oznámený subjekt ukončil svou činnost, zajistí oznamující členský stát, aby byly spisy tohoto subjektu buď zpracovány jiným oznámeným subjektem, nebo byly k dispozici příslušným oznamujícím orgánům a orgánům dozoru nad trhem na vyžádání.
Článek 37
Zpochybnění způsobilosti oznámených subjektů
1. Komise vyšetří všechny případy, v nichž má pochybnosti nebo je upozorněna na pochybnosti o způsobilosti oznámeného subjektu nebo o tom, zda oznámený subjekt nadále splňuje požadavky a povinnosti, které jsou mu uloženy.
2. Oznamující členský stát předloží Komisi na vyžádání všechny informace týkající se podkladů pro oznámení nebo zachování způsobilosti dotčeného subjektu.
3. Komise zajistí, aby se se všemi citlivými informacemi získanými v průběhu tohoto šetření nakládalo jako s důvěrnými.
4. Pokud Komise zjistí, že oznámený subjekt nesplňuje nebo přestal splňovat požadavky pro své oznámení, přijme prováděcí akt, jímž požádá oznamující členský stát, aby přijal nezbytná nápravná opatření, včetně případného zrušení oznámení.
Tento prováděcí akt se přijímá poradním postupem podle čl. 50 odst. 2.
Článek 38
Povinnosti týkající se činnosti oznámených subjektů
1. Oznámené subjekty provádějí posuzování shody v souladu s postupy posuzování shody stanovenými v článcích 19 až 24.
2. Posuzování shody se provádí přiměřeným způsobem, aby se zabránilo zbytečné zátěži hospodářských subjektů a soukromých dovozců. Subjekty posuzování shody při výkonu své činnosti řádně zohlední velikost a strukturu dotčeného podniku, odvětví, v němž působí, míru složitosti dané technologie výrobku a hromadnou nebo sériovou povahu výrobního procesu.
Tyto subjekty musí ovšem dodržovat míru přísnosti a úroveň ochrany, jež jsou vyžadovány, aby byl výrobek v souladu s touto směrnicí.
3. Pokud oznámený subjekt zjistí, že výrobce či soukromý dovozce nesplnili požadavky stanovené v čl. 4 odst. 1 a v příloze I nebo v odpovídajících harmonizovaných normách, vyžaduje, aby výrobce či soukromý dovozce přijali vhodná nápravná opatření, a nevydá certifikát shody.
4. Pokud v průběhu kontroly shody po vydání certifikátu oznámený subjekt zjistí, že výrobek již nesplňuje požadavky, vyžaduje, aby výrobce přijal vhodná nápravná opatření, a v případě nutnosti platnost certifikátu pozastaví nebo certifikát odejme.
5. Pokud nejsou nápravná opatření přijata nebo nemají požadovaný účinek, oznámený subjekt certifikáty omezí, pozastaví jejich platnost nebo je případně odejme.
Článek 39
Postup odvolání
Členské státy zajistí, aby bylo možné se proti rozhodnutím oznámených subjektů odvolat.
Článek 40
Informační povinnost oznámených subjektů
1. Oznámené subjekty informují oznamující orgán:
a)
o všech zamítnutích, omezeních, pozastaveních nebo odnětích certifikátu;
b)
o všech okolnostech majících vliv na rozsah a podmínky oznámení;
c)
o všech žádostech o informace o činnostech posuzování shody, které obdržely od orgánů dozoru nad trhem;
d)
na vyžádání o činnostech posuzování shody vykonaných v rámci působnosti jejich oznámení a o jakékoli jiné vykonané činnosti, včetně přeshraničních činností a zadávání subdodávek.
2. Oznámené subjekty poskytnou ostatním subjektům oznámeným podle této směrnice, které provádějí obdobné činnosti posuzování shody týkající se stejných výrobků, příslušné informace o otázkách týkajících se negativních a na vyžádání i pozitivních výsledků posuzování shody.
Článek 41
Výměna zkušeností
Komise organizačně zabezpečuje výměnu zkušeností mezi orgány členských států, které jsou zodpovědné za politiku oznamování.
Článek 42
Koordinace oznámených subjektů
Komise zajistí zavedení a řádné provádění vhodné koordinace a spolupráce mezi subjekty oznámenými podle této směrnice ve formě odvětvové skupiny nebo skupin oznámených subjektů.
Členské státy zajistí, aby se jimi oznámené subjekty účastnily práce této skupiny nebo skupin, a to přímo nebo prostřednictvím určených zástupců.
KAPITOLA VI
DOZOR NAD TRHEM UNIE, KONTROLA VÝROBKŮ VSTUPUJÍCÍCH NA TRH UNIE A OCHRANNÉ POSTUPY
Článek 43
Dozor nad trhem Unie a kontrola výrobků, které vstupují na trh Unie
Pro výrobky, na něž se vztahuje tato směrnice, se použije čl. 15 odst. 3 a články 16 až 29 nařízení (ES) č. 765/2008.
Článek 44
Postup pro nakládání s výrobky představujícími riziko na vnitrostátní úrovni
1. Pokud orgány dozoru nad trhem jednoho členského státu mají dostatečné důvody domnívat se, že výrobek, na nějž se vztahuje tato směrnice, představuje riziko pro zdraví či bezpečnost osob, majetek nebo životní prostředí, provedou hodnocení, zda dotčený výrobek splňuje všechny příslušné požadavky stanovené touto směrnicí. Příslušné hospodářské subjekty nebo soukromý dovozce podle potřeby spolupracují s orgány dozoru nad trhem.
Pokud v případě hospodářského subjektu orgány dozoru nad trhem v průběhu tohoto hodnocení zjistí, že výrobek nesplňuje požadavky stanovené touto směrnicí, vyžadují neprodleně, aby dotčený hospodářský subjekt přijal vhodná nápravná opatření k uvedení výrobku do souladu s těmito požadavky nebo aby výrobek stáhl z trhu nebo z oběhu ve lhůtě, kterou mohou stanovit a která je přiměřená povaze rizika.
Pokud v případě soukromého dovozce orgány dozoru nad trhem v průběhu tohoto hodnocení zjistí, že výrobek nesplňuje požadavky stanovené touto směrnicí, soukromý dovozce je neprodleně informován o vhodných nápravných opatřeních, která je třeba udělat k uvedení výrobku do souladu s těmito požadavky, nebo požádán, aby pozastavil uvádění výrobku do provozu nebo pozastavil jeho používání, a to způsobem přiměřeným povaze rizika.
Orgány dozoru nad trhem o tom informují příslušný oznámený subjekt.
Na opatření uvedená v druhém a třetím pododstavci se použije článek 21 nařízení (ES) č. 765/2008.
2. Domnívají-li se orgány dozoru nad trhem, že se nesoulad netýká pouze území daného členského státu, informují Komisi a ostatní členské státy o výsledcích hodnocení a o opatřeních, která má dotčený hospodářský subjekt na jejich žádost přijmout.
3. Hospodářský subjekt zajistí, aby byla vhodná nápravná opatření přijata u všech dotčených výrobků, které dodával na trh v celé Unii.
Soukromý dovozce zajistí, aby byla vhodná nápravná opatření přijata u výrobku, který dovezl do Unie pro vlastní potřebu.
4. Pokud příslušný hospodářský subjekt ve lhůtě zmíněné v odst. 1 druhém pododstavci nepřijme přiměřená nápravná opatření, přijmou orgány dozoru nad trhem všechna vhodná předběžná opatření s cílem zakázat nebo omezit dodávání výrobku na trh daného členského státu nebo výrobek stáhnout z trhu či z oběhu.
Pokud soukromý dovozce nepřijme přiměřená nápravná opatření, přijmou orgány dozoru nad trhem všechna vhodná předběžná opatření s cílem zakázat uvádění předmětného výrobku do provozu nebo zakázat či omezit jeho používání na území daného členského státu.
Orgány dozoru nad trhem o takových opatřeních informují neprodleně Komisi a ostatní členské státy.
5. Součástí informací uvedených v odstavci 4 jsou všechny dostupné podrobnosti, zejména údaje nezbytné pro identifikaci nevyhovujícího výrobku, údaje o původu výrobku, povaze uvedeného nesouladu a souvisejícího rizika, povaze a době trvání přijatých vnitrostátních opatření a argumenty dotčeného hospodářského subjektu nebo soukromého dovozce. Orgány dozoru nad trhem zejména uvedou, zda je důvodem nesouladu některý z těchto nedostatků:
a)
výrobek nesplňuje požadavky týkající se ochrany zdraví nebo bezpečnosti osob, ochrany majetku nebo životního prostředí stanovené v této směrnici; nebo
b)
nedostatky v harmonizovaných normách uvedených v článku 14, které jsou základem pro předpoklad shody.
6. Členské státy jiné než členský stát, který zahájil postup podle tohoto článku, neprodleně informují Komisi a ostatní členské státy o veškerých opatřeních, která přijaly, a o všech dostupných doplňujících údajích o nesouladu dotčeného výrobku a v případě nesouhlasu s oznámeným vnitrostátním opatřením o svých námitkách.
7. Pokud do tří měsíců od obdržení informací uvedených v odstavci 4 žádný členský stát ani Komise nevznese námitku proti předběžnému opatření přijatému členským státem, považuje se opatření za odůvodněné.
8. Členské státy zajistí, aby byla v souvislosti s dotčeným výrobkem neprodleně přijata vhodná omezující opatření, jako je stažení výrobku z jejich trhu.
Článek 45
Ochranný postup Unie
1. Pokud jsou po ukončení postupu stanoveného v čl. 44 odst. 3 a 4 vzneseny námitky proti opatření členského státu nebo pokud se Komise domnívá, že je vnitrostátní opatření v rozporu s právními předpisy Unie, zahájí Komise neprodleně konzultace s členskými státy a příslušným hospodářským subjektem nebo subjekty či se soukromým dovozcem a provede hodnocení vnitrostátního opatření. Na základě výsledků tohoto hodnocení Komise přijme prováděcí akt, jímž určí, zda je vnitrostátní opatření oprávněné, či nikoli.
Rozhodnutí Komise je určeno všem členským státům a Komise o něm neprodleně informuje členské státy a příslušný hospodářský subjekt nebo subjekty či soukromého dovozce.
2. Pokud je vnitrostátní opatření považováno za odůvodněné, všechny členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby byl nevyhovující výrobek stažen z jejich trhu, a informují o tom Komisi. Je-li vnitrostátní opatření považováno za neodůvodněné, dotčený členský stát toto opatření zruší.
3. Pokud je vnitrostátní opatření považováno za odůvodněné a nesoulad výrobku je přisuzován nedostatkům v harmonizovaných normách, jak je uvedeno v čl. 44 odst. 5 písm. b) této směrnice, Komise použije postup podle článku 11 nařízení (EU) č. 1025/2012.
Článek 46
Formální nesoulad
1. Aniž je dotčen článek 44, členský stát vyžaduje, aby příslušný hospodářský subjekt nebo soukromý dovozce odstranili nesoulad, pokud zjistí jeden z následujících nedostatků:
a)
označení CE bylo připojeno v rozporu s články 16, 17 nebo 18;
b)
označení CE podle článku 17 nebylo připojeno;
c)
nebylo vypracováno EU prohlášení o shodě ani prohlášení podle přílohy III;
d)
EU prohlášení o shodě nebo prohlášení podle přílohy III nebylo vypracováno správně;
e)
technická dokumentace chybí nebo je neúplná;
f)
informace podle čl. 7 odst. 6 nebo čl. 9 odst. 3 chybějí nebo jsou nepravdivé či neúplné;
g)
není splněn jakýkoli jiný správní požadavek stanovený v článku 7 či 9.
2. Pokud nesoulad uvedený v odstavci 1 nadále trvá, dotčený členský stát přijme všechna vhodná opatření a omezí nebo zakáže dodávání výrobku na trh nebo zajistí, aby byl výrobek stažen z oběhu nebo z trhu, nebo v případě výrobku dovezeného soukromým dovozcem pro vlastní potřebu, aby bylo zakázáno nebo omezeno jeho používání.
KAPITOLA VII
AKTY V PŘENESENÉ PRAVOMOCI A PROVÁDĚCÍ AKTY
Článek 47
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 48 s cílem změnit:
a)
v zájmu zohlednění pokroku v oblasti technických poznatků a nových vědeckých důkazů:
i)
body 2.3, 2.4 a 2.5 a oddíl 3 části B a oddíl 3 části C přílohy I,
ii)
přílohy VII a IX a
b)
přílohu V v zájmu zohlednění pokroku v oblasti technických poznatků, patřičnosti zajištění rovnocenné shody a nových vědeckých důkazů.
Článek 48
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 47 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 17. ledna 2014. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 47 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku dnem následujícím po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 47 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament ani Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 49
Prováděcí akty
1. V zájmu zohlednění pokroku v oblasti technických poznatků a za účelem zajištění jednotného uplatňování této směrnice může Komise přijmout prováděcí akty týkající se těchto oblastí:
a)
podrobné postupy k provádění článku 24, při zohlednění konkrétních potřeb posuzování shody u výrobků, na něž se vztahuje tato směrnice;
b)
podrobnosti k uplatňování kategorií plavidel podle bodu 1 části A přílohy I, včetně pokynů k používání meteorologické terminologie a měřicích stupnic, jež jsou v uvedeném bodu použity;
c)
podrobné postupy identifikace plavidla podle bodu 2.1 části A přílohy I, včetně objasnění terminologie, a postupy přidělování a správy kódů výrobce udělených výrobcům usazeným mimo Unii;
d)
informace uváděné na štítku výrobce podle bodu 2.2 části A přílohy I;
e)
uplatňování předpisů o navigačních světlech uvedených v bodu 5.7 části A přílohy I;
f)
opatření pro zabránění odtoku nečistot podle bodu 5.8 části A přílohy I, zejména pokud jde o nakládání s fekálními nádržemi;
g)
instalace a testování plynových zařízení a trvale instalovaných plynových soustav na plavidle;
h)
formát a obsah příručky uživatele plavidla;
i)
formát a obsah dotazníku pro podávání zpráv, jejž mají členské státy vyplnit podle článku 51.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 50 odst. 3.
2. V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech, kdy určitý výrobek představuje závažné riziko pro zdraví a bezpečnost osob, majetek nebo životní prostředí, přijme Komise s ohledem na odst. 1 písm. a), b), e), f) a g) okamžitě použitelné prováděcí akty postupem podle čl. 50 odst. 4.
Článek 50
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
4. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
5. Výbor je Komisí konzultován v jakékoli záležitosti, v jejímž případě konzultaci odvětvových odborníků vyžaduje nařízení (EU) č. 1025/2012 nebo jakékoli jiné právní předpisy Unie.
6. Výbor může mimoto přezkoumávat jakoukoli další otázku týkající se uplatňování této směrnice, kterou může v souladu s jeho jednacím řádem vznést předseda nebo zástupce některého členského státu.
KAPITOLA VIII
ZVLÁŠTNÍ SPRÁVNÍ USTANOVENÍ
Článek 51
Podávání zpráv
Do 18. ledna 2021 a poté každých pět let vyplní členské státy dotazník vydaný Komisí ohledně uplatňování této směrnice.
Do 18. ledna 2022 a poté každých pět let Komise s ohledem na odpovědi členských států uvedené v dotazníku podle odstavce 1 vypracuje zprávu o provádění této směrnice a předloží ji Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 52
Přezkum
Do 18. ledna 2022 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o:
a)
technické proveditelnosti dalšího snížení emisí hnacích motorů pro použití na moři a zavedení požadavků týkajících se emisí způsobených vypařováním a palivových nádrží ve vztahu k hnacím motorům a systémům, a to se zřetelem k nákladové účinnosti technologií a k potřebě dohodnout pro dané odvětví celosvětově harmonizované hodnoty, při zohlednění veškerých významných tržních iniciativ, a
b)
dopadu kategorií plavidel uvedených v příloze I, založených na odolnosti vůči síle větru a významné výšce vln, na informace pro spotřebitele a na výrobce, zejména na malé a střední podniky, s přihlédnutím k vývoji v oblasti mezinárodní normalizace. Tato zpráva obsahuje hodnocení otázky, zda je třeba kategorie plavidel dále upřesnit nebo členit, a případně návrhy dalších podkategorií.
Zprávy podle prvního pododstavce písm. a) a b) jsou případně doplněny legislativními návrhy.
Článek 53
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro ukládání sankcí použitelná v případě porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice, přičemž tyto sankce mohou zahrnovat trestní sankce za vážná porušení, a přijmou veškerá opatření nezbytná pro zajištění jejich uplatňování.
Stanovené sankce jsou účinné, přiměřené a odrazující a mohou být zvýšeny, pokud se příslušný hospodářský subjekt nebo soukromý dovozce již dříve dopustil podobného porušení této směrnice.
KAPITOLA IX
ZÁVĚREČNÁ A PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
Článek 54
Provedení
1. Členské státy nejpozději do 18. ledna 2016 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Znění těchto předpisů neprodleně sdělí Komisi.
Členské státy použijí tyto předpisy ode dne 18. ledna 2016. Tyto předpisy přijaté členskými státy obsahují odkaz na tuto směrnici nebo je takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 55
Přechodné období
1. Členské státy nebrání tomu, aby výrobky, na něž se vztahuje směrnice 94/25/ES, byly dodávány na trh nebo byly uváděny do provozu, pokud jsou v souladu s uvedenou směrnicí a pokud byly uvedeny na trh nebo do provozu před 18. lednem 2017.
2. Členské státy nebrání tomu, aby přívěsné zážehové hnací motory s výkonem 15 kW nebo nižším byly dodávány na trh nebo uváděny do provozu, pokud splňují mezní hodnoty výfukových emisí pro etapu I stanovené v bodě 2.1 části B přílohy I a byly vyrobeny malými a středními podniky vymezenými v doporučení Komise 2003/361/ES (14) a uvedeny na trh před 18. lednem 2020.
Článek 56
Zrušení
Směrnice 94/25/ES se zrušuje s účinkem ode dne 18. ledna 2016. Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 57
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 58
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 20. listopadu 2013.
DIRECTIVA 2013/53/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
din 20 noiembrie 2013
privind ambarcațiunile de agrement și motovehiculele nautice și de abrogare a Directivei 94/25/CE
(Text cu relevanță pentru SEE)
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 114,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
întrucât:
(1)
Directiva 94/25/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 iunie 1994 de apropiere a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la ambarcațiunile de agrement (3) a fost adoptată în contextul creării pieței interne în vederea armonizării caracteristicilor în materie de siguranță ale ambarcațiunilor de agrement în toate statele membre și pentru eliminarea obstacolelor în calea comerțului cu ambarcațiunile de agrement între statele membre.
(2)
Inițial, Directiva 94/25/CE nu acoperea decât ambarcațiunile de agrement cu o lungime a corpului minimă de 2,5 m și cu o lungime maximă de 24 m. Directiva 2003/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 iunie 2003 de modificare a Directivei 94/25/CE (4) a extins domeniul de aplicare al Directivei 94/25/CE astfel încât acesta să includă motovehiculele nautice și a integrat cerințe privind protecția mediului în directiva modificată prin adoptarea de limite pentru emisiile de gaze de eșapament (CO, HC, NOx și particule) și de limite referitoare la zgomot pentru motoarele de propulsie, atât pentru motoarele cu aprindere prin compresie, cât și pentru motoarele cu aprindere prin scânteie.
(3)
Directiva 94/25/CE se bazează pe principiile noii abordări, stabilite prin Rezoluția Consiliului din 7 mai 1985 privind o nouă abordare a armonizării tehnice și a standardelor (5). Prin urmare, directiva stabilește numai cerințele esențiale cu privire la ambarcațiunile de agrement, în timp ce detaliile tehnice sunt adoptate de către Comitetul European de Standardizare (CEN) și Comitetul European de Standardizare în Electrotehnică (Cenelec), în conformitate cu Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 referitoare la procedura de furnizare de informații în domeniul standardelor, reglementărilor tehnice și al normelor privind serviciile societății informaționale (6). Conformitatea cu standardele armonizate astfel stabilite, ale căror numere de referință sunt publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, oferă prezumția de conformitate cu cerințele Directivei 94/25/CE. Experiența a demonstrat faptul că aceste principii de bază funcționează bine în acest sector și ar trebui să fie menținute și chiar promovate în continuare.
(4)
Progresul tehnologic de pe piață, cu toate acestea, a ridicat noi probleme referitor la cerințele privind mediul înconjurător prevăzute de Directiva 94/25/CE. Pentru a ține seama de progresul tehnologic și pentru a clarifica cadrul de reglementare aplicabil comercializării produselor reglementate prin prezenta directivă, anumite aspecte ale Directivei 94/25/CE ar trebui să fie revizuite și consolidate, iar în scopul clarității directiva respectivă ar trebui să fie abrogată și înlocuită de prezenta directivă.
(5)
Regulamentul (CE) nr. 765/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 iulie 2008 de stabilire a cerințelor de acreditare și de supraveghere a pieței în ceea ce privește comercializarea produselor (7) stabilește dispoziții orizontale privind acreditarea organismelor de evaluare a conformității, marcajul CE și cadrul de supraveghere a pieței Uniunii și controlarea produselor care intră pe piața Uniunii care se aplică, de asemenea, produselor reglementate prin prezenta directivă.
(6)
Decizia nr. 768/2008/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 iulie 2008 privind un cadru comun pentru comercializarea produselor (8) stabilește principii comune și dispoziții de referință pentru legislația bazată pe principiile noii abordări. Pentru a asigura coerența cu legislația sectorială privind alte produse, este adecvată alinierea anumitor dispoziții ale prezentei directive la dispozițiile deciziei menționate anterior, în măsura în care particularitățile sectoriale nu necesită soluții diferite. Prin urmare, anumite definiții, obligațiile generale pentru operatorii economici, prezumția de conformitate, normele privind marcajul CE, cerințele privind organismele de evaluare a conformității și procedurile de notificare, precum și dispozițiile privind procedurile de urmat în cazul produselor care prezintă un risc, ar trebui să fie aliniate la decizia respectivă. Regulamentul (UE) nr. 1025/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind standardizarea europeană (9) prevede o procedură pentru obiecțiile la standardele armonizate în cazul în care standardele respective nu satisfac în totalitate cerințele prezentei directive.
(7)
Pentru a facilita înțelegerea și aplicarea uniformă a prezentei directive de către operatorii economici și de către autoritățile naționale, domeniul de aplicare și definițiile prevăzute de Directiva 94/25/CE ar trebui clarificate. În special, ar trebui să se precizeze că vehiculele amfibii sunt excluse din domeniul de aplicare al prezentei directive. Este, de asemenea, necesar să se precizeze ce tip de canoe și caiace sunt excluse din domeniul de aplicare al prezentei directive și să se clarifice că doar motovehiculele nautice sportive și de agrement sunt reglementate de prezenta directivă.
(8)
De asemenea, este necesar să se prevadă definiții pentru noțiunile de „ambarcațiune construită pentru utilizare proprie”, „lungime a corpului” și „importator privat” specifice acestui sector, pentru a facilita înțelegerea și aplicarea uniformă a prezentei directive. Este necesară extinderea definiției actuale a noțiunii „motor de propulsie”, pentru a acoperi și soluțiile inovatoare privind propulsia.
(9)
Produsele care fac obiectul prezentei directive și care sunt introduse pe piața Uniunii sau puse în funcțiune ar trebui să fie conforme cu legislația relevantă a Uniunii, iar operatorii economici ar trebui să fie răspunzători pentru conformitatea produselor, în funcție de rolul respectiv pe care îl au în lanțul de distribuție, astfel încât să se asigure un nivel ridicat de protecție a intereselor publice, cum ar fi sănătatea, siguranța și protecția consumatorilor și a mediului, și să se garanteze concurența loială pe piața Uniunii.
(10)
Toți operatorii economici care intervin în lanțul de aprovizionare și de distribuție ar trebui să ia măsurile corespunzătoare pentru a se asigura că produsele reglementate de prezenta directivă nu pun în pericol sănătatea și siguranța persoanelor, a bunurilor sau a mediului dacă sunt corect construite și întreținute și că pun la dispoziție pe piață numai produse care sunt în conformitate cu legislația relevantă a Uniunii. Prezenta directivă ar trebui să prevadă o distribuire clară și proporțională a obligațiilor care corespund rolului fiecărui operator în lanțul de aprovizionare și de distribuție.
(11)
Deoarece anumite sarcini pot fi îndeplinite numai de producător, este necesar să se facă distincția clară între producător și operatorii din avalul lanțului de distribuție. De asemenea, este necesar să se facă o distincție clară între importator și distribuitor, deoarece importatorul introduce produse din țări terțe pe piața Uniunii. Astfel, importatorul ar trebui să se asigure că respectivele produse sunt conforme cu cerințele aplicabile ale Uniunii.
(12)
Producătorul, fiind persoana cu cele mai detaliate cunoștințe privind procesul de proiectare și de producție, este cel mai în măsură să efectueze procedura completă de evaluare a conformității. Evaluarea conformității ar trebui, așadar, să rămână exclusiv obligația producătorului.
(13)
Este necesar să se garanteze că produsele reglementate de prezenta directivă care intră pe piața Uniunii din țări terțe sunt conforme cu toate cerințele aplicabile în Uniune și, în special, că procedurile de evaluare corespunzătoare au fost efectuate de producători în ceea ce privește produsele respective. Prin urmare, ar trebui să se prevadă dispoziții care să impună importatorilor obligația de a se asigura că produsele pe care le introduc pe piață respectă cerințele aplicabile și că nu introduc pe piață produse care nu îndeplinesc cerințele respective sau prezintă riscuri. Pentru aceleași motive, ar trebui să se adopte, de asemenea, dispoziții care să impună importatorilor obligația de a asigura aplicarea procedurilor de evaluare a conformității și disponibilitatea marcajului CE și a documentației elaborate de producător pentru a fi inspectate de autoritățile de supraveghere.
(14)
În cazul în care distribuitorul pune la dispoziție pe piață un produs reglementat de prezenta directivă după ce acesta a fost introdus pe piață de producător sau de importator, acesta ar trebui să ia toate măsurile necesare pentru a se asigura că prin operațiunile sale de manipulare a produsului nu influențează negativ conformitatea acestuia. Atât importatorii, cât și distribuitorii ar trebui să ia toate măsurile necesare în contextul cerințelor aplicabile atunci când introduc sau pun la dispoziție pe piață produse.
(15)
În cazul în care introduc pe piață un produs reglementat de prezenta directivă, importatorii ar trebui să indice pe produs numele lor și adresa la care pot fi contactați. Ar trebui să fie prevăzute excepții în cazurile în care dimensiunea sau natura unei componente nu permite acest lucru.
(16)
Orice operator economic care introduce pe piață un produs sub numele sau marca sa sau care modifică un produs, într-un mod care ar putea afecta conformitatea acestuia cu cerințele aplicabile, ar trebui să fie considerat ca fiind producător și ar trebui să își asume obligațiile producătorului.
(17)
Distribuitorii și importatorii, fiind aproape de piață, ar trebui implicați în sarcinile de supraveghere a pieței derulate de autoritățile naționale competente și ar trebui să fie pregătiți să participe activ, furnizând autorităților respective toate informațiile necesare legate de produsul respectiv.
(18)
Importul de ambarcațiuni de agrement și motovehicule nautice din țări terțe în Uniune de către persoane fizice sau juridice stabilite pe teritoriul Uniunii este o caracteristică specifică a acestui sector. Cu toate acestea, Directiva 94/25/CE conține puține dispoziții care se aplică sau ar putea fi considerate drept aplicabile importatorilor privați în ceea ce privește efectuarea evaluării conformității (evaluarea postconstrucție). Prin urmare, este necesar să se clarifice celelalte obligații ale importatorilor privați, care ar trebui să fie, în principiu, armonizate cu cele ale producătorilor, cu unele excepții legate de natura necomercială a activităților lor.
(19)
Asigurarea trasabilității unui produs pe tot parcursul lanțului de distribuție contribuie la simplificarea și la eficientizarea supravegherii pieței. Un sistem de trasabilitate eficient facilitează sarcina autorităților de supraveghere a pieței de a identifica operatorii economici care au pus la dispoziție pe piață produse neconforme.
(20)
Din motive de claritate și coerență cu alte directive ale noii abordări, este necesar să se precizeze în mod explicit că produsele reglementate de prezenta directivă pot fi introduse pe piață sau puse în funcțiune numai în cazul în care acestea îndeplinesc cerința generală de a nu periclita sănătatea și siguranța persoanelor, a bunurilor sau a mediului și numai în cazul în care respectă cerințele esențiale prevăzute în prezenta directivă.
(21)
În cazul motoarelor adaptate pentru utilizarea în mediul marin ca motoare de propulsie, atunci când motorul inițial a fost deja omologat în conformitate cu Directiva 97/68/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1997 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la măsurile împotriva emisiei de poluanți gazoși și de pulberi provenind de la motoarele cu ardere internă care urmează să fie instalate pe echipamentele mobile fără destinație rutieră (10), sau cu Regulamentul (CE) nr. 595/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 iunie 2009 privind omologarea de tip a autovehiculelor și a motoarelor cu privire la emisiile provenite de la vehicule grele (Euro VI) și accesul la informații privind repararea și întreținerea vehiculelor (11), persoanele care adaptează motoare ar trebui să se poată baza pe declarația de conformitate emisă de producătorul inițial al motorului, cu condiția ca adaptările respective să nu fi modificat caracteristicile emisiilor de gaze de eșapament.
(22)
Opțiuni pentru reducerea suplimentară a limitelor emisiilor de gaze de eșapament ale motoarelor ambarcațiunilor de agrement au fost evaluate în raportul privind posibilitățile de îmbunătățire suplimentară a caracteristicilor motoarelor ambarcațiunilor de agrement în ceea ce privește protecția mediului, prezentat în temeiul articolului 2 din Directiva 2003/44/CE. Raportul respectiv a concluzionat că este oportun să se stabilească limite mai stricte decât cele prevăzute în Directiva 2003/44/CE. Limitele ar trebui stabilite la un nivel care reflectă dezvoltarea tehnologiilor de motoare marine mai ecologice și care permite progresul către armonizarea la nivel mondial a limitelor emisiilor de gaze de eșapament. Cu toate acestea, limitele referitoare la CO ar trebui să fie ridicate pentru a permite reducerea semnificativă a altor poluanți atmosferici în scopul de a reflecta fezabilitatea tehnologică și de a realiza punerea în aplicare în modul cel mai rapid posibil, asigurându-se totodată faptul că impactul socio-economic asupra acestui sector economic este acceptabil.
(23)
În funcție de categoria de combustibil și energie electrică, ar trebui să fie folosite ciclurile de încercare pentru motoarele în aplicații marine descrise în standardul armonizat corespunzător, iar până când acestea vor fi disponibile, ar trebui utilizate cele descrise în standardul ISO corespunzător, ținând seama de valorile stabilite în anexa I partea B punctul 2.3. Ar trebui să se elaboreze cicluri de încercare pentru toate motoarele cu ardere internă care fac parte din sistemul de propulsie, inclusiv instalațiile de propulsie hibride.
(24)
Combustibilii de încercare utilizați pentru evaluarea conformității ambarcațiunii cu limitele pentru emisii de gaze de eșapament ar trebui să reflecte componența combustibililor utilizați pe piața relevantă și, prin urmare, la omologarea de tip în Uniune ar trebui utilizați combustibili europeni de încercare. Cu toate acestea, având în vedere faptul că producătorii din țări terțe nu au acces la combustibili europeni de referință, este necesar să se permită ca autoritățile de omologare să accepte ca motoarele să fie testate cu alți combustibili de referință. Alegerea combustibililor de referință ar trebui, cu toate acestea, să se limiteze la specificațiile prevăzute în standardul ISO corespunzător pentru a asigura calitatea și comparabilitatea rezultatelor încercărilor.
(25)
Pentru a contribui la protecția mediului marin, este oportun să se adopte o cerință care impune instalarea obligatorie de rezervoare de stocare pe ambarcațiunile echipate cu toalete.
(26)
Statisticile referitoare la accidente arată că riscul de răsturnare a ambarcațiunilor de agrement cu mai multe corpuri locuibile este scăzut. În ciuda acestui risc redus, este adecvat să se ia în considerare că există un risc de răsturnare a ambarcațiunilor de agrement cu mai multe corpuri locuibile și, dacă sunt susceptibile de a se răsturna, ar trebui să continue să plutească în poziție răsturnată, iar salvarea să fie realizabilă.
(27)
În conformitate cu principiul subsidiarității, dispozițiile prezentei directive nu ar trebui să aducă atingere dreptului statelor membre de a stabili cerințele pe care le pot considera necesare privind navigația în anumite ape pentru a proteja mediul, inclusiv de poluare sonoră, configurația căilor navigabile și asigurarea siguranței acestora, cu condiția ca aceste dispoziții să nu necesite modificarea ambarcațiunilor care sunt conforme cu prezenta directivă și ca aceste dispoziții să fie justificate și proporționale în raport cu obiectivele urmărite.
(28)
Marcajul CE, care indică conformitatea unui produs, este consecința vizibilă a unui întreg proces cuprinzând evaluarea conformității în sensul larg. Principiile generale care reglementează marcajul CE sunt prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 765/2008. Normele care reglementează aplicarea marcajului CE pe ambarcațiuni, componente și motoare de propulsie ar trebui să fie stabilite prin prezenta directivă. Este oportun să se extindă obligația de a aplica marcajul CE, de asemenea, pe toate motoarele inboard și motoarele inboard cu propulsor orientabil fără evacuare integrată care sunt considerate conforme cu cerințele esențiale prevăzute în prezenta directivă.
(29)
Este foarte important să se clarifice pentru producători, importatori privați și utilizatori că aplicând marcajul CE, producătorul declară că produsul este conform cu toate cerințele aplicabile și că își asumă întreaga responsabilitate în acest sens.
(30)
Marcajul CE ar trebui să fie singurul marcaj de conformitate care să indice că produsul reglementat de prezenta directivă este în conformitate cu legislația de armonizare a Uniunii. Cu toate acestea, pot fi utilizate și alte marcaje în măsura în care acestea contribuie la îmbunătățirea protecției consumatorilor și nu intră în domeniul de aplicare a legislației de armonizare a Uniunii.
(31)
Pentru a asigura respectarea cerințelor esențiale, este necesară stabilirea unor proceduri adecvate de evaluare a conformității care urmează să fie urmate de către producător. Aceste proceduri ar trebui să fie stabilite în funcție de modulele de evaluare a conformității prevăzute prin Decizia nr. 768/2008/CE. Aceste proceduri ar trebui să fie concepute în funcție de gradul de risc care poate fi inerent pentru ambarcațiuni, motoare și componente. În consecință, fiecare categorie de conformitate ar trebui să fie completată printr-o procedură adecvată sau prin alegerea între mai multe proceduri echivalente.
(32)
Experiența a arătat că este oportun să se permită o gamă mai largă de module de evaluare a conformității pentru componente. În ceea ce privește evaluarea conformității cu cerințele privind emisiile de gaze de eșapament și de zgomot, ar trebui să se facă o distincție între cazurile în care standardele armonizate au fost utilizate și cele în care acestea nu au fost utilizate, deoarece, în ultimele cazuri, este justificat să se ceară o procedură de evaluare a conformității mai strictă. În plus, posibilitatea de a folosi datele cu privire la ambarcațiunea de referință pentru testarea emisiilor de zgomot ar trebui să fie suprimată, deoarece aceasta este superfluă și nu a fost utilizată în practică.
(33)
Pentru a furniza informații clare despre mediul de funcționare acceptabil al ambarcațiunilor, denumirile categoriilor de proiectare a ambarcațiunilor ar trebui să se bazeze numai pe condițiile de mediu esențiale pentru navigație, și anume forța vântului și înălțimea semnificativă a valurilor. Patru categorii de proiectare, și anume A, B, C și D, precizează intervale de forță a vântului și de înălțime semnificativă a valurilor pentru proiectare cu note explicative.
(34)
Directiva 94/25/CE conține norme privind evaluarea postconstrucție a ambarcațiunilor de agrement, desfășurată de orice persoană fizică sau juridică stabilită pe teritoriul Uniunii care introduce produsul pe piață sau îl pune în funcțiune, în cazul în care producătorul nu își îndeplinește responsabilitățile privind conformitatea produsului cu directiva. Din motive de coerență, este oportun să se extindă domeniul de aplicare al evaluării postconstrucție astfel încât să acopere nu numai ambarcațiunile de agrement, ci și motovehiculele nautice. Din motive de claritate, ar trebui să se prevadă în ce situații se poate utiliza evaluarea postconstrucție. În plus, în ceea ce privește importul, utilizarea acesteia ar trebui să fie limitată la cazuri de import necomercial de către importatorii privați pentru a împiedica orice abuz legat de utilizarea evaluării postconstrucție în scopuri comerciale. Este, de asemenea, necesar să se extindă obligația persoanei care solicită evaluarea postconstrucție de a prezenta documente către organismul notificat, pentru a se asigura o evaluare fiabilă a conformității produsului de către organismul notificat.
(35)
Deoarece se impune să se asigure pe întregul teritoriu al Uniunii un nivel ridicat uniform de performanță a organismelor care efectuează evaluarea conformității pentru produsele reglementate prin prezenta directivă și deoarece toate aceste organisme ar trebui să își îndeplinească funcțiile la același nivel și în condiții de concurență loială, ar trebui să fie stabilite cerințe obligatorii pentru organismele de evaluare a conformității care doresc să fie notificate pentru a oferi servicii de evaluare a conformității în temeiul prezentei directive.
(36)
Pentru a se asigura un nivel coerent al calității la realizarea evaluării conformității produselor reglementate prin prezenta directivă, este necesar nu numai să se consolideze cerințele care trebuie să fie îndeplinite de către organismele de evaluare a conformității, care doresc să fie notificate, ci și să se stabilească în paralel cerințele care trebuie să fie îndeplinite de autoritățile care notifică și de alte organisme implicate în evaluarea, notificarea și monitorizarea organismelor notificate.
(37)
Regulamentul (CE) nr. 765/2008 completează și consolidează cadrul existent de supraveghere a pieței produselor reglementate de legislația de armonizare a Uniunii, inclusiv a produselor reglementate de prezenta directivă. Prin urmare, statele membre ar trebui să organizeze și să efectueze supravegherea pieței produselor respective, în conformitate cu regulamentul menționat anterior și, după caz, în conformitate cu Directiva 2001/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 decembrie 2001 privind siguranța generală a produselor (12).
(38)
Pentru a crește transparența și a reduce timpul de prelucrare, este necesar să se îmbunătățească procedura de salvgardare în vigoare care permite Comisiei să examineze justificarea unei măsuri luate de către un stat membru împotriva produselor pe care le consideră ca fiind neconforme, cu scopul de a o face mai eficientă și de a utiliza expertiza disponibilă în statele membre.
(39)
Sistemul existent ar trebui să fie completat printr-o procedură care să permită părților interesate să fie informate cu privire la măsurile adoptate în privința produselor reglementate prin prezenta directivă, care prezintă riscuri pentru sănătatea și siguranța persoanelor sau cu privire la alte aspecte de protecție a interesului public. De asemenea, acest sistem ar trebui să permită autorităților de supraveghere a pieței ca, în cooperare cu operatorii economici relevanți, să acționeze din timp cu privire la astfel de produse.
(40)
În cazul în care statele membre și Comisia sunt de acord cu privire la justificarea unei măsuri luate de un stat membru, nu ar fi necesară intervenția ulterioară a Comisiei.
(41)
Pentru a ține seama de progresul cunoștințelor tehnice și de noile dovezi științifice, competența de a adopta acte legislative în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene ar trebui să fie delegată Comisiei pentru a modifica punctele 2.3, 2.4 și 2.5, precum și secțiunea 3 din partea B și secțiunea 3 din partea C ale anexei I și anexele V, VII și IX. În viitor, acest lucru va permite Comisiei să includă cicluri de încercare pentru motoarele hibride și să introducă combustibili de încercare amestecați cu biocombustibili în tabelul de combustibili de încercare, după ce combustibilii de încercare respectivi au fost acceptați la nivel internațional. Este deosebit de important ca, pe parcursul activităților sale pregătitoare, Comisia să efectueze consultări corespunzătoare, inclusiv la nivel de experți. Atunci când pregătește și elaborează acte delegate, Comisia ar trebui să asigure transmiterea simultană, la timp și adecvată a documentelor relevante către Parlamentul European și Consiliu.
(42)
Pentru a asigura condiții uniforme de punere în aplicare a prezentei directive, ar trebui conferite Comisiei competențe de executare. Respectivele competențe ar trebui exercitate în conformitate cu dispozițiile Regulamentului (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie (13).
(43)
Procedura de consultare ar trebui să fie utilizată pentru adoptarea de acte de punere în aplicare care necesită adoptarea de către statul membru de notificare a măsurilor corective necesare în ceea ce privește organismele notificate care nu îndeplinesc sau nu mai îndeplinesc cerințele pentru a fi notificate.
(44)
Procedura de examinare ar trebui să fie folosită pentru adoptarea actelor de punere în aplicare pentru a garanta că această directivă va fi aplicată într-un mod uniform, în special în ceea ce privește dispozițiile suplimentare prevăzute la articolul 24 privind procedurile de evaluare a conformității și în ceea ce privește cerințele privind categoriile de proiectare a ambarcațiunilor, identificarea ambarcațiunilor, plăcuța constructorului, manualul proprietarului, sistemul de alimentare cu gaz, prevenirea deversării, chestionarul de raportare și luminile de navigație.
(45)
Prin intermediul actelor de punere în aplicare și, având în vedere natura specială a acestora, acționând fără aplicarea Regulamentului (UE) nr. 182/2011, Comisia ar trebui să determine dacă măsurile adoptate de statele membre în ceea ce privește produsele care prezintă riscuri pentru sănătatea sau siguranța persoanelor, a bunurilor sau a mediului sunt justificate.
(46)
Comisia ar trebui să adopte acte de punere în aplicare imediat aplicabile atunci când, în cazuri justificate corespunzător privind evaluarea conformității, categoriile de proiectare a ambarcațiunilor, luminile de navigație, prevenirea deversării și instalațiile alimentate cu gaz care prezintă riscuri pentru sănătatea sau siguranța persoanelor, a bunurilor sau a mediului, acestea sunt necesare din motive imperioase de urgență.
(47)
Conform practicii stabilite, comitetul instituit prin prezenta directivă poate juca un rol util în examinarea aspectelor privind aplicarea prezentei directive semnalate fie de președintele său, fie de reprezentanții statelor membre, în conformitate cu regulamentul său de procedură.
(48)
Pentru a asigura monitorizarea și eficiența prezentei directive, statele membre ar trebui să completeze un chestionar privind aplicarea prezentei directive. În acest caz, Comisia ar trebui să redacteze și să publice un raport privind aplicarea prezentei directive.
(49)
Este necesar ca statele membre să stabilească norme referitoare la sancțiuni aplicabile în cazurile în care sunt încălcate dispozițiile prezentei directive și să se asigure că acestea sunt puse în aplicare. Sancțiunile respective ar trebui să fie eficace, proporționale și disuasive.
(50)
Pentru a oferi producătorilor și altor operatori economici timp suficient de adaptare la cerințele stabilite în prezenta directivă, este necesar să se prevadă o perioadă de tranziție suficientă după intrarea în vigoare a prezentei directive, perioadă în care produsele care respectă Directiva 94/25/CE pot fi încă introduse pe piață.
(51)
Pentru facilitarea aplicării prezentei directive de către producătorii mici și mijlocii de motoare outboard cu aprindere prin scânteie cu puteri mai mici sau egale cu 15 kW și pentru a le permite acestora să se adapteze la noile cerințe, este adecvat să se prevadă o perioadă de tranziție specifică pentru acești producători.
(52)
Deoarece obiectivul prezentei directive - și anume acela de a asigura un nivel ridicat de protecție a sănătății și siguranței oamenilor, și protecția mediului, garantând în același timp funcționarea pieței interne prin stabilirea unor cerințe armonizate pentru produsele reglementate de prezenta directivă și cerințe minime pentru supravegherea pieței - nu poate fi realizat în mod satisfăcător de către statele membre, dar având în vedere amploarea și efectele sale, poate fi realizat mai bine la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, enunțat la același articol, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea acestui obiectiv.
(53)
În consecință, Directiva 94/25/CE ar trebui abrogată,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
CAPITOLUL I
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Obiect
Prezenta directivă stabilește cerințe pentru proiectarea și fabricarea produselor menționate la articolul 2 alineatul (1), precum și norme privind libera lor circulație în Uniune.
Articolul 2
Domeniul de aplicare
(1) Prezenta directivă se aplică următoarelor produse:
(a)
ambarcațiuni de agrement și ambarcațiuni de agrement parțial finalizate;
(b)
motovehicule nautice și motovehicule nautice parțial finalizate;
(c)
componentele enumerate în anexa II, atunci când sunt introduse separat pe piața Uniunii, denumite în continuare „componentele”;
(d)
motoare de propulsie care sunt instalate sau sunt destinate special pentru a fi instalate pe sau în ambarcațiuni;
(e)
motoare de propulsie instalate pe sau în ambarcațiuni care fac obiectul unei modificări majore a motorului;
(f)
ambarcațiuni care fac obiectul unei transformări majore.
(2) Prezenta directivă nu se aplică următoarelor produse:
(a)
cu privire la cerințele referitoare la proiectare și construire stabilite în anexa I partea A:
(i)
ambarcațiuni concepute exclusiv pentru competiții sportive, inclusiv ambarcațiuni cu vâsle și ambarcațiunile destinate instruirii în canotaj, care au fost desemnate ca atare de către producător;
(ii)
canoe și caiace concepute pentru propulsie exclusiv prin forță umană, gondole și hidrobiciclete;
(iii)
planșe pentru surfing concepute exclusiv pentru propulsie eoliană și pentru a fi acționate de una sau mai multe persoane care stau în picioare;
(iv)
planșe pentru surfing;
(v)
originale și copii individuale ale ambarcațiunilor istorice, concepute înainte de 1950, construite în cea mai mare parte din materiale originale și desemnate ca atare de către producător;
(vi)
ambarcațiuni experimentale, cu condiția să nu fie introduse pe piața Uniunii;
(vii)
ambarcațiuni construite pentru utilizare personală, cu condiția să nu fie ulterior introduse pe piața Uniunii în decursul unei perioade de cinci ani de la punerea în funcțiune a ambarcațiunii;
(viii)
ambarcațiuni special destinate să aibă echipaj și să transporte pasageri în scop comercial, fără a aduce atingere alineatului (3), indiferent de numărul pasagerilor;
(ix)
submersibile;
(x)
ambarcațiuni pe pernă de aer;
(xi)
ambarcațiuni pe aripi portante;
(xii)
ambarcațiuni propulsate cu aburi produși prin combustie externă pe bază de cărbune, cocs, lemn, petrol sau gaz;
(xiii)
vehicule amfibii, de exemplu, autovehicule cu tracțiune pe roți sau pe șenile, care sunt capabile de funcționare atât pe apă, cât și pe uscat;
(b)
cu privire la cerințele privind emisiile de gaze de eșapament prevăzute în anexa I partea B:
(i)
motoare de propulsie instalate sau destinate în mod special instalării pe următoarele produse:
-
ambarcațiuni concepute exclusiv pentru competiții sportive care au fost desemnate ca atare de către producător;
-
ambarcațiuni experimentale, cu condiția să nu fie introduse pe piața Uniunii;
-
ambarcațiuni special destinate să aibă echipaj și să transporte pasageri în scop comercial, fără a aduce atingere alineatului (3), indiferent de numărul pasagerilor;
-
submersibile;
-
ambarcațiuni pe pernă de aer;
-
ambarcațiuni pe aripi portante;
-
vehicule amfibii, de exemplu, autovehicule cu tracțiune pe roți sau pe șenile, care sunt capabile de funcționare atât pe apă, cât și pe uscat;
(ii)
originale și copii individuale ale motoarelor de propulsie istorice, realizate pe baza unor modele concepute înainte de 1950, care nu sunt produse în serie și sunt instalate pe ambarcațiunile prevăzute la litera (a) punctele (v) sau (vii);
(iii)
motoare de propulsie construite pentru utilizare proprie, cu condiția să nu fie introduse ulterior pe piața Uniunii în decursul unei perioade de cinci ani de la punerea în funcțiune a ambarcațiunii;
(c)
cu privire la cerințele privind emisiile de zgomot prevăzute în anexa I partea C:
(i)
toate ambarcațiunile prevăzute la litera (b);
(ii)
ambarcațiuni construite pentru utilizare personală, cu condiția să nu fie ulterior introduse pe piața Uniunii pe o perioadă de cinci ani de la punerea în funcțiune a ambarcațiunii.
(3) Faptul că aceeași ambarcațiune poate fi utilizată pentru navlosire sau de asemenea pentru pregătirea în scopuri sportive și de agrement nu exclude ca aceasta să intre sub incidența prezentei directive atunci când este introdusă pe piața Uniunii în scopul agrementului.
Articolul 3
Definiții
În sensul prezentei directive, se aplică următoarele definiții:
1.
„ambarcațiune” înseamnă orice ambarcațiune de agrement sau motovehicul nautic;
2.
„ambarcațiune de agrement” înseamnă orice ambarcațiune de orice tip, cu excepția motovehiculelor nautice, destinată a fi utilizată în scopuri sportive și de agrement, având o lungime a corpului între 2,5 m și 24 m, indiferent de modul de propulsie;
3.
„motovehicul nautic” înseamnă o ambarcațiune destinată utilizării în scopuri sportive și de agrement, având o lungime a corpului mai mică de 4 m, care utilizează un motor de propulsie cu o pompă cu jet de apă ca sursă principală de propulsie și concepută să fie operată de către una sau mai multe persoane care stau jos, în picioare sau în genunchi, mai degrabă pe corpul ambarcațiunii decât în interiorul acesteia;
4.
„ambarcațiune construită pentru utilizare proprie” înseamnă o ambarcațiune construită în cea mai mare parte de către viitorul său utilizator, pentru utilizare proprie;
5.
„motor de propulsie” înseamnă orice motor cu ardere internă, cu aprindere prin scânteie sau prin compresie, utilizat direct sau indirect pentru propulsie;
6.
„modificare majoră a motorului” înseamnă modificarea unui motor de propulsie care poate eventual cauza depășirea de către motor a limitelor pentru emisii stabilite în anexa I partea B sau poate mări puterea nominală a motorului cu peste 15 %;
7.
„transformări majore ale ambarcațiunii” înseamnă o transformare a unei ambarcațiuni care schimbă modul de propulsie a acesteia, implică o modificare majoră a motorului sau modifică ambarcațiunea într-o asemenea măsură încât ar putea să nu îndeplinească cerințele esențiale aplicabile în materie de siguranță și de mediu prevăzute în prezenta directivă;
8.
„mod de propulsie” înseamnă metoda prin care este propulsată ambarcațiunea;
9.
„familie de motoare” înseamnă gruparea de motoare efectuată de producător, care, prin proiectarea lor, au caracteristici similare privind emisiile de gaze de eșapament sau de zgomot;
10.
„lungime a corpului” înseamnă lungimea corpului măsurată în conformitate cu standardul armonizat;
11.
„punere la dispoziție pe piață” înseamnă orice furnizare a unui produs în vederea distribuirii, consumului sau utilizării pe piața Uniunii, în cadrul unei activități comerciale, contra cost sau gratuit;
12.
„introducere pe piață” înseamnă punerea la dispoziție a unui produs pentru prima dată pe piața Uniunii;
13.
„punere în funcțiune” înseamnă folosirea pentru prima dată în Uniune de utilizatorul final a unui produs reglementat de prezenta directivă;
14.
„producător” înseamnă orice persoană fizică sau juridică care fabrică un produs sau care comandă proiectarea sau fabricarea unui produs și comercializează produsul respectiv sub numele sau marca comercială proprie;
15.
„reprezentant autorizat” înseamnă orice persoană fizică sau juridică stabilită în Uniune care a primit un mandat scris din partea producătorului pentru a acționa în numele acestuia în legătură cu sarcini specifice;
16.
„importator” înseamnă orice persoană fizică sau juridică stabilită în Uniune, care introduce pe piața Uniunii un produs dintr-o țară terță;
17.
„importator privat” înseamnă orice persoană fizică sau juridică stabilită în Uniune care importă în Uniune în cursul unei activități necomerciale un produs dintr-o țară terță cu intenția de a-l pune în funcțiune pentru uz propriu;
18.
„distribuitor” înseamnă orice persoană fizică sau juridică din lanțul de aprovizionare, alta decât producătorul sau importatorul, care pune la dispoziție pe piață un produs;
19.
„operatori economici” înseamnă producătorul, reprezentantul autorizat, importatorul și distribuitorul;
20.
„standard armonizat” înseamnă standard armonizat astfel cum este definit la articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 1025/2012;
21.
„acreditare” înseamnă acreditare astfel cum este definită la articolul 2 punctul 10 din Regulamentul (CE) nr. 765/2008;
22.
„organism național de acreditare” înseamnă organism național de acreditare, astfel cum este definit la articolul 2 punctul 11 din Regulamentul (CE) nr. 765/2008;
23.
„evaluare a conformității” înseamnă procesul care demonstrează dacă au fost respectate cerințele prevăzute în prezenta directivă referitoare la un produs;
24.
„organism de evaluare a conformității” înseamnă un organism care efectuează activități de evaluare a conformității, inclusiv etalonare, testare, certificare și inspecție;
25.
„rechemare” înseamnă orice măsură ce are scopul de a returna un produs care a fost pus deja la dispoziția utilizatorului final;
26.
„retragere” înseamnă orice măsură ce are scopul de a împiedica punerea la dispoziție pe piață a unui produs în lanțul de aprovizionare;
27.
„supraveghere a pieței” înseamnă activitățile desfășurate și măsurile luate de autoritățile publice pentru a asigura că produsele sunt conforme cerințelor aplicabile stabilite în legislația Uniunii de armonizare și că nu pun în pericol sănătatea, siguranța sau alte aspecte referitoare la protecția intereselor publice;
28.
„marcaj CE” înseamnă un marcaj prin care producătorul indică faptul că produsul este în conformitate cu cerințele aplicabile stabilite în legislația Uniunii de armonizare care prevede aplicarea respectivului marcaj pe produs;
29.
„legislația Uniunii de armonizare” înseamnă orice legislație a Uniunii care armonizează condițiile de comercializare a produselor.
Articolul 4
Cerințe esențiale
(1) Produsele menționate la articolul 2 alineatul (1) pot fi puse la dispoziție sau puse în funcțiune doar în cazul în care nu pun în pericol sănătatea și siguranța persoanelor, a bunurilor sau a mediului, dacă sunt corect întreținute și utilizate în conformitate cu scopul căruia îi sunt destinate, și numai cu condiția ca acestea să îndeplinească cerințele esențiale aplicabile enunțate în anexa I.
(2) Statele membre se asigură că produsele menționate la articolul 2 alineatul (1) sunt puse la dispoziție pe piață sau puse în funcțiune numai dacă respectă cerințele de la alineatul (1).
Articolul 5
Dispozițiile naționale privind navigația
Prezenta directivă nu împiedică statele membre să adopte dispoziții privind navigația în anumite ape în scopul protecției mediului, pentru configurarea căilor navigabile, precum și pentru a asigura siguranța căilor navigabile, cu condiția ca aceste dispoziții să nu necesite modificarea ambarcațiunilor conforme cu prezenta directivă și ca dispozițiile respective să fie justificate și proporționale.
Articolul 6
Libera circulație
(1) Statele membre nu pot împiedica punerea la dispoziție pe piață sau, fără a aduce atingere articolului 5, punerea în funcțiune pe teritoriul lor a ambarcațiunilor care sunt conforme cu prezenta directivă.
(2) Statele membre nu pot împiedica punerea la dispoziție pe piață a ambarcațiunilor parțial finalizate, în cazul în care producătorul sau importatorul declară, în conformitate cu anexa III, că sunt destinate să fie finalizate de alte persoane.
(3) Statele membre nu pot împiedica punerea la dispoziție pe piață sau punerea în funcțiune a componentelor care sunt conforme cu prezenta directivă și care sunt destinate încorporării în ambarcațiuni, în conformitate cu declarația producătorului sau a importatorului, astfel cum este menționată la articolul 15.
(4) Statele membre nu pot împiedica punerea la dispoziție pe piață sau punerea în funcțiune a niciunuia din următoarele motoare de propulsie:
(a)
motoare, chiar montate pe ambarcațiuni, conforme cu prezenta directivă;
(b)
motoare montate pe ambarcațiuni și omologate în conformitate cu Directiva 97/68/CE care sunt conforme cu etapele III A, III B sau IV ale limitelor de emisii pentru motoarele AC utilizate în alte aplicații decât propulsia vaselor pentru navigație interioară, locomotivelor, automotoarelor, astfel cum se prevede în anexa I punctul 4.1.2 a directivei respective, conforme cu prezenta directivă, cu excepția cerințelor privind emisiile de gaze de eșapament prevăzute în anexa I partea B;
(c)
motoarele montate pe ambarcațiuni și omologate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 595/2009, conforme cu prezenta directivă, cu excepția cerințelor privind emisiile de gaze de eșapament prevăzute în anexa I partea B.
Literele (b) și (c) de la primul paragraf se aplică cu condiția ca, atunci când un motor este adaptat pentru instalarea pe o ambarcațiune, persoana care realizează adaptarea să se asigure că s-a ținut pe deplin cont de datele și de alte informații disponibile de la producătorul motorului pentru a se asigura că, atunci când este instalat în conformitate cu instrucțiunile de instalare furnizate de persoana care adaptează motorul, motorul respectiv continuă să îndeplinească cerințele privind emisiile de gaze de eșapament prevăzute fie în Directiva 97/68/CE, fie în Regulamentul (CE) nr. 595/2009, conform declarației producătorului motorului. Persoana care adaptează motorul declară, astfel cum se menționează la articolul 15, că motorul continuă să îndeplinească cerințele privind emisiile de gaze de eșapament prevăzute fie în Directiva 97/68/CE, fie în Regulamentul (CE) nr. 595/2009, conform declarației producătorului motorului, atunci când este instalat în conformitate cu instrucțiunile de instalare furnizate de persoana care adaptează motorul.
(5) La târguri, expoziții, demonstrații și la alte evenimente de acest tip, statele membre nu împiedică prezentarea produselor menționate la articolul 2 alineatul (1) care nu sunt conforme cu dispozițiile prezentei directive, cu condiția ca un semn vizibil să indice clar că aceste produse nu sunt conforme cu prezenta directivă și că nu vor fi puse la dispoziție sau puse în circulație în Uniune înainte ca acestea să devină conforme.
CAPITOLUL II
OBLIGAȚIILE OPERATORILOR ECONOMICI ȘI ALE IMPORTATORILOR PRIVAȚI
Articolul 7
Obligațiile producătorilor
(1) Atunci când introduc pe piață produsele lor, producătorii se asigură că acestea au fost proiectate și fabricate în conformitate cu cerințele prevăzute la articolul 4 alineatul (1) și în anexa I.
(2) Producătorii întocmesc documentația tehnică în conformitate cu articolul 25 și efectuează procedura aplicabilă de evaluare a conformității sau contractează efectuarea acesteia în conformitate cu articolele 19-22 și cu articolul 24.
În cazul în care s-a demonstrat conformitatea unui produs cu cerințele aplicabile prin procedura menționată, producătorii întocmesc o declarație, astfel cum se prevede la articolul 15 și marchează și aplică marcajul CE, astfel cum se prevede la articolele 17 și 18.
(3) Producătorii păstrează documentația tehnică și o copie a declarației, astfel cum se prevede la articolul 15, timp de 10 ani după ce produsul a fost introdus pe piață.
(4) Producătorii se asigură că există proceduri care garantează conformitatea permanentă a producției de serie. Modificările în proiectarea sau caracteristicile produsului și modificările standardelor armonizate în referință cu care se declară conformitatea unui produs se iau în considerare în mod corespunzător.
Ori de câte ori acest lucru este justificat de riscurile prezentate de un produs, pentru a proteja sănătatea și siguranța consumatorilor, producătorii testează prin eșantionare produsele puse la dispoziție pe piață, investighează și, după caz, țin un registru de plângeri, produse neconforme și rechemări ale unor produse, și informează distribuitorii privind orice astfel de activități de monitorizare.
(5) Producătorii se asigură de faptul că produsele lor afișează tipul, lotul sau numărul de serie sau alt element de identificare, sau, în cazul în care mărimea sau natura componentelor nu permite acest lucru, producătorii se asigură că informația solicitată este menționată pe ambalaj sau într-un document care însoțește produsul.
(6) Producătorii indică pe produs numele lor, denumirea lor comercială înregistrată sau marca lor înregistrată și adresa la care pot fi contactați sau, dacă acest lucru nu este posibil, pe ambalaj sau într-un document care însoțește produsul. Adresa indică un singur punct de contact pentru producător.
(7) Producătorii se asigură că produsul este însoțit de instrucțiuni și informații privind siguranța care se regăsesc în manualul proprietarului într-o limbă sau limbi care pot fi ușor înțelese de către consumatori și alți utilizatori finali, după cum se stabilește de către statul membru în cauză.
(8) Producătorii care consideră sau au motive să creadă că un produs pe care l-au introdus pe piață nu este conform prezentei directive iau de îndată măsurile corective necesare pentru a aduce în conformitate respectivul produs, pentru a-l retrage sau pentru a-l rechema, după caz. În plus, în cazul în care produsul prezintă un risc, producătorii informează imediat în acest sens autoritățile naționale competente din statele membre în care au pus la dispoziție pe piață produsul, indicând detalii, în special cu privire la neconformitate și la orice măsuri corective luate.
(9) Producătorii, în urma unei cereri motivate din partea unei autorități naționale competente, furnizează acesteia toate informațiile și documentația necesară pentru a demonstra conformitatea produsului, într-o limbă care poate fi ușor înțeleasă de către autoritatea în cauză. Producătorii cooperează cu autoritatea respectivă, la cererea acesteia, cu privire la orice acțiune întreprinsă pentru eliminarea riscurilor prezentate de produsele pe care aceștia le-au introdus pe piață.
Articolul 8
Reprezentanți autorizați
(1) Un producător poate numi un reprezentant autorizat printr-un mandat scris.
(2) Obligațiile prevăzute la articolul 7 alineatul (1) și întocmirea documentației tehnice nu sunt incluse în mandatul reprezentantului autorizat.
(3) Reprezentantul autorizat îndeplinește sarcinile specificate în mandatul primit de la producător. Mandatul permite reprezentantului autorizat să îndeplinească cel puțin următoarele sarcini:
(a)
să păstreze o copie a declarației, astfel cum se prevede la articolul 15, și documentația tehnică la dispoziția autorităților naționale de supraveghere timp de 10 ani după ce produsul a fost introdus pe piață;
(b)
în urma unei cereri motivate din partea unei autorități naționale competente, să furnizeze acestei autorități toate informațiile și documentația necesară pentru a demonstra conformitatea unui produs;
(c)
să coopereze cu autoritățile naționale competente, la cererea acestora, cu privire la orice acțiune întreprinsă pentru eliminarea riscurilor prezentate de produsele acoperite de mandatul lor.
Articolul 9
Obligațiile importatorilor
(1) Importatorii introduc pe piața Uniunii numai produse conforme.
(2) Înainte de introducerea unui produs pe piață, importatorii garantează că procedura corespunzătoare de evaluare a conformității a fost efectuată de către producător. Importatorii se asigură că producătorul a întocmit documentația tehnică, că produsul poartă marcajul CE, astfel cum se prevede la articolul 17, că acesta este însoțit de documentele cerute în conformitate cu articolul 15 și cu anexa I partea A punctul 2.5, anexa I partea B punctul 4 și anexa I partea C punctul 2 și că producătorul a respectat cerințele prevăzute la articolul 7 alineatele (5) și (6).
Atunci când un importator consideră sau are motive să creadă că un produs nu este conform cu cerințele prevăzute la articolul 4 alineatul (1) și anexa I, acesta nu introduce produsul pe piață până când acesta nu a devenit conform. În plus, atunci când produsul prezintă un risc, importatorul informează producătorul și autoritățile de supraveghere a pieței în acest sens.
(3) Importatorii indică pe produs numele lor, denumirea lor comercială înregistrată sau marca lor înregistrată și adresa la care pot fi contactați sau, dacă acest lucru nu este posibil, pe ambalaj sau într-un document care însoțește produsul.
(4) Importatorii se asigură că produsul este însoțit de instrucțiuni și informații privind siguranța, care se regăsesc în manualul proprietarului într-o limbă sau limbi care pot fi ușor înțelese de către consumatori și alți utilizatori finali, după cum se stabilește de către statul membru în cauză.
(5) Importatorii se asigură de faptul că, atâta timp cât un produs se află în responsabilitatea lor, condițiile de depozitare sau transport nu periclitează conformitatea acestuia cu cerințele prevăzute la articolul 4 alineatul (1) și în anexa I.
(6) Ori de câte ori acest lucru este justificat de riscurile prezentate de un produs, pentru a proteja sănătatea și siguranța consumatorilor, importatorii testează prin eșantionare produsele puse la dispoziție pe piață, investighează și, după caz, țin un registru de plângeri, produse neconforme și rechemări ale unor produse, și informează distribuitorii privind orice astfel de activități de monitorizare.
(7) Importatorii care consideră sau au motive să creadă că un produs pe care l-au introdus pe piață nu este conform prezentei directive, iau de îndată măsurile corective necesare pentru a aduce în conformitate respectivul produs, pentru a-l retrage sau pentru a-l rechema, după caz. În plus, în cazul în care produsul prezintă un risc, importatorii informează imediat în acest sens autoritățile naționale competente din statele membre în care au pus la dispoziție pe piață produsul, indicând detalii, în special cu privire la neconformitate și la orice măsuri corective luate.
(8) Importatorii păstrează o copie a declarației, astfel cum se prevede la articolul 15, la dispoziția autorităților de supraveghere a pieței timp de 10 ani de la introducerea pe piață a produsului și se asigură că documentația tehnică poate fi pusă la dispoziția acestor autorități, la cerere.
(9) Importatorii, în urma unei cereri motivate din partea unei autorități naționale competente, furnizează acesteia toate informațiile și documentația necesară pentru a demonstra conformitatea unui produs, într-o limbă care poate fi ușor înțeleasă de către autoritatea în cauză. Importatorii cooperează cu autoritatea respectivă, la cererea acesteia, cu privire la orice acțiune întreprinsă pentru eliminarea riscurilor prezentate de produsele pe care aceștia le-au introdus pe piață.
Articolul 10
Obligațiile distribuitorilor
(1) În cazul în care pun la dispoziție un produs pe piață, distribuitorii acționează cu grija cuvenită în ceea ce privește cerințele prevăzute în prezenta directivă.
(2) Înainte de punerea la dispoziție a unui produs pe piață, distribuitorii verifică dacă produsul poartă marcajul CE, astfel cum se prevede la articolul 17, dacă acesta este însoțit de documentele necesare în temeiul articolului 7 alineatul (7), al articolului 15 și al anexei I partea A punctul 2.5, al anexei I partea B punctul 4 și al anexei I partea C punctul 2, precum și de instrucțiuni și informații privind siguranța într-o limbă sau în limbi care pot fi ușor de înțeles de către consumatori și alți utilizatori finali în statul membru în care produsul va fi pus la dispoziție pe piață, și că producătorul și importatorul au respectat cerințele prevăzute la articolul 7 alineatele (5) și (6) și articolul 9 alineatul (3).
Atunci când un distribuitor consideră sau are motive să creadă că un produs nu este în conformitate cu cerințele stabilite la articolul 4 alineatul (1) și în anexa I, acesta nu pune la dispoziție produsul pe piață până când acesta nu devine conform. În plus, în cazul în care produsul prezintă un risc, distribuitorul informează în acest sens producătorul sau importatorul, precum și autoritățile de supraveghere a pieței.
(3) Distribuitorii asigură faptul că, atât timp cât un produs se află în responsabilitatea lor, condițiile de depozitare sau transport nu periclitează conformitatea acestuia cu cerințele prevăzute la articolul 4 alineatul (1) și în anexa I.
(4) Distribuitorii care consideră sau au motive să creadă că un produs pe care l-au pus la dispoziție pe piață nu este conform prezentei directive iau de îndată măsurile corective necesare pentru a pune în conformitate respectivul produs, pentru a-l retrage sau pentru a-l rechema, după caz. În plus, în cazul în care produsul prezintă un risc, distribuitorii informează imediat în acest sens autoritățile naționale competente din statele membre în care au pus la dispoziție pe piață produsul, indicând detaliile, în special cu privire la neconformitate și la orice măsuri corective luate.
(5) Distribuitorii, la cererea motivată a unei autorități naționale competente, furnizează respectivei autorități toate informațiile și documentația necesară pentru a demonstra conformitatea produsului. Aceștia cooperează cu autoritatea respectivă, la cererea acesteia, cu privire la orice acțiune de eliminare a riscurilor prezentate de produsele puse la dispoziție pe piață.
Articolul 11
Situațiile în care obligațiile producătorilor se aplică importatorilor și distribuitorilor
Un importator sau un distribuitor este considerat producător în sensul prezentei directive și este supus obligațiilor ce revin producătorului în temeiul articolului 7 atunci când introduce pe piață un produs sub numele său sau marca sa sau modifică un produs deja introdus pe piață într-o manieră care poate afecta conformitatea cu cerințele prezentei directive.
Articolul 12
Obligațiile importatorilor privați
(1) În cazul în care producătorul nu își îndeplinește responsabilitățile privind conformitatea produsului cu prezenta directivă, un importator privat se asigură, înainte de a pune produsul în funcțiune, că acesta a fost proiectat și fabricat în conformitate cu cerințele prevăzute la articolul 4 alineatul (1) și în anexa I și îndeplinește sau contractează îndeplinirea obligațiilor producătorului stabilite la articolul 7 alineatele (2), (3), (7) și (9).
(2) În cazul în care documentația tehnică solicitată nu este pusă la dispoziție de către producător, importatorul privat întocmește documentația respectivă folosind expertiza corespunzătoare.
(3) Importatorul privat se asigură că numele și adresa organismului notificat care a efectuat evaluarea conformității produsului sunt marcate pe produs.
Articolul 13
Identificarea operatorilor economici
(1) Operatorii economici transmit, la cerere, către autoritățile de supraveghere a pieței datele de identificare ale:
(a)
oricărui operator economic care le-a furnizat un produs;
(b)
oricărui operator economic căruia i-au furnizat un produs.
Operatorii economici sunt în măsură să prezinte informațiile prevăzute la primul paragraf timp de 10 ani după ce produsul le-a fost furnizat și pentru o perioadă de 10 ani după ce au furnizat produsul.
(2) Importatorii privați transmit, la cerere, către autoritățile de supraveghere a pieței datele de identificare a operatorului economic care le-a furnizat produsul.
Importatorii privați sunt în măsură să prezinte informațiile prevăzute la primul paragraf pentru o perioadă de 10 ani după ce produsul le-a fost furnizat.
CAPITOLUL III
CONFORMITATEA PRODUSULUI
Articolul 14
Prezumția de conformitate
Produsele care sunt conforme cu standardele armonizate sau cu părți ale acestora, ale căror referințe sunt publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, sunt considerate ca fiind conforme cu cerințele aflate sub incidența respectivelor standarde sau a unor părți ale acestora, stabilite la articolul 4 alineatul (1) și în anexa I.
Articolul 15
Declarația de conformitate UE și declarația în conformitate cu anexa III
(1) Declarația de conformitate UE stipulează faptul că îndeplinirea cerințelor specificate la articolul 4 alineatul (1) și în anexa I sau a celor menționate la articolul 6 alineatul (4) literele (b) sau (c) a fost demonstrată.
(2) Declarația de conformitate UE se structurează după modelul prevăzut în anexa IV la prezenta directivă, cuprinzând elementele menționate în modulele relevante stabilite în anexa II la Decizia nr. 768/2008/CE, precum și în anexa V la prezenta directivă, și se actualizează în permanență. Aceasta este tradusă în limba sau în limbile solicitată (solicitate) de statul membru pe piața căruia produsul este pus la dispoziție sau pus în circulație.
(3) Prin redactarea declarației de conformitate UE, producătorul, importatorul privat sau persoana care adaptează motorul menționată la articolul 6 alineatul (4) literele (b) și (c) își asumă responsabilitatea pentru conformitatea produsului.
(4) Declarația de conformitate UE menționată la alineatul (3) însoțește următoarele produse atunci când sunt puse la dispoziție pe piață sau puse în funcțiune:
(a)
ambarcațiunile;
(b)
componentele, atunci când sunt introduse pe piață separat;
(c)
motoarele de propulsie.
(5) Declarația din partea producătorului sau a importatorului prevăzută în anexa III pentru ambarcațiunile parțial finalizate conține elementele specificate în anexa respectivă și însoțește ambarcațiunile parțial finalizate. Aceasta este tradusă în limba sau în limbile solicitată (solicitate) de statul membru pe piața căruia produsul este pus la dispoziție.
Articolul 16
Principii generale ale marcajului CE
Marcajul CE este reglementat de principiile generale prevăzute la articolul 30 din Regulamentul (CE) nr. 765/2008.
Articolul 17
Produsele care fac obiectul marcajului CE
(1) Următoarele produse fac obiectul marcajului CE, în cazul în care acestea sunt puse la dispoziție pe piață sau puse în funcțiune:
(a)
ambarcațiunile;
(b)
componentele;
(c)
motoarele de propulsie.
(2) Statele membre presupun că produsele menționate la alineatul (1) care poartă marcajul CE sunt conforme cu prezenta directivă.
Articolul 18
Norme și condiții pentru aplicarea marcajului CE
(1) Marcajul CE se aplică în mod vizibil, lizibil și imposibil de șters pe produsele menționate la articolul 17 alineatul (1). În cazul componentelor, în cazul în care acest lucru nu este posibil sau nu se justifică având în vedere mărimea sau natura produsului respectiv, marcajul poate fi, de asemenea, aplicat pe ambalaj și pe documentele însoțitoare. În cazul ambarcațiunilor, marcajul CE se aplică pe plăcuța producătorului ambarcațiunii, montată separat de numărul de identificare al ambarcațiunii. În cazul unui motor de propulsie, marcajul CE se aplică pe motor.
(2) Marcajul CE se aplică înainte ca produsul să fie introdus pe piață sau pus în funcțiune. Marcajul CE și numărul de identificare menționat la alineatul (3) pot fi urmate de o pictogramă sau orice alt însemn care indică un risc special sau o utilizare specială.
(3) Marcajul CE este urmat de numărul de identificare al organismului notificat, în cazul în care un astfel de organism este implicat în faza de control a producției sau în evaluarea postconstrucție.
Numărul de identificare al organismului notificat se aplică chiar de către organismul notificat sau, conform instrucțiunilor acestuia, de către producător sau reprezentantul său autorizat ori de către persoana menționată la articolul 19 alineatele (2), (3) sau (4).
CAPITOLUL IV
EVALUAREA CONFORMITĂȚII
Articolul 19
Procedurile aplicabile de evaluare a conformității
(1) Producătorul aplică procedurile prevăzute în modulele menționate la articolele 20, 21 și 22, înainte de introducerea pe piață a produselor prevăzute la articolul 2 alineatul (1).
(2) Importatorul privat aplică procedura prevăzută la articolul 23, înainte de punerea în funcțiune a unui produs menționat la articolul 2 alineatul (1) în cazul în care producătorul nu a efectuat evaluarea conformității pentru produsul în cauză.
(3) Orice persoană care introduce pe piață sau pune în funcțiune un motor de propulsie sau o ambarcațiune după o modificare ori transformare majoră a acesteia sau orice persoană care schimbă destinația unei ambarcațiuni care nu este reglementată de prezenta directivă astfel încât aceasta să se încadreze în domeniul de aplicare al directivei, aplică procedura prevăzută la articolul 23, înainte de introducerea produsului pe piață sau punerea acestuia în funcțiune.
(4) Orice persoană care introduce pe piață o ambarcațiune construită pentru utilizare proprie înainte de sfârșitul perioadei de cinci ani menționată la articolul 2 alineatul (2) litera (a) punctul (vii) aplică procedura prevăzută la articolul 23, înainte de introducerea produsului pe piață.
Articolul 20
Proiectare și construcție
(1) Cu privire la proiectarea și construcția ambarcațiunilor de agrement, următoarele proceduri stabilite în anexa II la Decizia nr. 768/2008/CE se aplică:
(a)
pentru categoriile de proiectare A și B menționate în anexa I partea A punctul 1:
(i)
pentru ambarcațiunile de agrement cu lungimea corpului între 2,5 m și mai puțin de 12 m, oricare din următoarele module:
-
modulul A1 (controlul intern al producției plus încercarea supravegheată a produsului);
-
modulul B (examinarea de tip UE) împreună cu modulul C, D, E sau F;
-
modulul G (conformitatea bazată pe verificarea unității de produs);
-
modulul H (conformitatea bazată pe asigurarea totală a calității);
(ii)
pentru ambarcațiunile de agrement cu lungimea corpului între 12 m și 24 m, oricare din următoarele module:
-
modulul B (examinarea de tip UE) împreună cu modulul C, D, E sau F;
-
modulul G (conformitatea bazată pe verificarea unității de produs);
-
modulul H (conformitatea bazată pe asigurarea totală a calității);
(b)
pentru categoria de proiectare C menționată în anexa I partea A punctul 1:
(i)
pentru ambarcațiunile de agrement cu lungimea corpului între 2,5 m și mai puțin de 12 m, oricare din următoarele module:
-
atunci când standardele armonizate referitoare la punctele 3.2 și 3.3 din anexa I partea A sunt respectate: modulul A (controlul intern al producției), modulul A1 (controlul intern al producției plus încercarea supravegheată a produsului), modulul B (examinarea de tip UE) împreună cu modulul C, D, E sau F, modulul G (conformitatea bazată pe verificarea unității de produs) sau modulul H (conformitatea bazată pe asigurarea totală a calității);
-
atunci când standardele armonizate referitoare la anexa I partea A punctele 3.2 și 3.3 nu sunt respectate: modulul A1 (controlul intern al producției plus încercarea supravegheată a produsului), modulul B (examinarea de tip UE) împreună cu modulul C, D, E sau F, modulul G (conformitatea bazată pe verificarea unității de produs) sau modulul H (conformitatea bazată pe asigurarea totală a calității);
(ii)
pentru ambarcațiunile de agrement cu lungimea corpului între 12 m și 24 m, oricare din următoarele module:
-
modulul B (examinarea de tip UE) împreună cu modulul C, D, E sau F;
-
modulul G (conformitatea bazată pe verificarea unității de produs);
-
modulul H (conformitatea bazată pe asigurarea totală a calității);
(c)
pentru categoria de proiectare D menționată la punctul 1 din partea A a anexei I:
pentru ambarcațiunile de agrement cu lungimea corpului între 2,5 m și 24 m, oricare din următoarele module:
-
modulul A (controlul intern al producției);
-
modulul A1 (controlul intern al producției plus încercarea supravegheată a produsului);
-
modulul B (examinarea de tip UE) împreună cu modulul C, D, E sau F;
-
modulul G (conformitatea bazată pe verificarea unității de produs);
-
modulul H (conformitatea bazată pe asigurarea totală a calității).
(2) În ceea ce privește proiectarea și construcția motovehiculelor nautice, se aplică oricare din următoarele proceduri prevăzute în anexa II la Decizia nr. 768/2008/CE:
(a)
modulul A (controlul intern al producției);
(b)
modulul A1 (controlul intern al producției plus încercarea supravegheată a produsului);
(c)
modulul B (examinarea de tip UE) împreună cu modulul C, D, E sau F;
(d)
modulul G (conformitatea bazată pe verificarea unității de produs);
(e)
modulul H (conformitatea bazată pe asigurarea totală a calității).
(3) În ceea ce privește proiectarea și construcția de componente, se aplică oricare din următoarele proceduri stabilite în anexa II la Decizia nr. 768/2008/CE:
(a)
modulul B (examinarea de tip UE) împreună cu modulul C, D, E sau F;
(b)
modulul G (conformitatea bazată pe verificarea unității de produs);
(c)
modulul H (conformitatea bazată pe asigurarea totală a calității).
Articolul 21
Emisii de gaze de eșapament
În ceea ce privește emisiile de gaze de eșapament, pentru produsele menționate la articolul 2 alineatul (1) literele (d) și (e), producătorul motorului aplică următoarele proceduri stabilite în anexa II la Decizia nr. 768/2008/CE:
(a)
atunci când testele sunt efectuate utilizând standardul armonizat, oricare din următoarele module:
(i)
modulul B (examinarea de tip UE), împreună cu modulul C, D, E sau F;
(ii)
modulul G (conformitatea bazată pe verificarea unității de produs);
(iii)
modulul H (conformitatea bazată pe asigurarea totală a calității);
(b)
atunci când testele sunt efectuate fără a se utiliza standardul armonizat, oricare din următoarele module:
(i)
modulul B (examinarea de tip UE), împreună cu modulul C1;
(ii)
modulul G (conformitatea bazată pe verificarea unității de produs).
Articolul 22
Emisii de zgomot
(1) Cu privire la emisiile de zgomot pentru ambarcațiunile de agrement cu motoare de propulsie inboard cu propulsor orientabil fără evacuare integrată sau cu instalații cu motor de propulsie inboard și pentru ambarcațiunile de agrement cu motoare de propulsie inboard cu propulsor orientabil fără evacuare integrată sau cu instalații cu motor de propulsie inboard, care fac obiectul unei transformări majore a ambarcațiunilor și sunt introduse ulterior pe piață în termen de cinci ani de la efectuarea transformării, producătorul aplică următoarele proceduri stabilite în anexa II la Decizia nr. 768/2008/CE:
(a)
atunci când testele sunt efectuate utilizând standardul armonizat pentru măsurarea zgomotului, oricare din următoarele module:
(i)
modulul A1 (controlul intern al producției plus încercarea supravegheată a produsului);
(ii)
modulul G (conformitatea bazată pe verificarea unității de produs);
(iii)
modulul H (conformitatea bazată pe asigurarea totală a calității);
(b)
atunci când testele sunt efectuate fără a se utiliza standardul armonizat pentru măsurarea zgomotului, modulul G (conformitatea bazată pe verificarea unității de produs);
(c)
atunci când numărul Froude și metoda raportului putere/deplasament sunt utilizate pentru evaluare, oricare dintre următoarele module:
(i)
modulul A (controlul intern al producției);
(ii)
modulul G (conformitatea bazată pe verificarea unității de produs);
(iii)
modulul H (conformitatea bazată pe asigurarea totală a calității).
(2) Cu privire la emisiile de zgomot pentru motovehiculele nautice și motoarele de propulsie outboard și motoarele de propulsie inboard cu propulsor orientabil cu evacuare integrată destinate instalării pe ambarcațiunile de agrement, producătorul motovehiculului nautic sau al motorului aplică următoarele proceduri stabilite în anexa II la Decizia nr. 768/2008/CE:
(a)
atunci când testele sunt efectuate utilizând standardul armonizat pentru măsurarea zgomotului, oricare din următoarele module:
(i)
modulul A1 (controlul intern al producției plus încercarea supravegheată a produsului);
(ii)
modulul G (conformitatea bazată pe verificarea unității de produs);
(iii)
modulul H (conformitatea bazată pe asigurarea totală a calității);
(b)
atunci când testele sunt efectuate fără a se utiliza standardul armonizat pentru măsurarea zgomotului, modulul G (conformitatea bazată pe verificarea unității de produs).
Articolul 23
Evaluarea postconstrucție
Evaluarea postconstrucție, menționată la articolul 19 alineatele (2), (3) și (4) se efectuează în conformitate cu anexa V.
Articolul 24
Cerințe suplimentare
(1) Când se utilizează modulul B din anexa II la Decizia nr. 768/2008/CE, examinarea de tip UE se desfășoară astfel cum se prevede la punctul 2 a doua liniuță din modulul menționat.
Un tip de produs menționat în modulul B poate acoperi mai multe variante ale produsului în măsura în care:
(a)
diferențele între variante nu afectează nivelul de siguranță și celelalte cerințe de performanță ale produsului; și
(b)
se menționează variante ale produsului în certificatul de examinare de tip UE corespunzător, dacă este cazul prin intermediul unor modificări ale certificatului original.
(2) Când se utilizează modulul A1 din anexa II la Decizia nr. 768/2008/CE, controalele asupra produsului se efectuează pe una sau mai multe ambarcațiuni care reprezintă fabricația producătorului și se aplică cerințele suplimentare prevăzute în anexa VI la prezenta directivă.
(3) Posibilitatea de a utiliza organismele interne acreditate menționate în modulele A1 și C1 din anexa II la Decizia nr. 768/2008/CE nu se aplică.
(4) Când se utilizează modulul F din anexa II la Decizia nr. 768/2008/CE, procedura descrisă în anexa VII la prezenta directivă se aplică pentru evaluarea conformității cu cerințele privind emisiile de gaze de eșapament.
(5) Când se utilizează modulul C din anexa II la Decizia nr. 768/2008/CE, cu privire la evaluarea conformității cu cerințele privind emisiile de gaze de eșapament prevăzute de prezenta directivă și în cazul în care producătorul nu funcționează în conformitate cu un sistem de calitate relevant, astfel cum este descris în modulul H din anexa II la Decizia nr. 768/2008/CE, un organism notificat ales de producător efectuează verificarea produselor sau poate dispune efectuarea acesteia la intervale aleatorii stabilite de organismul respectiv, pentru a verifica calitatea controalelor interne asupra produsului. În cazul în care nivelul calității pare nesatisfăcător sau când se consideră necesar să se verifice valabilitatea datelor prezentate de către producător, se aplică procedura prevăzută în anexa VIII la prezenta directivă.
Articolul 25
Documentația tehnică
(1) Documentația tehnică menționată la articolul 7 alineatul (2) conține toate datele și detaliile relevante referitoare la mijloacele utilizate de producător pentru a garanta faptul că produsul respectă cerințele prevăzute la articolul 4 alineatul (1) și în anexa I. În special, conține documentele relevante enumerate în anexa IX.
(2) Documentația tehnică permite înțelegerea clară a proiectării, a construcției, a funcționării și a evaluării conformității.
CAPITOLUL V
NOTIFICAREA ORGANISMELOR DE EVALUARE A CONFORMITĂȚII
Articolul 26
Notificarea
Statele membre notifică Comisiei și celorlalte state membre organismele autorizate să îndeplinească sarcini de evaluare a conformității ca părți terțe în temeiul prezentei directive.
Articolul 27
Autoritățile de notificare
(1) Statele membre desemnează o autoritate de notificare care este responsabilă de instituirea și îndeplinirea procedurilor necesare pentru evaluarea și notificarea organismelor de evaluare a conformității în sensul prezentei directive și pentru monitorizarea organismelor notificate, inclusiv de conformitatea cu dispozițiile articolului 32.
(2) Statele membre pot decide ca evaluarea și monitorizarea menționate la alineatul (1) să fie efectuate de către un organism național de acreditare în înțelesul și conform Regulamentului (CE) nr. 765/2008.
(3) În cazul în care autoritatea de notificare deleagă sau încredințează într-un alt mod evaluarea, notificarea sau monitorizarea menționate la alineatul (1) unui organism care nu este entitate guvernamentală, respectivul organism este o persoană juridică care se conformează mutatis mutandis cerințelor stabilite la articolul 28. În plus, un astfel de organism dispune de un regim care acoperă responsabilitățile care decurg din activitățile pe care le desfășoară.
(4) Autoritatea de notificare își asumă întreaga răspundere pentru sarcinile îndeplinite de organismul menționat la alineatul (3).
Articolul 28
Cerințe referitoare la autoritățile de notificare
(1) Autoritatea de notificare este instituită în așa fel încât să nu apară conflicte de interese cu organismele de evaluare a conformității.
(2) Autoritatea de notificare este organizată și funcționează astfel încât să garanteze obiectivitatea și imparțialitatea activităților sale.
(3) Autoritatea de notificare este organizată în așa fel încât fiecare decizie cu privire la notificarea unui organism de evaluare a conformității să fie luată de persoane competente, diferite de cele care au efectuat evaluarea.
(4) Autoritatea de notificare nu oferă și nu prestează activități pe care le prestează organismele de evaluare a conformității și nici servicii de consultanță în condiții comerciale sau concurențiale.
(5) Autoritatea de notificare garantează confidențialitatea informațiilor pe care le obține.
(6) Autoritatea de notificare are la dispoziția sa un număr suficient de personal competent pentru îndeplinirea corespunzătoare a sarcinilor sale.
Articolul 29
Obligația de informare a autorităților de notificare
Statele membre informează Comisia în legătură cu procedurile lor de evaluare și notificare a organismelor de evaluare a conformității și de monitorizare a organismelor notificate, precum și în legătură cu orice modificări aduse acestora.
Comisia pune la dispoziția publicului informațiile respective.
Articolul 30
Cerințe cu privire la organismele notificate
(1) În sensul notificării în temeiul prezentei directive, un organism de evaluare a conformității îndeplinește cerințele prevăzute la alineatele (2)-(11).
(2) Organismul de evaluare a conformității este înființat în baza dreptului intern și are personalitate juridică.
(3) Organismul de evaluare a conformității este un organism terț, independent de organizația sau de produsul pe care îl evaluează.
Un organism care aparține unei asociații de afaceri sau unei federații profesionale care reprezintă întreprinderile implicate în proiectarea, fabricarea, furnizarea, asamblarea, utilizarea sau întreținerea produselor pe care le evaluează poate fi considerat a fi un astfel de organism, cu condiția să se demonstreze că este independent și că nu există conflicte de interese.
(4) Organismul de evaluare a conformității, personalul de conducere și personalul responsabil cu îndeplinirea atribuțiilor de evaluare a conformității nu acționează ca proiectant, producător, furnizor, instalator, cumpărător, proprietar, utilizator sau operator de întreținere a produselor pe care le evaluează și nici ca reprezentant al vreuneia dintre acele părți. Acest lucru nu împiedică utilizarea produselor evaluate care sunt necesare pentru operațiunile organismului de evaluare a conformității sau utilizarea unor astfel de produse în scopuri personale.
Un organism de evaluare a conformității, personalul din conducerea generală a acestuia și personalul responsabil cu îndeplinirea atribuțiilor de evaluare a conformității nu pot fi direct implicați în proiectarea sau fabricarea, comercializarea, instalarea, utilizarea sau întreținerea produselor respective și nici nu reprezintă părțile angajate în acele activități. Aceștia nu se implică în activități care le-ar putea afecta imparțialitatea sau integritatea în ceea ce privește activitățile de evaluare a conformității pentru care sunt notificați. Aceste dispoziții se aplică în special serviciilor de consultanță.
Organismele de evaluare a conformității se asigură că activitățile filialelor sau ale subcontractanților lor nu afectează confidențialitatea, obiectivitatea sau imparțialitatea activităților lor de evaluare a conformității.
(5) Organismele de evaluare a conformității și personalul acestora îndeplinesc activitățile de evaluare a conformității la cel mai înalt grad de integritate profesională și de competență tehnică necesară în domeniul respectiv și sunt liberi de orice presiuni și stimulente, îndeosebi financiare, care le-ar putea influența aprecierea sau rezultatele activităților lor de evaluare a conformității, în special în ceea ce privește persoanele sau grupurile de persoane interesate de rezultatele activităților în cauză.
(6) Un organism de evaluare a conformității este capabil să îndeplinească atribuțiile de evaluare a conformității care îi sunt atribuite prin dispozițiile articolelor 19-24 și pentru care a fost notificat, indiferent dacă atribuțiile respective sunt îndeplinite chiar de către organismul de evaluare a conformității sau în numele și sub responsabilitatea acestuia.
De fiecare dată și pentru fiecare procedură de evaluare a conformității și pentru fiecare tip sau categorie de produse pentru care este notificat, organismul de evaluare a conformității are la dispoziție:
(a)
personalul necesar având cunoștințe tehnice și experiență suficientă și corespunzătoare pentru a îndeplini sarcinile de evaluare a conformității;
(b)
descrierile necesare ale procedurilor în conformitate cu care se realizează evaluarea conformității, asigurându-se transparența și posibilitatea de a reproduce procedurile în cauză.
Acesta dispune de politici și proceduri adecvate care fac o distincție între sarcinile îndeplinite ca organism notificat și orice alte activități;
(c)
procedurile necesare pentru a-și desfășura activitățile ținând seama în mod corespunzător de dimensiunea unei întreprinderi, de domeniul de activitate și structura acesteia, de gradul de complexitate al tehnologiei utilizate pentru realizarea produsului respectiv, precum și de caracterul de serie sau de masă al procesului de producție.
Organismul competent are mijloacele necesare pentru a-și îndeplini sarcinile tehnice și administrative legate de activitățile de evaluare a conformității în mod corespunzător și are acces la toate echipamentele sau facilitățile necesare.
(7) Personalul responsabil de îndeplinirea activităților de evaluare a conformității dispune de următoarele:
(a)
o pregătire tehnică și profesională solidă care acoperă toate activitățile de evaluare a conformității din domeniul de aplicare relevant pentru care organismul de evaluare a conformității a fost notificat;
(b)
cunoașterea satisfăcătoare a cerințelor evaluărilor pe care le efectuează și autoritatea corespunzătoare pentru realizarea acestor evaluări;
(c)
cunoașterea și înțelegerea corespunzătoare a cerințelor esențiale, a standardelor armonizate aplicabile, a legislației de armonizare relevantă a Uniunii și a legislației naționale relevante;
(d)
capacitatea de a întocmi certificate, evidențe și rapoarte care să demonstreze că au fost realizate evaluări.
(8) Imparțialitatea organismelor de evaluare a conformității, a conducerii generale și a personalului de evaluare al acestora este garantată.
Remunerația conducerii generale și a personalului de evaluare al unui organism de evaluare a conformității nu depinde de numărul de evaluări realizate sau de rezultatele evaluărilor respective.
(9) Organismele de evaluare a conformității încheie o asigurare de răspundere în cazul în care răspunderea nu revine, în conformitate cu dreptului intern, statului membru sau în cazul în care statul membru nu este direct responsabil pentru evaluarea conformității.
(10) Personalul unui organism de evaluare a conformității păstrează secretul profesional referitor la toate informațiile obținute în îndeplinirea sarcinilor sale în temeiul articolelor 19-24 sau al oricărei dispoziții din dreptul intern de punere în aplicare a acestuia, mai puțin față de autoritățile competente ale statului membru în care sunt îndeplinite activitățile sale. Drepturile de autor sunt protejate.
(11) Organismele de evaluare a conformității participă la activitățile de standardizare relevante și la activitățile grupului de coordonare a organismelor notificate înființat în temeiul articolului 42 sau se asigură de informarea personalului lor de evaluare cu privire la aceste activități și pun în aplicare, ca orientare generală, deciziile și documentele administrative produse ca rezultat al activității grupului respectiv.
Articolul 31
Prezumția de conformitate
În cazul în care un organism de evaluare a conformității demonstrează conformitatea sa cu criteriile prevăzute în standardele armonizate relevante sau în părți din acestea, ale căror referințe au fost publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, se consideră că acesta este în conformitate cu prevederile articolului 30 în măsura în care standardele armonizate aplicabile reglementează aceste cerințe.
Articolul 32
Filiale și subcontractanți ai organismelor notificate
(1) În cazul în care un organism notificat subcontractează anumite sarcini referitoare la evaluarea conformității sau recurge la o filială, acesta se asigură că subcontractantul sau filiala îndeplinește cerințele prevăzute la articolul 30 și informează autoritatea de notificare în acest sens.
(2) Organismele notificate preiau întreaga responsabilitate pentru sarcinile îndeplinite de subcontractanți sau filiale oriunde ar fi acestea stabilite.
(3) Activitățile pot fi subcontractate sau îndeplinite de o filială doar cu acordul clientului.
(4) Organismele notificate pun la dispoziția autorităților de notificare documentele relevante privind evaluarea calificărilor subcontractantului sau ale filialei și privind activitățile îndeplinite de aceștia în temeiul articolelor 19-24.
Articolul 33
Cererea de notificare
(1) Un organism de evaluare a conformității depune o cerere de notificare către autoritatea de notificare a statului membru în care este constituit.
(2) Cererea menționată la alineatul (1) este însoțită de o descriere a activităților de evaluare a conformității, a modulului sau modulelor de evaluare a conformității și a produsului sau produselor pentru care organismul se consideră a fi competent, precum și de un certificat de acreditare, în cazul în care acesta există, eliberat de un organism național de acreditare, care să ateste că organismul de evaluare a conformității îndeplinește cerințele prevăzute la articolul 30.
(3) În cazul în care organismul de evaluare a conformității în cauză nu poate prezenta un certificat de acreditare, acesta prezintă autorității de notificare toate documentele justificative necesare pentru verificarea, recunoașterea și monitorizarea periodică a conformității acestuia cu cerințele prevăzute la articolul 30.
Articolul 34
Procedura de notificare
(1) Autoritățile de notificare pot notifica numai organismele de evaluare a conformității care îndeplinesc cerințele prevăzute la articolul 30.
(2) Autoritățile de notificare înștiințează Comisia și celelalte state membre folosind instrumentul de notificare electronică dezvoltat și administrat de Comisie.
(3) Notificarea include detalii complete ale activităților de evaluare a conformității, ale modulului sau modulelor de evaluare a conformității și ale produsului sau produselor în cauză și atestarea competenței necesare.
(4) În cazul în care o notificare nu se bazează pe un certificat de acreditare menționat la articolul 33 alineatul (2), autoritatea de notificare prezintă Comisiei și celorlalte state membre documentele justificative care atestă competența organismului de evaluare a conformității și măsurile adoptate pentru a se asigura că organismul respectiv va fi monitorizat periodic și că va îndeplini în continuare cerințele prevăzute la articolul 30.
(5) Organismul în cauză poate îndeplini activitățile unui organism notificat numai în cazul în care nu există obiecții din partea Comisiei sau a celorlalte state membre, transmise în termen de două săptămâni de la notificare, în cazul în care se utilizează un certificat de acreditare, sau în termen de două luni de la notificare, în cazul în care nu se utilizează acreditarea.
Numai un astfel de organism este considerat organism notificat în sensul prezentei directive.
(6) Comisia și celelalte state membre sunt înștiințate cu privire la orice modificări relevante ulterioare aduse notificării.
Articolul 35
Numerele de identificare și listele cu organisme notificate
(1) Comisia atribuie un număr de identificare fiecărui organism notificat.
Comisia atribuie un singur astfel de număr, chiar dacă organismul este notificat în baza mai multor acte ale Uniunii.
În plus, statele membre alocă un cod de identificare unui organism notificat care a fost autorizat de o autoritate de notificare să îndeplinească evaluări ale conformității post- construcție.
(2) Comisia pune la dispoziția publicului lista organismelor notificate în temeiul prezentei directive, inclusiv numerele de identificare și, după caz, codurile care le-au fost alocate și activitățile pentru care au fost notificate.
Comisia se asigură că această listă este menținută la zi.
Articolul 36
Modificări aduse notificărilor
(1) În cazul în care o autoritate de notificare a constatat sau a fost informată că un organism notificat nu mai îndeplinește cerințele prevăzute la articolul 30 sau că acesta nu își îndeplinește obligațiile, autoritatea de notificare restricționează, suspendă sau retrage notificarea, după caz, în funcție de gravitatea încălcării cerințelor sau a neîndeplinirii obligațiilor. Statul membru informează de îndată Comisia și celelalte state membre cu privire la aceasta.
(2) În caz de restricționare, suspendare sau retragere a notificării sau în cazul în care organismul notificat și-a încetat activitatea, statul membru notificator ia măsurile adecvate pentru a se asigura că dosarele organismului respectiv sunt fie prelucrate de un alt organism notificat, fie sunt puse la dispoziția autorităților de notificare și de supraveghere a pieței responsabile, la cererea acestora.
Articolul 37
Contestarea competenței organismelor notificate
(1) Comisia investighează toate cazurile în care are îndoieli sau i se aduce la cunoștință o îndoială cu privire la competența unui organism notificat sau la continuarea îndeplinirii de către un organism notificat a cerințelor și a responsabilităților care îi revin.
(2) Statul membru care a transmis notificarea prezintă Comisiei, la cerere, toate informațiile referitoare la motivele notificării sau la menținerea competenței organismului în cauză.
(3) Comisia se asigură că toate informațiile sensibile obținute pe parcursul investigațiilor sale sunt tratate confidențial.
(4) În cazul în care constată că un organism notificat nu satisface sau nu mai satisface cerințele pentru a fi notificat, Comisia adoptă un act de punere în aplicare prin care solicită statului membru care notifică să ia măsurile corective necesare, inclusiv retragerea notificării, după caz.
Actul de punere în aplicare respectiv se adoptă în conformitate cu procedura de consultare menționată la articolul 50 alineatul (2).
Articolul 38
Obligații operaționale ale organismelor notificate
(1) Organismele notificate îndeplinesc evaluări ale conformității în concordanță cu procedurile de evaluare a conformității prevăzute la articolele 19-24.
(2) Evaluarea conformității se efectuează în mod proporțional, evitând sarcinile inutile pentru operatorii economici și importatorii privați. Organismul de evaluare a conformității își desfășoară activitatea ținând seama în mod corespunzător de dimensiunea unei întreprinderi, de domeniul de activitate și structura acesteia, de gradul de complexitate a tehnologiei utilizate pentru realizarea produselor, precum și de caracterul de serie sau de masă al procesului de producție.
Procedând astfel, organismele în cauză respectă totuși gradul de precizie și nivelul de protecție necesare pentru conformitatea produsului cu prezenta directivă.
(3) În cazul în care un organism notificat constată că cerințele prevăzute la articolul 4 alineatul (1) și în anexa I sau în standardele armonizate corespunzătoare nu sunt îndeplinite de către un producător sau un importator privat, acesta solicită producătorului sau importatorului privat să ia măsurile corective corespunzătoare și nu emite un certificat de conformitate.
(4) În cazul în care, pe parcursul monitorizării conformității, ulterior eliberării certificatului, un organism notificat constată că un produs nu mai este conform, acesta solicită producătorului să ia măsurile corective corespunzătoare și suspendă sau retrage certificatul, în funcție de necesitate.
(5) În cazul în care nu sunt luate măsuri corective sau acestea nu au efectul necesar, organismul notificat restricționează, suspendă sau retrage orice certificat, după caz.
Articolul 39
Cale de atac
Statele membre se asigură că este disponibilă o cale de atac împotriva deciziilor organismelor notificate.
Articolul 40
Obligația de informare a organismelor notificate
(1) Organismele notificate informează autoritatea de notificare cu privire la:
(a)
orice refuz, restricție, suspendare sau retragere a unui certificat;
(b)
orice circumstanță care afectează domeniul de aplicare și condițiile notificării;
(c)
orice cerere de informare cu privire la activitățile de evaluare a conformității, primită de la autoritățile de supraveghere a pieței;
(d)
la cerere, activitățile de evaluare a conformității realizate în limita domeniului de aplicare al notificării și orice altă activitate realizată, inclusiv activitățile și subcontractările transfrontaliere.
(2) Organismele notificate furnizează celorlalte organisme notificate în temeiul prezentei directive, care îndeplinesc activități similare de evaluare a conformității cu privire la aceleași produse, informații relevante privind aspecte legate de rezultate negative și, la cerere, pozitive ale evaluării conformității.
Articolul 41
Schimbul de experiență
Comisia prevede organizarea schimbului de experiență între autoritățile naționale ale statelor membre responsabile de politica privind notificarea.
Articolul 42
Coordonarea organismelor notificate
Comisia se asigură de existența unei coordonări și a unei cooperări adecvate între organismele notificate în temeiul prezentei directive și de buna funcționare a acestora în cadrul unui grup sau unor grupuri sectoriale ale organismelor notificate.
Statele membre se asigură că organismele notificate de acestea participă la activitatea grupului sau grupurilor respective, în mod direct sau prin reprezentanți desemnați.
CAPITOLUL VI
SUPRAVEGHEREA PIEȚEI UNIUNII, CONTROLUL PRODUSELOR CARE INTRĂ PE PIAȚA UNIUNII ȘI PROCEDURILE DE SALVGARDARE
Articolul 43
Supravegherea pieței Uniunii și controlul produselor care intră pe piața Uniunii
Articolul 15 alineatul (3) și articolele 16-29 din Regulamentul (CE) nr. 765/2008 se aplică în cazul produselor reglementate de prezenta directivă.
Articolul 44
Procedura aplicabilă produselor care prezintă un risc la nivel național
(1) În cazul în care autoritățile de supraveghere a pieței dintr-un stat membru au motive suficiente să creadă că un produs reglementat prin prezenta directivă reprezintă un risc pentru sănătatea sau siguranța persoanelor, a bunurilor sau a mediului, acestea efectuează o evaluare cu privire la produsul în cauză, acoperind cerințele relevante prevăzute în prezenta directivă. Operatorii economici relevanți sau importatorul privat cooperează, după caz, cu autoritățile de supraveghere a pieței.
În cazul unui operator economic pentru care, pe parcursul evaluării respective, autoritățile de supraveghere a pieței constată că produsul nu este conform cerințelor prevăzute în prezenta directivă, acestea solicită de îndată operatorului economic relevant să întreprindă acțiunile corective corespunzătoare pentru a aduce produsul în conformitate cu acele cerințe, să retragă produsul de pe piață sau să îl recheme în decursul unei perioade rezonabile, proporțională cu natura riscului, pe care o stabilesc acestea.
În cazul unui importator privat pentru care, pe parcursul evaluării respective, autoritățile de supraveghere a pieței constată că produsul nu este conform cerințelor prevăzute în prezenta directivă, importatorul privat este informat de îndată cu privire la acțiunea corectivă corespunzătoare care urmează a fi întreprinsă pentru a aduce produsul în conformitate cu acele cerințe, pentru a suspenda punerea în funcțiune a produsului sau pentru a suspenda utilizarea produsului, proporțional cu natura riscului.
Autoritățile de supraveghere a pieței informează în consecință organismul notificat pertinent.
Articolul 21 din Regulamentul (CE) nr. 765/2008 se aplică măsurilor menționate la prezentul alineat paragraful al doilea și al treilea.
(2) În cazul în care consideră că neconformitatea nu este limitată la teritoriul lor național, autoritățile de supraveghere a pieței informează Comisia și celelalte state membre cu privire la rezultatele evaluării și la acțiunile solicitate să fie întreprinse de operatorul economic relevant.
(3) Operatorul economic se asigură că sunt întreprinse acțiunile corective adecvate pentru toate produsele vizate pe care acesta le-a pus la dispoziție pe piață în cadrul Uniunii.
Importatorul privat se asigură că se iau măsurile corective corespunzătoare în ceea ce privește produsul pe care l-a importat în Uniune pentru uz propriu.
(4) În cazul în care operatorul economic relevant nu întreprinde acțiunile corective adecvate în termenul menționat la alineatul (1) paragraful al doilea, autoritățile de supraveghere a pieței iau toate măsurile provizorii corespunzătoare pentru a interzice sau a restrânge punerea la dispoziție a produsului pe piața națională sau a retrage sau a rechema produsul de pe piață.
În cazul în care importatorul privat nu ia măsurile corective adecvate, autoritățile de supraveghere a pieței iau toate măsurile provizorii adecvate pentru a interzice punerea în funcțiune a produsului sau pentru a interzice sau a limita utilizarea produsului pe teritoriul lor.
Autoritățile de supraveghere a pieței informează Comisia și celelalte state membre, fără întârziere, cu privire la astfel de măsuri.
(5) Informațiile menționate la alineatul (4) furnizează toate detaliile disponibile, în special cu privire la datele necesare pentru a identifica produsul neconform, originea produsului, natura neconformității invocate și a riscului implicat, natura și durata măsurilor naționale luate, precum și punctul de vedere al operatorului economic relevant sau al importatorului privat. În special, autoritățile de supraveghere a pieței precizează dacă neconformitatea se datorează fie:
(a)
neîndeplinirii de către produs a cerințelor cu privire la sănătatea sau siguranța persoanelor, a bunurilor sau a mediului prevăzute în prezenta directivă; sau
(b)
deficiențelor existente în standardele armonizate menționate la articolul 14, care conferă o prezumție de conformitate.
(6) Statele membre, altele decât statul membru care a inițiat procedura în temeiul prezentului articol, informează imediat Comisia și celelalte state membre cu privire la măsurile adoptate și informațiile suplimentare referitoare la neconformitatea produsului în cauză aflate la dispoziția lor și cu privire la obiecțiile lor, în caz de dezacord cu măsura națională notificată.
(7) În cazul în care, în termen de trei luni de la primirea informațiilor menționate la alineatul (4), niciun stat membru și nici Comisia nu ridică vreo obiecție cu privire la o măsură provizorie luată de un stat membru, măsura respectivă este considerată justificată.
(8) Statele membre se asigură că se iau măsurile restrictive corespunzătoare în legătură cu produsul în cauză, cum ar fi retragerea fără întârziere a produsului de pe piețele lor.
Articolul 45
Procedura de salvgardare la nivelul Uniunii
(1) În cazul în care, la finalizarea procedurii prevăzute la articolul 44 alineatele (3) și (4), se ridică obiecții la adresa unei măsuri luate de un stat membru sau în cazul în care Comisia consideră că o măsură națională contravine legislației Uniunii, Comisia inițiază fără întârziere consultări cu statele membre și cu operatorul (operatorii) economic(i) relevant (relevanți) sau importatorul privat și evaluează măsura națională. Pe baza rezultatelor evaluării respective, Comisia adoptă un act de punere în aplicare prin care determină dacă măsura națională este justificată sau nu.
Comisia adresează decizia sa tuturor statelor membre și o comunică imediat acestora și operatorului sau operatorilor economici relevanți sau importatorului privat.
(2) În cazul în care măsura națională este considerată justificată, toate statele membre iau măsurile necesare pentru a garanta că produsul neconform este retras de pe piețele lor și informează Comisia în consecință. În cazul în care măsura națională este considerată nejustificată, statul membru în cauză retrage măsura.
(3) În cazul în care măsura națională este considerată justificată, iar neconformitatea produsului este atribuită unor deficiențe ale standardelor armonizate, astfel cum sunt menționate la articolul 44 alineatul (5) litera (b) din prezenta directivă, Comisia aplică procedura prevăzută la articolul 11 din Regulamentul (UE) nr. 1025/2012.
Articolul 46
Neconformitatea formală
(1) Fără a aduce atingere articolului 44, un stat membru solicită operatorului economic relevant sau importatorului privat să pună capăt neconformității în cauză, în cazul în care acesta constată unul dintre următoarele aspecte:
(a)
marcajul CE este aplicat prin încălcarea articolului 16, a articolului 17 sau a articolului 18;
(b)
marcajul CE, astfel cum este menționat la articolul 17, nu este aplicat;
(c)
declarația de conformitate UE sau declarația menționată în anexa III nu este întocmită;
(d)
declarația de conformitate UE sau declarația menționată în anexa III nu este întocmită corect;
(e)
documentația tehnică este fie absentă, fie incompletă;
(f)
informațiile prevăzute la articolul 7 alineatul (6) sau la articolul 9 alineatul (3) sunt fie absente, fie false, fie incomplete;
(g)
orice alte cerințe administrative prevăzute la articolul 7 sau la articolul 9 nu sunt îndeplinite.
(2) În cazul în care neconformitatea menționată la alineatul (1) se menține, statul membru în cauză ia toate măsurile corespunzătoare pentru a restricționa sau interzice punerea la dispoziție pe piață a produsului sau pentru a se asigura că acesta este rechemat sau retras de pe piață, sau - în cazul unui produs importat de un importator privat pentru utilizarea proprie - că utilizarea acestuia este interzisă sau restricționată.
CAPITOLUL VII
ACTE DELEGATE ȘI ACTE DE PUNERE ÎN APLICARE
Articolul 47
Delegarea de competențe
Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 48, pentru a modifica următoarele:
(a)
pentru a ține seama de progresele cunoștințelor tehnice și de noile dovezi științifice:
(i)
punctele 2.3, 2.4 și 2.5, precum și partea B secțiunea 3 și partea C secțiunea 3 din anexa I;
(ii)
anexele VII și IX; și
(b)
anexa V, pentru a ține seama de progresele cunoștințelor științifice, de adecvarea asigurării conformității echivalente și de noile dovezi științifice.
Articolul 48
Exercitarea delegării de competențe
(1) Competența de a adopta acte delegate este conferită Comisiei în condițiile prevăzute în prezentul articol.
(2) Competența de a adopta actele delegate menționată la articolul 47 se conferă Comisiei pe o perioadă de cinci ani de la 17 ianuarie 2014. Comisia întocmește un raport cu privire la delegarea de competențe cel târziu cu nouă luni înainte de încheierea perioadei de cinci ani. Delegarea de competențe se prelungește tacit cu perioade de timp identice, cu excepția cazului în care Parlamentul European sau Consiliul se opune prelungirii respective cel târziu cu trei luni înainte de încheierea fiecărei perioade.
(3) Delegarea de competențe menționată la articolul 47 poate fi revocată oricând de Parlamentul European sau de Consiliu. O decizie de revocare pune capăt delegării de competențe specificate în respectiva decizie. Decizia produce efecte din ziua următoare datei publicării acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau de la o dată ulterioară specificată în decizie. Decizia nu aduce atingere validității actelor delegate deja în vigoare.
(4) De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
(5) Un act delegat adoptat în temeiul articolului 47 intră în vigoare doar dacă nici Parlamentul European și nici Consiliul nu au formulat nicio obiecție în termen de două luni de la notificarea actului către Parlamentul European și Consiliu sau dacă, înainte de expirarea acestui termen, atât Parlamentul European, cât și Consiliul au informat Comisia că nu vor formula obiecții. Acest termen se prelungește cu două luni la inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului.
Articolul 49
Acte de punere în aplicare
(1) Pentru a ține seama de progresele cunoștințelor tehnice și pentru a se asigura că această directivă se aplică în mod uniform, Comisia poate adopta acte de punere în aplicare referitoare la:
(a)
proceduri detaliate privind punerea în aplicare a articolului 24, ținând seama de nevoile specifice în materie de evaluare a conformității produselor reglementate de prezenta directivă;
(b)
aplicarea detaliată a categoriilor de proiectare a ambarcațiunilor prevăzute în partea A punctul 1 din anexa I, inclusiv utilizarea terminologiei în domeniul meteorologiei și a scărilor de măsurare utilizate în cadrul acesteia;
(c)
proceduri detaliate pentru identificarea ambarcațiunilor prevăzută în partea A punctul 2.1 din anexa I, inclusiv clarificarea terminologiei și desemnarea și administrarea codurilor care au fost acordate producătorilor stabiliți în afara Uniunii;
(d)
informațiile de pe plăcuța constructorului prevăzute în partea A punctul 2.2 din anexa I;
(e)
aplicarea regulamentelor cu privire la luminile de navigație prevăzute în partea A punctul 5.7 din anexa I;
(f)
măsuri pentru prevenirea deversării, în special în ce privește funcționarea rezervoarelor de stocare, prevăzută în partea A punctul 5.8 din anexa I;
(g)
instalarea și testarea instalațiilor alimentate cu gaz și a sistemelor de alimentare cu gaz instalate permanent pe ambarcațiuni;
(h)
formatul și conținutul manualului proprietarului;
(i)
formatul și conținutul chestionarului de raportare care trebuie să fie completat de statele membre astfel cum se menționează la articolul 51.
Respectivele acte de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 50 alineatul (3).
(2) Din motive imperioase de urgență justificate corespunzător, atunci când un produs prezintă riscuri grave pentru sănătatea și siguranța persoanelor, a bunurilor sau a mediului, în ceea ce privește alineatul (1) literele (a), (b), (e), (f) și (g), Comisia adoptă acte de punere în aplicare imediat aplicabile în conformitate cu procedura menționată la articolul 50 alineatul (4).
Articolul 50
Procedura comitetului
(1) Comisia este asistată de un comitet. Respectivul comitet este un comitet în sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011.
(2) Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 4 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.
(3) Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.
(4) Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 8 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011, coroborat cu articolul 5 din respectivul regulament.
(5) Comisia consultă comitetul cu privire la orice chestiune pentru care Regulamentul (UE) nr. 1025/2012 sau orice alt act legislativ al Uniunii impune consultarea experților sectoriali.
(6) Comitetul poate să examineze, de asemenea, orice altă chestiune privind aplicarea prezentei directive semnalată fie de președintele său, fie de un reprezentant al unui stat membru, în conformitate cu regulamentul său de procedură.
CAPITOLUL VIII
DISPOZIȚII ADMINISTRATIVE SPECIFICE
Articolul 51
Raportare
Până la 18 ianuarie 2021 și, ulterior, la fiecare cinci ani, statele membre completează un chestionar emis de Comisie cu privire la aplicarea prezentei directive.
Până la 18 ianuarie 2022 și, ulterior, la fiecare cinci ani, Comisia, cu trimitere la răspunsurile statelor membre la chestionarul menționat la primul paragraf, elaborează și prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport privind aplicarea prezentei directive.
Articolul 52
Reexaminare
Până la 18 ianuarie 2022, Comisia prezintă un raport Parlamentului European și Consiliului cu privire la:
(a)
fezabilitatea din punct de vedere tehnic a reducerii suplimentare a emisiilor motoarelor de propulsie ale ambarcațiunilor și introducerea de cerințe pentru emisiile prin evaporare și sistemele de alimentare care se aplică motoarelor și sistemelor de propulsie, ținând seama de eficiența tehnologiilor din punct de vedere al costului și de necesitatea de a conveni asupra unor valori armonizate la nivel global pentru sector, ținând seama de orice inițiative majore de pe piață; și
(b)
impactul asupra informării consumatorilor și asupra producătorilor, în special a întreprinderilor mici și mijlocii, pe care îl au categoriile de proiectare a ambarcațiunilor enumerate în anexa I, care sunt bazate pe rezistența la forța vântului și la înălțimea semnificativă a valurilor, ținând seama de evoluțiile standardizării la nivel internațional. Acest raport cuprinde o evaluare a necesității unor specificații sau subdiviziuni suplimentare pentru categoriile de proiectare a ambarcațiunilor și propune subcategorii suplimentare, după caz.
Rapoartele menționate la alineatul (1) literele (a) și (b) sunt însoțite, dacă este cazul, de propuneri legislative.
Articolul 53
Sancțiuni
Statele membre stabilesc norme privind sancțiunile, care pot include sancțiuni penale pentru încălcări grave, aplicabile încălcării dispozițiilor naționale adoptate în temeiul prezentei directive și adoptă toate măsurile necesare pentru a asigura punerea în aplicare a acestora.
Sancțiunile prevăzute sunt eficace, proporționale și cu efect de descurajare și pot fi mai severe în cazul în care operatorul economic sau importatorul privat în cauză a comis anterior o încălcare similară a dispozițiilor prezentei directive.
CAPITOLUL IX
DISPOZIȚII FINALE ȘI TRANZITORII
Articolul 54
Transpunere
(1) Statele membre adoptă și publică, până la 18 ianuarie 2016, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Statele membre comunică de îndată Comisiei textul respectivelor acte.
Statele membre aplică respectivele acte de la 18 ianuarie 2016. Atunci când statele membre adoptă aceste acte, acestea cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
(2) Statele membre comunică Comisiei textul principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
Articolul 55
Perioada de tranziție
(1) Statele membre nu împiedică punerea la dispoziție pe piață sau punerea în funcțiune a produselor reglementate prin Directiva 94/25/CE care sunt în conformitate cu directiva menționată și care au fost introduse pe piață sau puse în funcțiune înainte de 18 ianuarie 2017.
(2) Statele membre nu împiedică punerea la dispoziție pe piață sau punerea în funcțiune a motoarelor de propulsie AS outboard cu o putere inferioară sau egală cu 15 kW care sunt conforme cu limitele de emisii de gaze de eșapament din etapa I prevăzută în anexa I partea B punctul 2.1 și care au fost fabricate de către întreprinderi mici și mijlocii, astfel cum sunt definite în Recomandarea 2003/361/CE a Comisiei (14) și care au fost introduse pe piață înainte de 18 ianuarie 2020.
Articolul 56
Abrogare
Directiva 94/25/CE se abrogă cu efect de la 18 ianuarie 2016. Trimiterile la directiva abrogată se interpretează drept trimiteri la prezenta directivă.
Articolul 57
Intrarea în vigoare
Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 58
Destinatari
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Strasbourg, 20 noiembrie 2013.