SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/26/EU
ze dne 26. února 2014
o kolektivní správě autorského práva a práv s ním souvisejících a udělování licencí pro více území k právům k užití hudebních děl online na vnitřním trhu
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 50 odst. 1, a čl. 53 odst. 1 a článek 62 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Unie, které byly přijaty v oblasti autorského práva a práv s ním souvisejících, poskytují již nyní nositelům práv vysokou úroveň ochrany a nabízejí rámec, v němž může být využíván obsah chráněný těmito právy. Tyto směrnice přispívají k rozvoji a udržování tvořivosti. Na vnitřním trhu, kde nedochází k narušování hospodářské soutěže, podporuje ochrana inovací a duševní tvorby rovněž investice do inovačních služeb a produktů.
(2)
Pro šíření obsahu, který je chráněn autorskými právy a právy s nimi souvisejícími, včetně knih, audiovizuální produkce a hudebních nahrávek, a související služby je třeba od různých nositelů autorských práv a souvisejících práv, jako jsou autoři, výkonní umělci, producenti a vydavatelé, obdržet licence k právům. Nositel práv si v souladu s právními předpisy Unie a s mezinárodními závazky Unie a jejích členských států běžně volí mezi individuální nebo kolektivní správou svých práv, pokud členské státy nestanoví jinak. Správa autorských práv a práv s nimi souvisejícími zahrnuje udělování licencí uživatelům a provádění auditu u nich, sledování užití práv, prosazování autorského práva a práv s ním souvisejících, vybírání příjmů z výkonu práv pocházejících z využívání práv a rozdělení částek příslušejících nositelům práv. Organizace kolektivní správy umožňují nositelům práv, aby získali odměnu za užití práv, která by sami nemohli kontrolovat nebo prosazovat, a to i na zahraničních trzích.
(3)
Podle článku 167 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) má Unie v rámci své činnosti zohledňovat kulturní rozmanitost, přispívat k rozkvětu kultur členských států a respektovat přitom jejich národní a regionální různorodost a zároveň zdůrazňovat společné kulturní dědictví. Organizace kolektivní správy hrají jako propagátoři rozmanitosti kulturních projevů důležitou úlohu, v rámci které umožňují přístup nejmenšímu a méně rozšířenému repertoáru na trh a poskytují sociální, kulturní a vzdělávací služby ve prospěch svých nositelů práv a ve prospěch veřejnosti a kterou by měly plnit i nadále.
(4)
Organizace kolektivní správy, které se usadí v Unii, by měly mít možnost při zastupování nositelů práv, kteří mají bydliště nebo jsou usazeni v jiných členských státech, nebo při udělování licencí uživatelům, kteří mají bydliště nebo jsou usazeni v jiných členských státech, využívat svobod, jež poskytují Smlouvy.
(5)
Existují významné rozdíly ve vnitrostátních pravidlech upravujících fungování organizací kolektivní správy, zejména pokud jde o jejich transparentnost a odpovědnost vůči svým členům a nositelům práv. To vedlo v řadě případů k problémům při výkonu práv, zejména v případě zahraničních nositelů práv, a k nekvalitní finanční správě vybraných příjmů. Problémy s fungováním organizací kolektivní správy vedou k neefektivnímu využívání autorských práv a práv s nimi souvisejících na vnitřním trhu na úkor členů těchto organizací, nositelů práv a uživatelů.
(6)
Již v doporučení Komise 2005/737/ES (3) se zjistilo, že je zapotřebí zlepšit fungování organizací kolektivní správy. V tomto doporučení je uvedena celá řada zásad, jako je svoboda nositelů práv vybrat si svou organizaci kolektivní správy, rovné zacházení s kategoriemi nositelů práv a spravedlivé rozdělení licenčních odměn. Doporučení rovněž vyzývá organizace kolektivní správy, aby uživatelům poskytly před jednáním s nimi dostatečné informace o sazbách a repertoáru. Obsahuje také doporučení týkající se odpovědnosti, zastoupení nositelů práv v rozhodovacích orgánech organizací kolektivní správy a řešení sporů. Doporučení však nebylo zohledněno všemi stejnou měrou.
(7)
V zájmu zajištění rovnocenných záruk v celé Unii vyžaduje ochrana zájmů členů organizací kolektivní správy, nositelů práv a třetích stran, aby byly právní předpisy členských států týkající se správy autorských práv a udělování licencí pro více území k právům k hudebním dílům online koordinovány. Právním základem by pro tuto směrnici tedy měl být čl. 50 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(8)
Cílem této směrnice je koordinace vnitrostátních předpisů týkajících se přístupu k činnosti organizací kolektivní správy v oblasti správy autorských práv a práv s nimi souvisejících, způsobu jejich správy a jejich dozorčího rámce, a proto by za právní základ měla mít rovněž čl. 53 odst. 1Smlouvy o fungování EU. Protože se kromě toho jedná o odvětví nabízející služby v celé Unii, měla by tato směrnice mít za právní základ článek 62 Smlouvy o fungování EU.
(9)
Cílem této směrnice je stanovit požadavky, které by se vztahovaly na organizace kolektivní správy, aby byla zajištěna vysoká úroveň správy, finančního řízení, transparentnosti a podávání zpráv. To by však nemělo členským státům bránit v tom, aby v případě organizací kolektivní správy usazených na jejich území zachovaly nebo zavedly přísnější normy, než jsou normy stanovené v hlavě II této směrnice, pokud jsou tyto přísnější normy v souladu s právními předpisy Unie.
(10)
Žádné ustanovení této směrnice by nemělo členskému státu bránit v tom, aby na organizace kolektivní správy usazené mimo Unii, které však působí v daném členském státě, uplatňoval stejná nebo obdobná ustanovení.
(11)
Žádné ustanovení této směrnice by nemělo organizacím kolektivní správy bránit v tom, aby v souladu s pravidly hospodářské soutěže stanovenými články 101 a 102 Smlouvy o fungování EU uzavíraly v oblasti správy práv smlouvy o zastupování s dalšími organizacemi kolektivní správy s cílem usnadnit, zlepšit a zjednodušit postupy pro udělování licencí uživatelům, a to i pro účely jediné fakturace, za rovných, nediskriminačních a transparentních podmínek a nabízet licence pro více území také v jiných oblastech, než jsou uvedeny v hlavě III této směrnice.
(12)
Přestože se tato směrnice vztahuje na všechny organizace kolektivní správy s výjimkou hlavy III, která se vztahují pouze na organizace kolektivní správy, jež spravují autorská práva k užití hudebních děl online pro více území, není v rozporu s opatřeními týkajícími se správy práv v členských státech, jako je individuální správa práv, rozšířená působnost smlouvy mezi zastupující organizací kolektivní správy a uživatelem, tj. rozšířené kolektivní licence, povinná kolektivní správa, právní domněnky zastoupení a převod práv na organizaci kolektivní správy.
(13)
Tato směrnice se nedotýká možnosti členských států stanovit na základě zákona, správního předpisu nebo jakéhokoli jiného specifického mechanismu spravedlivou odměnu za výjimky nebo omezení práva na rozmnožování podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES (4) a odměnu vyplácenou nositelům práv za výjimky z výlučného práva, pokud jde o veřejné půjčování podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/115/ES (5) vztahujících se na jejich území, a také podmínky platné pro jejich výběr.
(14)
Tato směrnice nevyžaduje, aby měly organizace kolektivní správy určitou právní formu. V praxi působí tyto organizace na základě nejrůznějších právních forem, jako jsou sdružení, družstva nebo společnosti s ručením omezeným, které ovládají nebo vlastní nositelé autorských práv a práv s nimi souvisejících, nebo subjekty, které tyto nositele práv zastupují. V některých výjimečných případech však není kvůli právní formě organizace kolektivní správy prvek vlastnictví nebo ovládání přítomen. To se týká například nadací, které nemají členy. Ustanovení této směrnice by se však měla vztahovat i na tyto organizace. Stejně tak by měly členské státy přijmout vhodná opatření, která by zabránila obcházení povinností podle této směrnice na základě určité zvolené právní formy. Je třeba mít na paměti, že subjekty zastupující nositele práv, které jsou členy organizací kolektivní správy práv, mohou být jinou organizací kolektivní správy práv, sdružením nositelů práv, svazem nebo jinou organizací
(15)
Nositelé práv by měli mít možnost pověřit správou svých práv nezávislé správce práv. Tito nezávislí správci práv jsou komerčními subjekty, které se od organizací kolektivní správy liší mimo jiné tím, že je nevlastní ani neovládají nositelé práv. Pokud však tito nezávislí správci práv provozují stejnou činnost jako organizace kolektivní správy, měli by mít povinnost poskytovat nositelům práv, které zastupují, organizacím kolektivní správy, uživatelům a veřejnosti určité informace.
(16)
Producenti audiovizuálních děl a hudebních nahrávek a vysílací organizace poskytují na svá práva licence, v některých případech i na práva, která na ně převedli například výkonní umělci, na základě individuálně sjednaných dohod, a jednají ve svém vlastním zájmu. Vydavatelé knih a novin a hudební vydavatelství udělují licence k právům, která na ně byla převedena, na základě individuálně sjednaných dohod a jednají ve svém vlastním zájmu. Proto nelze producenty audiovizuálních děl a hudebních nahrávek, vysílací organizace ani vydavatele považovat za „nezávislé správce práv“. Kromě toho nelze za „nezávislé správce práv“ považovat ani manažery a agenty autorů a výkonných umělců, kteří jednají jako zprostředkovatelé a zastupují nositele práv v jejich vztahu k organizacím kolektivní správy, jelikož nespravují tato práva ve smyslu stanovování sazeb, udělování licencí nebo vybírání peněz od uživatelů.
(17)
Organizace kolektivní správy by měly mít možnost zadat některé své činnosti, jako je vystavování faktur uživatelům a rozdělování částek příslušejících nositelům práv, dceřiným společnostem či jiným subjektům, které ovládají. V těchto případech by se ustanovení této směrnice, která by se použila, pokud by příslušnou činnost vykonávala přímo organizace kolektivní správy, měla použít na činnost těchto dceřiných společností či jiných subjektů.
(18)
V zájmu zajištění toho, aby nositelé autorských práv a práv s nimi souvisejících mohli využívat veškerých výhod vnitřního trhu, jsou-li jejich práva spravována kolektivně, a aby jejich svoboda vykonávat svá práva nebyla nepřiměřeně dotčena, je nezbytné zajistit, aby stanovy organizací kolektivní správy obsahovaly vhodné záruky. Kromě toho by organizace kolektivní správy neměly při poskytování svých správních služeb přímo ani nepřímo diskriminovat nositele práv na základě jejich státní příslušnosti, místa bydliště nebo místa usazení.
(19)
S ohledem na svobody zakotvené ve Smlouvě o fungování EU by kolektivní správa autorských práv a práv s nimi souvisejících měla zahrnovat možnost nositele práv svobodně si vybrat organizaci kolektivní správy pro správu svých práv, ať už se jedná o práva týkající se sdělení díla veřejnosti nebo o práva na rozmnožování díla či o kategorie práv týkající se formy využívání děl, jako je vysílání, divadelní představení nebo rozmnožení díla za účelem jeho distribuce prostřednictvím internetu, a to za předpokladu, že organizace kolektivní správy, kterou si nositel práv vybere, tato práva nebo kategorie práv již spravuje.
Práva, kategorie práv či druhy děl a další předměty ochrany, které jsou spravovány danou organizací kolektivní správy, by měly být stanoveny valným shromážděním členů této organizace, pokud již nejsou stanoveny v jejích stanovách nebo v právních předpisech. Je důležité, aby práva a kategorie práv byly stanoveny takovým způsobem, který by zajistil rovnováhu mezi svobodou nositelů práv nakládat se svými díly a dalšími předměty ochrany a možností dané organizace účinně spravovat práva při současném zohlednění zejména kategorie práv spravovaných organizací a tvůrčího odvětví, v němž organizace provozuje svou činnost. S řádným přihlédnutím k této rovnováze by nositelé práv měli mít možnost organizaci kolektivní správy snadno odejmout svá práva nebo kategorie práv a spravovat je individuálně nebo svěřit či převést správu všech práv nebo jejich části na jinou organizaci kolektivní správy nebo jiný subjekt bez ohledu na členský stát státní příslušnosti, bydliště nebo usazení organizace kolektivní správy, jiného subjektu či nositele práv. Pokud v souladu s právními předpisy Unie a mezinárodními závazky Unie a jejích členských států zavedl členský stát povinnou kolektivní správu práv, je možnost volby v případě nositele práv omezena na jiné organizace kolektivní správy.
Tuto flexibilitu, pokud jde o správu různých druhů děl a jiných předmětů ochrany, by organizace kolektivní správy, které spravují různé druhy děl a jiné předměty ochrany, jako jsou literární, hudební nebo fotografická díla, měly nositelům práv rovněž umožnit. Pokud jde o nekomerční užití děl, měly by členské státy stanovit, že organizace kolektivní správy mají přijmout nezbytné kroky, aby zajistily, že jejich nositelé práv budou mít právo udělovat licence k tomuto užití děl. Mezi tyto kroky by mělo patřit mimo jiné rozhodnutí organizace kolektivní správy týkající se podmínek, za nichž lze toto právo vykonávat, jakož i poskytování informací členům dané organizace o uvedených podmínkách. Organizace kolektivní správy by měly informovat nositele práv o této možnosti a umožnit jim vykonávat práva, která se pojí s těmito možnostmi, co nejjednodušším způsobem. Nositelé práv, kteří již pověřili organizace kolektivní správy správou svých práv, mohou být informováni prostřednictvím internetových stránek dané organizace. Požadavek uvedený v pověření týkající se souhlasu nositele práv se správou každého jednotlivého práva, kategorie práv nebo druhu děl a jiných předmětů ochrany by neměl nositelům práv bránit v přijímání navrhovaných dalších změn tohoto pověření na základě tichého souhlasu v souladu s ustanoveními právních předpisů členských států. Tato směrnice nijak nebrání smluvním ujednáním, podle nichž by ukončení nebo odnětí práv nositeli práv mělo okamžitý dopad na licence udělené před ukončením nebo odnětím práv, ani na smluvní ujednání, podle nichž by to na tyto licence po určitou dobu po ukončení nebo odnětí práv vliv nemělo. Tato ujednání by však neměla být překážkou řádného uplatňování této směrnice. Touto směrnicí by neměla být dotčena možnost nositelů práv spravovat si svá práva individuálně, i pro nekomerční účely.
(20)
Členství v organizacích kolektivní správy by mělo být založeno na objektivních, transparentních a nediskriminačních kritériích, i pokud jde o vydavatele, kteří mají na základě smlouvy o využívání práv nárok na podíl z příjmu z práv spravovaných organizacemi kolektivní správy a na výběr tohoto příjmu od organizací kolektivní správy. Tato kritéria by neměla organizacím kolektivní správy ukládat povinnost přijímat za členy subjekty, v jejichž případě jde správa práv, kategorií práv nebo druhů děl a jiných předmětů ochrany nad rámec činnosti těchto organizací. Záznamy organizací kolektivní správy práv by měly umožňovat zjištění a dohledání jejích členů a nositelů práv, jejichž práva organizace zastupuje na základě pověření těchto nositelů.
(21)
S cílem chránit nositele práv, jejichž práva zastupuje organizace kolektivní správy přímo, kteří však nesplňují požadavky na členství, je vhodné požadovat, aby se některá ustanovení této směrnice vztahující se na členy těchto organizací vztahovala i na tyto nositele práv. Členské státy by měly mít také možnost těmto nositelům práv udělit právo účastnit se rozhodování v rámci organizace kolektivní správy.
(22)
Organizace kolektivní správy by měly jednat v nejlepším kolektivním zájmu nositelů práv, které zastupují. Je proto důležité stanovit systémy, které členům organizací kolektivní správy umožní vykonávat svá členská práva prostřednictvím účasti v rozhodovacím procesu organizace. Některé organizace kolektivní správy mají různé kategorie členů, kteří mohou zastupovat různé druhy nositelů práv, jako jsou producenti a výkonní umělci. Zastoupení těchto různých kategorií členů v rozhodovacím procesu by mělo být spravedlivé a vyvážené. Účinnost pravidel týkajících se valného shromáždění členů organizací kolektivní správy by byla oslabena, pokud by se nestanovilo, jakým způsobem má valné shromáždění probíhat. Je tedy třeba zajistit, aby se valné shromáždění konalo pravidelně, nejméně jednou ročně, a aby se na něm přijímala nejvýznamnější rozhodnutí organizace kolektivní správy.
(23)
Všichni členové organizace kolektivní správy by měli mít možnost účastnit se valného shromáždění členů a hlasovat na něm. Na výkon těchto práv by se měla vztahovat pouze spravedlivá a přiměřená omezení. V některých výjimečných případech jsou organizace kolektivní správy zřízeny v právní formě nadace, tudíž nemají žádné členy. V takovýchto případech by pravomoci valného shromáždění členů měl vykonávat subjekt, jemuž byla svěřena dozorčí funkce. Pokud mají organizace kolektivní správy jako své členy subjekty zastupující nositele práv, jako tomu může být v případě, kdy je organizace kolektivní správy společností s ručením omezeným a jejími členy jsou sdružení nositelů práv, měly by mít členské státy možnost stanovit, že veškeré pravomoci valného shromáždění členů nebo jejich část má vykonávat shromáždění těchto nositelů práv. Valné shromáždění členů by mělo mít alespoň pravomoc stanovit rámec pro činnosti v oblasti správy, především pokud jde o využití příjmů z výkonů práv ze strany organizace kolektivní správy. To by však nemělo mít vliv na možnost členských států stanovit přísnější pravidla například pro investice, fúze nebo využívání půjček, včetně zákazu každé takovéto transakce. Organizace kolektivní správy by měly podporovat aktivní účast svých členů na valném shromáždění. Výkon hlasovacích práv by měl být usnadněn v případě členů, kteří jsou přítomni na valném shromáždění, a také v případě členů, kteří přítomni nejsou. Kromě možnosti výkonu svých práv elektronickou formou by členům mělo být umožněno účastnit se valného shromáždění a hlasovat na něm prostřednictvím zmocněné osoby. Hlasování prostřednictvím zmocněné osoby by mělo být v případě střetu zájmů omezeno. Zároveň by členské státy měly stanovit omezení týkající se zmocněné osoby, pouze pokud to nebrání řádné a účinné účasti členů v rozhodovacím procesu. Jmenování zmocněných osob přispívá zejména k vhodnému a účinnému zapojení členů do rozhodovacího procesu a umožňuje nositelům práv skutečně se rozhodnout pro organizaci kolektivní správy podle své volby nehledě na členský stát, v němž je daná organizace usazena.
(24)
Členům by mělo být umožněno podílet se na soustavném sledování správy organizací kolektivní správy. Za tímto účelem by tyto organizace měly mít dozorčí funkci vhodnou pro jejich organizační strukturu a měly by umožnit členům zastoupení v orgánu, který tuto funkci vykonává. V závislosti na organizační struktuře organizace kolektivní správy může dozorčí funkci vykonávat samostatný subjekt, jako je například dozorčí orgán, nebo někteří či všichni členové vedení, kteří neřídí činnost organizace kolektivní správy. Požadavek na spravedlivé a vyvážené zastoupení členů by neměl bránit organizacím kolektivní správy, aby do subjektu vykonávajícího dozorčí funkci volily třetí strany, včetně osob s příslušnými odbornými zkušenostmi, a nositele práv, kteří nesplňují požadavky pro členství nebo nejsou přímo zastoupeni danou organizací, ale prostřednictvím subjektu, který je členem organizace kolektivní správy.
(25)
Z důvodů řádné správy musí být vedení organizace kolektivní správy nezávislé. Vedoucí pracovníci, ať už se jedná o volené členy vedení nebo o osoby najaté nebo zaměstnané danou organizací na základě smlouvy, by měli kolektivnímu správci předtím, než se ujmou dané funkce, a poté každoročně předkládat prohlášení, v němž uvedou případný střet mezi svými zájmy a zájmy nositelů práv, kteří jsou zastoupeni organizací kolektivní správy. Toto každoroční prohlášení předkládají rovněž osoby vykonávající dozorčí funkci. Členské státy by měly mít možnost požadovat, aby organizace kolektivní správy tato prohlášení zveřejňovaly nebo je předkládaly orgánům veřejné správy.
(26)
Organizace kolektivní správy vybírají, spravují a rozdělují příjmy z využívání práv, která jim byla nositeli práv svěřena. Tento příjem náleží především nositelům práv, kteří mohou mít přímý právní vztah s organizací, nebo mohou být zastoupeni prostřednictvím subjektu, který je členem organizace kolektivní správy, nebo prostřednictvím dohody o zastupování. Je proto důležité, aby organizace kolektivní správy při výběru, správě a rozdělování těchto příjmů postupovaly s nejvyšší péčí. Přesné rozdělování těchto příjmů je možné pouze v případě, že organizace kolektivní správy vede řádné záznamy o členství, licencích a užití děl a jiných předmětů ochrany. Nositelé práv a uživatelé by měli rovněž poskytovat příslušné údaje, které jsou zapotřebí z hlediska účinné kolektivní správy a které organizace kolektivní správy ověří.
(27)
Vybrané částky příslušející nositelům práv by se měly na účtech zaznamenávat odděleně od veškerých jiných aktiv, které organizace vlastní. Aniž by byla dotčena možnost členských států stanovit přísnější předpisy týkající se investování, včetně zákazu investování příjmů z výkonu práv, pokud k těmto investicím dochází, měly by být prováděny v souladu s obecnou strategií organizace kolektivní správy v oblasti investic a řízení rizik. V zájmu zachování vysoké úrovně ochrany práv nositelů práv a zajištění, že se každý příjem, který lze získat z využívání těchto práv, připíše v jejich prospěch, by se investice provedené a držené organizací kolektivní správy měly spravovat v souladu s kritérii, která by od dané organizace vyžadovala, aby jednala obezřetně, a zároveň by jí umožňovala, aby se rozhodla pro tu nejbezpečnější a nejúčinnější investiční politiku. Tím by se organizaci kolektivní správy mělo umožnit, aby zvolila takové rozvržení aktiv, které přesně vyhovuje povaze investovaných příjmů z výkonu práv a době trvání jejich vystavení riziku a nepřiměřeně neohrozí příjmy z práv, jež nositelům práv dluží.
(28)
Jelikož mají nositelé práv nárok na odměnu za využívání svých práv, je důležité, aby úhrada nákladů na správu práv nepřesáhla odůvodněné náklady na správu práv a aby o všech jiných srážkách, než je úhrada nákladů na správu práv, například o srážkách pro sociální, kulturní a vzdělávací účely, rozhodovali všichni členové organizace kolektivní správy. Organizace kolektivní správy by měly být vůči nositelům práv transparentní, pokud jde o pravidla, jimiž se takové srážky řídí. Stejné požadavky by se měly vztahovat na veškerá rozhodnutí týkající se kolektivního rozdělení příjmů z výkonu práv například pro účely stipendií. Žádný nositel práv by neměl být v přístupu k sociálním, kulturním nebo vzdělávacím službám financovaným prostřednictvím těchto srážek diskriminován. Tato směrnice by neměla ovlivnit srážky podle vnitrostátního práva, jako jsou srážky na poskytování sociálních služeb ze strany organizací kolektivní správy nositelům práv, v žádném z aspektů, které nejsou touto směrnicí upraveny, pokud jsou tyto srážky v souladu s právními předpisy Unie.
(29)
Rozdělení a vyplácení částek příslušejících jednotlivým nositelům práv, případně kategoriím nositelů práv, by mělo probíhat včas a v souladu s obecnou politikou rozdělování dotčené organizace kolektivní správy, a to i pokud jej provádí jiný subjekt zastupující nositele práv. Zpožděné rozdělení a vyplácení částek příslušejících nositelům práv je odůvodněné pouze v případě objektivních důvodů, nad nimiž organizace kolektivní správy nemá kontrolu. Proto případ, kdy se čeká na splatnost investovaných příjmů z výkonu práv, by neměl být oprávněným důvodem pro takové zpoždění. Rozhodování o předpisech, které by zajistily včasné rozdělování příjmů a účinné vyhledávání a zjišťování nositelů práv v případech, kdy nastanou tyto objektivní důvody, by mělo být ponecháno na členských státech. V zájmu zajištění náležitého a účinného rozdělování částek příslušejících nositelům práv je nezbytné požadovat, aby organizace kolektivní správy přijaly s náležitou péčí a v dobré víře přiměřená opatření ke zjištění a dohledání příslušných nositelů práv, aniž by byla omezena možnost, aby členské státy přijaly přísnější předpisy. Je také vhodné, pokud to umožňují právní předpisy daného členského státu, aby o využívání částek, které není možné rozdělit vzhledem k tomu, že nositele práv, kteří mají na tyto částky nárok, nelze zjistit či dohledat, rozhodovali členové organizací kolektivní správy.
(30)
Organizace kolektivní správy by měly mít možnost spravovat práva a vybírat příjmy z jejich využívání na základě smluv o zastupování s jinými organizacemi. V zájmu ochrany práv členů jiných organizací kolektivní správy by organizace kolektivní správy neměla rozlišovat mezi právy, která spravuje na základě smlouvy o zastupování, a právy, která spravuje přímo pro své nositele práv. Organizaci kolektivní správy by ani nemělo být umožněno, aby uplatňovala srážky na příjmy z výkonu práv vybírané jménem jiné organizace kolektivní správy jiné než je úhrada nákladů na správu práv, bez jejího výslovného souhlasu. Je také vhodné požadovat, aby organizace kolektivní správy rozdělovaly příjmy a vyplácely částky jiným organizacím na základě smluv o zastupování nejpozději v okamžiku, kdy rozdělují příjmy a vyplácejí částky svým vlastním členům a nositelům práv (nečlenům), které zastupují. Kromě toho by organizace, která tyto platby získá, měla naopak okamžitě rozdělit částky příslušející nositelům práv, které zastupuje.
(31)
Je obzvláště důležité, aby obchodní podmínky v oblasti udělování licencí byly spravedlivé a nediskriminační, aby se zajistilo, že uživatelé mohou získat licence k dílům a jiným předmětům ochrany, ke kterým zastupuje práva organizace kolektivní správy, a aby se zajistila příslušná odměna pro nositele práv. Organizace kolektivní správy a uživatelé by proto měli vést jednání o udělování licencí v dobré víře a uplatňovat sazby, které by měly být stanoveny na základě objektivních a nediskriminačních kritérií. Je vhodné požadovat, aby licenční odměna, kterou stanovily organizace kolektivní správy, byly přiměřené mimo jiné ekonomické hodnotě využívání práv v daném kontextu. A konečně by organizace kolektivní správy měly bez odkladu reagovat na žádosti uživatelů o licence.
(32)
V digitálním prostředí jsou organizace kolektivní správy neustále nuceny poskytovat licence ke svému repertoáru pro zcela nové způsoby využívání a obchodní modely. V takových případech a za účelem co možná nejrychlejšího vybudování prostředí, které by vedlo k rozvoji těchto licencí, by organizace kolektivní správy měly mít nezbytnou míru pružnosti k tomu, aby co nejrychleji poskytovaly individualizované licence pro zcela nové internetové služby bez rizika, že by podmínky těchto licencí mohly být použity jako precedens pro určení podmínek jiných licencí.
(33)
Aby bylo zajištěno, že organizace kolektivní správy budou plnit povinnosti stanovené v této směrnici, měly by jim uživatelé poskytovat příslušné informace o využívání práv, která daná organizace zastupuje. Tato povinnost by se neměla vztahovat na fyzické osoby, které jednají za účelem nesouvisejícím s jejich obchodem, živností, řemeslem nebo výkonem svobodného povolání, jež proto nespadají do definice uživatele stanovené v této směrnici. Informace požadované organizacemi kolektivní správy by se měly navíc omezovat na to, co je přiměřené, a co mají uživatelé k dispozici, aby mohly tyto organizace plnit svou funkci, s přihlédnutím ke specifické situaci malých a středních podniků. Tato povinnost by mohla být součástí smlouvy mezi organizací kolektivní správy a uživatelem; takové zahrnutí však neomezuje zákonem stanovená práva členských států na informace. Lhůty, v nichž musejí uživatelé poskytnout tyto informace, by měly umožnit organizacím kolektivní správy dodržet lhůty stanovené k rozdělení vybraných částek nositelům práv. Touto směrnicí není dotčena možnost členských států, aby vyžadovaly od organizací kolektivní správy usazených na jejich území, aby vystavovaly společné faktury.
(34)
K posílení důvěry nositelů práv, uživatelů i jiných organizací kolektivní správy v oblasti správy práv ze strany těchto organizací by měla každá organizace kolektivní správy dodržovat zvláštní požadavky týkající se transparentnosti. Každá organizace kolektivní správy nebo její členové, jakožto subjekt odpovědný za přidělování nebo vyplácení částek příslušejících nositelům práv, by proto měli mít povinnost poskytovat alespoň jednou v roce jednotlivým nositelům práv určité informace, například o částkách, které jim byly přiděleny nebo vyplaceny, a o příslušných srážkách. Organizace kolektivní správy by měly být rovněž povinny poskytnout jiným organizacím kolektivní správy, jejichž práva spravují prostřednictvím smluv o zastupování, dostatečné informace, včetně finančních informací.
(35)
Aby zajistila, že nositele práv, jiné organizace kolektivní správy a uživatelé budou mít přístup k informacím o rozsahu činnosti organizace kolektivní správy a o dílech či jiných předmětech ochrany, které zastupuje, měla by tato organizace poskytnout na náležitě odůvodněnou žádost tyto informace. Otázku, zda a nakolik by mělo být možné požadovat za poskytnutí těchto služeb přiměřenou odměnu, by měly řešit předpisy členských států. Každá organizace kolektivní správy by měla zveřejňovat také informace o své struktuře a o tom, jak vykonává svou činnost, zejména o svých stanovách a o obecné strategii týkající se úhrad na správu práv, srážek a sazeb.
(36)
Aby nositelé práv byli schopni sledovat a srovnávat příslušnou výkonnost organizací kolektivní správy, měly by tyto organizace zveřejňovat výroční zprávu o transparentnosti obsahující srovnatelné finanční informace po provedeném auditu, které se týkají jejich konkrétních činností. Organizace kolektivní správy by rovněž měly každoročně zveřejnit zvláštní zprávu o použití částky určené na sociální, kulturní a vzdělávací služby, která by byla součástí výroční zprávy o transparentnosti. Tato směrnice by neměla organizacím kolektivní správy bránit ve zveřejňování informací požadovaných výroční zprávou o transparentnosti v jediném dokumentu, který by byl například součástí každoročních finančních výkazů, nebo v samostatných zprávách.
(37)
Poskytovatelé online hudebních služeb, kteří využívají hudební díla, například hudební služby, které spotřebitelům umožňují stahovat hudbu nebo ji poslouchat ve streamingovém režimu, jakož i další služby, které poskytují přístup k filmům nebo hrám, v nichž je hudba důležitým prvkem, musí nejprve získat právo k užití těchto děl. Směrnice 2001/29/ES požaduje, aby byla pro každé z práv k využívání hudebních děl online získána licence. Z hlediska autorů jsou těmito právy výlučné právo na rozmnožování a výlučné právo na sdělování hudebních děl veřejnosti, které zahrnuje právo na zpřístupnění. Tato práva mohou spravovat sami jednotliví nositelé práv, jako jsou autoři nebo hudební vydavatelé, nebo organizace kolektivní správy, které poskytují nositelům práv služby kolektivní správy práv. Autorská práva na rozmnožování a na sdělování veřejnosti mohou spravovat různé organizace kolektivní správy. Kromě toho existují případy, kdy práva k témuž dílu vlastní několik nositelů práv a kdy tito nositelé případně zmocnili různé organizace kolektivní správy k udělování licencí k příslušnému podílu práv k dílu. Každý uživatel, jenž chce poskytovat služby online, které spotřebitelům nabízejí široký výběr hudebních děl, musí získat práva k dílům od všech jednotlivých nositelů práv a organizací kolektivní správy.
(38)
Přestože Internet nezná hranic, trh s online hudebními službami je v Unii stále roztříštěný a jednotný digitální trh dosud není plně dokončen. V mnohých případech prohloubila roztříštěnost evropského digitálního trhu s online hudebními službami složitost a náročnost kolektivní správy práv v Evropě. Tato situace je v hlubokém rozporu s rychle narůstající poptávkou spotřebitelů po přístupu k digitálnímu obsahu a souvisejícím inovativním službám, včetně služeb přeshraničních.
(39)
Doporučení 2005/737/ES podpořilo nové regulační prostředí, lépe přizpůsobené správě autorského práva a práv s ním souvisejících na úrovni Unie, pokud jde o poskytování zákonných online hudebních služeb. Doporučení uznalo, že v době využívání hudebních děl online potřebují komerční uživatelé licenční politiku, která by odpovídala všudypřítomnosti internetového prostředí a je použitelná na více územích. Doporučení však nedocílilo toho, aby se udělování licencí pro více území k právům k hudebním dílům online všeobecně rozšířilo ani aby se řešily specifické požadavky udělování licencí pro více území.
(40)
V online hudebním odvětví, v němž normou zůstává kolektivní správa autorských práv na územní bázi, je nezbytné v rozšiřujícím se přeshraničním kontextu vytvořit předpoklady pro co nejúčinnější postupy udělování licencí organizacemi kolektivní správy. Je proto vhodné stanovit soubor pravidel stanovících základní podmínky pro poskytování licencí pro více území k autorským právům k užití hudebních děl online, včetně textů, organizacemi kolektivní správy. Stejná pravidla by měla platit pro udělování těchto licencí pro všechna hudební díla, včetně hudebních děl, která jsou součástí audiovizuálních děl. Tato pravidla by se však neměla vztahovat na služby online, které poskytují přístup pouze k hudebním dílům formou hudebnin. Ustanovení této směrnice by měla zajistit nezbytnou minimální kvalitu přeshraničních služeb poskytovaných organizacemi kolektivní správy, zejména pokud jde o transparentnost zastoupeného repertoáru a přesnost finančních toků spojených s užitím práv. Měla by rovněž stanovit rámec pro usnadnění dobrovolného slučování hudebního repertoáru a práv, a snížit tak počet licencí, které uživatel potřebuje k provozování služby pro více území a různý repertoár. Tato ustanovení by měla umožnit organizaci kolektivní správy, která sama nemůže tyto požadavky splnit nebo si to nepřeje, aby požádala jinou organizaci o zastupování svého repertoáru pro více území. Pokud žádaná organizace již sloučila repertoár a nabízí nebo uděluje licence pro více území, měla by mít povinnost přijmout mandát žádající organizace. Rozvoj zákonných hudebních služeb online v rámci Unie by měl přispět i k boji proti porušování autorského práva online.
(41)
Dostupnost přesných a úplných informací o hudebních dílech, nositelích práv a právech, která je každá organizace kolektivní správy zmocněna zastupovat na daném území, má zvláštní význam pro efektivní a transparentní udělování licencí, pro následné zpracování hlášení uživatelů a související fakturaci poskytovatelů služeb, a pro rozdělení splatných částek. Z tohoto důvodu by organizace kolektivní správy, které udělují licence pro více území k hudebním dílům, měly být schopny tyto podrobné údaje rychle a přesně zpracovat. To vyžaduje používání databází pro vlastnická práva, k nimž jsou uděleny licence pro více území, obsahujících údaje, které umožňují určení děl, práv a nositelů práv, které je organizace kolektivní správy zmocněna zastupovat, a určení území, na něž se toto zmocnění vztahuje. Mělo by se bez prodlení přihlížet k veškerým změnám těchto informací a databáze by se měly neustále aktualizovat. Tyto databáze by měly rovněž přispět ke sladění informací o dílech s informacemi o zvukových záznamech nebo jiných záznamech, do nichž je dílo začleněno. Je rovněž důležité zajistit, aby budoucí uživatelé a nositelé práv, jakož i organizace kolektivní správy měli přístup k informacím, které potřebují k určení repertoáru, jejž tyto organizace zastupují. Organizace kolektivní správy by měly mít možnost přijímat opatření na ochranu přesnosti a úplnosti údajů, kontrolu jejich opakovaného použití a na ochranu obchodně citlivých informací.
(42)
V zájmu zajištění co největší přesnosti údajů o hudebním repertoáru, jež zpracovávají, by organizace kolektivní správy, které udělují licence pro více území k hudebním dílům, měly mít povinnost neustále a bez prodlení své databáze podle potřeby aktualizovat. Měly by zavést snadno dostupné postupy, které umožní poskytovatelům online služeb a také nositelům práv a jiným organizacím kolektivní správy, aby je informovali o jakýchkoli nepřesnostech, které databáze těchto organizací mohou obsahovat, pokud jde o díla, jež vlastní nebo mají pod kontrolou, včetně práv (v celém rozsahu nebo zčásti), a území, pro něž zmocnili příslušnou organizaci kolektivní správy k jednání, aniž by přitom došlo k ohrožení pravdivosti a úplnosti údajů, které uchovává organizace kolektivní správy. Jelikož směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (6) přiznává každému subjektu údajů právo na opravu, výmaz nebo blokování nepřesných nebo neúplných údajů, tato směrnice by měla rovněž zajistit, že nepřesné informace týkající se nositelů práv nebo jiných organizací kolektivní správy v případě licencí pro více území je třeba opravit bez zbytečného prodlení. Organizace kolektivní správy by měly mít rovněž kapacitu elektronicky zpracovávat registraci děl a zmocnění ke správě práv. Vzhledem k významu automatizace informací pro rychlé a efektivní zpracování údajů by organizace kolektivní správy měly zavést použití elektronických prostředků pro strukturované sdělování uvedených informací nositeli práv. Organizace kolektivní správy by pokud možno měly zajistit, aby tyto elektronické prostředky zohledňovaly příslušná dobrovolná odvětvová pravidla nebo postupy, které byly vypracovány na mezinárodní úrovni nebo na úrovni Unie.
(43)
Pro zefektivnění výměny údajů mezi organizacemi kolektivní správy a uživateli jsou nezbytná odvětvová pravidla pro užití hudby, podávání hlášení o prodeji a vystavování faktur. Při sledování užívání licencí by měla být dodržována základní práva, včetně práva na respektování soukromého a rodinného života a práva na ochranu osobních údajů. Aby se zajistilo, že zefektivnění povede k rychlejšímu finančnímu zpracování a v konečném důsledku k dřívějším platbám nositelům práv, mělo by se od organizací kolektivní správy vyžadovat, aby bez prodlení vystavily fakturu poskytovatelům služeb a rozdělily částky příslušející nositelům práv. To vyžaduje, aby uživatelé poskytovali organizacím kolektivní správy přesná a včasná hlášení o užívání děl. Organizace kolektivní správy by neměly být povinny přijímat hlášení uživatelů v chráněném formátu, pokud jsou k dispozici běžně používaná odvětvová pravidla. Organizacím kolektivní správy by nemělo být bráněno ve využívání externího zajišťování služeb souvisejících s udělováním licencí k právům k hudebním dílům online platných pro více území. Společné využívání nebo sloučení správních kapacit by organizacím kolektivní správy mělo pomoci při zlepšování správních služeb a racionalizaci investic do nástrojů ke správě údajů.
(44)
Slučování různých hudebních repertoárů pro udělování licencí pro více území usnadňuje postup udělování licencí a tím, že se všechny repertoáry zpřístupní trhu s udělováním licencí pro více území, posiluje kulturní rozmanitost a přispívá ke snižování počtu transakcí, které potřebuje poskytovatel online služeb k jejich poskytování. Toto slučování repertoárů by mělo usnadnit rozvoj nových online služeb a vést ke snížení nákladů na transakce, které se přenášejí na spotřebitele. Organizace kolektivní správy, které nejsou ochotny nebo schopny udělovat licence pro více území přímo v rámci svého vlastního hudebního repertoáru, by měly být podporovány v tom, aby dobrovolně pověřovaly jiné organizace kolektivní správy úkolem spravovat jejich repertoár za nediskriminačních podmínek. Ustanovení o výlučnosti ve smlouvách o licencích pro více území by omezovala možnosti výběru pro uživatele, kteří si chtějí opatřit licenci pro více území, i pro organizace kolektivní správy, které potřebují přeshraniční administrativní služby pro svůj repertoár pro více území. Všechny smlouvy o zastupování mezi organizacemi kolektivní správy udělujícími licence pro více území by proto měly být uzavřeny bez ustanovení o výlučnosti.
(45)
Pro členy organizací kolektivní správy má mimořádný význam transparentnost podmínek, za nichž organizace kolektivní správy spravují práva k užití online, pro která jsou zmocněny zastupovat nositele práv. Organizace kolektivní správy by proto měly svým členům poskytnout dostatečné informace o hlavních podmínkách každé smlouvy, kterou se pověřuje jiná organizace kolektivní správy zastupováním práv těchto členů k hudebním dílům online pro účely udělování licencí pro více území.
(46)
Rovněž je důležité požadovat, aby organizace kolektivní správy, které nabízejí nebo udělují licence pro více území, souhlasily se zastupováním repertoáru jiných organizací kolektivní správy, které se rozhodly neučinit tak přímo. Aby se zajistilo, že tento požadavek nebude nepřiměřený a nepřekročí rámec toho, co je nezbytné, měla by mít dožádaná organizace kolektivní správy povinnost přijmout zastoupení pouze v případě, že se žádost omezuje na právo k užití online nebo na kategorie práv k užití online, které sama zastupuje. Tento požadavek by se měl navíc vztahovat pouze na organizace kolektivní správy, které slučují repertoár, a neměl by se rozšířit na organizace kolektivní správy, které poskytují licence pro více území jen pro svůj vlastní repertoár. Neměl by se vztahovat ani na organizace kolektivní správy, které slučují práva k týmž dílům pouze proto, aby mohly u těchto děl udělit licenci společně k právu na rozmnožování i k právu na sdělování těchto děl veřejnosti. Aby bylo možné chránit zájmy nositelů práv pověřující organizace kolektivní správy a zajistit, aby se na vnitřní trh dostal za stejných podmínek i malý a méně známý repertoár v členských státech, je důležité, aby byl repertoár pověřující organizace spravován za stejných podmínek jako repertoár pověřené organizace kolektivní správy a aby to bylo součástí nabídek, které pověřená organizace předkládá poskytovatelům online služeb. Náklady na správu práv účtované pověřenou organizací kolektivní správy by měly této organizaci umožnit vynahradit si nezbytné a přiměřené prostředky, které investovala. Smlouva, na jejímž základě organizace kolektivní správy pověřuje jinou organizaci nebo jiné organizace udělováním licencí pro více území ke svému vlastnímu hudebnímu repertoáru k užití online, by neměla bránit pověřující organizaci v tom, aby nadále udělovala licence omezené na území členského státu, v němž je usazena, ke svému repertoáru a všem ostatním repertoárům, které může na základě zmocnění na daném území zastupovat.
(47)
Pokud by nositelé práv nemohli vykonávat svá práva na licence pro více území v případech, kdy organizace kolektivní správy, jíž svá práva udělili, neudělila nebo nenabídla udělování licencí pro více území a navíc tím nechtěla pověřit jinou organizaci kolektivní správy, byly by ve značné míře ohroženy cíle a účinnost pravidel pro udělování licencí pro více území organizacím kolektivní správy. Z tohoto důvodu by bylo důležité, aby nositelé práv mohli za takových okolností právo na udělování licencí pro více území, které potřebují poskytovatelé online služeb, vykonávat sami nebo prostřednictvím jiné strany či stran tím, že by své původní organizaci kolektivní správy odejmuli dle potřeby práva na udělování licencí na užití děl online pro více území a ponechali jí stejná práva pro účely udělování licencí pro jedno území.
(48)
Vysílací organizace se při vysílání svých vlastních rozhlasových a televizních programů, které zahrnují hudební díla, obvykle spoléhají na licenci od místní organizace kolektivní správy. Tato licence je často omezena na vysílání. K tomu, aby byl tento druh televizního nebo rozhlasového vysílání dostupný též online, by byla nezbytná licence k právům k hudebním dílům online. Za účelem snadnějšího udělování licencí k právům k hudebním dílům online pro účely souběžného i pozdějšího online přenosu televizního a rozhlasového vysílání je nezbytné stanovit výjimku z pravidel, která by se jinak na udělování licencí pro více území k právům k hudebním dílům online uplatňovala. Tato výjimka by měla být omezena na to, co je nezbytné k umožnění přístupu k televizním nebo rozhlasovým programům online a k materiálu, který má jednoznačně podřadný vztah k původnímu vysílání, vyrobenému pro účely, jakými jsou doplnění, upoutávky nebo recenze dotyčného televizního nebo rozhlasového programu. Neměla by vést k narušení hospodářské soutěže ve vztahu k jiným službám, které poskytují spotřebitelům přístup k jednotlivým hudebním nebo audiovizuálním dílům online, ani k restriktivním praktikám, např. rozdělení trhu nebo zákazníků, které by byly v rozporu s články 101 a 102 Smlouvy o fungování EU.
(49)
Je nezbytné zajistit účinné prosazování ustanovení vnitrostátních právních předpisů přijatých podle této směrnice. Organizace kolektivní správy by měly svým členům nabídnout zvláštní postupy pro vyřizování stížností. Tyto postupy by měly být k dispozici rovněž dalším nositelům práv, které organizace kolektivní správy přímo zastupuje, a také organizacím kolektivní správy, jejichž jménem spravuje práva na základě smlouvy o zastupování. Kromě toho by měly mít členské státy možnost stanovit, že spory mezi organizacemi kolektivní správy, jejich členy, nositeli práv nebo uživateli, pokud jde o uplatňování této směrnice, mohou podléhat rychlému, nezávislému a nestrannému postupu pro alternativní řešení sporů. Pokud by se spory mezi organizacemi kolektivní správy a jinými stranami neřešily rychle a účinně, mohlo by dojít zejména k oslabení účinnosti pravidel pro udělování licencí k právům k užití hudebních děl online platných pro více území. Aniž je dotčeno právo na přístup k soudu, je v důsledku toho vhodné stanovit pro řešení střetů mezi organizacemi kolektivní správy udělujícími licence pro více území na jedné straně a poskytovateli hudebních služeb online, nositeli práv nebo jinými organizacemi kolektivní správy na straně druhé možnost snadno přístupného, účinného a nestranného mimosoudního postupu, jako je mediační nebo rozhodčí řízení. Tato směrnice nepředepisuje, jakým konkrétním způsobem by se mělo organizovat alternativní řešení sporů, ani nestanovuje, který orgán by to měl provádět, pokud je zaručena jeho nezávislost, nestrannost a účinnost. A konečně je také vhodné požadovat, aby členské státy měly zavedeny nezávislé, nestranné a účinné postupy schopné řešit prostřednictvím orgánů s odbornými znalostmi v oblasti práva duševního vlastnictví nebo prostřednictvím soudů obchodní spory mezi organizacemi kolektivní správy a uživateli, které by se týkaly platných nebo navrhovaných licenčních podmínek nebo porušení smlouvy.
(50)
Členské státy by měly zavést vhodné postupy, které by umožnily sledovat dodržování této směrnice ze strany organizací kolektivní správy. Není vhodné, aby tato směrnice omezovala možnost volby členských států, pokud je o příslušné orgány, ani pokud jde o předběžné či následné kontroly organizací kolektivní správy, je však nutné zajistit, aby tyto orgány byly schopny zabývat se účinně a včas veškerými otázkami, které by mohly vzniknout při uplatňování této směrnice. Členské státy by neměly být povinny zřizovat nové příslušné orgány. Mělo by kromě toho být možné, aby členové organizací kolektivní správy, nositelé práv, uživatelé, organizace kolektivní správy a další zúčastněné strany informovali příslušné orgány o činnosti nebo okolnostech, které podle jejich mínění představují porušení práv ze strany organizací kolektivní správy, případně uživatelů. Členské státy by měly zajistit, aby příslušné orgány měly pravomoc ukládat sankce nebo přijímat opatření v případech, kdy dochází k porušování právních předpisů členských států, kterými se provádí tato směrnice. Tato směrnice nestanovuje konkrétní sankce nebo opatření, pokud jsou účinné, přiměřené a odrazující. Tyto sankce nebo opatření mohou zahrnovat příkaz k propuštění členů vedení, kteří jednali v nedbalosti, k provedení kontrol v prostorách organizace kolektivní správy, nebo k odnětí povolení k činnosti, pokud se toto povolení vydává k tomu, aby mohla organizace provozovat svou činnost. Tato směrnice by měla zůstat neutrální, pokud jde o předchozí systémy vydávání povolení a provádění kontrol v členských státech, včetně požadavku na reprezentativnost organizací kolektivní správy, pokud jsou tyto systémy v souladu s právními předpisy Unie a nevytvářejí překážky bránící uplatňování této směrnice v plném rozsahu.
(51)
Aby se zajistilo, že budou požadavky týkající se udělování licencí pro více území dodržovány, měla by být přijata zvláštní ustanovení o sledování jejich provádění. Příslušné orgány členských států a Komise by měly za tímto účelem navzájem spolupracovat. Členské státy by si měly na základě výměny informací mezi svými příslušnými orgány poskytovat vzájemnou pomoc, tak aby usnadnily sledování činnosti organizací kolektivní správy.
(52)
Je důležité, aby organizace kolektivní správy dodržovaly právo na soukromý život a na ochranu osobních údajů nositelů práv, členů, uživatelů a ostatních osob, jejichž osobní údaje zpracovávají. Zpracovávání osobních údajů prováděné v členských státech v souvislosti s touto směrnicí a pod dohledem příslušných orgánů členských států, zejména nezávislých orgánů veřejné správy určených členskými státy, se řídí směrnicí 95/46/ES. Nositelé práv by měli být v souladu se směrnicí 95/46/ES patřičně informováni o zpracování svých údajů, příjemcích těchto údajů, lhůtách pro uchovávání těchto údajů v jakékoli databázi a způsobu, jakým mohou uplatňovat svá práva na přístup ke svým osobním údajům, jejich opravu nebo výmaz. Jako k osobním údajům ve smyslu uvedené směrnice by se mělo přistupovat zejména k jedinečným identifikátorům, které umožňují nepřímou identifikaci osoby.
(53)
Ustanoveními o opatřeních k prosazování tohoto předpisu by neměly být dotčeny pravomoci vnitrostátních nezávislých orgánů veřejné správy zřízených členskými státy podle směrnice 95/46/ES ke sledování dodržování vnitrostátních předpisů přijatých k provedení uvedené směrnice.
(54)
Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady obsažené v Listině základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“). Ustanovení této směrnice týkající se řešení sporů by neměla stranám sporu bránit ve výkonu jejich práva na přístup k soudu, které zaručuje Listina.
(55)
Jelikož cílů této směrnice, totiž zlepšení schopnosti členů organizací kolektivní správy vykonávat kontrolu nad činností těchto organizací, zaručení dostatečné transparentnosti ze strany organizací kolektivní správy a zlepšení udělování licencí pro více území k autorským právům k užití hudebních děl online, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich z důvodu jejich rozsahu a účinků může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.
(56)
Ustanoveními této směrnice není dotčeno použití právních předpisů v oblasti hospodářské soutěže a dalších právních předpisů příslušných pro jiné oblasti zahrnující důvěrnost údajů, obchodní tajemství, soukromí, přístup k dokumentům, smluvní právo a mezinárodní právo soukromé týkající se kolizních norem a příslušnosti soudů, ani svoboda sdružování pracovníků a zaměstnavatelů a jejich právo organizovat se.
(57)
V souladu se společným politickým prohlášením ze dne 28. září 2011 členských států a Komise k informativním dokumentům (7) se členské státy zavázaly v odůvodněných případech přikládat k oznámení svých prováděcích opatření jeden či více dokumentů vysvětlujících vztah mezi prvky směrnice a odpovídajícími částmi vnitrostátních prováděcích nástrojů. Ve vztahu k této směrnici považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.
(58)
V souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (8) byl konzultován evropský inspektor ochrany údajů, který dne 9. října 2012 vydal stanovisko,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanovuje požadavky, které jsou nezbytné k zajištění řádného výkonu správy autorských práv a práv s nimi souvisejících organizacemi kolektivní správy. Stanovuje rovněž požadavky na udělování licencí k autorským právům k užití hudebních děl online na více územích organizacemi kolektivní správy.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Hlavy I, II, IV a V s výjimkou čl. 34 odst. 2 a článku 38 se použijí na všechny organizace kolektivní správy usazené v Unii.
2. Hlava III a čl. 34 odst. 2 a článek 38 se vztahují na organizace kolektivní správy usazené v Unii, které spravují autorská práva k užití hudebních děl online pro více území.
3. Příslušná ustanovení této směrnice se vztahují na subjekty přímo či nepřímo, v celém rozsahu nebo zčásti, vlastněné či ovládané organizací kolektivní správy, jestliže tyto subjekty vykonávají činnost, na kterou by se ustanovení této směrnice vztahovala, pokud by ji vykonávala organizace kolektivní správy.
4. Ustanovení čl. 16 odst. 1, článků 18 a 20, čl. 21 odst. 1 písm. a), b), c), e), f) a g) a článků 36 a 42 se vztahují na všechny nezávislé správce práv usazené v Unii.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„organizací kolektivní správy“ organizace, která je ze zákona nebo prostřednictvím postoupení, licence nebo jiného smluvního ujednání oprávněna spravovat jménem více než jednoho nositele práv autorská práva nebo práva s nimi související k prospěchu nositelů práv jako svým jediným a hlavním účelem, a která splňuje alespoň jedno z těchto kritérií:
i)
je vlastněna nebo ovládána svými členy,
ii)
je svou podstatou neziskovou organizací;
b)
„nezávislým správcem práv“ organizace, která je ze zákona nebo prostřednictvím postoupení, licence nebo jiného smluvního ujednání oprávněna spravovat jménem více než jednoho nositele práv autorská práva nebo práva s nimi související ke prospěchu nositelů práv jako svým jediným a hlavním účelem a která:
i)
není přímo či nepřímo, v celém rozsahu ani zčásti, vlastněna ani ovládána nositeli práv a
ii)
je svou podstatou ziskovou organizací;
c)
„nositelem práv“ jakákoli osoba nebo subjekt, jiný než organizace kolektivní správy, který je nositelem autorských práv nebo práva s nimi souvisejících nebo který má podle dohody o výkonu práv nebo ze zákona nárok na podíl z příjmů z výkonu těchto práv;
d)
„členem“ nositel práv nebo subjekt zastupující nositele práv, včetně jiných organizací kolektivní správy a sdružení nositelů práv, který splňuje požadavky na členství v organizaci kolektivní správy a je touto organizací přijat;
e)
„stanovami“ zakladatelská smlouva a stanovy, statut, pravidla nebo doklad o založení organizace kolektivní správy;
f)
„valným shromážděním členů“ orgán organizace kolektivní správy, jehož se účastní členové a v němž vykonávají svá hlasovací práva, bez ohledu na právní formu organizace;
g)
„členem vedení“:
i)
člen správní rady - pokud vnitrostátní právní předpisy nebo stanovy organizace kolektivní správy stanovují monistický systém řízení,
ii)
člen představenstva nebo dozorčí rady - pokud vnitrostátní právní předpisy nebo stanovy organizace kolektivní správy stanovují dualistický systém řízení;
h)
„příjmy z výkonu práv“ příjmy vybrané organizací kolektivní správy jménem nositelů práv, ať už na základě výlučného práva, práva na odměnu nebo práva na náhradní odměnu;
i)
„úhradou nákladů na správu práv“ částky, které si organizace kolektivní správy účtuje, odečte nebo započte z příjmů z výkonu práv nebo z jakýchkoli příjmů z investování příjmů z výkonu práv za účelem pokrytí svých nákladů na správu autorských práv nebo práv s nimi souvisejících;
j)
„smlouvou o zastupování“ jakákoli smlouva mezi organizacemi kolektivní správy, kterou jedna organizace kolektivní správy pověří jinou organizaci kolektivní správy správou práv, která zastupuje, včetně smlouvy uzavřené podle článků 29 a 30;
k)
„uživatelem“ osoba nebo subjekt, který provádí úkony, jež vyžadují svolení nositelů práv, odměnu nositelům práv nebo zaplacení náhradní odměny nositelům práv, a který nejedná jako spotřebitel;
l)
„repertoárem“ díla, k nimž práva spravuje organizace kolektivní správy;
m)
„licencí pro více území“ licence, která se vztahuje na území více než jednoho členského státu;
n)
„právy k hudebním dílům online“ práva autora k hudebnímu dílu podle článků 2 a 3 směrnice 2001/29/ES, která jsou nezbytná k poskytování služby online.
HLAVA II
ORGANIZACE KOLEKTIVNÍ SPRÁVY
KAPITOLA 1
Zastupování nositelů práv a členství a uspořádání organizací kolektivní správy
Článek 4
Obecné zásady
Členské státy zajistí, aby organizace kolektivní správy jednaly v nejlepším zájmu nositelů práv, jejichž práva zastupují, a neukládaly jim žádné povinnosti, které nejsou objektivně nezbytné pro ochranu jejich práv a zájmů nebo pro účinnou správu jejich práv.
Článek 5
Práva nositelů práv
1. Členské státy zajistí, aby nositelé práv měli práva stanovená v odstavcích 2 až 8 a aby tato práva byla uvedena ve stanovách nebo v podmínkách členství v organizaci kolektivní správy.
2. Nositelé práv mají právo zmocnit organizaci kolektivní správy podle své volby ke správě práv, kategorií práv nebo druhů děl a jiných předmětů ochrany dle své volby pro území podle svého výběru, bez ohledu na členský stát, jehož je organizace kolektivní správy či nositel práv státním příslušníkem, v němž má bydliště nebo místo usazení. Pokud správa takových práv spadá do rozsahu působnosti dané organizace kolektivní správy a pokud nemá tato organizace kolektivní správy objektivní důvody k odmítnutí správy práv, je povinna tato práva, kategorie práv nebo druhy děl a jiné předměty ochrany spravovat.
3. Nositelé práv mají právo udělovat licence pro nekomerční užití jimi zvolených práv, kategorií práv nebo druhů děl a jiných předmětů ochrany.
4. Nositelé práv mají právo v přiměřené výpovědní lhůtě nepřesahující šest měsíců ukončit zmocnění ke správě práv, kategorií práv nebo druhů děl a jiných předmětů ochrany, které udělili organizaci kolektivní správy, nebo organizaci kolektivní správy odejmout jakékoli z těchto práv, kategorií práv nebo druhů děl a jiných předmětů ochrany, jak jsou vymezeny podle odstavce 2, pro území podle svého výběru. Organizace kolektivní správy může rozhodnout, že toto ukončení nebo odnětí má nabýt účinku až na konci účetního období.
5. Existují-li částky příslušející nositeli práv za užití, ke kterému došlo před ukončením zmocnění nebo před tím, než nabylo účinku odnětí práv, nebo v rámci licence poskytnuté před tím, než nabylo účinku ukončení či odnětí, ponechává si nositel práv svá práva podle článků 12, 13, 18, 20, 28 a 33.
6. Organizace kolektivní správy nesmí omezovat výkon práv uvedených v odstavcích 4 a 5 tím, že bude požadovat za podmínku k výkonu práv, aby byla správa práv nebo kategorií práv nebo druhů děl a jiného předmětu ochrany, na které se vztahuje ukončení nebo odnětí, svěřena jiné organizaci kolektivní správy.
7. Pokud nositel práv zmocní organizaci kolektivní správy ke správě svých práv, dá nositel práv souhlas konkrétně pro každé právo nebo kategorii práv nebo druh děl a jiný předmět ochrany, kterým organizaci kolektivní správy zmocňuje ke správě. Každý takový souhlas je doložen v listinné podobě.
8. Organizace kolektivní správy informuje nositele práv o jejich právech podle odstavců 1 až 7 a o jakýchkoli podmínkách, které se vztahují k právu stanovenému v odstavci 3, před obdržením jejich souhlasu se správou práva nebo kategorie práv nebo druhu děl a jiného předmětu ochrany.
Organizace kolektivní správy informuje nositele práv, kteří ji již zmocnili, o jejich právech podle odstavců 1 až 7 a o podmínkách, které se vztahují k právu stanovenému v odstavci 3, nejpozději do 10. října 2016.
Článek 6
Podmínky členství v organizacích kolektivní správy
1. Členské státy zajistí, aby organizace kolektivní správy dodržovaly pravidla stanovená v odstavcích 2 až 5.
2. Organizace kolektivní správy přijmou nositele práv a subjekty zastupující nositele práv, včetně jiných organizací kolektivní správy a sdružení nositelů práv, za členy, pokud splňují požadavky na členství založené na objektivních, transparentních a nediskriminačních kritériích. Tyto požadavky jsou obsaženy ve stanovách organizace kolektivní správy nebo v podmínkách členství v organizaci kolektivní správy a jsou veřejně přístupné. Pokud organizace kolektivní správy odmítne přijmout žádost o členství, poskytne nositeli práv jasné zdůvodnění tohoto rozhodnutí.
3. Stanovy organizace kolektivní správy stanovují vhodný a účinný mechanismus pro účast svých členů v rozhodovacím procesu organizace. Zastoupení jednotlivých kategorií členů v rozhodovacím procesu musí být spravedlivé a vyvážené.
4. Organizace kolektivní správy umožní svým členům komunikovat s ní elektronickými prostředky i pro účely výkonu členských práv.
5. Organizace kolektivní správy uchovávají záznamy o svých členech a pravidelně je aktualizují.
Článek 7
Práva nositelů práv, kteří nejsou členy organizace kolektivní správy
1. Členské státy zajistí, aby organizace kolektivní správy dodržovaly pravidla stanovená v čl. 6 odst. 4, článku 20, čl. 29 odst. 2 a článku 33, pokud jde o nositele práv, kteří mají s organizacemi kolektivní správy přímý právní vztah ze zákona nebo prostřednictvím postoupení, licence nebo jiného smluvního ujednání, ale nejsou jejich členy.
2. Členské státy mohou na nositele práv uvedené v odstavci 1 uplatňovat i další ustanovení této směrnice.
Článek 8
Valné shromáždění členů organizace kolektivní správy
1. Členské státy zajistí, aby valné shromáždění členů bylo organizováno v souladu s pravidly stanovenými v odstavcích 2 až 10.
2. Valné shromáždění členů se svolává nejméně jednou ročně.
3. Valné shromáždění členů rozhoduje o změnách stanov a podmínek členství v organizaci kolektivní správy, pokud tyto podmínky nejsou upraveny stanovami.
4. Valné shromáždění členů rozhoduje o jmenování nebo odvolání členů vedení, obecně sleduje jejich plnění funkce a schvaluje jejich odměnu a jiné výhody, jako například peněžní a nepeněžní výhody, důchodové dávky a nároky, práva na další dávky a práva na odstupné.
V organizaci kolektivní správy s dualistickou strukturou valné shromáždění členů nerozhoduje o jmenování nebo odvolání členů představenstva nebo o schválení jejich odměn a dalších výhod, pokud je pravomoc přijímat tato rozhodnutí přenesena na dozorčí radu.
5. V souladu s ustanoveními stanovenými v kapitole 2 hlavy II rozhoduje valné shromáždění členů alespoň o těchto otázkách:
a)
obecném způsobu rozdělení částek příslušejících nositelům práv;
b)
obecném způsobu použití nerozdělitelných částek;
c)
obecné investiční politice, pokud jde o příjmy z výkonu práv a o veškeré příjmy z investování příjmů z výkonu práv;
d)
obecné politice týkající se srážek z příjmů z výkonu práv a srážek z veškerých příjmů z investování příjmů z výkonu práv;
e)
použití nerozdělitelných částek;
f)
politice řízení rizik;
g)
schvalování každého nabytí, prodeje nebo zastavení nemovitého majetku;
h)
schvalování fúzí a aliancí, zakládání dceřiných společností a pořizování jiných subjektů nebo podílů nebo práv v jiných subjektech;
i)
schvalování návrhů k čerpání půjček, poskytnutí půjček nebo poskytnutí záruky za půjčky.
6. Valné shromáždění členů může prostřednictvím usnesení nebo prostřednictvím ustanovení ve stanovách přenést pravomoci uvedené v odst. 5 písm. f), g), h) a i) na subjekt, který vykonává dozorčí funkci.
7. Pro účely odst. 5 písm. a) až d) mohou členské státy po valném shromáždění členů požadovat, aby stanovilo podrobnější podmínky použití příjmů z výkonů práv a příjmů z investování příjmů z výkonu práv.
8. Valné shromáždění členů kontroluje činnost organizace kolektivní správy alespoň tím, že rozhoduje o jmenování a odvolání auditora a schvaluje výroční zprávu o transparentnosti uvedenou v článku 22.
Členské státy mohou povolit alternativní systémy nebo způsoby jmenování a odvolání auditora za předpokladu, že tyto systémy nebo způsoby zajistí nezávislost auditora na osobách, které řídí činnost organizace kolektivní správy.
9. Všichni členové organizace kolektivní správy mají právo účastnit se valného shromáždění členů a hlasovat na něm. Členské státy však mohou umožnit omezení práva členů organizace kolektivní správy práv na účast a výkon hlasovacích práv na valném shromáždění členů na základě jednoho nebo obou z těchto kritérií:
a)
doba trvání členství;
b)
částky, které člen obdržel, nebo mu jsou splatné,
pokud jsou tato kritéria určena a uplatňována spravedlivým a přiměřeným způsobem.
Kritéria stanovená v prvním pododstavci písm. a) a b) jsou obsažena ve stanovách nebo v podmínkách členství v organizaci kolektivní správy a jsou zveřejněna v souladu s články 19 a 21.
10. Každý člen organizace kolektivní správy má právo zmocnit jakoukoli jinou osobu nebo subjekt, aby se jeho jménem účastnil valného shromáždění členů a hlasoval na něm, pokud toto zmocnění nevede ke střetu zájmů, jenž by mohl nastat například tehdy, pokud by zmocňující člen a zmocněná osoba patřili v rámci organizace kolektivní správy do různých kategorií nositelů práv.
Členské státy však mohou umožnit omezení zmocnění a výkon hlasovacích práv členů, které zmocněné osoby zastupují, pokud tímto omezením není dotčena vhodná a efektivní účast členů v rozhodovacím procesu organizace kolektivní správy.
Každé zmocnění platí pro jedno valné shromáždění členů. Zmocněná osoba má na valném shromáždění členů stejná práva jako člen, který zmocnění udělil. Zmocněná osoba je povinna hlasovat v souladu s pokyny, jež mu dal člen, který jej zmocnil.
11. Členské státy mohou rozhodnout, že pravomoci valného shromáždění členů může vykonávat shromáždění delegátů volených nejméně každé čtyři roky členy organizace kolektivní správy, a to za předpokladu, že:
a)
je zajištěna vhodná a účinná účast členů na rozhodování organizace kolektivní správy a
b)
zastoupení jednotlivých kategorií členů ve shromáždění delegátů je spravedlivé a vyvážené.
Pravidla stanovená v odstavcích 2 až 10 se použijí obdobně na shromáždění delegátů.
12. Členské státy mohou rozhodnout, že pokud organizace kolektivní správy vzhledem ke své právní formě nemá valné shromáždění členů, pravomoci uvedeného shromáždění má plnit orgán, který vykonává dozorčí funkci. Pravidla stanovená v odstavcích 2 až 5, 7 a 8 se na tento orgán, který vykonává dozorčí funkci, použijí obdobně.
13. Členské státy mohou rozhodnout, že pokud má organizace kolektivní správy členy, kteří jsou subjekty zastupující nositele práv, mají všechny nebo některé pravomoci valného shromáždění členů vykonávat shromáždění těchto nositelů práv. Pravidla stanovená v odstavcích 2 až 10 se použijí obdobně na shromáždění nositelů práv.
Článek 9
Dozorčí funkce
1. Členské státy zajistí, aby každá organizace kolektivní správy měla dozorčí funkci pro nepřetržité sledování činností a plnění povinností osob, které řídí činnost organizace.
2. Jednotlivé kategorie členů organizace kolektivní správy jsou v orgánu vykonávajícím dozorčí funkci spravedlivě a vyváženě zastoupeny.
3. Každá osoba vykonávající dozorčí funkci předloží valnému shromáždění členů roční individuální prohlášení o střetu zájmů, které obsahuje informace uvedené v čl. 10 odst. 2 druhém pododstavci.
4. Orgán vykonávající dozorčí funkci se pravidelně schází a má alespoň tyto pravomoci:
a)
vykonávat pravomoci, které mu udělilo valné shromáždění členů, a to i podle čl. 8 odst. 4 a 6;
b)
sledovat činnost a plnění povinností osob uvedených v článku 10, včetně provádění rozhodnutí valného shromáždění členů, a zejména provádění obecných politik uvedených v čl. 8 odst. 5 písm. a) až d).
5. Orgán vykonávající dozorčí funkci podává valnému shromáždění členů alespoň jednou ročně zprávu o výkonu svých pravomocí.
Článek 10
Povinnosti osob, které řídí činnost organizace kolektivní správy
1. Členské státy zajistí, aby každá organizace kolektivní správy přijala veškerá nezbytná opatření k tomu, aby osoby, které řídí její činnost, tak činily řádně, obezřetně a náležitě pomocí řádných správních a účetních postupů a vnitřních kontrolních mechanismů.
2. Členské státy zajistí, aby organizace kolektivní správy zavedly a uplatňovaly postupy, které zamezí střetům zájmů, a pokud těmto střetům zamezit nelze, aby nastalé i potenciální střety zájmů identifikovaly, řešily, sledovaly a zveřejňovaly, s cílem zabránit tomu, aby negativně ovlivnily kolektivní zájmy nositelů práv, které organizace zastupuje.
Postupy uvedené v prvním pododstavci zahrnují roční individuální prohlášení všech osob uvedených v odstavci 1 určené valnému shromáždění členů, které obsahuje tyto informace:
a)
všechny zájmy v rámci organizace kolektivní správy;
b)
všechny odměny přijaté v předchozím účetním období od organizace kolektivní správy, též ve formě důchodových systémů, věcných dávek a jiných druhů výhod;
c)
všechny částky získané v předchozím účetním období v postavení nositele práv od organizace kolektivní správy;
d)
prohlášení týkající se nastalého nebo potenciálního střetu mezi osobními zájmy a zájmy organizace kolektivní správy nebo mezi závazky vůči organizaci kolektivní správy a povinností vůči jiné fyzické nebo právnické osobě.
KAPITOLA 2
Správa příjmů z výkonu práv
Článek 11
Výběr a použití příjmů z výkonu práv
1. Členské státy zajistí, aby organizace kolektivní správy dodržovaly pravidla stanovená v odstavcích 2 až 5.
2. Organizace kolektivní správy vybírá a spravuje příjmy z výkonu práv s náležitou péčí.
3. Organizace kolektivní správy vede na svých účtech odděleně:
a)
příjmy z výkonu práv a veškeré příjmy z investování příjmů z výkonu práv a
b)
veškerá případná vlastní aktiva a příjmy pocházející z těchto aktiv, z úhrad nákladů na správu práv nebo z jiných činností.
4. Organizace kolektivní správy nesmí využívat příjmy z výkonu práv nebo jakékoli příjmy z investování příjmů z výkonu práv k jiným účelům, než je rozdělení nositelům práv, s výjimkou případů, kdy je možné odečíst nebo započíst její náklady na správu práv v souladu s rozhodnutím přijatým podle čl. 8 odst. 5 písm. d) nebo využívat příjmy z výkonu práv nebo jakékoli příjmy z investování příjmů z výkonu práv v souladu s rozhodnutím přijatým podle čl. 8 odst. 5.
5. Investuje-li organizace kolektivní správy příjmy z výkonu práv nebo jakékoli příjmy z investování příjmů z výkonu práv, činí tak v nejlepším zájmu nositelů práv, jejichž práva zastupuje, v souladu s obecnou investiční politikou a politikou řízení rizik uvedenou v čl. 8 odst. 5 písm. c) a f) a s ohledem na tato pravidla:
a)
pokud existuje potenciální střet zájmů, organizace kolektivní správy zajistí, aby byly investice prováděny výhradně v zájmu těchto nositelů práv;
b)
aktiva se investují tak, aby se zajistila bezpečnost, kvalita, likvidita a ziskovost celého portfolia;
c)
aktiva musí být náležitě diverzifikována, aby se zabránilo nadměrné závislosti na jakémkoli konkrétním aktivu a kumulaci rizik v celém portfoliu.
Článek 12
Srážky
1. Členské státy zajistí, aby v případě, že nositel práv zmocní organizaci kolektivní správy ke správě svých práv, byla organizace kolektivní správy povinna poskytnout nositeli práv informace o úhradě nákladů na správu a jiných srážkách z příjmů z výkonu práv a z jakýchkoli příjmů z investování příjmů z výkonu práv před tím, než od něj získá souhlas, aby spravovala jeho práva.
2. Srážky musí být přiměřené a musí odpovídat službám, které organizace kolektivní správy poskytuje nositelům práv, včetně případných služeb uvedených v odstavci 4, a musí být stanoveny na základě objektivních kritérií.
3. Úhrada nákladů na správu práv nepřesáhne odůvodněné a doložené náklady, které organizaci kolektivní správy vznikly v souvislosti se správou autorských práv a práv s nimi souvisejících.
Členské státy zajistí, aby se požadavky platné pro použití a transparentnost použití částek odečtených nebo započtených k úhradě nákladů na správu práv uplatňovaly i na jakékoli jiné srážky sloužící k pokrytí nákladů za správu autorských práv a práv s nimi souvisejících.
4. Pokud organizace kolektivní správy poskytuje sociální, kulturní nebo vzdělávací služby financované prostřednictvím srážek z příjmů z výkonu práv nebo z jakýchkoli příjmů z investování příjmů z výkonu práv, jsou tyto služby poskytovány na základě spravedlivých kritérií, zejména pokud jde o přístup k těmto službám a jejich rozsah.
Článek 13
Rozdělení částek příslušejících nositelům práv
1. Aniž jsou dotčeny čl. 15 odst. 3 a článek 28, členské státy zajistí, aby každá organizace kolektivní správy pravidelně, s náležitou péčí a přesně rozdělovala a vyplácela částky příslušející nositelům práv, a to v souladu s obecným způsobem rozdělení částek uvedeným v čl. 8 odst. 5 písm. a).
Členské státy rovněž zajistí, aby organizace kolektivní správy nebo jejich členové, kteří jsou subjekty zastupující nositele práv, rozdělovaly a vyplácely tyto částky nositelům práv co nejdříve, avšak nejpozději do devíti měsíců od konce účetního období, v němž byly vybrány příjmy z výkonu práv, ledaže objektivní důvody související zejména s podáváním hlášení uživateli, určením práv, nositeli práv nebo přiřazením informací o dílech a jiných předmětech ochrany k nositelům práv brání organizaci kolektivní správy nebo případně jejím členům v dodržení této lhůty.
2. Pokud nemohou být částky příslušející nositelům práv rozděleny v rámci lhůty stanovené v článku 1, protože příslušní nositelé práv nemohou být určeni nebo vyhledáni a výjimka z uvedené lhůty se nepoužije, jsou tyto částky v účetnictví organizace kolektivní správy vedeny odděleně.
3. Organizace kolektivní správy přijmou veškerá nezbytná opatření, která jsou v souladu s článkem 1, jejichž cílem je určit a vyhledat nositele práv. Zejména nejpozději tři měsíce po uplynutí lhůty stanovené v odstavci 1, organizace kolektivní správy zpřístupní informace o dílech a jiných předmětech ochrany, u nichž nebyl určen ani vyhledán jeden nebo více nositelů práv:
a)
nositelům práv, jež zastupuje, nebo subjektům zastupujícím nositele práv, pokud jsou tyto subjekty členy organizace kolektivní správy, a
b)
všem organizacím kolektivní správy, s nimiž uzavřela smlouvy o zastupování.
Informace uvedené v prvním pododstavci zahrnují, pokud jsou dostupné:
a)
název díla nebo jiného předmětu ochrany;
b)
jméno nositele práv;
c)
jméno příslušného vydavatele či producenta a
d)
jakékoli další relevantní dostupné informace, jež by mohly pomoci určit nositele práv.
Organizace kolektivní správy rovněž ověří záznamy zmiňované v čl. 6 odst. 5 a v jiných dosažitelných záznamech. Pokud výše uvedená opatření nepřinesou výsledky, organizace kolektivní správy zveřejní tyto dostupné informace nejpozději jeden rok po uplynutí tohoto tříměsíčního období.
4. Pokud nelze částky příslušející nositelům práv rozdělit do tří let od konce účetního období, v němž došlo k výběru příjmů z výkonu práv, a za předpokladu, že organizace kolektivní správy přijala veškerá nezbytná opatření, jejichž cílem je určit a vyhledat nositele práv, jak je stanoveno v odstavci 3, považují se tyto částky za nerozdělitelné.
5. Valné shromáždění členů organizace kolektivní správy rozhodne o použití těchto nerozdělitelných částek v souladu s čl. 8 odst. 5 písm. b), aniž je dotčeno právo nositelů práv uplatnit nárok na tyto částky u organizace kolektivní správy v souladu s právními předpisy členských států týkajícími se promlčení.
6. Členské státy mohou omezit nebo stanovit povolené způsoby použití nerozdělitelných částek mimo jiné tím, že zajistí, aby tyto částky byly použity odděleně a nezávisle k financování sociálních, kulturních a vzdělávacích činností ve prospěch nositelů práv.
KAPITOLA 3
Správa práv jménem jiných organizací kolektivní správy
Článek 14
Práva spravovaná v rámci smluv o zastupování
Členské státy zajistí, aby organizace kolektivní správy neznevýhodňovala žádné nositele práv, jejichž práva spravuje podle smlouvy o zastupování, zejména pokud jde o použitelné sazby, úhradu nákladů na správu práv a podmínky výběru příjmů z výkonu práv a rozdělení částek příslušejících nositelům práv.
Článek 15
Srážky a platby ve smlouvách o zastupování
1. Členské státy zajistí, aby organizace kolektivní správy neuplatňovala na příjmy z výkonu práv pocházející z práv, která spravuje na základě smlouvy o zastupování, ani na jakékoli příjmy z investování těchto příjmů z výkonu práv jiné srážky než na úhradu nákladů na správu práv, ledaže jiná organizace kolektivní správy, která je stranou smlouvy o zastupování, výslovně vyjádří souhlas s těmito srážkami.
2. Organizace kolektivní správy rozděluje a vyplácí částky splatné jiným organizacím kolektivní správy pravidelně, s náležitou péčí a přesně.
3. Organizace kolektivní správy uskuteční tato rozdělení a platby jiné organizaci kolektivní správy co nejdříve, avšak nejpozději do devíti měsíců od konce účetního období, v němž byly vybrány příjmy z výkonu práv, ledaže objektivní důvody související zejména s podáváním hlášení uživateli, určením práv, nositeli práv nebo přiřazením informací o dílech a jiných předmětech ochrany k nositelům práv brání organizaci kolektivní správy v dodržení této lhůty.
Jiná organizace kolektivní správy, nebo pokud má členy, kteří jsou subjekty zastupující nositele práv, tito členové, rozdělí a vyplatí tyto částky nositelům práv co nejdříve, avšak nejpozději do šesti měsíců od obdržení těchto částek, ledaže objektivní důvody související zejména s podáváním hlášení uživateli, určením práv, nositeli práv nebo přiřazením informací o dílech a jiných předmětech ochrany k nositelům práv brání organizaci kolektivní správy nebo případně jejím členům v dodržení této lhůty.
KAPITOLA 4
Vztahy s uživateli
Článek 16
Udělování licencí
1. Členské státy zajistí, aby organizace kolektivní správy a uživatelé vedli jednání o udělování licencí k právům v dobré víře. Organizace kolektivní správy a uživatelé si navzájem poskytují veškeré nezbytné informace.
2. Licenční podmínky musí být založeny na objektivních a nediskriminačních kritériích. Při udělování licencí k právům není organizace kolektivní správy povinna použít jako precedens pro jiné online služby podmínky licence dohodnuté s uživatelem, pokud tento uživatel poskytuje nový typ služby online, který je k dispozici veřejnosti v Unii po dobu kratší než tři roky.
Nositelé práv obdrží za užití svých práv příslušnou odměnu. Sazby za výlučná práva a práva na odměnu musí být přiměřené, mimo jiné vzhledem k hospodářské hodnotě obchodního využívání těchto práv, přičemž se zohlední povaha a rozsah užití děl a jiných předmětů ochrany, jakož i hospodářská hodnota služeb poskytovaných organizací kolektivní správy. Organizace kolektivní správy informují dotčeného uživatele o kritériích použitých pro stanovení těchto sazeb.
3. Organizace kolektivní správy bez zbytečného odkladu odpoví na žádosti uživatelů a uvedou mimo jiné informace, které tato organizace kolektivní správy pro nabídku licence potřebuje.
Po obdržení všech relevantních informací organizace kolektivní správy buď licenci bez zbytečného odkladu nabídne, nebo poskytne uživateli zdůvodnění, proč nemá v úmyslu udělit licenci k určité službě.
4. Organizace kolektivní správy umožní uživatelům komunikovat s ní elektronickými prostředky, případně i pro účely podávání hlášení o využívání licence.
Článek 17
Povinnosti uživatelů
Členské státy přijmou ustanovení s cílem zajistit, aby uživatelé poskytli organizaci kolektivní správy v dohodnutém nebo předem stanoveném časovém období a v dohodnuté či předem stanovené podobě informace, jež mají k dispozici o užití práv, která zastupují organizace kolektivní správy, a jež jsou nezbytné k výběru příjmu z výkonu práv a k jejich rozdělení a výplatě příslušným nositelům práv. Při rozhodování o formátu pro poskytování těchto informací zohlední organizace kolektivní správy a uživatelé v nejvyšší možné míře dobrovolná odvětvová pravidla.
KAPITOLA 5
Transparentnost a podávání zpráv
Článek 18
Informace poskytované nositelům práv o správě jejich práv
1. Aniž je dotčen odstavec 2 tohoto článku a článek 19 a čl. 28 odst. 2, zajistí členské státy, aby organizace kolektivní správy každému nositeli práv, kterému v období, jehož se dotčené informace týkají, přidělila příjmy z výkonu práv či v jehož prospěch provedla platbu, poskytla nejméně jednou ročně přinejmenším tyto informace:
a)
veškeré kontaktní údaje, které nositel práv povolil organizaci kolektivní správy používat, za účelem určení a vyhledání nositele práv;
b)
příjmy z výkonu práv přidělené nositeli práv;
c)
částky, které organizace kolektivní správy vyplatila nositeli práv, podle kategorie spravovaných práv a podle způsobu užití;
d)
období, během něhož došlo k užití, za něž byly nositeli práv přiděleny a vyplaceny částky, ledaže organizaci kolektivní správy brání v poskytnutí těchto informací objektivní důvody související s podáváním hlášení uživateli;
e)
srážky za úhradu nákladů na správu práv;
f)
srážky pro jiný účel než na úhradu nákladů na správu práv, včetně srážek, které může požadovat vnitrostátní právní předpis za poskytování sociálních, kulturních nebo vzdělávacích služeb;
g)
všechny příjmy z výkonu práv přidělené nositeli práv, které za jakékoli období nebyly dosud vyrovnány;
2. V případech, v nichž organizace kolektivní správy přiděluje příjmy z výkonu práv a má za členy subjekty, jež jsou odpovědné za přidělení příjmů z výkonu práv nositelům práv, poskytne organizace kolektivní správy těmto subjektům informace uvedené v odstavci 1 za předpokladu, že tyto subjekty nedisponují uvedenými informacemi. Členské státy zajistí, aby tyto subjekty zpřístupnily alespoň informace uvedené v odstavci 1, a to nejméně jednou ročně, každému nositeli práv, jemuž přidělily příjmy z výkonu práv nebo provedly platby v období, k němuž se vztahují tyto informace.
Článek 19
Informace poskytované jiným organizacím kolektivní správy o správě práv v rámci smluv o zastupování
Členské státy zajistí, aby organizace kolektivní správy poskytla elektronickými prostředky alespoň jednou ročně organizaci kolektivní správy, jejímž jménem spravuje práva v rámci smlouvy o zastupování, přinejmenším tyto informace za období, k němuž se vztahují:
a)
přidělené příjmy z výkonu práv, částky vyplacené organizací kolektivní správy podle kategorie spravovaných práv, způsobu užití pro práva, která spravuje v rámci smlouvy o zastupování, a jakékoli přidělené příjmy z výkonu práv, které za jakékoli období nebyly dosud vyrovnány;
b)
srážky na úhradu nákladů na správu práv;
c)
srážky provedené pro jakýkoli jiný účel než na úhradu nákladů na správu práv, jak je stanoveno v článku 15;
d)
informace o licencích udělených či odmítnutých s ohledem na díla a jiné předměty ochrany, na něž se vztahuje smlouva o zastupování;
e)
usnesení přijatá valným shromážděním členů, pokud se tato usnesení vztahují ke správě práv podle smlouvy o zastupování.
Článek 20
Informace poskytované na žádost nositelům práv, jiným organizacím kolektivní správy a uživatelům
Aniž je dotčen článek 25, zajistí členské státy, aby na základě řádně odůvodněné žádosti organizace kolektivní správy zpřístupnila elektronickými prostředky kterékoli organizaci kolektivní správy, jejímž jménem spravuje práva v rámci smlouvy o zastupování, nebo kterémukoli nositeli práv či kterémukoli uživateli bez zbytečného odkladu přinejmenším tyto informace:
a)
díla nebo jiné předměty ochrany, které zastupuje, práva, která spravuje, a to přímo či v rámci smluv o zastoupení, a území, jichž se správa týká, nebo
b)
pokud není možné vzhledem k rozsahu působnosti organizace kolektivní správy určit tato díla nebo jiné předměty ochrany, druhy děl nebo jiných předmětů ochrany, které zastupuje, práva, která spravuje, a území, jichž se správa týká.
Článek 21
Zveřejňování informací
1. Členské státy zajistí, aby organizace kolektivní správy zveřejnila přinejmenším tyto informace:
a)
své stanovy;
b)
své podmínky členství a podmínky ukončení platnosti zmocnění ke správě práv, nejsou-li obsaženy ve stanovách;
c)
vzorové licenční smlouvy a standardní používané sazby, včetně slev;
d)
seznam osob uvedených v článku 10;
e)
svou obecný způsob rozdělování částek příslušejících nositelům práv;
f)
svou obecnou politiku pro úhradu nákladů na správu práv;
g)
svou obecnou politiku pro srážky z příjmů z výkonu práv a z příjmů z investování příjmů z výkonu práv pro jiné účely než na úhradu nákladů na správu práv, včetně srážek pro účely sociálních, kulturních a vzdělávacích služeb;
h)
seznam smluv o zastupování, které uzavřela, a jména organizací kolektivní správy, s nimiž byly uzavřeny tyto smlouvy o zastupování;
i)
obecný způsob použití nerozdělitelných částek;
j)
postupy vyřizování stížností a řešení sporů, které jsou k dispozici podle článků 33, 34 a 35.
2. Informace uvedené v odstavci 1 organizace kolektivní správy zveřejní a aktualizuje na svých veřejných internetových stránkách.
Článek 22
Výroční zpráva o transparentnosti
1. Členské státy zajistí, aby organizace kolektivní správy bez ohledu na svou právní formu podle vnitrostátního práva vypracovala a zveřejnila pro každé účetní období nejpozději do osmi měsíců po jeho skončení výroční zprávu o transparentnosti, jejíž součástí je zvláštní zpráva uvedená v odstavci 3.
Výroční zprávu o transparentnosti zveřejní organizace kolektivní správy na svých internetových stránkách, přičemž zpráva zůstane na těchto stránkách veřejně přístupná po dobu alespoň pěti let.
2. Výroční zpráva o transparentnosti musí obsahovat alespoň informace uvedené v příloze.
3. Zvláštní zpráva se zabývá použitím částek sražených pro účely sociálních, kulturních a vzdělávacích služeb a musí obsahovat alespoň informace uvedené v bodě 3 přílohy.
4. Účetní údaje obsažené ve výroční zprávě o transparentnosti musí být auditovány jednou nebo několika osobami zmocněnými zákonem k provádění auditu účtů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES (9).
Zpráva auditora včetně případných výhrad se v plném znění uvede ve výroční zprávě o transparentnosti.
Pro účely tohoto odstavce zahrnují účetní údaje finanční výkazy uvedené v bodě 1 písm. a) přílohy a finanční údaje uvedené v bodě 1 písm. g) a h) a bodě 2 přílohy.
HLAVA III
UDĚLOVÁNÍ LICENCÍ PRO VÍCE ÚZEMÍ K PRÁVŮM K HUDEBNÍM DÍLŮM ONLINE ORGANIZACEMI KOLEKTIVNÍ SPRÁVY
Článek 23
Udělování licencí pro více území na vnitřním trhu
Členské státy zajistí, aby při udělování licencí pro více území k právům k hudebním dílům online splňovaly organizace kolektivní správy usazené na jejich území požadavky této hlavy.
Článek 24
Kapacita k vyřizování licencí pro více území
1. Členské státy zajistí, aby organizace kolektivní správy, která uděluje licence pro více území k právům k hudebním dílům online, měla dostatečnou kapacitu k účinnému a transparentnímu elektronickému zpracování údajů potřebných pro správu takových licencí, včetně pro účely identifikace repertoáru a sledování jeho užití, fakturace uživatelů, výběru příjmů z výkonu práv a rozdělování částek příslušejících nositelům práv.
2. Pro účely odstavce 1 musí organizace kolektivní správy splňovat alespoň tyto podmínky:
a)
je schopna přesně identifikovat, v celém rozsahu nebo zčásti, ta hudební díla, která je organizace kolektivní správy, oprávněna zastupovat;
b)
je schopna přesně identifikovat, v celém rozsahu nebo zčásti, a ve vztahu ke každému příslušnému území práva a jejich příslušné nositele ke každému hudebnímu dílu či jeho části, které je organizace kolektivní správy oprávněna zastupovat;
c)
používá jednoznačné identifikační kódy k určení nositelů práv a hudebních děl, přičemž v co největší míře zohlední dobrovolná odvětvová pravidla a postupy, které byly vypracovány na mezinárodní úrovni nebo na úrovni Unie;
d)
používá odpovídající prostředky k rozpoznání a účinnému a včasnému řešení nesrovnalostí v údajích, jimiž disponují jiné organizace kolektivní správy udělující licence pro více území k právům k hudebním dílům online.
Článek 25
Transparentnost informací o repertoáru pro více území
1. Členské státy zajistí, aby organizace kolektivní správy, jež uděluje licence pro více území k právům k hudebním dílům online, poskytovala poskytovatelům online služeb, nositelům práv, jejichž práva zastupuje, a ostatním organizacím kolektivní správy elektronickými prostředky a na základě řádně odůvodněné žádosti aktuální informace umožňující identifikaci online hudebního repertoáru, který zastupuje. Tyto informace zahrnují:
a)
zastupovaná hudební díla;
b)
práva zastupovaná v celém rozsahu nebo zčásti a
c)
dotčená území.
2. Organizace kolektivní správy může v případě potřeby přijmout přiměřená opatření na ochranu přesnosti a úplnosti údajů, ke kontrole jejich opětovného použití a na ochranu osobních údajů a na ochranu obchodně citlivých informací.
Článek 26
Přesnost informací o repertoáru pro více území
1. Členské státy zajistí, aby organizace kolektivní správy, jež uděluje licence pro více území k právům k hudebním dílům online, měla zavedeny postupy, které nositelům práv, jiným organizacím kolektivní správy a poskytovatelům online služeb umožní požádat o opravu údajů uvedených v seznamu podmínek podle čl. 24 odst. 2 nebo informací poskytovaných podle článku 25, pokud se tito nositelé práv, organizace kolektivní správy a poskytovatelé online služeb na základě přiměřených důkazů domnívají, že údaje nebo informace jsou ve vztahu k jejich právům k hudebním dílům online nepřesné. Jsou-li námitky dostatečně opodstatněné, organizace kolektivní správy zajistí, aby údaje nebo informace byly bez zbytečného odkladu opraveny.
2. Organizace kolektivní správy poskytne nositelům práv, jejichž hudební díla jsou součástí jejího vlastního hudebního repertoáru a nositelům práv, kteří jí svěřili správu svých práv k hudebním dílům online v souladu s článkem 31, v elektronické podobě informace týkající se jejich hudebních děl, jejich práv vztahujících se k těmto dílům a území, pro něž tito nositelé práv tuto organizaci zmocňují. Organizace kolektivní správy a nositelé práv přitom v co nejvyšší míře zohlední dobrovolná odvětvová pravidla nebo postupy pro výměnu údajů, které byly vypracovány na mezinárodní úrovni nebo na úrovni Unie a které nositelům práv umožní přesně určit hudební dílo v celém rozsahu nebo zčásti, práva k užití díla online v celém rozsahu nebo zčásti a území, pro něž zmocňují tuto organizaci.
3. Pokud organizace kolektivní správy pověří udělováním licencí pro více území k právům k hudebním dílům l online podle článků 29 a 30 jinou organizaci kolektivní správy, pověřená organizace kolektivní správy uplatní odstavec 2 tohoto článku rovněž na nositele práv, jejichž hudební díla jsou součástí repertoáru pověřující organizace kolektivní správy, nedohodnou-li se tyto organizace kolektivní správy jinak.
Článek 27
Přesné a včasné podávání hlášení a fakturace
1. Členské státy zajistí, aby organizace kolektivní správy sledovala užití práv online k hudebním dílům, která zastupuje v celém rozsahu nebo zčásti, poskytovateli online služeb, kterým udělila licence pro více území k uvedeným právům.
2. Organizace kolektivní správy nabídne poskytovatelům online služeb možnost podávání hlášení o skutečném užití práv online k hudebním dílům elektronickými prostředky a poskytovatelé online služeb podávají přesná hlášení o skutečném užití těchto děl. Organizace kolektivní správy nabídne k podávání hlášení alespoň jednu metodu, která zohledňuje dobrovolná odvětvová pravidla nebo postupy pro elektronickou výměnu takových údajů, které byly vypracovány na mezinárodní úrovni nebo na úrovni Unie. Organizace kolektivní správy může odmítnout přijetí hlášení poskytovatelem online služeb v chráněném formátu, pokud organizace umožňuje použít k podávání hlášení odvětvová pravidla pro elektronickou výměnu údajů.
3. Organizace kolektivní správy vystaví fakturu poskytovateli online služeb elektronicky. Organizace kolektivní správy nabídne použití alespoň jednoho formátu, jenž zohledňuje dobrovolná odvětvová pravidla nebo postupy, které byly vypracovány na mezinárodní úrovni nebo na úrovni Unie. Na faktuře se na základě údajů uvedených na seznamu podmínek podle čl. 24 odst. 2 uvedou díla a práva, k nimž byla udělena licence v celém rozsahu nebo zčásti, a odpovídající skutečná užití, pokud je to na základě informací poskytnutých poskytovatelem online služeb a formátu použitého k poskytnutí informací možné. Poskytovatel online služeb nemůže odmítnout fakturu kvůli jejímu formátu, pokud organizace kolektivní správy používá odvětvová pravidla.
4. Organizace kolektivní správy vystaví fakturu poskytovateli online služeb s přesnými údaji a neprodleně po podání hlášení o skutečném užití práv k hudebním dílům online, ledaže to není možné z důvodů na straně poskytovatele online služeb.
5. Organizace kolektivní správy musí mít zavedeny vhodné postupy, které umožní poskytovateli online služeb zpochybnit správnost faktury, včetně případu, kdy poskytovatel online služeb obdrží faktury od jedné nebo více organizací kolektivní správy za tatáž práva k hudebnímu dílu online.
Článek 28
Přesná a včasná platba nositelům práv
1. Aniž je dotčen odstavec 3, členské státy zajistí, aby organizace kolektivní správy, jež uděluje licence pro více území k právům k hudebním dílům online, rozdělovala částky příslušející nositelům práv, které získá z těchto licencí, přesně a neprodleně po podání hlášení o skutečném užití díla, ledaže to není možné z důvodů na straně poskytovatele online služeb.
2. Aniž je dotčen odstavec 3, organizace kolektivní správy poskytne nositeli práv společně s každou platbou, kterou provede podle odstavce 1, alespoň tyto informace:
a)
období, během něhož došlo k užití, za něž nositeli práv tyto částky přísluší, a území, na nichž k užití došlo;
b)
vybrané částky, provedené srážky a částky rozdělené organizací kolektivní správy u každého práva k hudebnímu dílu online, k jehož zastupování v celém rozsahu nebo zčásti zmocnil nositel práv organizaci kolektivní správy;
c)
částky vybrané pro nositele práv, provedené srážky a částky rozdělené organizací kolektivní správy s ohledem na každého poskytovatele online služeb.
3. Pokud organizace kolektivní správy pověří udělováním licencí pro více území k právům k hudebním dílům online podle článků 29 a 30 jinou organizaci kolektivní správy, pověřená organizace kolektivní správy rozdělí částky uvedené v odstavci 1 přesně a neprodleně a poskytne informace uvedené v odstavci 2 pověřující organizaci kolektivní správy. Pověřující organizace kolektivní správy je odpovědná za následné rozdělení těchto částek a poskytnutí těchto informací nositelům práv, nedohodnou-li se tyto organizace kolektivní správy jinak.
Článek 29
Smlouvy mezi organizacemi kolektivní správy o udělování licencí pro více území
1. Členské státy zajistí, aby každá smlouva o zastupování mezi organizacemi kolektivní správy, kterou jedna organizace kolektivní správy pověřuje jinou organizaci kolektivní správy udělováním licencí pro více území k právům k hudebním dílům online ze svého vlastního hudebního repertoáru, měla nevýhradní povahu. Pověřená organizace kolektivní správy spravuje tato práva k užití online nediskriminačním způsobem.
2. Pověřující organizace kolektivní správy informuje své členy o hlavních podmínkách smlouvy, včetně doby jejího trvání a nákladů na služby poskytované pověřenou organizací kolektivní správy.
3. Pověřená organizace kolektivní správy informuje pověřující organizaci kolektivní správy o hlavních podmínkách, za nichž se licence k jejím právům k užití online uděluje, včetně způsobu užití, všech ustanovení, která se týkají licenční odměny nebo která ji ovlivňují, časového rozsahu licence, účetních období a území, na něž se licence vztahuje.
Článek 30
Povinnost zastupovat jinou organizaci kolektivní správy při udělování licencí pro více území
1. Členské státy zajistí, aby v případě, kdy organizace kolektivní správy, která neuděluje licence pro více území k právům k hudebním dílům online ze svého vlastního repertoáru ani nenabízí jejich udělování, požádá jinou organizaci kolektivní správy o uzavření smlouvy o zastupování za účelem zastupování uvedených práv, dožádaná organizace kolektivní správy byla povinna takové žádosti vyhovět, pokud již uděluje licence pro více území nebo nabízí jejich udělování pro tutéž kategorii práv k hudebním dílům online v repertoáru jedné nebo více organizací kolektivní správy.
2. Dožádaná organizace kolektivní správy odpoví žádající organizaci kolektivní správy písemně a bez zbytečného odkladu.
3. Aniž jsou dotčeny odstavce 5 a 6, dožádaná organizace kolektivní správy spravuje zastupovaný repertoár žádající organizace kolektivní správy za stejných podmínek jako těch, které se použijí na správu vlastního repertoáru.
4. Dožádaná organizace kolektivní správy zahrne zastupovaný repertoár žádající organizace kolektivní správy do všech nabídek, které předkládá poskytovatelům online služeb.
5. Úhrada nákladů na správu práv za služby poskytované dožádanou organizací kolektivní správy žádající organizaci nesmí překročit náklady, které odůvodněně vznikly dožádané organizaci kolektivní správy.
6. Žádající organizace kolektivní správy poskytne dožádané organizaci kolektivní správy informace týkající se jejího vlastního hudebního repertoáru, které jsou zapotřebí pro poskytnutí licence pro více území k právům k hudebním dílům online. Pokud jsou informace nedostatečné nebo v podobě, která neumožňuje dožádané organizaci kolektivní správy splnit požadavky této hlavy, má dožádaná organizace kolektivní správy nárok na úhradu nákladů, které odůvodněně vznikly při plnění těchto požadavků, nebo na vyloučení děl, u nichž jsou informace nedostatečné nebo je nelze použít.
Článek 31
Přístup k udělování licencí pro více území
Členské státy zajistí, aby v případě, kdy organizace kolektivní správy do 10. dubna 2017 neudělí licence pro více území k právům k hudebním dílům online ani nenabídne jejich udělování a ani neumožní, aby jiná organizace kolektivní správy zastupovala uvedená práva za tímto účelem, mohli nositelé práv, kteří zmocnili tuto organizaci kolektivní správy k zastupování svých práv k hudebním dílům online, odejmout této organizaci kolektivní správy práva k hudebním dílům online za účelem udělování licencí pro veškerá území, aniž by museli odejmout práva k hudebním dílům online za účelem udělování licencí pro jednotlivá území, a mohli tak udělovat licence pro více území ke svým právům k hudebním dílům online sami nebo prostřednictvím jiné strany, kterou k tomu zmocní, nebo prostřednictvím jakékoli organizace kolektivní správy, která splňuje ustanovení této hlavy.
Článek 32
Výjimka týkající se práv k hudebním dílům online pro rozhlasové a televizní programy
Požadavky podle této hlavy se nevztahují na organizace kolektivní správy, pokud na základě dobrovolného sloučení požadovaných práv v souladu s pravidly hospodářské soutěže podle článků 101 a 102 Smlouvy o fungování EU udělují licence pro více území k právům k hudebním dílům online požadované vysílatelem ke sdělování nebo zpřístupňování veřejnosti jeho rozhlasových nebo televizních programů veřejnosti současně s jeho původním vysíláním nebo po jeho skončení, jakož i online materiálu, včetně upoutávek, vyrobeného tímto vysílatelem nebo pro něj a který je doplňkem původního vysílání jeho rozhlasového nebo televizního programu.
HLAVA IV
OPATŘENÍ K PROSAZOVÁNÍ TOHOTO PŘEDPISU
Článek 33
Postup pro vyřizování stížností
1. Členské státy zajistí, aby organizace kolektivní správy poskytly svým členům a organizacím kolektivní správy, jejichž jménem spravují práva na základě smlouvy o zastupování, účinné a včasné postupy pro vyřizování stížností, zejména v souvislosti se zmocněním ke správě práv, ukončením zmocnění nebo odnětím práv, podmínkami členství, vybíráním částek příslušejících nositelům práv, srážkami a rozdělováním.
2. Na stížnosti členů nebo organizací kolektivní správy, jejichž jménem spravují práva na základě smlouvy o zastupování, odpovídají organizace kolektivní správy písemně. Pokud organizace kolektivní správy stížnost zamítne, musí uvést důvody.
Článek 34
Postupy pro alternativní řešení sporů
1. Členské státy mohou stanovit, aby spory mezi organizacemi kolektivní správy, členy organizací kolektivní správy, nositeli práv nebo uživateli, které se týkají ustanovení vnitrostátního práva přijatých podle požadavků této směrnice, podléhaly rychlému, nezávislému a nestrannému postupu pro alternativní řešení sporů.
2. Členské státy zajistí, aby pro účely hlavy III následující spory týkající se organizace kolektivní správy usazené na jejich území, která uděluje licence pro více území k právům k hudebním dílům online nebo nabízí jejich udělování, podléhaly nezávislému a nestrannému postupu pro alternativní řešení sporů:
a)
spory se současným nebo potenciálním poskytovatelem online služeb týkající se použití článků 16, 25, 26 a 27;
b)
spory s jedním nebo více nositeli práv ohledně použití článků 25, 26, 27, 28, 29, 30 a 31;
c)
spory s jinou organizací kolektivní správy týkající se použití článků 25, 26, 27, 28, 29 a 30.
Článek 35
Řešení sporů
1. Členské státy zajistí, aby spory mezi organizacemi kolektivní správy a uživateli, které se týkají především stávajících a navrhovaných podmínek udělování licencí nebo porušení smlouvy, bylo možno předložit soudu nebo případně jinému nezávislému a nestrannému orgánu pro řešení sporů, jenž má odborné znalosti v oblasti práva duševního vlastnictví.
2. Články 33 a 34 a odstavcem 1 tohoto článku není dotčeno právo smluvních stran prosazovat a hájit svá práva soudní cestou.
Článek 36
Dodržování předpisů
1. Členské státy zajistí, aby na to, zda organizace kolektivní správy usazené na jejich území dodržují ustanovení vnitrostátních právních předpisů přijatá podle požadavků stanovených v této směrnici, dohlížely příslušné orgány určené pro tento účel.
2. Členské státy zajistí, aby byly pro členy organizace kolektivní správy, nositele práv, uživatele, organizace kolektivní správy a další zúčastněné strany zavedeny postupy umožňující ohlašovat příslušným orgánům určeným pro tento účel činnosti nebo okolnosti, které podle jejich názoru představují porušení ustanovení vnitrostátních právních předpisů přijatých na základě požadavků stanovených v této směrnici.
3. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány určené pro tento účel měly pravomoc ukládat přiměřené sankce nebo přijímat vhodná opatření v případě, že nejsou dodržena ustanovení vnitrostátních právních předpisů přijatá k provedení této směrnice. Tyto sankce a opatření musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí Komisi do 10. dubna 2016 příslušné orgány uvedené v tomto článku a ve článcích 37 a 38. Komise obdržené informace zveřejní.
Článek 37
Výměna informací mezi příslušnými orgány
1. K usnadnění dohledu nad uplatňováním této směrnice zajistí každý členský stát, aby na žádost o informace obdrženou od příslušného orgánu jiného členského státu, který je k tomuto účelu příslušný, týkající se záležitostí souvisejících s uplatňováním této směrnice, zejména pokud jde o činnost organizací kolektivní správy usazených na území dožádaného členského státu, odpovídal příslušný orgán určený za tímto účelem bez zbytečného odkladu, pokud je tato žádost řádně odůvodněna.
2. Pokud se příslušný orgán domnívá, že organizace kolektivní správy usazená v jiném členském státě, která však provozuje činnost na jeho území, nedodržuje ustanovení vnitrostátních právních předpisů daného členského státu, v němž je tato organizace kolektivní správy usazena, přijatá v souladu s požadavky této směrnice, může předat veškeré relevantní údaje příslušnému orgánu členského státu, v němž je tato organizace kolektivní správy usazena, přičemž k těmto informacím případně připojí žádost adresovanou uvedenému orgánu, aby v rámci svých pravomocí přijal vhodná opatření. Dožádaný příslušný orgán poskytne do tří měsíců odůvodněnou odpověď.
3. Záležitost uvedenou v odstavci 2 může příslušný orgán podávající žádost rovněž postoupit odborné skupině zřízené v souladu s článkem 41.
Článek 38
Spolupráce za účelem rozvoje udělování licencí pro více území
1. Komise podporuje pravidelnou výměnu informací o situaci a vývoji v oblasti udělování licencí pro více území mezi příslušnými orgány k tomuto účelu určenými v členských státech a mezi těmito orgány a Komisí.
2. Komise vede se zástupci nositelů práv, organizací kolektivní správy, uživatelů, spotřebitelů a dalších zúčastněných stran pravidelné konzultace o jejich zkušenostech s používáním ustanovení hlavy III této směrnice. Komise poskytne v rámci výměny informací stanovené v odstavci 1 příslušným orgánům veškeré příslušné informace vyplývající z těchto konzultací.
3. Členské státy zajistí, aby jejich příslušné orgány do 10. října 2017 poskytly Komisi zprávu o situaci a vývoji v oblasti udělování licencí pro více území. Zpráva obsahuje informace zejména o dostupnosti licencí pro více území v dotčeném členském státu a dodržování ustanovení vnitrostátních právních předpisů přijatých při provádění hlavy III této směrnice organizacemi kolektivní správy a zároveň hodnocení rozvoje udělování licencí pro více území k právům k hudebním dílům online ze strany uživatelů, spotřebitelů, nositelů práv a jiných zúčastněných stran.
4. Na základě zpráv obdržených podle odstavce 3 a informací získaných podle odstavců 1 a 2 zhodnotí Komise používání hlavy III této směrnice. V případě potřeby a případně na základě zvláštní zprávy zváží další kroky s cílem řešit jakékoli zjištěné problémy. Toto hodnocení se vztahuje zejména na tyto případy:
a)
počet organizací kolektivní správy, které splňují požadavky hlavy III;
b)
uplatňování článků 29 a 30, včetně počtu smluv o zastupování, které uzavřely organizace kolektivní správy podle těchto článků;
c)
podíl repertoáru v členských státech, který je k dispozici pro udělování licencí pro více území.
HLAVA V
PODÁVÁNÍ ZPRÁV A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 39
Poskytování informací o organizacích kolektivní správy
Do 10. dubna 2016 členské státy poskytnou Komisi na základě informací, které mají k dispozici, seznam organizací kolektivní správy usazených na jejich území.
Členské státy oznámí Komisi bez zbytečného odkladu jakékoli změny tohoto seznamu.
Komise tyto informace zveřejní a průběžně je aktualizuje.
Článek 40
Zpráva
Do 10. dubna 2021 zhodnotí Komise používání této směrnice a podá zprávu Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice. Tato zpráva zahrnuje posouzení dopadu této směrnice na rozvoj přeshraničních služeb a kulturní rozmanitost, na vztahy mezi organizacemi kolektivní správy a uživateli a na činnosti organizací kolektivní správy, usazených mimo Unii, které v Unii působí, a případně potřeby přezkumu. Ke zprávě Komise případně připojí legislativní návrh.
Článek 41
Odborná skupina
Zřizuje se odborná skupina. Skládá se ze zástupců příslušných orgánů členských států. Odborné skupině předsedá zástupce Komise a zasedá z podnětu předsedy nebo na žádost delegace členského státu. Úkoly skupiny jsou následující:
a)
posuzovat dopad provedení této směrnice do vnitrostátního práva na fungování organizací kolektivní správy a nezávislých správců práv v rámci vnitřního trhu a upozorňovat na jakékoli problémy;
b)
organizovat konzultace týkající se veškerých otázek vyplývajících z používání této směrnice;
c)
usnadňovat výměnu informací ohledně souvisejícího vývoje právních předpisů a judikatury a hospodářského, společenského, kulturního a technologického vývoje, především na digitálním trhu s díly a jinými předměty ochrany.
Článek 42
Ochrana osobních údajů
Zpracování osobních údajů prováděné v rámci této směrnice se řídí směrnicí 95/46/ES.
Článek 43
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 10. dubna 2016. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 44
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 45
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 26. února 2014.
DIRECTIVA 2014/26/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
din 26 februarie 2014
privind gestiunea colectivă a drepturilor de autor și a drepturilor conexe și acordarea de licențe multiteritoriale pentru drepturile asupra operelor muzicale pentru utilizare online pe piața internă
(Text cu relevanță pentru SEE)
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 50 alineatul (1), articolul 53 alineatul (1) și 62,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
întrucât:
(1)
Directivele Uniunii adoptate în domeniul drepturilor de autor și al drepturilor conexe oferă deja un grad ridicat de protecție titularilor de drepturi și, prin aceasta, un cadru în care poate avea loc exploatarea conținutului protejat de aceste drepturi. Directivele respective contribuie la dezvoltarea și la întreținerea creativității. Pe o piață internă în care concurența nu este denaturată, protejarea inovării și a creației intelectuale încurajează, de asemenea, investițiile în servicii și produse inovatoare.
(2)
Difuzarea de conținut protejat prin drepturi de autor și drepturi conexe, inclusiv cărți, producții audiovizuale și înregistrări muzicale, precum și servicii cu privire la acestea, necesită acordarea de licențe de către diferiți titulari ai drepturilor de autor și ai drepturilor conexe, cum ar fi autorii, artiștii interpreți sau executanți, producătorii și editorii. Alegerea între gestiunea individuală sau colectivă a drepturilor sale revine, în mod normal, titularului acestora, cu excepția cazului în care statele membre prevăd altfel, în conformitate cu dreptul Uniunii și cu obligațiile internaționale ale Uniunii și ale statelor sale membre. Gestiunea drepturilor de autor și a drepturilor conexe include acordarea de licențe utilizatorilor, auditarea utilizatorilor, monitorizarea utilizării drepturilor, asigurarea respectării drepturilor de autor și a drepturilor conexe, colectarea de venituri provenite din drepturi din exploatarea drepturilor și repartizarea sumelor cuvenite titularilor de drepturi. Organismele de gestiune colectivă le permit titularilor de drepturi să fie remunerați pentru utilizarea drepturilor lor în cazul în care aceștia nu ar fi în măsură să asigure controlul sau respectarea drepturilor lor, inclusiv pe piețele din străinătate.
(3)
În conformitate cu articolul 167 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), Uniunea trebuie să țină cont de diversitatea culturală în acțiunile sale și să contribuie la înflorirea culturilor statelor membre, respectând diversitatea lor națională și regională, și punând totodată în evidență moștenirea culturală comună. Organismele de gestiune colectivă dețin și ar trebui să dețină în continuare un rol important, ca promotori ai diversității expresiilor culturale, atât prin permiterea accesului pe piață al repertoriilor mai mici și mai puțin populare, cât și prin prestarea de servicii sociale, culturale și educaționale în beneficiul titularilor de drepturi și al publicului.
(4)
Organismele de gestiune colectivă stabilite în Uniune ar trebui să beneficieze de libertățile prevăzute în tratate atunci când reprezintă titulari de drepturi care sunt rezidenți sau stabiliți în alte state membre sau când acordă licențe utilizatorilor care sunt rezidenți sau stabiliți în alte state membre.
(5)
Există diferențe semnificative în materia normelor naționale care reglementează funcționarea organismelor de gestiune colectivă, în special în ceea ce privește transparența acestora și responsabilitatea față de membrii lor și de titularii de drepturi. Aceasta a condus în unele cazuri la dificultăți, în special pentru titularii de drepturi din străinătate care urmăresc să își exercite drepturile, precum și la o calitate slabă a gestiunii financiare a veniturilor colectate. Problemele legate de funcționarea organismelor de gestiune colectivă conduc la exploatarea ineficientă a drepturilor de autor și a drepturilor conexe la nivelul pieței interne, în detrimentul deopotrivă al membrilor organismelor de gestiune colectivă, al titularilor de drepturi și al utilizatorilor.
(6)
Nevoia de a ameliora funcționarea organismelor de gestiune colectivă a fost deja identificată în Recomandarea Comisiei 2005/737/CE (3). Recomandarea menționată a stabilit un număr de principii, cum ar fi libertatea care revine titularilor de drepturi de a-și alege organismul de gestiune colectivă, egalitatea de tratament între diversele categorii de titulari de drepturi și repartizarea echitabilă a redevențelor. Se face, de asemenea, apel la organismele de gestiune colectivă să furnizeze utilizatorilor suficiente informații privind tarifele și repertoriile înainte de negocierile dintre cele două părți. Se formulează, de asemenea, recomandări referitoare la responsabilitate, reprezentarea titularilor de drepturi în structurile de decizie ale organismelor de gestiune colectivă și soluționarea litigiilor. Cu toate acestea, respectarea acesteia nu a fost uniformă.
(7)
Pentru protejarea intereselor membrilor organismelor de gestiune colectivă, a titularilor de drepturi și a părților terțe este nevoie ca legislațiile statelor membre referitoare la gestionarea drepturilor de autor și la acordarea de licențe multiteritoriale pentru drepturile online asupra operelor muzicale să fie coordonate astfel încât să existe garanții echivalente la nivelul întregii Uniuni. În consecință, baza juridică a prezentei directive ar trebui să o constituie articolul 50 alineatul (1) din TFUE.
(8)
Scopul prezentei directive este de a asigura coordonarea normelor naționale referitoare la accesul privind activitatea de gestionare a drepturilor de autor și a drepturilor conexe de către organismele de gestiune colectivă, la modurile de guvernanță și la cadrul de supraveghere al acestora și astfel baza juridică a prezentei directive ar trebui să o constituie, de asemenea, articolul 53 alineatul (1) din TFUE. În plus, dat fiind că privește un sector care oferă servicii în întreaga Uniune, articolul 62 din TFUE ar trebui să constituie bază juridică a prezentei directive.
(9)
Scopul prezentei directive este de a stabili cerințele aplicabile organismelor de gestiune colectivă, pentru a asigura standarde înalte de guvernanță, gestiune financiară, transparență și raportare. Acest lucru nu împiedică, însă, statele membre să mențină sau să impună organismelor de gestiune colectivă stabilite pe teritoriul lor standarde mai stricte decât cele prevăzute la titlul II din prezenta directivă, cu condiția ca astfel de standarde mai stricte să fie compatibile cu dreptul Uniunii.
(10)
Niciun element al prezentei directive nu ar trebui să împiedice un stat membru să aplice dispoziții identice sau similare organismelor de gestiune colectivă care sunt stabilite în afara teritoriului Uniunii, dar care operează pe teritoriul statului respectiv.
(11)
Niciun element al prezentei directive nu ar trebui să împiedice organismele de gestiune colectivă să încheie acorduri de reprezentare cu alte organisme de gestiune colectivă - respectând regulile de concurență stabilite la articolele 101 și 102 din TFUE - în domeniul managementului drepturilor pentru a facilita, îmbunătăți și simplifica procedurile de acordare de licențe utilizatorilor, inclusiv pentru emiterea de facturi individuale, în condiții de egalitate, nediscriminare și transparență, precum și pentru a acorda licențe multiteritoriale și în alte domenii decât cele prevăzute la titlul III din prezenta directivă.
(12)
Prezenta directivă, deși se aplică tuturor organismelor de gestiune colectivă, cu excepția titlului III, aplicabil doar organismelor de gestiune colectivă care gestionează drepturile de autor asupra operelor muzicale pentru utilizare online la nivel multiteritorial, nu ar trebui să interfereze cu elemente de gestiune a drepturilor din statele membre cum ar fi gestiunea individuală, efectul extins al unui acord între un organism de gestiune colectivă reprezentativ și un utilizator, și anume licențe colective extinse, gestiunea colectivă obligatorie, prezumțiile legale de reprezentare și transferul drepturilor către organisme de gestiune colectivă.
(13)
Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere posibilității statelor membre de a stabili, prin acte cu putere de lege, regulamente sau orice alt mecanism specific, compensarea echitabilă a titularilor de drepturi pentru excepții sau restrângeri ale dreptului de reproducere prevăzut în Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului (4), precum și remunerarea titularilor de drepturi pentru derogări de la dreptul exclusiv în ceea ce privește împrumutul public prevăzut în Directiva 2006/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului (5) aplicabile pe teritoriul lor, precum și condițiile aplicabile pentru colectarea lor.
(14)
Prezenta directivă nu ar trebui să impună organismelor de gestiune colectivă adoptarea unei forme juridice specifice. În practică, organismele respective funcționează sub diverse forme juridice, cum ar fi asociații, cooperative sau societăți cu răspundere limitată, controlate sau deținute de către titularii drepturilor de autor și a drepturilor conexe ori de către entități care îi reprezintă. Cu toate acestea, în anumite cazuri excepționale, datorită formei juridice a organismului de gestiune colectivă, elementul de proprietate sau de control este absent. Acesta este, de exemplu, cazul fundațiilor, care nu au membri. Dispozițiile prezentei directive ar trebui însă să se aplice și acestor organisme. În mod asemănător, statele membre ar trebui să ia măsurile adecvate pentru a împiedica eludarea obligațiilor prevăzute în prezenta directivă prin alegerea formei juridice. Ar trebui să se rețină faptul că entitățile care reprezintă titularii de drepturi și care sunt membre ale unor organisme de gestiune colectivă pot fi alte organisme de gestiune colectivă, asociații de titulari de drepturi, sindicate sau alte organizații.
(15)
Titularii drepturilor ar trebui să aibă libertatea de a încredința gestiunea drepturilor lor unor entități de gestiune independente. Astfel de entități de gestiune independente sunt entități comerciale care diferă de organismele de gestiune colectivă, printre altele, deoarece nu sunt deținute sau controlate de către titularii de drepturi. Cu toate acestea, în măsura în care astfel de entități de gestiune independente desfășoară aceleași activități ca și organismele de gestiune colectivă, ar trebui să aibă obligația de a furniza anumite informații titularilor drepturilor de autor pe care îi reprezintă, organismelor de gestiune colectivă, utilizatorilor și publicului.
(16)
Producătorii de materiale audiovizuale, producătorii de înregistrări și societățile de radiodifuziune acordă licențe pentru drepturile proprii, precum și, în anumite cazuri, pentru drepturile care le-au fost transferate de la, de exemplu, artiști interpreți sau executanți, pe baza unor acorduri negociate individual și acționează în propriul lor interes. Editorii de cărți, muzică sau ziare acordă licențe pentru drepturile care le-au fost transferate pe baza unor acorduri negociate individual și acționează în interes propriu. Prin urmare, producătorii de materiale audiovizuale, producătorii de înregistrări și societățile de radiodifuziune și editorii nu ar trebui considerați „entități de gestiune independente”. De asemenea, managerii și agenții autorilor și artiștilor interpreți și executanți care acționează ca intermediari și reprezintă titularii de drepturi în relațiile lor cu organismele de gestiune colectivă nu ar trebui considerați „entități de gestiune independente”, întrucât nu gestionează drepturi în sensul stabilirii tarifelor, acordării de licențe sau al încasării de sume de la utilizatori.
(17)
Organismele de gestiune colectivă ar trebui să aibă libertatea de a opta ca unele dintre activitățile lor, cum ar fi facturarea utilizatorilor sau repartizarea sumelor datorate titularilor de drepturi, să fie efectuate de filiale sau de alte entități al căror control îl dețin. În astfel de cazuri, dispozițiile din prezenta directivă care ar fi fost aplicabile dacă activitatea relevantă ar fi fost desfășurată direct de un organism de gestiune colectivă, ar trebui să se aplice activităților filialelor sau ale celorlalte entități în cauză.
(18)
Pentru a garanta că deținătorii de drepturi de autor și drepturi conexe pot beneficia pe deplin de piața internă atunci când drepturile lor sunt gestionate în mod colectiv și că libertatea lor de a-și exercita drepturile nu este afectată în mod nejustificat, este necesar să se prevadă includerea unor garanții adecvate în statutele organismelor de gestiune colectivă. De asemenea, atunci când prestează servicii de gestiune, un organism de gestiune colectivă nu ar trebui să facă discriminări directe sau indirecte între titularii de drepturi din motive de naționalitate, loc de reședință sau loc de stabilire.
(19)
Având în vedere libertățile prevăzute de TFUE, gestiunea colectivă a drepturilor de autor și a drepturilor conexe ar trebui să permită unui titular de drepturi libertatea de a alege un organism de gestiune colectivă care să îi gestioneze drepturile, indiferent dacă acestea sunt drepturi de comunicare către public sau de reproducere, ori categorii de drepturi legate de forme de exploatare cum ar fi radiodifuziunea, reprezentarea teatrală sau reproducerea în vederea difuzării online, cu condiția ca organismul de gestiune colectivă pe care titularul de drepturi dorește să-l aleagă să gestioneze deja astfel de drepturi sau categorii de drepturi.
Drepturile sau categoriile de drepturi, ori tipurile de opere și alte elemente gestionate de organismul de gestiune colectivă ar trebui determinate de adunarea generală a membrilor organismului respectiv, în cazul în care nu sunt deja stabilite în statutul acestuia sau prevăzute de lege. Este important ca drepturile și categoriile de drepturi să fie stabilite într-un mod care să mențină echilibrul între libertatea titularilor de drepturi de a dispune de operele lor și de alte obiecte protejate și capacitatea organismului de a gestiona în mod eficient drepturile, ținând seama, în special, de categoria de drepturi gestionate de către organism și de sectorul de creație în care organismul își desfășoară activitatea. Ținând seama în mod corespunzător de acest echilibru, titularii de drepturi ar trebui să aibă posibilitatea de a retrage cu ușurință drepturile sau categoriile de drepturi dintr-un organism de gestiune colectivă și de a le gestiona în mod individual, precum și de a încredința sau a transfera gestiunea integrală sau parțială unui alt organism de gestiune colectivă sau unei alte entități, indiferent de statul membru de reședință sau de naționalitatea, domiciliul sau sediul organismului de gestiune colectivă, al celeilalte entități sau ale titularului de drepturi. În cazul în care un stat membru, în conformitate cu dreptul Uniunii și cu obligațiile internaționale ale Uniunii și ale statelor sale membre, ar prevede gestiunea colectivă obligatorie a drepturilor, alegerea titularilor ar fi limitată la alte organisme de gestiune colectivă.
Organismele de gestiune colectivă care gestionează diverse tipuri de opere și alte obiecte protejate, cum ar fi opere literare, muzicale sau fotografice, ar trebui să le acorde, de asemenea, această flexibilitate titularilor de drepturi în ceea ce privește gestionarea diverselor tipuri de opere și a altor obiecte protejate. În privința utilizărilor necomerciale, statele membre ar trebui să impună organismelor de gestiune colectivă să ia măsurile necesare pentru ca titularii lor de drepturi să-și poată exercita dreptul de a acorda licențe pentru astfel de utilizări. Aceste măsuri ar trebui să includă, printre altele, o decizie a organismului de gestiune colectivă privind condițiile exercitării acestui drept și informarea membrilor săi cu privire la aceste condiții. Organismele de gestiune colectivă ar trebui să informeze titularii de drepturi în privința acestei alegeri și să le permită acestora să-și exercite drepturile legate de alegerea respectivă cât mai ușor cu putință. Titularii drepturilor de autor care au autorizat deja un organism de gestiune colectivă pot fi informați prin intermediul site-ului internet al organismului. O cerință privind consimțământul titularilor drepturilor de autor pentru autorizarea gestionării fiecărui drept, categorie de drepturi sau tip de opere și pentru alte obiecte, nu ar trebui să împiedice titularii de drepturi să accepte modificările ulterioare propuse pentru autorizarea respectivă prin acord tacit, în conformitate cu condițiile stabilite în legislația națională. Nici prevederile contractuale conform cărora rezilierea sau retragerea de către titularii drepturilor de autor are un efect imediat asupra licențelor acordate înainte de reziliere sau de retragere, nici prevederile contractuale conform cărora astfel de licențe rămân neschimbate pentru o anumită perioadă după reziliere sau retragere nu sunt interzise ca atare de prezenta directivă. Cu toate acestea, astfel de prevederi nu ar trebui să constituie un obstacol pentru aplicarea deplină a prezentei directive. Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere posibilității titularilor de drepturi de a-și gestiona drepturile individual, inclusiv pentru utilizări necomerciale.
(20)
Apartenența la organismele de gestiune colectivă trebuie să se bazeze pe criterii obiective, transparente și nediscriminatorii, inclusiv în cazul editorilor care au dreptul, în virtutea unui acord privind exploatarea drepturilor, să primească o parte din veniturile generate de drepturile gestionate de organismele de gestiune colectivă și să colecteze aceste venituri de la organismele de gestiune colectivă. Aceste criterii nu ar trebui să oblige organismele de gestiune colectivă să accepte membri a căror gestionare a drepturilor, a categoriilor de drepturi sau a tipurilor de opere ori a altor obiecte protejate nu intră în domeniul lor de activitate. Evidențele păstrate de către un organism de gestiune colectivă ar trebui să permită identificarea și localizarea membrilor și titularilor săi de drepturi ale căror drepturi le reprezintă pe baza autorizațiilor acordate de titularii de drepturi respectivi.
(21)
Pentru a proteja titularii de drepturi ale căror drepturi sunt reprezentate în mod direct de organismul de gestiune colectivă, dar care nu îndeplinesc cerințele pentru a deveni membrii acestuia, este oportun să se impună aplicarea anumitor dispoziții ale prezentei directive privind membrii și acestui tip de titulari de drepturi. Statele membre ar trebui să poată, de asemenea, să confere acestui tip de titulari de drepturi dreptul de a participa la procesul decizional al organismului de gestiune colectivă.
(22)
Organismele de gestiune colectivă ar trebui să acționeze în cât mai mare măsură în interesul colectiv al titularilor de drepturi pe care îi reprezintă. Prin urmare, este important să fie prevăzute sisteme care să permită membrilor unui organism de gestiune colectivă să își exercite drepturile decurgând din statutul de membru prin participarea la procesul decizional al organismului. Unele organisme de gestiune colectivă au diferite categorii de membri, care pot reprezenta diferite tipuri de titulari de drepturi, cum ar fi producătorii și artiștii interpreți sau executanți. Reprezentarea în procesul decizional a acestor diferite categorii de membri trebuie să fie echitabilă și echilibrată. Eficacitatea normelor privind adunarea generală a membrilor organismelor de gestiune colectivă ar fi afectată în absența unor dispoziții privind modul în care ar trebui să se desfășoare adunarea generală. Astfel, este necesar să se asigure că adunarea generală este convocată periodic, cel puțin o dată pe an, și că cele mai importante decizii din cadrul organismului de gestiune colectivă sunt luate de adunarea generală.
(23)
Toți membrii organismelor de gestiune colectivă ar trebui să aibă dreptul de a participa la adunările generale ale membrilor și de a vota în cadrul acestora. Exercitarea acestor drepturi ar trebui să facă obiectul unor restricții numai dacă acestea sunt echitabile și proporționale. În anumite cazuri excepționale, organismele de gestiune colectivă se constituie sub forma juridică a unei fundații și, prin urmare, nu au membri. În astfel de cazuri, competențele care revin adunării generale a membrilor ar trebui să fie exercitate de organul care îndeplinește funcția de supraveghere. În cazul în care organismele de gestiune colectivă dispun de entități care reprezintă titularii de drepturi ca membri ai acestora, cum ar putea fi cazul unui organism de gestiune colectivă care este o societate cu răspundere limitată, iar membrii săi sunt asociații ale titularilor de drepturi, statele membre ar trebui să poată prevedea ca atribuțiile adunării generale a membrilor să fie exercitate, parțial sau integral, de către o adunare a acestor titulari de drepturi. Adunarea generală a membrilor ar trebui, cel puțin, să aibă competența de a stabili un cadru al activităților desfășurate de conducere, în special în ceea ce privește utilizarea veniturilor provenite din drepturi de către organismul de gestiune colectivă. Acest lucru nu ar trebui, însă, să aducă atingere posibilității statelor membre de a prevedea norme mai stricte privind, de exemplu, investițiile, fuziunile sau obținerea de împrumuturi, inclusiv interzicerea oricărei dintre aceste tranzacții. Organismele de gestiune colectivă ar trebui să încurajeze participarea activă a membrilor lor la adunarea generală. Exercitarea drepturilor de vot ar trebui facilitată atât pentru membrii care participă la adunarea generală, cât și pentru cei care nu participă. Pe lângă posibilitatea de a-și exercita drepturile prin mijloace electronice, membrii ar trebui să aibă posibilitatea de a participa și de a vota în cadrul adunării generale a membrilor printr-un reprezentant. Votul prin reprezentant ar trebui restrâns în cazurile de conflicte de interese. În același timp, statele membre ar trebui să prevadă restricții privind reprezentarea numai în cazul în care acest lucru nu aduce atingere participării adecvate și eficace a membrilor în procesul decizional. În special, numirea reprezentanților contribuie la o participare adecvată și eficace a membrilor în procesul decizional și permite titularilor de drepturi să aibă oportunitatea reală de a opta pentru un organism de gestiune colectivă la alegere, indiferent de statul membru în care acesta își are sediul.
(24)
Membrii ar trebui să poată participa la monitorizarea continuă a administrării organismelor de gestiune colectivă. În acest scop, acestor organisme ar trebui să le revină o funcție de supraveghere, potrivit structurii lor organizatorice și să permită reprezentarea membrilor în organul care exercită această funcție. În funcție de structura organizatorică a organismului de gestiune colectivă, funcția de supraveghere poate fi exercitată de un organ separat, cum ar fi un consiliu de supraveghere, sau de unii sau toți directorii din consiliul de administrație care nu administrează activitatea comercială a organismului de gestiune colectivă. Cerința unei reprezentări echitabile și echilibrate a membrilor nu ar trebui să împiedice organismul de gestiune colectivă să numească terți care să exercite funcția de supraveghere, inclusiv persoane cu expertiză profesională relevantă și titulari de drepturi care nu îndeplinesc condițiile de afiliere sau care nu sunt reprezentați de către organism în mod direct, ci prin intermediul unei entități care este membră a organismului de gestiune colectivă.
(25)
Pentru a asigura o bună gestiune, conducerea organismului de gestiune colectivă trebuie să fie independentă. Managerii, fie că sunt aleși ca directori, fie că sunt angajați pe bază de contract de către organism, ar trebui să aibă obligația de a declara, înaintea preluării funcției și, ulterior, în fiecare an, dacă există conflicte între propriile interese și cele ale titularilor de drepturi reprezentați de organismul de gestiune colectivă. Astfel de declarații anuale ar trebui, de asemenea, făcute și de persoanele care exercită funcții de supraveghere. Statele membre ar trebui să aibă libertatea de a solicita organismelor de gestiune colectivă publicarea unor astfel de declarații sau prezentarea acestora autorităților publice.
(26)
Organismele de gestiune colectivă colectează, gestionează și repartizează venituri provenite din exploatarea drepturilor încredințate acestora de către titularii de drepturi. Aceste venituri sunt datorate, în ultimă instanță, titularilor de drepturi, care pot avea o legătură juridică directă cu organismul sau pot fi reprezentanți prin intermediul unei entități care este membră a organismului de gestiune colectivă sau printr-un acord de reprezentare. Prin urmare, este important ca organismele de gestiune colectivă să depună toate eforturile pentru colectarea, gestionarea și repartizarea respectivelor venituri. Repartizarea exactă este posibilă numai în cazurile în care organismul de gestiune colectivă ține o evidență adecvată a membrilor, licențelor și utilizării operelor și a altor obiecte protejate. Datele relevante, necesare pentru o gestiune colectivă eficientă a drepturilor, ar trebui, de asemenea, furnizate de titularii de drepturi și de utilizatori și verificate de organismul de gestiune colectivă.
(27)
Sumele colectate și datorate titularilor de drepturi ar trebui păstrate în evidența contabilă separat de orice active proprii ale organismului. Fără a aduce atingere posibilității statelor membre de a impune reguli mai stricte privind investițiile, inclusiv interdicția investirii veniturilor provenite din drepturi, în cazul în care astfel de venituri sunt investite, acest lucru trebuie realizat în conformitate cu politica generală de investiții și de gestiune a riscurilor a organismului de gestiune colectivă. Pentru a menține un nivel ridicat de protecție a drepturilor titularilor de drepturi și pentru a garanta că toate veniturile care pot proveni din exploatarea drepturilor acestora se acumulează în beneficiul acestora, investițiile efectuate și deținute de organismul de gestiune colectivă ar trebui gestionate în conformitate cu criterii care să oblige organismul să acționeze cu prudență, permițând în același timp acesteia să decidă în privința celei mai sigure și eficiente politici investiționale. Acest lucru ar trebui să permită organismului de gestiune colectivă să opteze pentru o alocare a activelor care să fie adecvată pentru natura și durata exacte ale oricărei expuneri la risc corespunzătoare oricăror venituri provenite din drepturi care au fost investite și care să nu aducă nejustificat atingere veniturilor provenite din drepturi datorate titularilor de drepturi.
(28)
Întrucât titularii de drepturi au dreptul să fie remunerați pentru exploatarea drepturilor lor, este important comisioanele de gestiune să nu depășească cheltuielile justificate de gestiunea drepturilor și ca orice reținere, în afara celor care privesc comisioanele de gestiune, cum ar fi cele pentru scopuri sociale, culturale sau educaționale, ar trebui să fie decisă de către membrii organismului de gestiune colectivă. Organismele de gestiune colectivă ar trebui să fie transparente față de titularii de drepturi în ceea ce privește normele care reglementează astfel de rețineri. Aceleași cerințe trebuie să se aplice oricărei decizii de a utiliza veniturile provenite din drepturi pentru repartizare colectivă, cum ar fi bursele. Titularii de drepturi trebuie să aibă acces nediscriminatoriu la orice serviciu social, cultural sau educațional finanțat prin astfel de rețineri. Prezenta directivă nu ar trebui să afecteze reținerile prevăzute de legislația națională, cum ar fi reținerile pentru prestarea de servicii sociale pentru titularii de drepturi de către organismele de gestiune colectivă, în privința oricăror aspecte care nu sunt reglementate de prezenta directivă, cu condiția ca aceste rețineri să fie în conformitate cu dreptul Uniunii.
(29)
Repartizarea și plata către titularii de drepturi individuali a sumelor datorate sau, cum este cazul uneori, către categorii de titulari de drepturi, ar trebui să se realizeze în timp util și în conformitate cu politica generală de repartizare a organismului de gestiune colectivă în cauză, inclusiv atunci când acestea se realizează prin intermediul unei alte entități care reprezintă titularii de drepturi. Numai motivele obiective independente de controlul unui organism de gestiune colectivă pot justifica întârzierea în repartizarea și plata sumelor datorate titularilor de drepturi. Prin urmare, împrejurări de tipul investirii cu scadență a veniturilor provenite din drepturi nu ar trebui să se încadreze în categoria motivelor întemeiate pentru o astfel de întârziere. Este oportun să revină statelor membre decizia privind stabilirea normelor care să asigure repartizarea la timp și căutarea eficientă și identificarea titularilor de drepturi în cazurile în care intervin aceste motive obiective. Pentru ca sumele datorate titularilor de drepturi să fie repartizate în mod corespunzător și eficient, fără a aduce atingere posibilității statelor membre de a impune reguli mai stricte, este necesar să se impună organismelor de gestiune colectivă să ia măsuri rezonabile și diligente, de bună credință, pentru identificarea și localizarea titularilor de drepturi. De asemenea, este oportun ca membrii unui organism de gestiune colectivă, în măsura permisă de legislația națională, să decidă cu privire la utilizarea tuturor sumelor care nu pot fi repartizate în cazurile în care titularii de drepturi cărora li se cuvin aceste sume nu pot fi identificați sau localizați.
(30)
Organismele de gestiune colectivă ar trebui să poată gestiona drepturi și colecta venituri provenite din exploatarea acestora în temeiul unor acorduri de reprezentare încheiate cu alte organisme. În vederea protejării drepturilor membrilor celuilalt organism de gestiune colectivă, un organism de gestiune colectivă nu ar trebui să facă diferență între drepturile pe care le gestionează în temeiul unor acorduri de reprezentare și cele pe care le gestionează direct pentru titularii de drepturi. De asemenea, un organism de gestiune colectivă nu ar trebui să aibă dreptul de a aplica rețineri veniturilor provenite din drepturi colectate în numele unui alt organism de gestiune colectivă, cu excepția reținerilor cu titlu de comisioane de gestiune, fără acordul expres al celuilalt organism. Este, de asemenea, oportun să se impună organismelor de gestiune colectivă să repartizeze și să efectueze plăți altor organisme pe baza acordurilor de reprezentare nu mai târziu decât atunci când repartizează și efectuează plăți membrilor lor și titularilor de drepturi care nu le sunt membri pe care îi reprezintă. În plus, organismele beneficiare ar trebui, în schimb, să aibă obligația de a repartiza fără întârziere sumele cuvenite titularilor de drepturi pe care îi reprezintă.
(31)
Acordarea licențelor în condiții comerciale echitabile și nediscriminatorii este deosebit de importantă pentru a garanta că utilizatorii pot obține licențe pentru opere și alte obiecte referitor la care drepturile sunt reprezentate de un organism de gestiune colectivă și pentru a garanta remunerarea adecvată a titularilor de drepturi. Prin urmare, organismele de gestiune colectivă și utilizatorii ar trebui să se angajeze cu bună credință în negocierile privind acordarea licențelor și să aplice tarife care ar trebui determinate pe baza unor criterii obiective și nediscriminatorii. Este oportun să se impună ca taxa sau remunerația pentru licență stabilită de organismele de gestiune colectivă să fie rezonabilă în raport, printre altele, cu valoarea economică a utilizării drepturilor într-un anumit context. De asemenea, organismele de gestiune colectivă ar trebui să răspundă fără întârzieri nejustificate solicitărilor de licențe transmise de utilizatori.
(32)
În mediul digital, organismele de gestiune colectivă se găsesc periodic în situația de a li se solicita acordarea de licențe pentru repertoriul lor în scopul unor forme de exploatare și al unor modele de afaceri complet noi. În astfel de cazuri, și pentru a promova un mediu favorabil pentru dezvoltarea de astfel de licențe, fără a aduce atingere aplicării normelor privind dreptul concurenței, organismele de gestiune colectivă ar trebui să dispună de flexibilitatea necesară pentru a oferi cât mai rapid licențe individualizate pentru serviciile online inovatoare, fără riscul ca termenii acestor licențe să poată fi utilizați ca un precedent pentru stabilirea termenilor altor licențe.
(33)
Pentru ca organismele de gestiune colectivă să-și poată respecta obligațiile prevăzute în prezenta directivă, utilizatorii ar trebui să le furnizeze informațiile relevante cu privire la utilizarea drepturilor reprezentate de organismele de gestiune colectivă. Această obligație nu ar trebui să se aplice persoanelor fizice care acționează în scopuri situate în afara activității lor comerciale, de afaceri, artizanală sau profesională, care, prin urmare, nu se încadrează în definiția utilizatorului așa cum este stabilită prin prezenta directivă. În plus, informațiile solicitate de organismele de gestiune colectivă ar trebui să se limiteze la ceea ce este rezonabil, necesar și la dispoziția utilizatorilor pentru a permite acestor organisme să-și îndeplinească funcțiile, luând în considerare situația specifică a întreprinderilor mici și mijlocii. Respectiva obligație poate fi inclusă într-un acord între organismul de gestiune colectivă și un utilizator, fără ca prin aceasta să se aducă atingere drepturilor legale la informare prevăzute de legislația națională. Termenele aplicabile în cazul furnizării de informații de către utilizatori ar trebui să fie stabilite de așa natură încât să permită organismelor de gestiune colectivă să respecte termenele stabilite pentru repartizarea sumelor datorate titularilor de drepturi. Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere posibilității statelor membre de a impune organismelor de gestiune colectivă stabilite pe teritoriul lor să emită facturi comune.
(34)
Pentru a consolida încrederea titularilor de drepturi, a utilizatorilor și a altor organisme de gestiune colectivă în gestionarea drepturilor de către organismele de gestiune colectivă, fiecare dintre aceste organisme de gestiune colectivă ar trebui să respecte cerințe specifice de transparență. Prin urmare, fiecărui organism de gestiune colectivă sau fiecărei entități membră a acestuia responsabilă cu repartizarea sau plata sumelor datorate titularilor de drepturi ar trebui să aibă obligația de a furniza titularilor individuali de drepturi cel puțin o dată pe an anumite informații, cum ar fi precizarea sumelor repartizate sau plătite acestora și a reținerilor efectuate. Organismelor de gestiune colectivă ar trebui să le revină, de asemenea, obligația de a furniza suficiente informații, inclusiv de natură financiară, celorlalte organisme de gestiune colectivă ale căror drepturi le gestionează în temeiul unor acorduri de reprezentare.
(35)
Pentru a garanta că titularii de drepturi, alte organisme de gestiune colectivă și utilizatorii au acces la informații privind sfera de activitate a organismului, operele sau alte obiecte pe care le reprezintă, un organism de gestiune colectivă ar trebui să ofere informații cu privire la aceste aspecte, ca răspuns la o cerere motivată corespunzător. Dacă și în ce măsură se pot percepe taxe rezonabile pentru oferirea acestui serviciu este o problemă care ar trebui reglementată de legislația națională. Fiecare organism de gestiune colectivă ar trebui, de asemenea, să facă publice informațiile cu privire la structura sa și la modul în care își desfășoară activitatea, inclusiv, în special, statutul și politicile sale generale în ce privește comisioanele de gestiune, reținerile și tarifele.
(36)
Pentru a se asigura că titularii de drepturi sunt în măsură să monitorizeze și să compare performanțele respective ale organismelor de gestiune colectivă, organismele în cauză ar trebui să publice un raport anual de transparență, care să conțină informații financiare auditate comparabile specifice activităților lor. Organismele de gestiune colectivă ar trebui, de asemenea, să publice un raport anual special, în cadrul raportului anual de transparență, privind utilizarea sumelor alocate serviciilor sociale, culturale și educaționale. Prezenta directivă nu ar trebui să împiedice organismele de gestiune colectivă să publice informațiile cerute în raportul anual de transparență într-un singur document, de exemplu în cadrul declarației financiare anuale, sau în rapoarte separate.
(37)
Prestatorii de servicii online care utilizează opere muzicale, cum ar fi serviciile muzicale care permit utilizatorilor să descarce muzică sau să o asculte în flux continuu (streaming), precum și alte servicii care oferă acces la filme sau jocuri în cazul cărora muzica este un element important, trebuie să obțină mai întâi dreptul de a utiliza operele în cauză. Directiva 2001/29/CE prevede obligația obținerii unei licențe pentru fiecare din drepturile implicate în exploatarea online a operelor muzicale. În ceea ce privește autorii, respectivele drepturi sunt dreptul exclusiv de reproducere și dreptul exclusiv de comunicare către public a operelor muzicale, care include dreptul de punere la dispoziția publicului. Drepturile respective pot fi gestionate de către titularii de drepturi individuali, cum ar fi autorii sau producătorii de muzică, sau de către organismele de gestiune colectivă care prestează servicii de gestiune colectivă titularilor de drepturi. Drepturile de autor privind reproducerea și comunicarea către public pot fi gestionate de organisme de gestiune colectivă diferite. În plus, există cazuri în care mai mulți titulari de drepturi dețin drepturi asupra aceleiași opere și este posibil să fi autorizat mai multe organisme de gestiune colectivă să acorde licențe pentru părțile respective din drepturile asupra operei. Orice utilizator care intenționează să presteze un serviciu online care oferă consumatorilor o mare varietate de opere muzicale este nevoit să procedeze la agregarea drepturilor asupra operelor deținute de diferiți titulari de drepturi și de diferite organisme de gestiune colectivă.
(38)
Deși internetul nu are frontiere, piața online a serviciilor muzicale din Uniune este încă fragmentată, iar obiectivul unei piețe digitale unice nu a fost încă atins pe deplin. Complexitatea și dificultatea gestionării colective a drepturilor în Europa a agravat, în anumite cazuri, fragmentarea pieței digitale europene de servicii muzicale online. Această situație contrastează puternic cu creșterea tot mai rapidă a cererii de acces din partea consumatorilor la conținutul digital și la serviciile inovatoare conexe, inclusiv la nivel transfrontalier.
(39)
Recomandarea 2005/737/CE a promovat un nou mediu de reglementare, mai adecvat pentru gestiunea la nivelul Uniunii a drepturilor de autor și a drepturilor conexe pentru prestarea de servicii muzicale online licite. Recomandarea a confirmat că, într-o epocă a exploatării online a operelor muzicale, utilizatorii comerciali au nevoie de o politică multiteritorială de acordare a licențelor care să corespundă omniprezenței mediului online. Cu toate acestea, recomandarea nu a fost suficientă pentru încurajarea acordării pe scară largă de licențe multiteritoriale pentru drepturile online asupra operelor muzicale sau pentru soluționarea problemelor specifice ale acordării de licențe multiteritoriale.
(40)
În sectorul muzical online, în care gestiunea colectivă a drepturilor de autor la nivel teritorial rămâne procedura standard, este esențială crearea unor condiții de natură să conducă la apariția unor practici cu eficacitate maximă pentru acordarea licențelor de către organismele de gestiune colectivă într-un context cu o componentă transfrontalieră tot mai pronunțată. Prin urmare, este oportun să se prevadă un set de norme care să stabilească condițiile de bază pentru prestarea de către organismele de gestiune colectivă a serviciilor de acordare de licențe multiteritoriale pentru drepturile de autor asupra operelor muzicale pentru utilizare online, inclusiv asupra textelor. Aceleași norme ar trebui să se aplice acordării de licențe pentru toate operele muzicale, inclusiv cele incluse în operele audiovizuale. Cu toate acestea, nu ar trebui să intre sub incidența acestor norme serviciile online care oferă doar acces la operele muzicale sub forma partiturilor. Dispozițiile prezentei directive ar trebui să garanteze calitatea minimă necesară a serviciilor transfrontaliere prestate de organismele de gestiune colectivă, în special în ceea ce privește transparența repertoriului reprezentat și acuratețea fluxurilor financiare aferente utilizării drepturilor. Dispozițiile ar trebui, de asemenea, să stabilească un cadru pentru facilitarea agregării benevole a repertoriilor și drepturilor muzicale, reducând astfel numărul de licențe de care are nevoie un utilizator pentru funcționarea unui serviciu multiteritorial, cu multiple repertorii. Aceste dispoziții ar trebui să permită unui organism de gestiune colectivă să solicite altui organism să îi reprezinte repertoriul la nivel multiteritorial în cazul în care primul organism nu poate îndeplini singur această cerință sau nu dorește să o facă. Organismul căruia i se adresează solicitarea ar trebui să aibă obligația de a accepta mandatul de reprezentare al organismului care formulează solicitarea, cu condiția ca cel dintâi organism să agrege deja repertorii și să ofere sau să acorde licențe multiteritoriale. Dezvoltarea serviciilor muzicale online legale la nivelul Uniunii ar trebui, de asemenea, să contribuie la combaterea încălcărilor online ale drepturilor de autor.
(41)
Disponibilitatea unor informații exacte și cuprinzătoare privind operele muzicale, titularii de drepturi și drepturile pe care fiecare organism de gestiune colectivă este autorizat să le reprezinte într-un anumit teritoriu este deosebit de importantă pentru un proces de acordare a licențelor eficient și transparent, pentru prelucrarea ulterioară a rapoartelor utilizatorilor și pentru facturarea prestatorilor de servicii, precum și pentru repartizarea sumelor datorate. Din acest motiv, organismele de gestiune colectivă care acordă licențe multiteritoriale pentru opere muzicale ar trebui să fie capabile să prelucreze astfel de date detaliate rapid și cu acuratețe. Pentru aceasta este nevoie de utilizarea unor baze de date privind proprietatea asupra drepturilor care fac obiectul unor licențe multiteritoriale, conținând date care să permită identificarea operelor, a drepturilor și a titularilor de drepturi pe care un organism de gestiune colectivă este autorizat să le gestioneze, precum și a teritoriilor care intră sub incidența autorizației. Orice modificare a acestor informații ar trebui luată în considerare fără întârziere, iar bazele de date ar trebui actualizate permanent. Aceste baze de date ar trebui să ajute, de asemenea, la stabilirea de corespondențe între informațiile privind operele și informațiile privind fonogramele sau orice alt suport în care a fost încorporată opera. Este, de asemenea, important să se asigure că posibilii utilizatori, titularii de drepturi și organismele de gestiune colectivă au acces la informațiile de care au nevoie pentru a identifica repertoriul pe care îl reprezintă respectivele organisme. Organismele de gestiune colectivă ar trebui să poată lua măsuri pentru a proteja acuratețea și integritatea datelor, pentru a controla reutilizarea acestora și pentru a proteja informațiile sensibile din punct de vedere comercial.
(42)
Pentru ca datele privind repertoriul muzical pe care îl prelucrează să fie cât mai exacte, organismelor de gestiune colectivă care acordă licențe multiteritoriale asupra operelor muzicale ar trebui să le revină obligația de a-și actualiza bazele de date în permanență și fără întârziere, conform necesităților. Aceste organisme ar trebui să stabilească proceduri ușor accesibile care să le permită furnizorilor de servicii online, titularilor de drepturi și altor organisme de gestiune colectivă să le informeze cu privire la orice inexactitate pe care ar putea-o conține bazele de date ale organismelor în ceea ce privește operele pe care le dețin sau le controlează, inclusiv drepturile - integrale sau parțiale - și teritoriile pentru care au mandatat organismul de gestiune colectivă în cauză să acționeze, fără a pune în pericol, însă, veridicitatea și integritatea datelor deținute de organismul de gestiune colectivă. Deoarece Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului (6), conferă oricărei persoane vizate dreptul de a obține rectificarea, ștergerea sau blocarea datelor inexacte sau incomplete, prezenta directivă ar trebui să garanteze, de asemenea, că informațiile inexacte referitoare la titularii de drepturi sau la alte organisme de gestiune colectivă în cazul licențelor multiteritoriale trebuie corectate fără întârzieri nejustificate. Organismele de gestiune colectivă ar trebui să aibă, de asemenea, capacitatea de prelucrare electronică a înregistrării operelor și a autorizațiilor de gestionare a drepturilor. Dată fiind importanța automatizării informațiilor pentru prelucrarea rapidă și eficace a datelor, organismele de gestiune colectivă ar trebui să prevadă utilizarea de mijloace electronice pentru comunicarea structurată a acestor informații de către titularii de drepturi. Organismele de gestiune colectivă trebuie să se asigure, în măsura posibilului, că aceste mijloace electronice țin cont de standarde pertinente facultative de la nivel de sector sau de practicile elaborate la nivel internațional sau la nivelul Uniunii.
(43)
Standardele la nivel de sector privind utilizarea muzicii, raportarea și facturarea vânzărilor sunt esențiale pentru ameliorarea eficienței schimbului de date dintre organismele de gestiune colectivă și utilizatori. Monitorizarea utilizării licențelor ar trebui să respecte drepturile fundamentale, inclusiv dreptul la respectarea vieții private și de familie și dreptul la protecția datelor cu caracter personal. Pentru a se asigura că aceste progrese în materie de eficiență conduc la o prelucrare mai rapidă a datelor financiare și, în ultimă instanță, la termene mai scurte pentru efectuarea plăților către titularii de drepturi, organismele de gestiune colectivă ar trebui să aibă obligația de a emite facturi pentru prestatorii de servicii și de a repartiza sumele datorate titularilor de drepturi fără întârziere. Pentru ca această obligație să producă efecte, este necesar ca utilizatorii să furnizeze organismelor de gestiune colectivă rapoarte exacte și trimise la timp privind utilizarea operelor. Organismelor de gestiune colectivă nu ar trebui să le revină obligația de a accepta rapoartele de utilizare în formate protejate prin drepturi exclusive dacă sunt disponibile standarde la nivel de sector larg răspândite. Organismele de gestiune colectivă nu ar trebui să fie împiedicate să externalizeze servicii legate de acordarea licențelor multiteritoriale pentru drepturile online asupra operelor muzicale. Partajarea sau consolidarea capacităților administrative ar trebui să ajute organismele să își amelioreze serviciile de gestionare și să raționalizeze investițiile în instrumente de gestionare a datelor.
(44)
Agregarea diverselor repertorii muzicale pentru acordarea de licențe multiteritoriale facilitează procesul de acordare a licențelor și, prin punerea la dispoziție a tuturor repertoriilor pe piață pentru acordarea de licențe multiteritoriale, consolidează diversitatea culturală și contribuie la reducerea numărului de tranzacții necesare unui prestator de servicii online pentru a oferi servicii. Această agregare a repertoriilor ar trebui să faciliteze dezvoltarea unor noi servicii online și ar trebui să conducă, de asemenea, la reducerea costurilor de tranzacționare transferate consumatorilor. Prin urmare, organismele de gestiune colectivă care nu doresc sau nu sunt capabile să acorde direct licențe multiteritoriale, având ca obiect propriul repertoriu muzical ar trebui încurajate să mandateze benevol alte organisme de gestiune colectivă să gestioneze repertoriul lor în condiții nediscriminatorii. Clauzele de exclusivitate în acorduri privind licențele multiteritoriale ar restrânge opțiunile aflate la dispoziția utilizatorilor în căutare de licențe multiteritoriale și a organismelor de gestiune colectivă care caută servicii de administrare multiteritorială a repertoriilor lor. Prin urmare, toate acordurile de reprezentare dintre organismele de gestiune colectivă care prevăd acordarea de licențe multiteritoriale ar trebui încheiate fără clauze de exclusivitate.
(45)
Transparența condițiilor în care organismele de gestiune colectivă gestionează drepturile online are o importanță deosebită pentru membrii organismelor de gestiune colectivă. Prin urmare, organismele de gestiune colectivă ar trebui să furnizeze membrilor lor suficiente informații referitoare la clauzele principale ale oricărui acord prin care un alt organism de gestiune colectivă este împuternicit să reprezinte membrii respectivi în ceea ce privește drepturile muzicale online ale acestora în scopul acordării de licențe multiteritoriale.
(46)
Este, de asemenea, important să se impună oricărui organism de gestiune colectivă care oferă sau acordă licențe multiteritoriale obligația de a fi de acord cu reprezentarea repertoriului oricărui organism de gestiune colectivă care decide să nu facă acest lucru în mod direct. Pentru a garanta că această cerință nu este disproporționată și nu depășește ceea ce este necesar, organismului de gestiune colectivă căreia i se adresează solicitarea ar trebui să îi revină obligația de a accepta solicitarea numai dacă aceasta se referă la dreptul online sau la categoriile de drepturi online pe care organismul respectiv le reprezintă. În plus, această cerință ar trebui să se aplice numai organismelor de gestiune colectivă care agregă repertorii și nu ar trebui să se extindă la organismele de gestiune colectivă care acordă licențe multiteritoriale exclusiv pentru propriul repertoriu. Cerința nu ar trebui să li se aplice nici organismelor de gestiune colectivă care se limitează la agregarea de drepturi privind aceleași opere pentru a fi capabile să acorde licențe comune pentru dreptul de reproducere și dreptul de comunicare către public a unor astfel de opere. Pentru a proteja interesele titularilor de drepturi din organismul de gestiune colectivă mandatar și pentru a asigura posibilitatea de acces pe piața internă în condiții de egalitate a repertoriilor mici și mai puțin cunoscute din statele membre, este important ca repertoriul organismului de gestiune colectivă mandatat să fie gestionat în aceleași condiții ca și repertoriul organismului de gestiune colectivă mandatat și ca acesta să fie inclus în ofertele adresate de către organismul de gestiune colectivă mandatat furnizorilor de servicii online. Comisioanele de gestiune percepute de organismul de gestiune colectivă mandatat ar trebui să permită acestuia să-și recupereze investițiile necesare și rezonabile efectuate. Orice acord prin care un organism de gestiune colectivă împuternicește unul sau mai multe organisme de gestiune colectivă să acorde licențe multiteritoriale privind propriul repertoriu muzical pentru utilizare online nu ar trebui să împiedice acel organism de gestiune colectivă să continue să acorde licențe limitate la teritoriul statului membru unde este stabilit acel organism, licențe având ca obiect propriul repertoriu sau orice alt repertoriu pe care poate fi autorizată să îl reprezinte în teritoriul respectiv.
(47)
Obiectivele și eficiența normelor privind acordarea de licențe multiteritoriale de către organismele de gestiune colectivă ar fi puse într-un pericol semnificativ dacă titularii de drepturi nu ar fi capabili să își exercite drepturile în privința acordării de licențe multiteritoriale atunci când organismul de gestiune colectivă căruia i-au acordat drepturile nu a acordat sau nu a oferit licențe multiteritoriale și, în plus, nu a dorit să mandateze un alt organism de gestiune colectivă să facă acest lucru. Din acest motiv, ar fi important ca în astfel de împrejurări să li se dea titularilor de drepturi posibilitatea de a-și exercita dreptul de a acorda ei înșiși sau prin intermediul unei alte sau al unor alte părți licențele multiteritoriale de care au nevoie prestatorii de servicii online, retrăgându-și drepturile din organismul de gestiune colectivă inițial în măsura necesară pentru acordarea de licențe multiteritoriale pentru utilizări online și lăsând aceleași drepturi organismului respectiv pentru acordarea de licențe monoteritoriale.
(48)
Organismele de radiodifuziune se bazează în general pe o licență acordată de un organism de gestiune colectivă local pentru propriile transmisiuni de programe de radio și de televiziune care includ opere muzicale. Respectiva licență este de multe ori limitată la activități de radiodifuziune. Pentru ca aceste transmisiuni de radio sau de televiziune să fie disponibile și online ar fi necesară o licență pentru drepturile online asupra operelor muzicale. Pentru a facilita acordarea de licențe pentru drepturi online asupra operelor muzicale în scopul transmisiunilor în direct sau decalate de emisiuni de radio și de televiziune, este necesar să se prevadă o derogare de la normele care se aplică în mod normal în cazul acordării de licențe multiteritoriale pentru drepturi online asupra operelor muzicale. O astfel de derogare ar trebui să se limiteze la ceea ce este necesar pentru a permite accesul online la programe de radio sau de televiziune și la materiale care au o relație clară de subordonare față de transmisiunea originară, produse, de exemplu, în scopul completării, previzualizării sau revizualizării programului de radio sau de televiziune în cauză. Această derogare nu ar trebui să se aplice astfel încât să conducă la denaturarea concurenței cu alte servicii care oferă consumatorilor acces online la opere muzicale sau audiovizuale individuale și nu ar trebui să conducă la practici restrictive, cum ar fi împărțirea pieței sau a clienților, care ar constitui încălcări ale articolelor 101 sau 102 din TFUE.
(49)
Este necesar să se asigure executarea eficientă a dispozițiilor de drept intern adoptate în conformitate cu prezenta directivă. Organismele de gestiune colectivă ar trebui să le ofere membrilor lor proceduri specifice pentru tratarea plângerilor. Aceste proceduri trebuie să fie, de asemenea, puse la dispoziția altor titulari de drepturi reprezentați direct de organismul de gestiune colectivă, precum și a altor organisme de gestiune colectivă în numele cărora sunt gestionate drepturile în baza unui acord de reprezentare. În plus, statele membre ar trebui să poată prevedea ca litigiile dintre organismele de gestiune colectivă, membrii acestora, titularii de drepturi sau utilizatori legate de aplicarea prezentei directive să poată urma o procedură rapidă, independentă și imparțială de soluționare alternativă a litigiilor. În special, eficacitatea normelor privind acordarea de licențe multiteritoriale pentru drepturile online asupra operelor muzicale ar putea fi afectată dacă litigiile dintre organismele de gestiune colectivă și alte părțile nu sunt soluționate rapid și eficient. Drept urmare, este oportun să se prevadă, fără a se aduce atingere dreptului de a se adresa unei instanțe, posibilitatea unor proceduri ușor accesibile, eficiente și imparțiale, cum ar fi medierea sau arbitrajul, pentru soluționarea extrajudiciară a conflictelor dintre organismele de gestiune colectivă care acordă licențe multiteritoriale, pe de o parte, și prestatorii de servicii muzicale online, titularii de drepturi sau alte organisme de gestiune colectivă, pe de alta. Prezenta directivă nu prevede un mod specific în care ar trebui organizată soluționarea alternativă a litigiilor, nici nu stabilește care organism ar trebui să o efectueze, cu condiția ca independența, imparțialitatea și eficiența sa să fie garantată. În cele din urmă, este, de asemenea, necesar să se solicite statelor membre să dispună de proceduri independente, imparțiale și eficiente de soluționare a litigiilor, prin intermediul unor organisme competente în dreptul proprietății intelectuale sau prin intermediul instanțelor judecătorești, potrivite pentru soluționarea litigiilor comerciale între organismele de gestiune colectivă și utilizatori privind condițiile de acordare a licențelor existente sau propuse ori privind încălcări ale contractelor.
(50)
Statele membre ar trebui să stabilească proceduri adecvate prin intermediul cărora să se poată monitoriza respectarea prezentei directive de către organismele de gestiune colectivă. Deși nu este adecvat ca această directivă să restricționeze alegerea autorităților competente de către statele membre, și nici decizia cu privire la caracterul ex ante sau ex post al controlului asupra organismelor de gestiune colectivă, ar trebui să se asigure că aceste autorități sunt capabile să se ocupe în mod eficient și în timp util de orice aspect pe care l-ar putea presupune aplicarea prezentei directive. Statele membre nu ar trebui să fie obligate să înființeze noi autorități competente. În plus, ar trebui să fie posibil ca și membrii unui organism de gestiune colectivă, titularii de drepturi, utilizatorii, organismele de gestiune colectivă și alte părți interesate să notifice o autoritate competentă în ceea ce privește activitățile sau circumstanțele care, în opinia lor, constituie o încălcare a legii de către organismele de gestiune colectivă și, dacă este cazul, de către utilizatori. Statele membre ar trebui să ia măsuri pentru ca autoritățile competente să aibă puterea de a impune sancțiuni sau măsuri atunci când dispozițiile legislației naționale de punere în aplicare a prezentei directive nu sunt respectate. Directiva nu prevede tipuri specifice de sancțiuni sau măsuri, atât timp cât acestea sunt eficace, proporționate și disuasive. Respectivele sancțiuni sau măsuri pot include ordine de concediere a directorilor care au acționat neglijent, inspecții la sediul unui organism de gestiune colectivă sau, în cazul în care a fost emisă o autorizație de funcționare pentru un organism, retragerea autorizației. Prezenta directivă ar trebui să rămână neutră în ceea ce privește sistemele de autorizare prealabilă și supraveghere din statele membre, incluzând o cerință privind reprezentativitatea organismului de gestiune colectivă, în măsura în care sistemele respective sunt compatibile cu dreptul Uniunii și nu creează un obstacol pentru aplicarea integrală a acesteia.
(51)
Pentru a se garanta respectarea cerințelor privind acordarea de licențe multiteritoriale, ar trebui stabilite dispoziții specifice referitoare la monitorizarea punerii în aplicare a acestora. Autoritățile competente din statele membre și Comisia ar trebui să coopereze între ele în acest scop. Statele membre ar trebui să-și ofere asistență reciprocă prin schimb de informații între autoritățile lor competente, pentru a facilita monitorizarea organismelor de gestiune colectivă.
(52)
Este important ca organismele de gestiune colectivă să respecte drepturile la viață privată și dreptul la protecția datelor personale ale oricărui titular de drepturi, membru, utilizator și ale altor persoane ale căror date le prelucrează. Directiva 95/46/CE reglementează prelucrarea datelor cu caracter personal efectuată în statele membre în contextul respectivei directive și sub supravegherea autorităților competente din statele membre, în special a autorităților publice independente desemnate de statele membre. Titularii de drepturi ar trebui să primească informații adecvate privind prelucrarea datelor lor, beneficiarii acestor date, perioada în care datele sunt păstrate în oricare bază de date de date și modul în care titularii de drepturi își pot exercita dreptul de a avea acces, de a corecta sau de a suprima datele lor personale care îi privesc, în conformitate cu Directiva 95/46/CE. În particular, codurile unice de identificare care permit identificarea indirectă a unei persoane ar trebui tratate ca date personale în sensul directivei menționate.
(53)
Dispozițiile referitoare la măsurile de executare ar trebui să nu aducă atingere competențelor autorităților publice naționale independente înființate de statele membre în temeiul Directivei 95/46/CE pentru monitorizarea respectării dispozițiilor naționale adoptate pentru punerea în aplicare directivei menționate.
(54)
Prezenta directivă respectă drepturile fundamentale, precum și principiile consacrate în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene („Carta”). Dispozițiile prezentei directive legate de soluționarea litigiilor nu ar trebui să împiedice părțile să-și exercite dreptul de a se adresa unei instanțe, garantat de Cartă.
(55)
Întrucât obiectivele prezentei directive, și anume de a ameliora capacitatea membrilor organismelor de gestiune colectivă de a exercita un control asupra activităților acestora, de a garanta un nivel suficient de transparență din partea organismelor de gestiune colectivă și de a ameliora acordarea de licențe multiteritoriale pentru drepturile de autor asupra operelor muzicale pentru utilizare online, nu pot fi realizate în mod satisfăcător de statele membre dar, datorită dimensiunilor și efectelor acțiunii lor, pot fi realizate mai bine la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, potrivit dispozițiilor de la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, enunțat la același articol, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor respective.
(56)
Dispozițiile prezentei directive nu aduc atingere aplicării regulilor de concurență și nici oricărei alte legislații pertinente din alte domenii, inclusiv următoarele: confidențialitate, secrete comerciale, viață privată, acces la documente, drept contractual și drept privat internațional referitor la conflictul de legi și competența jurisdicțională, libertatea de asociere a lucrătorilor și a angajatorilor și dreptul acestora de a se organiza.
(57)
Conform Declarației politice comune din 28 septembrie 2011 a statelor membre și a Comisiei privind documentele explicative (7), statele membre s-au angajat să însoțească notificarea măsurilor lor de transpunere, în cazuri justificate, cu unul sau mai multe documente care să explice relația dintre elementele unei directive și elementele corespunzătoare din instrumentele naționale de transpunere. În ceea ce privește prezenta directivă, legiuitorul consideră că transmiterea unor astfel de documente este justificată.
(58)
Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor a fost consultată în conformitate cu articolul 28 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului (8) și a emis un aviz la 9 octombrie 2012,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
TITLUL I
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Obiect
Prezenta directivă stabilește cerințele necesare pentru asigurarea unei bune funcționări a gestionării drepturilor de autor și a drepturilor conexe de către organismele de gestiune colectivă. Aceasta stabilește, de asemenea, cerințele privind acordarea de către organismele de gestiune colectivă a licențelor multiteritoriale pentru drepturile de autor asupra operelor muzicale pentru utilizare online.
Articolul 2
Domeniul de aplicare
(1) Titlurile I, II, IV și V, cu excepția articolului 34 alineatul (2) și a articolului 38, se aplică tuturor organismelor de gestiune colectivă stabilite în Uniune.
(2) Titlul III, articolul 34 alineatul (2) și articolul 38 se aplică organismelor de gestiune colectivă stabilite în Uniune care gestionează drepturile de autor asupra operelor muzicale pentru utilizare online la nivel multiteritorial.
(3) Dispozițiile relevante ale prezentei directive se aplică entităților care sunt deținute sau controlate în mod direct sau indirect, integral sau parțial, de către un organism de gestiune colectivă, cu condiția ca aceste entități să desfășoare o activitate care, dacă ar fi desfășurată de un organism de gestiune colectivă, ar intra sub incidența prezentei directive.
(4) Articolul 16 alineatul (1), articolele 18 și 20, articolul 21 alineatul (1) literele (a), (b), (c), (e), (f) și (g), precum și articolele 36 și 42 se aplică tuturor entităților de gestiune independente stabilite în Uniune.
Articolul 3
Definiții
În sensul prezentei directive, se aplică următoarele definiții:
(a)
„organism de gestiune colectivă” înseamnă orice organism care este autorizată prin lege sau prin atribuire, licență sau alt tip de înțelegere contractuală să gestioneze drepturile de autor sau drepturile conexe dreptului de autor în numele unuia sau mai multor titulari de drepturi, în beneficiul colectiv al acelor titulari, având drept unic sau principal scop această activitate și care îndeplinește unul dintre criteriile următoare sau pe ambele:
(i)
este deținut sau controlat de membrii săi;
(ii)
nu are scop lucrativ;
(b)
„entitate de gestiune independentă” înseamnă orice organism care este autorizat prin lege sau prin cesiune, licență sau alt tip de înțelegere contractuală să gestioneze drepturile de autor sau drepturile conexe în numele mai multor titulari de drepturi, în beneficiul colectiv al acelor titulari, având drept scop unic sau principal sau unul dintre principalele scopuri această activitate și care:
(i)
nu este deținut sau controlat, direct sau indirect, total sau parțial, de titularii de drepturi; și
(ii)
nu are scop lucrativ;
(c)
„titular de drepturi” înseamnă orice persoană sau entitate, diferită de un organism de gestiune colectivă care este titulara unui drept de autor sau a unui drept conex sau care, în temeiul unui acord pentru exploatarea drepturilor sau în temeiul legii, are dreptul la o parte din veniturile provenite din drepturi;
(d)
„membru” înseamnă un titular de drepturi sau o entitate care îi reprezintă pe titularii de drepturi, inclusiv alte organisme de gestiune colectivă și asociații de titulari de drepturi, care îndeplinește cerințele pentru a fi membru al unui organism de gestiune colectivă și care este admis de acesta;
(e)
„statut” înseamnă actul constitutiv, statutul, normele sau actul de constituire al unui organism de gestiune colectivă;
(f)
„adunare generală a membrilor” înseamnă un organ al organismului de gestiune colectivă în cadrul căruia membrii participă și își exercită dreptul de vot, indiferent de forma juridică a organismului;
(g)
„director” înseamnă:
(i)
orice membru al consiliului de administrație, în cazul în care legislația națională sau statutul organismului de gestiune colectivă prevede un sistem unitar de conducere;
(ii)
orice membru al conducerii sau al consiliului de supraveghere, în cazul în care legislația națională sau statutul organismului de gestiune colectivă prevede un sistem dual de conducere;
(h)
„venituri provenite din drepturi” înseamnă venituri colectate de un organism de gestiune colectivă în numele titularilor de drepturi, indiferent dacă acestea provin dintr-un drept exclusiv, dintr-un drept la remunerare sau dintr-un drept la compensații;
(i)
„comisioane de gestiune” înseamnă suma percepută, reținută sau compensată de un organism de gestiune colectivă din veniturile provenite din drepturi sau din orice venit derivat din investirea veniturilor provenite din drepturi pentru a acoperi costurile aferente serviciilor de gestiune a drepturilor de autor sau a drepturilor conexe;
(j)
„acord de reprezentare” înseamnă orice acord intervenit între organismele de gestiune colectivă prin care un organism de gestiune colectivă mandatează un alt organism de gestiune colectivă să gestioneze drepturile pe care le reprezintă, inclusiv un acord încheiat în temeiul articolelor 29 și 30;
(k)
„utilizator” înseamnă orice persoană sau entitate care întreprinde acțiuni condiționate de autorizarea de către titularii de drepturi, de remunerarea titularilor de drepturi sau de plata unor compensații către aceștia și care nu acționează în calitate de consumator;
(l)
„repertoriu” înseamnă operele cu privire la care un organism de gestiune colectivă gestionează drepturi;
(m)
„licență multiteritorială” înseamnă o licență care acoperă teritoriul a mai mult de un stat membru;
(n)
„drepturi online asupra operelor muzicale” înseamnă oricare dintre drepturile unui autor asupra unei opere muzicale prevăzute la articolele 2 și 3 din Directiva 2001/29/CE care sunt necesare pentru prestarea unui serviciu online.
TITLUL II
ORGANISME DE GESTIUNE COLECTIVĂ
CAPITOLUL 1
Reprezentarea titularilor de drepturi și membrii și structura organismelor de gestiune colectivă
Articolul 4
Principii generale
Statele membre garantează că organismele de gestiune colectivă acționează în interesul titularilor de drepturi ale căror drepturi le reprezintă și că nu le impun acestora obligații care nu sunt necesare în mod obiectiv pentru protecția drepturilor și a intereselor lor sau pentru gestionarea eficace a drepturilor lor.
Articolul 5
Drepturile titularilor de drepturi
(1) Statele membre garantează că titularilor de drepturi le revin drepturile prevăzute la alineatele (2)-(8) și că drepturile respective sunt stabilite în statutul sau în condițiile de aderare ale organismului de gestiune colectivă.
(2) Titularilor de drepturi le revine dreptul de a autoriza, la alegere, un organism de gestiune colectivă pentru a le gestiona drepturile, categoriile de drepturi sau tipurile de opere și de alte obiecte protejate alese de aceștia, pentru teritoriile alese de aceștia, indiferent de statul membru de naționalitate, de reședință sau de stabilire al organismului de gestiune colectivă sau al titularilor de drepturi. Cu excepția cazului în care are motive justificate în mod obiectiv de a refuza gestiunea, organismul de gestiune colectivă este obligat să gestioneze aceste drepturi, categorii de drepturi sau tipuri de opere și alte obiecte protejate, cu condiția ca gestiunea acestora să se încadreze în domeniul său de activitate.
(3) Titularii de drepturi au dreptul să acorde licențe pentru utilizările necomerciale ale oricăror drepturi, categorii de drepturi sau tipuri de opere și alte obiecte protejate pe care le pot alege.
(4) Titularii de drepturi au dreptul de a revoca autorizația de a gestiona drepturi, categorii de drepturi sau tipuri de opere și de alte obiecte protejate acordată de aceștia unui organism de gestiune colectivă sau de a retrage organismului de gestiune colectivă, la alegere, orice drepturi, categorii de drepturi sau tipuri de opere și de alte obiecte protejate, determinate în conformitate cu alineatul (2), în ceea ce privește teritorii alese de aceștia, cu un preaviz rezonabil care nu trebuie să depășească șase luni. Organismul de gestiune colectivă poate decide ca această revocare sau retragere să intre în vigoare numai la sfârșitul exercițiului financiar.
(5) În cazul care există sume datorate unui titular de drepturi corespunzând unor acte de exploatare care s-au produs înainte de intrarea în vigoare a revocării autorizației sau a retragerii drepturilor sau în temeiul unei licențe acordate înainte de intrarea în vigoare a revocării sau a retragerii în cauză, titularul de drepturi își păstrează drepturile decurgând din articolele 12, 13, 18, 20, 28 și 33.
(6) Organismele de gestiune colectivă nu restrâng exercitarea drepturilor prevăzute la alineatele (4) și (5) prin impunerea, ca o condiție pentru exercitarea drepturilor respective, a faptului ca gestiunea drepturilor, a categoriilor de drepturi sau a tipurilor de opere și de alte obiecte protejate care fac obiectul revocării sau al retragerii să fie încredințate unui alt organism de gestiune colectivă.
(7) În cazul în care autorizează un organism de gestiune colectivă să îi gestioneze drepturile, un titular de drepturi își dă în mod specific acordul pentru fiecare drept, categorie de drepturi sau tip de opere și de alte obiecte protejate a căror gestionare de către organismul de gestiune colectivă o autorizează. Orice astfel de acord se consemnează în formă scrisă.
(8) Un organism de gestiune colectivă informează titularii de drepturi în privința drepturilor acestora decurgând din alineatele (1)-(7), precum și în privința condițiilor aferente dreptului prevăzut la alineatul (3), înainte de a obține acordul acestora pentru gestionarea oricărui drept, a oricărei categorii de drepturi sau a oricărui tip de opere și de alte obiecte protejate.
Un organism de gestiune colectivă informează titularii de drepturi care l-au autorizat deja în privința drepturilor acestora decurgând din alineatele (1)-(7), precum și în privința condițiilor aferente dreptului prevăzut la alineatul (3), până la 10 octombrie 2016.
Articolul 6
Norme privind statutul de membru al organismelor de gestiune colectivă
(1) Statele membre se asigură că organismele de gestiune colectivă se conformează normelor prevăzute la alineatele (2)-(5).
(2) Un organism de gestiune colectivă acceptă titulari de drepturi și entități care reprezintă titularii de drepturi, inclusiv alte organisme de gestiune colectivă și asociații ale titularilor de drepturi, în calitate de membri, dacă aceștia îndeplinesc condițiile de aderare, care se bazează pe criterii obiective, transparente și nediscriminatorii. Respectivele criterii de aderare se cuprinse în statut sau în condițiile de aderare la organismul de gestiune colectivă și sunt puse la dispoziția publicului. În cazul în care un organism de gestiune colectivă respinge o cerere de aderare, acesta prezintă titularului de drepturi în termeni clari motivul deciziei de respingere.
(3) Statutul organismului de gestiune colectivă prevede mecanisme adecvate și eficace pentru participarea membrilor săi la procesul decizional al organismului. Reprezentarea diverselor categorii de membri în procesul decizional trebuie să fie echitabilă și echilibrată.
(4) Un organism de gestiune colectivă permite membrilor săi să comunice cu acesta prin mijloace electronice, inclusiv în scopul exercitării drepturilor care decurg din statutul de membru.
(5) Un organism de gestiune colectivă păstrează evidența membrilor și actualizează cu regularitate această evidență.
Articolul 7
Drepturile titularilor de drepturi care nu sunt membri ai organismului de gestiune colectivă
(1) Statele membre se asigură că organismele de gestiune colectivă respectă normele stabilite la articolul 6 alineatul (4), la articolul 20, la articolul 29 alineatul (2) și la articolul 33 în privința titularilor de drepturi care au o legătură juridică directă cu ele, prin lege sau prin cesiune, licență sau alt tip de înțelegere contractuală, dar care nu sunt membrii lor.
(2) Statele membre pot aplica alte dispoziții ale prezentei directive în cazul titularilor de drepturi menționați la alineatul (1).
Articolul 8
Adunarea generală a membrilor organismului de gestiune colectivă
(1) Statele membre se asigură că adunarea generală a membrilor este organizată în conformitate cu normele prevăzute la alineatele (2)-(10).
(2) O adunare generală a membrilor trebuie convocată cel puțin o dată pe an.
(3) Adunarea generală a membrilor decide orice modificări ale statutului și ale condițiilor de aderare la organismul de gestiune colectivă, în cazurile în care aceste condiții nu sunt reglementate prin statut.
(4) Adunarea generală a membrilor decide în privința numirii sau a eliberării din funcție a directorilor, reexaminează activitatea lor generală și aprobă remunerația și alte beneficii ale acestora, cum ar fi beneficiile de natură pecuniară și nepecuniară, acordarea de pensii și de drepturi, drepturile la alte prestații și dreptul la plăți compensatorii.
În cadrul unui organism de gestiune colectivă cu un sistem dual de conducere, adunarea generală a membrilor nu decide în privința numirii sau eliberării din funcție a membrilor consiliului de administrație și nici nu aprobă remunerația și alte beneficii ale acestora, în cazul în care competența de a adopta astfel de decizii este delegată consiliului de supraveghere.
(5) În conformitate cu dispozițiile titlului II, capitolul 2, adunarea generală a membrilor decide cel puțin în privința următoarelor aspecte:
(a)
politica generală de repartizare a sumelor datorate titularilor de drepturi;
(b)
politica generală de utilizare a sumelor care nu pot fi repartizate;
(c)
politica generală de investiții în ceea ce privește veniturile provenite din drepturi și orice venituri derivate din investirea veniturilor provenite din drepturi;
(d)
politica generală privind reținerile din veniturile provenite din drepturi și din orice venituri derivate din investirea veniturilor provenite din drepturi;
(e)
utilizarea sumelor care nu pot fi repartizate;
(f)
politica de gestiune a riscurilor;
(g)
aprobarea oricărei achiziții, vânzări sau ipotecări a unor bunuri imobile;
(h)
aprobarea fuziunilor și a alianțelor, a înființării de filiale, a achizițiilor de alte entități, ori de părți sociale sau drepturi în alte entități;
(i)
aprobarea propunerilor de contractare de împrumuturi, de acordare de împrumuturi sau de constituire de garanții pentru împrumuturi.
(6) Adunarea generală a membrilor poate delega competențele menționate la alineatul (5) literele (f), (g), (h) și (i), printr-o rezoluție sau printr-o dispoziție din statut, organului care exercită funcția de supraveghere.
(7) În sensul literelor (a)-(d) de la alineatul (5), statele membre pot impune adunării generale a membrilor să stabilească condiții mai detaliate privind utilizarea veniturilor provenite din drepturi și a veniturilor derivate din investirea veniturilor provenite din drepturi.
(8) Adunarea generală a membrilor controlează activitățile organismului de gestiune colectivă cel puțin prin decizii privind numirea și eliberarea din funcție a auditorului și prin aprobarea raportului anual de transparență menționat la articolul 22.
Statele membre pot autoriza sisteme sau modalități alternative de numire și eliberare din funcție a auditorului, cu condiția ca respectivele sisteme sau modalități să fie elaborate astfel încât să asigure independența auditorului față de persoanele care administrează activitățile organismului de gestiune colectivă.
(9) Toți membrii organismului de gestiune colectivă au dreptul de a participa și dreptul de a vota în cadrul adunării generale a membrilor. Cu toate acestea, statele membre pot autoriza limitarea dreptului membrilor organismului de gestiune colectivă de a participa și de a-și exercita drepturile de vot în cadrul adunării generale a membrilor, în temeiul unuia sau al ambelor criterii de mai jos:
(a)
vechimea calității de membru;
(b)
sumele primite de la un membru sau datorate acestuia,
cu condiția ca aceste criterii să fie stabilite și aplicate într-un mod echitabil și proporțional.
Criteriile prevăzute la primul paragraf literele (a) și (b) sunt cuprinse în statutul sau în condițiile de aderare la organismul de gestiune colectivă și sunt puse la dispoziția publicului în conformitate cu articolele 19 și 21.
(10) Fiecare membru al unui organism de gestiune colectivă are dreptul de a desemna orice altă persoană sau entitate în calitate de reprezentant pentru a participa și a vota în numele său în cadrul adunării generale, cu condiția ca această desemnare să nu conducă la un conflict de interese ce ar putea apărea, de exemplu, în cazul în care membrul și reprezentantul în cauză aparțin unor categorii diferite de titulari de drepturi din cadrul organismului de gestiune colectivă.
Cu toate acestea, statele membre pot autoriza restricții impuse cu privire la desemnarea de reprezentanți și la exercitarea drepturilor de vot ale membrilor reprezentați de către aceștia, dacă aceste restricții nu cauzează prejudicii participării adecvate și eficace a membrilor la procesul decizional al unui organism de gestiune colectivă.
Mandatul fiecărui reprezentant este valabil pentru o singură adunare generală a membrilor. Reprezentantul se bucură în cadrul adunării generale a membrilor de aceleași drepturi pe care le-ar avea membrul care l-a desemnat. Reprezentantul votează în conformitate cu instrucțiunile formulate de membrul care l-a desemnat.
(11) Statele membre pot decide să permită ca o adunare a delegaților aleasă cel puțin o dată la patru ani de membrii organismului de gestiune colectivă să exercite competențele adunării generale a membrilor, cu condiția:
(a)
să se asigure participarea adecvată și efectivă a membrilor la procesul decizional al organismului de gestiune colectivă; precum și
(b)
să existe o reprezentare echitabilă și echilibrată a diferitelor categorii de membri în cadrul adunării delegaților.
Normele stabilite la alineatele (2)-(10) se aplică mutatis mutandis adunării delegaților.
(12) În cazul în care, din cauza formei sale juridice, un organism de gestiune colectivă nu dispune de o adunare generală a membrilor, statele membre pot decide ca organul care îndeplinește funcția de supraveghere să exercite competențele adunării generale respective. Normele prevăzute la alineatele (2), (3), (4), (5), (7) și (8) se aplică mutatis mutandis organului care exercită funcția de supraveghere.
(13) Statele membre pot decide ca, în cazul în care unii dintre membrii unui organism de gestiune colectivă sunt entități care reprezintă titulari de drepturi, toate sau o parte din competențele adunării generale a membrilor să fie exercitate de către o adunare a acestor titulari de drepturi. Normele stabilite la alineatele (2)-(10) se aplică mutatis mutandis adunării titularilor de drepturi.
Articolul 9
Funcția de supraveghere
(1) Statele membre garantează că fiecare organism de gestiune colectivă dispune de o funcție de supraveghere pentru monitorizarea permanentă a activităților și îndeplinirea de către persoanele care administrează activitatea organismului a îndatoririlor care le revin.
(2) Reprezentarea diverselor categorii de membri ai organismului de gestiune colectivă în cadrul organului cu funcție de supraveghere este echitabilă și echilibrată.
(3) Fiecare persoană care exercită funcția de supraveghere completează o declarație individuală anuală privind conflictele de interese, care cuprinde informațiile prevăzute la articolul 10 alineatul (2) al doilea paragraf, și o prezintă adunării generale a membrilor.
(4) Organul care exercită funcția de supraveghere se întrunește periodic și are cel puțin următoarele competențe:
(a)
exercitarea competențelor care i-au fost delegate de adunarea generală a membrilor, inclusiv în temeiul articolului 8 alineatele (4) și (6);
(b)
monitorizarea activităților și a îndeplinirii îndatoririlor persoanelor menționate la articolul 10, inclusiv punerea în aplicare a deciziilor adunării generale a membrilor și, în special, a politicilor generale prevăzute la articolul 8 alineatul (5) literele (a)-(d).
(5) Organul care exercită funcția de supraveghere prezintă adunării generale a membrilor, cel puțin odată pe an, un raport privind exercitarea competențelor sale.
Articolul 10
Obligațiile persoanelor care administrează activitatea unui organism de gestiune colectivă
(1) Statele membre garantează că fiecare organism de gestiune colectivă ia măsurile necesare pentru ca persoanele care îi administrează activitatea acționează în acest sens într-o manieră rațională, prudentă și adecvată, utilizând proceduri administrative și contabile și mecanisme interne de control fiabile.
(2) Statele membre se asigură că organismele de gestiune colectivă instituie și aplică proceduri pentru a evita conflictele de interese iar, în cazul în care astfel de conflicte nu pot fi evitate, identifică, gestionează, monitorizează și dezvăluie conflictele de interese reale și potențiale, astfel încât să evite ca acestea să afecteze interesele colective ale titularilor de drepturi pe care îi reprezintă organismul.
Procedurile menționate la primul paragraf trebuie să includă o declarație individuală anuală transmisă de fiecare dintre persoanele prevăzute la alineatul (1) adunării generale a membrilor, care să conțină următoarele informații:
(a)
orice interese avute în organismul de gestiune colectivă;
(b)
orice remunerație primită de la organismul de gestiune colectivă pe durata exercițiului financiar anterior, inclusiv sub forma unor sisteme de pensii, avantaje în natură și alte tipuri de avantaje;
(c)
orice sumă primită din partea organismului de gestiune colectivă pe durata exercițiului financiar anterior, în calitate de titular de drepturi;
(d)
o declarație privind orice conflict existent sau potențial dintre interesele personale și cele ale organismului de gestiune colectivă sau dintre obligații față de organismul de gestiune colectivă și îndatoriri față de altă persoană fizică sau juridică.
CAPITOLUL 2
Gestionarea veniturilor provenite din drepturi
Articolul 11
Colectarea și utilizarea veniturilor provenite din drepturi
(1) Statele membre se asigură că organismele de gestiune colectivă se conformează normelor prevăzute la alineatele (2)-(5).
(2) Un organism de gestiune colectivă depune toate eforturile pentru colectarea și gestionarea veniturilor provenite din drepturi.
(3) Un organism de gestiune colectivă păstrează separat în conturile sale:
(a)
veniturile provenite din drepturi și orice venituri derivate din investirea veniturilor provenite din drepturi; precum și
(b)
orice active proprii pe care le-ar putea deține aceasta și orice venituri care provin din aceste active, din comisioanele de gestiune sau din alte activități.
(4) Un organism de gestiune colectivă nu are dreptul de a utiliza veniturile provenite din drepturi sau orice venituri derivate din investirea veniturilor provenite din drepturi în alte scopuri decât repartizarea către titularii de drepturi, cu excepția cazului în care este permisă reținerea comisioanelor de gestiune sau acordarea compensațiilor în contul acestora potrivit unei decizii adoptate în conformitate cu articolul 8 alineatul (5) litera (d) sau utilizarea veniturilor provenite din drepturi sau orice venituri derivate din investirea veniturilor provenite din drepturi potrivit unei decizii adoptate în conformitate cu articolul 8 alineatul (5).
(5) În cazul în care un organism de gestiune colectivă investește veniturile provenite din drepturi sau orice venituri derivate din investirea veniturilor provenite din drepturi, acest lucru trebuie să se realizeze în interesul suprem al titularilor de drepturi ale căror drepturi le reprezintă, în conformitate cu politica generală de investiții și de gestiune a riscurilor menționată la articolul 8 alineatul (5) literele (c) și (f) și cu respectarea următoarelor reguli:
(a)
dacă există un potențial conflict de interese, organismul de gestiune colectivă se asigură că investiția se realizează exclusiv în interesul titularilor de drepturi respectivi;
(b)
activele se investesc într-un mod care să asigure siguranța, calitatea, lichiditatea și profitabilitatea portofoliului în întregul său;
(c)
activele sunt diversificate în mod corespunzător, pentru a se evita dependența excesivă de un anumit activ și acumulările de riscuri la nivelul întregului portofoliu.
Articolul 12
Rețineri
(1) Statele membre se asigură că, în cazul în care un titular de drepturi autorizează un organism de gestiune colectivă să îi gestioneze drepturile, organismul de gestiune colectivă trebuie să ofere titularului de drepturi informații privind comisioanele de gestiune și alte rețineri din veniturile provenite din drepturi și din oricare venituri derivate din investirea veniturilor provenite din drepturi, înainte de a obține acordul acestuia privind gestionarea drepturilor sale.
(2) Reținerile sunt rezonabile în raport cu serviciile prestate de organismul de gestiune colectivă pentru titularii de drepturi, inclusiv, dacă este cazul, cu serviciile prevăzute la alineatul (4), și sunt stabilite pe baza unor criterii obiective.
(3) Comisioanele de gestiune nu depășesc costurile justificate și documentate suportate de organismul de gestiune colectivă în scopul gestionării drepturilor de autor și a drepturilor conexe.
Statele membre se asigură că cerințele aplicabile utilizării și transparenței utilizării sumelor reținute cu titlu de comisioane de gestiune sau compensate în contul acestor comisioane se aplică oricăror altor rețineri destinate să acopere costurile gestionării drepturilor de autor sau a drepturilor conexe.
(4) În cazul în care un organism de gestiune colectivă prestează servicii sociale, culturale sau educaționale finanțate prin intermediul reținerilor din veniturile provenite din drepturi sau din orice venituri derivate din investirea veniturilor provenite din drepturi, aceste servicii sunt prestate pe baza unor criterii echitabile, în special în ceea ce privește accesul la aceste servicii și amploarea lor.
Articolul 13
Repartizarea sumelor datorate titularilor de drepturi
(1) Fără a aduce atingere articolului 15 alineatul (3) și articolului 28, statele membre garantează că orice organism de gestiune colectivă repartizează și plătește cu regularitate și cu exactitate sumele datorate titularilor de drepturi, în conformitate cu politica generală de repartizare prevăzută la articolul 8 alineatul (5) litera (a).
De asemenea, statele membre să asigură că organismele de gestiune colectivă sau membrii acestora care sunt entități care reprezintă titulari de drepturi repartizează și plătesc titularilor de drepturi sumele respective în cel mai scurt termen posibil, dar nu mai târziu de nouă luni de la încheierea exercițiului financiar în care au fost colectate veniturile provenite din drepturi, cu excepția cazului în care organismul de gestiune colectivă este împiedicat să respecte acest termen de motive obiective, care țin în special de raportările din partea utilizatorilor, de identificarea drepturilor, de titularii de drepturi sau de stabilirea corespondențelor dintre informațiile privitoare la opere și alte obiecte protejate, pe de o parte, și titularii de drepturi, pe de alta, sau, dacă este cazul, cu excepția cazului în care membrii săi sunt împiedicați de motivele menționate mai sus să respecte acest termen.
(2) În cazul în care sumele datorate titularilor de drepturi nu pot fi repartizate în termenul prevăzut la alineatul (1) deoarece titularii de drepturi relevanți nu au putut fi identificați sau localizați, iar excepția de la acest termen nu se aplică, aceste sume se înscriu separat în conturile organismului de gestiune colectivă.
(3) Organismul de gestiune colectivă ia toate măsurile necesare, în conformitate cu alineatul (1), pentru identificarea și localizarea titularilor de drepturi. În special, în termen de trei luni de la expirarea termenului stabilit la alineatul (1), organismul de gestiune colectivă pune informații privind operele și alte obiecte protejate în cazul cărora unul sau mai mulți titulari de drepturi nu au fost identificați sau localizați la dispoziția:
(a)
titularilor de drepturi pe care îi reprezintă sau a entităților care reprezintă titulari de drepturi, atunci când respectivele entități sunt membre ale organismului de gestiune colectivă; și
(b)
tuturor organismelor de gestiune colectivă cu care a încheiat acorduri de reprezentare.
Informațiile menționate la primul paragraf includ, atunci când sunt disponibile, următoarele:
(a)
titlul operei sau al altui obiect protejat;
(b)
numele titularului de drepturi;
(c)
numele editorului sau al producătorului respectiv; și
(d)
orice alte informații pertinente disponibile care ar putea facilita identificarea titularului de drepturi.
Organismul de gestiune colectivă verifică, de asemenea, evidențele menționate la articolul 6 alineatul (5) și alte evidențe ce pot fi consultate cu ușurință. Dacă măsurile menționate mai sus nu produc rezultate, organismul de gestiune colectivă pune aceste informații la dispoziția publicului în termen de maximum un an de la expirarea perioadei de trei luni.
(4) În cazul în care sumele datorate titularilor de drepturi nu pot fi repartizate în termen de trei ani de la încheierea exercițiului financiar în care au fost colectate veniturile provenite din drepturi și cu condiția ca organismul de gestiune colectivă să fi întreprins toate măsurile necesare pentru identificarea și localizarea titularilor de drepturi menționați la alineatul (3), se consideră că aceste sume nu pot fi repartizate.
(5) Adunarea generală a membrilor organismului de gestiune colectivă decide cu privire la utilizarea sumelor care nu pot fi repartizate în conformitate cu articolul 8 alineatul (5) litera (b), fără a aduce atingere dreptului titularului de drepturi de a solicita sumele respective de la organismul de gestiune colectivă în conformitate cu legislația statului membru privind prescripția cererilor.
(6) Statele membre pot restrânge sau pot determina scopurile în care este autorizată utilizarea sumelor care nu pot fi repartizate, urmărind, printre altele, ca aceste sume să fie utilizate separat și în mod independent pentru a finanța activități sociale, culturale și educaționale în beneficiul titularilor de drepturi.
CAPITOLUL 3
Gestionarea drepturilor în numele altor organisme de gestiune colectivă
Articolul 14
Drepturi gestionate în temeiul unor acorduri de reprezentare
Statele membre garantează că un organism de gestiune colectivă nu discriminează niciun titular de drepturi ale cărui drepturi sunt gestionate de aceasta în temeiul unui acord de reprezentare, în special în ceea ce privește tarifele și comisioanele de gestiune aplicabile, precum și condițiile privind colectarea veniturilor provenite din drepturi și repartizarea sumelor datorate titularilor de drepturi.
Articolul 15
Rețineri și plăți în cadrul acordurilor de reprezentare
(1) Statele membre se asigură că organismul de gestiune colectivă nu aplică alte rețineri decât cele aferente comisioanelor de gestiune veniturilor provenite din drepturile pe care le gestionează pe baza unui acord de reprezentare sau oricăror venituri derivate din investirea respectivelor venituri provenite din drepturi, cu excepția cazului în care celălalt organism de gestiune colectivă care este parte la acordul de reprezentare își exprimă în mod expres acordul pentru aceste rețineri.
(2) Organismul de gestiune colectivă depune toate eforturile pentru repartizarea și plata cu regularitate, cu diligență și cu exactitate a sumelor datorate altor organisme de gestiune colectivă.
(3) Organismul de gestiune colectivă realizează aceste operațiuni de repartizare și plată către cealaltă organizație de gestiune colectivă în cel mai scurt termen posibil, dar nu mai târziu de nouă luni de la încheierea exercițiului financiar în care au fost colectate drepturile provenite din venituri, cu excepția cazului în care organismul de gestiune colectivă este împiedicat să respecte acest termen de motive obiective, care țin în special de raportările din partea utilizatorilor, de identificarea drepturilor, de titularii de drepturi sau de stabilirea corespondențelor dintre informațiile privitoare la opere și alte obiecte protejate, pe de o parte, și titularii de drepturi, pe de altă parte.
Celălalt organism de gestiune colectivă sau, dacă are drept membri entități ce reprezintă titulari de drepturi, acești membri, repartizează și plătesc titularilor de drepturi aceste sume în cel mai scurt termen posibil, dar nu mai târziu de șase luni de la primirea acestor sume, cu excepția cazului în care organismul de gestiune colectivă sau, dacă este cazul, membrii săi sunt împiedicați să respecte acest termen de motive obiective care țin în special de raportările din partea utilizatorilor, de identificarea drepturilor, de titularii de drepturi sau de stabilirea corespondențelor dintre informațiile privitoare la opere și alte obiecte protejate, pe de o parte, și titularii de drepturi, pe de altă parte.
CAPITOLUL 4
Relații cu utilizatorii
Articolul 16
Acordarea de licențe
(1) Statele membre se asigură că organismele de gestiune colectivă și utilizatorii negociază cu bună credință pentru acordarea de licențe privind drepturile. Organismele de gestiune colectivă și utilizatorii își oferă reciproc toate informațiile necesare.
(2) Condițiile de acordare a licențelor trebuie să se bazeze pe criterii obiective și nediscriminatorii. La acordarea de licențe pentru drepturi, organismele de gestiune colectivă nu sunt obligate să utilizeze, cu titlu de precedent pentru alte servicii online, condițiile de acordare a licențelor convenite cu un utilizator atunci când utilizatorul furnizează un nou tip de serviciu online care a fost pus la dispoziția publicului din Uniune pe o durată mai mică de trei ani.
Titularii de drepturi primesc o remunerație adecvată pentru utilizarea drepturilor acestora. Tarifele pentru drepturile exclusive și drepturile la remunerație trebuie să fie rezonabile în raport cu, printre altele, valoarea economică a utilizării drepturilor în cauză, ținând seama de caracteristicile și de sfera de utilizare a operelor și a altor obiecte protejate, precum și de valoarea economică a serviciului prestat de organismul de gestiune colectivă. Organismul de gestiune colectivă informează utilizatorul în cauză cu privire la criteriile utilizate la stabilirea acestor tarife.
(3) Organismele de gestiune colectivă răspund fără întârziere la cererile din partea utilizatorilor, indicând, printre altele, informațiile necesare organismului de gestiune colectivă pentru a oferi o licență.
După primirea tuturor informațiilor pertinente, fără întârzieri nejustificate, organismul de gestiune colectivă fie îi oferă o licență, fie îi adresează utilizatorului o declarație motivată în cadrul căreia acesta explică motivele pentru care nu intenționează să acorde o licență pentru un anumit serviciu.
(4) Un organism de gestiune colectivă permite utilizatorilor să comunice cu el prin mijloace electronice, inclusiv, dacă este cazul, în scopul realizării de informări privind utilizarea licenței.
Articolul 17
Obligațiile utilizatorilor
Statele membre adoptă dispoziții pentru a se asigura că utilizatorii furnizează unui organism de gestiune colectivă în termenul și în formatul convenite sau prestabilite, informațiile pertinente aflate la dispoziția lor cu privire la utilizarea drepturilor reprezentate de organismul de gestiune colectivă, care sunt necesare pentru colectarea veniturilor provenite din drepturi și pentru repartizarea și plata către titularii de drepturi a sumelor datorate. Atunci când decid cu privire la formatul în care trebuie puse la dispoziție aceste informații, organismele de gestiune colectivă și utilizatorii țin seama, în măsura posibilului, de standardele facultative de la nivel de sector.
CAPITOLUL 5
Transparență și raportare
Articolul 18
Informații furnizate titularilor de drepturi cu privire la gestiunea drepturilor acestora
(1) Fără a aduce atingere alineatului (2) de la prezentul articol, articolului 19 și articolului 28 alineatul (2), statele membre se asigură că organismele de gestiune colectivă pun la dispoziția fiecărui titular de drepturi căruia i-au repartizat venituri provenite din drepturi sau în beneficiul căruia au efectuat plăți în perioada la care se referă informațiile, cel puțin o dată pe an, cel puțin următoarele informații:
(a)
orice date de contact pe care organismul de gestiune colectivă a fost autorizat de către titularul de drepturi să le utilizeze pentru identificarea și localizarea titularului de drepturi;
(b)
veniturile provenite din drepturi repartizate titularului de drepturi;
(c)
sumele plătite de organismul de gestiune colectivă titularului de drepturi, defalcate pe categorii de drepturi gestionate și pe tipuri de utilizări;
(d)
perioada în care au avut loc utilizările care corespund sumelor repartizate și plătite titularului de drepturi, cu excepția cazurilor în care organismul de gestiune colectivă nu poate furniza aceste informații din rațiuni obiective legate de raportările efectuate de către utilizatori;
(e)
rețineri operate în contul comisioanelor de gestiune;
(f)
rețineri operate pentru alte scopuri decât în contul comisioanelor de gestiune, inclusiv cele care pot fi impuse de legislația națională pentru prestarea de servicii sociale, culturale sau educaționale;
(g)
orice venituri provenite din drepturi repartizate titularului de drepturi care sunt neachitate pentru orice perioadă.
(2) În cazul în care un organism de gestiune colectivă repartizează venituri provenite din drepturi și are drept membri entități care sunt responsabile cu repartizarea veniturilor provenite din drepturi către titularii de drepturi, organismul de gestiune colectivă furnizează acestor entități informațiile prevăzute la alineatul (1), cu condiția ca acestea să nu dețină informațiile respective. Statele membre se asigură că aceste entități, cel puțin odată pe an, pun la dispoziția fiecărui titular de drepturi căruia i-au repartizat venituri provenite din drepturi sau în beneficiul căruia au efectuat plăți în perioada la care se referă informațiile, cel puțin informațiile prevăzute la alineatul (1).
Articolul 19
Informații transmise altor organisme de gestiune colectivă în privința gestionării drepturilor în temeiul acordurilor de reprezentare
Statele membre se asigură că, cel puțin o dată pe an și prin mijloace electronice, un organism de gestiune colectivă pune la dispoziția organismelor de gestiune colectivă în numele cărora gestionează drepturi în temeiul unui acord de reprezentare cel puțin următoarele informații pentru perioada la care se referă informațiile:
(a)
veniturile provenite din drepturi repartizate, sumele plătite de organismul de gestiune colectivă defalcate pe categorii de drepturi gestionate și pe tipuri de utilizări pentru drepturile pe care le gestionează în temeiul unui acord de reprezentare, precum și orice venituri provenite din drepturi repartizate pentru orice perioadă, care sunt neachitate;
(b)
rețineri operate în contul comisioanelor de gestiune;
(c)
rețineri operate în orice alt scop decât în contul comisioanelor de gestiune, astfel cum sunt menționate la articolul 15;
(d)
informații privind orice licențe acordate sau refuzate cu privire la opere și alte obiecte protejate care fac obiectul acordului de reprezentare;
(e)
hotărâri adoptate de adunarea generală a membrilor, în măsura în care aceste hotărâri sunt pertinente pentru gestiunea drepturilor în temeiul acordului de reprezentare.
Articolul 20
Informații furnizate la cerere titularilor de drepturi, altor organisme de gestiune colectivă și utilizatorilor
Fără a aduce atingere articolului 25, statele membre garantează că, răspunzând unei cereri motivate corespunzător, un organism de gestiune colectivă pune cel puțin următoarele informații, prin mijloace electronice și fără întârzieri nejustificate, la dispoziția oricărui organism de gestiune colectivă în numele căreia gestionează drepturi în temeiul unui acord de reprezentare sau a oricărui titular de drepturi ori a oricărui utilizator:
(a)
operele sau alte obiecte protejate pe care le reprezintă, drepturile pe care le gestionează în mod direct sau prin acorduri de reprezentare și teritoriile acoperite sau,
(b)
în cazul în care, din cauza domeniului activității desfășurate de organismul de gestiune colectivă astfel de opere sau alte obiecte protejate nu pot fi stabilite, tipurile de opere sau alte obiecte protejate pe care le reprezintă, drepturile pe care le gestionează și teritoriile acoperite.
Articolul 21
Divulgarea de informații către public
(1) Statele membre se asigură că un organism de gestiune colectivă face publice cel puțin următoarele informații în ceea ce îl privește:
(a)
statutul;
(b)
condițiile de aderare și condițiile de revocare a autorizației de gestionare a drepturilor, dacă acestea nu sunt incluse în statut;
(c)
contractele standard de acordare a licențelor și tarifele standard în vigoare, inclusiv reducerile;
(d)
lista persoanelor menționate la articolul 10;
(e)
politica generală de repartizare a sumelor datorate titularilor de drepturi;
(f)
politica generală privind comisioanele de gestiune;
(g)
politica generală privind reținerile din veniturile provenite din drepturi și din orice veniturile rezultate din investirea veniturilor provenite din drepturi, cu excepția comisioanelor de gestiune, inclusiv reținerile operate în scopul prestării de servicii sociale, culturale și educaționale;
(h)
o listă a acordurilor de reprezentare încheiate și denumirea organismelor de gestiune colectivă cu care au fost încheiate aceste acorduri de reprezentare;
(i)
politica generală de utilizare a sumelor care nu pot fi repartizate;
(j)
procedurile de tratare a plângerilor și de soluționare a litigiilor prevăzute la articolele 33, 34 și 35.
(2) Organismul de gestiune colectivă publică informațiile menționate la alineatul (1) pe site-ul său web și asigură actualizarea acestora.
Articolul 22
Raportul anual de transparență
(1) Statele membre se asigură că, indiferent de forma sa juridică în temeiul legislației naționale, un organism de gestiune colectivă elaborează și face public un raport anual de transparență, care include raportul special prevăzut la alineatul (3), pentru fiecare exercițiu financiar, în termen de opt luni de la încheierea exercițiului financiar respectiv.
Organismul de gestiune colectivă publică pe site-ul său web raportul anual de transparență, care rămâne la dispoziția publicului timp de cel puțin cinci ani pe site-ul respectiv.
(2) Raportul anual de transparență conține cel puțin informațiile indicate în anexă.
(3) Un raport special se referă la utilizarea sumelor deduse în scopul prestării de servicii sociale, culturale și educaționale și conține cel puțin informațiile indicate la punctul 3 din anexă.
(4) Informațiile contabile incluse în raportul anual de transparență sunt auditate de una sau mai multe persoane abilitate prin lege să auditeze conturi în conformitate cu Directiva 2006/43/CE a Parlamentului European și a Consiliului (9).
Raportul de audit, inclusiv rezervele exprimate în acesta, se reproduc integral în raportul anual de transparență.
În sensul prezentului alineat, informațiile contabile conțin situațiile financiare menționate la punctul (1) litera (a) din anexă și orice informații financiare menționate la punctul 1 literele (g) și (h) și la punctul 2 din anexă.
TITLUL III
ACORDAREA DE LICENȚE MULTITERITORIALE PENTRU DREPTURILE ONLINE ASUPRA OPERELOR MUZICALE DE CĂTRE ORGANISMELE DE GESTIUNE COLECTIVĂ
Articolul 23
Acordarea de licențe multiteritoriale pe piața internă
Statele membre garantează că organismele de gestiune colectivă care își desfășoară activitatea pe teritoriul lor respectă cerințele prevăzute la prezentul titlu la acordarea de licențe multiteritoriale pentru drepturile online asupra operelor muzicale.
Articolul 24
Capacitatea de prelucrare a licențelor multiteritoriale
(1) Statele membre garantează că un organism de gestiune colectivă care acordă licențe multiteritoriale pentru drepturile asupra unor opere muzicale are o capacitate suficientă de prelucrare electronică, într-o manieră eficace și transparentă, a datelor necesare pentru administrarea acestor licențe, inclusiv în scopul identificării repertoriului și a monitorizării utilizării acestuia, a emiterii de facturi către utilizatori, a colectării veniturilor provenite din drepturi și a repartizării sumelor datorate titularilor de drepturi.
(2) În sensul alineatului (1), un organism de gestiune colectivă respectă cel puțin următoarele condiții:
(a)
are capacitatea de a identifica cu exactitate, integral sau parțial, operele muzicale pe care organismul de gestiune colectivă este autorizat să le reprezinte;
(b)
are capacitatea de a identifica cu exactitate, integral sau parțial, în privința fiecăruia dintre teritoriile relevante, drepturile și titularii de drepturi corespunzători pentru fiecare operă muzicală sau fiecare parte a acesteia pe care organismul de gestiune colectivă este autorizat să o reprezinte;
(c)
utilizează coduri unice pentru identificarea titularilor de drepturi și a operelor muzicale, ținând cont, în măsura posibilului, de standardele și practicile facultative de la nivel de sector elaborate pe plan internațional sau în cadrul Uniunii;
(d)
utilizează mijloace adecvate pentru a identifica și a elimina cu rapiditate și eficacitate inconsecvențele prezente în datele deținute de alte organisme de gestiune colectivă care acordă licențe multiteritoriale pentru drepturile online asupra operelor muzicale.
Articolul 25
Transparența informațiilor privind repertoriile multiteritoriale
(1) Statele membre se asigură că un organism de gestiune colectivă care acordă licențe multiteritoriale pentru drepturile online asupra unor opere muzicale furnizează prestatorilor de servicii muzicale online, titularilor de drepturi ale căror drepturi le reprezintă și altor organisme de gestiune colectivă, prin mijloace electronice, ca răspuns unei cereri motivate corespunzător, informații la zi care să permită identificarea repertoriului muzical online pe care îl reprezintă. Acestea includ:
(a)
operele muzicale reprezentate;
(b)
drepturile reprezentate integral sau parțial, precum și
(c)
teritoriile acoperite.
(2) Organismul de gestiune colectivă poate adopta măsuri rezonabile, atunci când acestea sunt necesare, pentru a proteja acuratețea și integritatea datelor, pentru a controla reutilizarea acestora și pentru a proteja informațiile sensibile din punct de vedere comercial.
Articolul 26
Acuratețea informațiilor privind repertoriile multiteritoriale
(1) Statele membre se asigură că un organism de gestiune colectivă care acordă licențe multiteritoriale pentru drepturile online asupra unor opere muzicale a luat măsuri care să le permită titularilor de drepturi, altor organisme de gestiune colectivă și prestatorilor de servicii online să solicite o rectificare a datelor menționate în lista de condiții de la articolul 24 alineatul (2) sau a informațiilor prevăzute la articolul 25, în cazul în care respectivii titulari de drepturi, respectivele organisme de gestiune colectivă și respectivii prestatori de servicii online consideră, pe baza unor dovezi rezonabile, că datele sau informațiile în cauză sunt inexacte în ceea ce privește drepturile lor online asupra unor opere muzicale. În cazul în care aceste solicitări au o justificare corespunzătoare, organismul de gestiune colectivă se asigură că datele sau informațiile sunt corectate fără întârzieri nejustificate.
(2) Organismul de gestiune colectivă pune la dispoziția titularilor de drepturi ale căror opere muzicale sunt incluse în propriul său repertoriu muzical și a titularilor de drepturi care i-au mandatat gestiunea drepturilor lor online asupra unor opere muzicale în conformitate cu articolul 31 mijloace prin care aceștia să îi poată transmite, pe cale electronică, informații privind operele lor muzicale sau drepturile lor asupra respectivelor opere și teritoriile pentru care titularii de drepturi mandatează organismul. Pentru aceasta, organismul de gestiune colectivă și titularii de drepturi țin cont, în măsura posibilului, de standardele și practicile facultative de la nivel de sector referitoare la schimbul de date elaborate pe plan internațional sau în cadrul Uniunii, permițându-le titularilor de drepturi să precizeze opera muzicală, integral sau parțial, drepturile online, integral sau parțial, precum și teritoriile pentru care mandatează organismul de gestiune colectivă.
(3) În cazul în care un organism de gestiune colectivă mandatează un alt organism de gestiune colectivă să acorde licențe multiteritoriale pentru drepturile online asupra unor opere muzicale în conformitate cu articolele 29 și 30, organismul de gestiune colectivă mandatat aplică și alineatul (2) de la prezentul articol în privința titularilor de drepturi ale căror opere muzicale sunt incluse în repertoriul organismului de gestiune colectivă care mandatează, cu excepția cazului în care organismele de gestiune colectivă convin altfel.
Articolul 27
Exactitatea și rapiditatea raportărilor și a emiterii facturilor
(1) Statele membre se asigură că un organism de gestiune colectivă monitorizează utilizarea drepturilor online asupra operelor muzicale pe care le reprezintă integral sau parțial de către prestatorii de servicii online cărora le-a acordat o licență multiteritorială pentru drepturile respective.
(2) Organismul de gestiune colectivă oferă prestatorilor de servicii online posibilitatea de a raporta prin mijloace electronice utilizarea efectivă a drepturilor online asupra operelor muzicale, iar prestatorii de servicii online raportează cu exactitate cu privire la utilizarea efectivă a acestor opere. Organismul de gestiune colectivă trebuie să ofere posibilitatea de a utiliza pentru schimbul electronic al acestor date cel puțin o metodă de raportare care ține cont de standardele sau practicile facultative de la nivel de sector elaborate pe plan internațional sau în cadrul Uniunii. Organismul de gestiune colectivă poate refuza să accepte rapoarte transmise de prestatori de servicii online într-un format protejat prin drepturi exclusive dacă organismul permite utilizarea pentru raportare a unui standard acceptat la nivel de sector pentru schimbul electronic de date.
(3) Organismul de gestiune colectivă emite facturi și le transmite prestatorului de servicii online prin mijloace electronice. Organismul de gestiune colectivă oferă posibilitatea de a utiliza cel puțin un format care ține cont de standardele sau de practicile facultative de la nivel de sector elaborate pe plan internațional sau în cadrul Uniunii. Facturile identifică operele și drepturile care au făcut obiectul acordării de licențe integral sau parțial, pe baza datelor menționate în lista de condiții de la articolul 24 alineatul (2), precum și utilizările efective aferente, în măsura în care acest lucru este posibil pe baza informațiilor furnizate de prestatorul de servicii online și a formatului utilizat pentru furnizarea acestor informații. Prestatorul de servicii online nu poate refuza să accepte factura din cauza formatului acesteia în cazul în care organismul de gestiune colectivă utilizează un standard acceptat la nivel de sector.
(4) Organismul de gestiune colectivă emite și transmite facturi prestatorului de servicii online cu exactitate și fără întârziere, după raportarea utilizării efective a drepturilor online asupra operei muzicale respective, cu excepția cazului în care acest lucru nu este posibil din motive care pot fi imputate prestatorului de servicii online.
(5) Organismul de gestiune colectivă ia măsuri adecvate prin care prestatorul de servicii online să poată contesta exactitatea facturii, inclusiv în cazurile în care acesta din urmă primește facturi de la unul sau mai multe organisme de gestiune colectivă care au ca obiect aceleași drepturi online asupra unei aceleiași opere muzicale.
Articolul 28
Efectuarea de plăți exacte și la timp către titularii de drepturi
(1) Fără a aduce atingere alineatului (3), statele membre se asigură că un organism de gestiune colectivă care acordă licențe multiteritoriale pentru drepturile online asupra unor opere muzicale repartizează sumele datorate titularilor de drepturi acumulate în temeiul acestor licențe cu exactitate și fără întârzieri după raportarea utilizării efective a operei, cu excepția cazului în care acest lucru nu este posibil din motive care pot fi imputate prestatorului de servicii online.
(2) Fără a aduce atingere alineatului (3), organismul de gestiune colectivă furnizează titularilor de drepturi cel puțin următoarele informații, alături de fiecare plată pe care o efectuează în temeiul alineatului (1):
(a)
perioada în care au avut loc utilizările pentru care sumele în cauză sunt datorate titularilor de drepturi și teritoriile în care au avut loc aceste utilizări;
(b)
sumele colectate, reținerile operate și sumele repartizate de organismul de gestiune colectivă pentru fiecare drept online asupra oricărei opere muzicale pentru reprezentarea căreia, integrală sau parțială, titularii de drepturi au autorizat organismul de gestiune colectivă;
(c)
sumele colectate pentru titularii de drepturi, reținerile operate și sumele repartizate de organismul de gestiune colectivă pentru fiecare prestator de servicii online.
(3) În cazul în care un organism de gestiune colectivă mandatează un alt organism de gestiune colectivă să acorde licențe multiteritoriale pentru drepturile online asupra unor opere muzicale în temeiul articolelor 29 și 30, organismul de gestiune colectivă mandatat repartizează sumele menționate la alineatul (1) cu exactitate și fără întârziere și furnizează informațiile menționate la alineatul (2) organismului de gestiune colectivă care l-a mandatat. Organismul de gestiune colectivă care mandatează este responsabil pentru repartizarea ulterioară a acestor sume către titularii de drepturi și pentru informarea acestora, cu excepția situației în care organismele de gestiune colectivă convin altfel.
Articolul 29
Acorduri între organismele de gestiune colectivă pentru acordarea de licențe multiteritoriale
(1) Statele membre se asigură că orice acord de reprezentare dintre organisme de gestiune colectivă conform căruia un organism de gestiune colectivă mandatează un alt organism să acorde licențe multiteritoriale pentru drepturile online asupra unor opere muzicale din propriul repertoriu muzical, are un caracter neexclusiv. Organismul de gestiune colectivă mandatat gestionează aceste drepturi online în mod nediscriminatoriu.
(2) Organismul de gestiune colectivă care mandatează își informează membrii în privința principalelor condiții ale acordului, inclusiv în privința duratei acestuia și a costului serviciilor prestate de organismul de gestiune colectivă mandatat.
(3) Organismul de gestiune colectivă mandatat informează organismul de gestiune colectivă care l-a mandatat în privința principalelor condiții în conformitate cu care urmează să fie acordate licențe pentru drepturile online ale acestuia din urmă, inclusiv natura exploatării, toate dispozițiile referitoare la comisionul de acordare a licenței sau care afectează acest comision, durata licenței, perioadele contabile și teritoriile vizate.
Articolul 30
Obligația de a reprezenta un alt organism de gestiune colectivă pentru acordarea de licențe multiteritoriale
(1) Statele membre se asigură că, în cazul în care un organism de gestiune colectivă care nu acordă sau nu se oferă să acorde licențe multiteritoriale pentru drepturile online asupra unor opere muzicale din propriul său repertoriu solicită unui alt organism de gestiune colectivă să încheie un acord pentru reprezentarea acestor drepturi, organismul de gestiune colectivă căruia i se adresează solicitarea trebuie să accepte această solicitare dacă acordă deja sau se oferă să acorde licențe multiteritoriale pentru aceeași categorie de drepturi online asupra unor opere muzicale din repertoriul unuia sau mai multor organisme de gestiune colectivă.
(2) Organismul de gestiune colectivă căruia i se adresează solicitarea răspunde în scris și fără nicio întârziere nejustificată organismului de gestiune colectivă care adresează solicitarea.
(3) Fără a aduce atingere alineatelor (5) și (6), organismul de gestiune colectivă căruia i se adresează solicitarea gestionează repertoriul reprezentat al organismului de gestiune colectivă care adresează solicitarea în aceleași condiții pe care le aplică gestionării propriului repertoriu.
(4) Organismul de gestiune colectivă căruia i se adresează solicitarea include repertoriul reprezentat al organismului de gestiune colectivă care adresează solicitarea în toate ofertele pe care le adresează prestatorilor de servicii online.
(5) Comisionul de gestiune pentru serviciul prestat de organismul de gestiune colectivă căruia i se adresează solicitarea organismului care formulează solicitarea nu depășește costurile contractate în mod rezonabil de organismul de gestiune colectivă căruia i se adresează solicitarea.
(6) Organismul de gestiune colectivă care formulează solicitarea pune la dispoziția organismului de gestiune colectivă căruia i se adresează solicitarea informațiile privind propriul repertoriu muzical necesare pentru furnizarea de licențe multiteritoriale pentru drepturile online asupra unor opere muzicale. În cazul în care aceste informații sunt insuficiente sau sunt furnizate într-o formă care nu permite organismului de gestiune colectivă căruia i se adresează solicitarea să se conformeze cerințelor prezentului titlu, organismul de gestiune colectivă căruia i se adresează solicitarea are dreptul să factureze costurile contractate în limite rezonabile pentru îndeplinirea acestor cerințe sau să excludă operele pentru care informațiile sunt insuficiente sau nu pot fi utilizate.
Articolul 31
Accesul la licențe multiteritoriale
Statele membre se asigură că atunci când un organism de gestiune colectivă nu acordă sau nu se oferă să acorde licențe multiteritoriale pentru drepturile online asupra unor opere muzicale sau nu permite unui alt organism de gestiune colectivă să reprezinte drepturile respective pentru astfel de scopuri până la 10 aprilie 2017, titularii de drepturi care au autorizat respectivul organism de gestiune colectivă să le reprezinte drepturile online asupra unor opere muzicale pot retrage respectivului organism de gestiune colectivă drepturile online asupra unor opere muzicale în scopul acordării de licențe multiteritoriale pentru toate teritoriile fără a trebui să retragă drepturile online asupra unor opere muzicale în scopul acordării de licențe monoteritoriale, astfel încât să acorde licențe multiteritoriale pentru drepturile lor online asupra operelor muzicale în mod direct sau prin intermediul oricărei alte părți pe care o autorizează sau prin intermediul oricărui organism de gestiune colectivă care respectă dispozițiile prezentului titlu.
Articolul 32
Derogare privind drepturile muzicale online necesare pentru programele de radio și de televiziune
Cerințele prezentului titlu nu se aplică organismelor de gestiune colectivă atunci când acestea acordă, pe baza agregării benevole a drepturilor necesare, în conformitate cu regulile de concurență de la articolele 101 și 102 din TFUE, o licență multiteritorială pentru drepturile online asupra unor opere muzicale necesare unei societăți de radiodifuziune pentru a comunica sau a pune la dispoziția publicului programele sale de radio sau de televiziune simultan cu transmiterea acestora prin radiodifuziune sau ulterior acestei transmisii, precum și orice material online, inclusiv avanpremierele, produs de societatea de radiodifuziune sau pentru aceasta, care are un caracter auxiliar față de transmisia inițială prin radiodifuziune a programului său de radio sau de televiziune.
TITLUL IV
MĂSURI DE EXECUTARE
Articolul 33
Proceduri în materie de plângeri
(1) Statele membre se asigură că organismele de gestiune colectivă pun la dispoziția membrilor lor și a organismelor de gestiune colectivă în numele cărora gestionează drepturi în temeiul unui acord de reprezentare proceduri eficace și rapide de tratare a plângerilor, în special în ceea ce privește autorizația de gestionare a drepturilor și revocarea sau retragerea drepturilor, condițiile de aderare, colectarea sumelor datorate titularilor de drepturi, reținerile și repartizarea acestora.
(2) Organismele de gestiune colectivă răspund în scris plângerilor formulate de membri sau de organisme de gestiune colectivă în numele cărora gestionează drepturi în temeiul unui acord de reprezentare. În cazul în care organismul de gestiune colectivă respinge o plângere, răspunsul trebuie să fie motivat.
Articolul 34
Proceduri de soluționare alternativă a litigiilor
(1) Statele membre pot prevedea ca litigiile dintre organismele de gestiune colectivă, membrii organismelor de gestiune colectivă, titularii de drepturi sau utilizatori cu privire la dispozițiile de drept intern adoptate în conformitate cu cerințele prezentei directive să poată face obiectul unei proceduri de soluționare alternativă a litigiilor rapidă, independentă și imparțială.
(2) Statele membre se asigură că, în sensul titlului III, următoarele litigii care privesc un organism de gestiune colectivă stabilit pe teritoriul lor care acordă sau se oferă să acorde licențe multiteritoriale pentru drepturile online asupra unor opere muzicale pot fi supuse unei proceduri independente și imparțiale de soluționare alternativă a litigiilor:
(a)
litigii cu un prestator de servicii online existent sau potențial referitoare la aplicarea articolelor 16, 25, 26 și 27;
(b)
litigii cu unul sau mai mulți titulari de drepturi referitoare la aplicarea articolelor 25, 26, 27, 28, 29, 30 și 31;
(c)
litigii cu un alt organism de gestiune colectivă referitoare la aplicarea articolelor 25, 26, 27, 28, 29 și 30.
Articolul 35
Soluționarea litigiilor
(1) Statele membre se asigură că litigiile dintre organismele de gestiune colectivă și utilizatori privind în special condițiile de acordare a licențelor existente și propuse sau o încălcare a contractelor pot fi sesizate în instanță sau, dacă este cazul, pot fi supuse unui alt organism de soluționare a litigiilor independent și imparțial, în cazul în care organismul respectiv dispune de expertiză în dreptul proprietății intelectuale.
(2) Articolul 33, articolul 34 și alineatul (1) de la prezentul articol nu aduc atingere dreptului părților de a-și invoca și apăra drepturile prin introducerea unei acțiuni în instanță.
Articolul 36
Respectarea
(1) Statele membre se asigură că respectarea de către organismele de gestiune colectivă stabilite pe teritoriul lor a dispozițiilor de drept intern adoptate în conformitate cu cerințele prevăzute în prezenta directivă este monitorizată de către autoritățile competente desemnate în acest scop.
(2) Statele membre se asigură că există proceduri care să permită membrilor unui organism de gestiune colectivă, titularilor de drepturi, utilizatorilor, altor organisme de gestiune colectivă și părți interesate să transmită notificări autorităților competente desemnate în acest scop în ceea ce privește activități sau împrejurări care, în opinia lor, constituie o încălcare a dispozițiilor de drept intern adoptate în conformitate cu cerințele stabilite în prezenta directivă.
(3) Statele membre garantează că autoritățile competente desemnate în acest scop au competența de a impune sancțiuni corespunzătoare sau de a lua măsuri corespunzătoare în cazul în care nu au fost respectate dispozițiile de drept intern adoptate în cadrul punerii în aplicare a prezentei directive. Aceste sancțiuni și măsuri sunt eficace, proporționale și disuasive.
Statele membre informează Comisia în privința autorităților competente menționate la prezentul articol și la articolele 37 și 38 până la 10 aprilie 2016. Comisia publică informațiile astfel primite.
Articolul 37
Schimbul de informații dintre autoritățile competente
(1) Pentru a facilita monitorizarea aplicării prezentei directive, fiecare stat membru se asigură că o cerere de informații primită de la o autoritate competentă a unui alt stat membru desemnată în acest scop, referitoare la aspecte relevante pentru aplicarea prezentei directive, îndeosebi în ceea ce privește activități ale organismelor de gestiune colectivă stabilite pe teritoriul statului membru căruia i se adresează solicitarea, primește, fără întârzieri nejustificate, un răspuns din partea autorității competente desemnate în acest scop, cu condiția ca cererea să fie motivată corespunzător.
(2) În cazul în care o autoritate competentă consideră că este posibil ca un organism de gestiune colectivă stabilit într-un alt stat membru, dar care desfășoară activități pe teritoriul său să nu respecte dispozițiile de drept intern ale statului membru în care este stabilit organismul de gestiune colectivă respectiv, care au fost adoptate în conformitate cu cerințele stabilite în prezenta directivă, autoritatea competentă în cauză poate aduce toate informațiile relevante la cunoștința autorității competente a statului membru în care este stabilit organismul de gestiune colectivă, însoțite, dacă este cazul, de o cerere adresată autorității în cauză de a lua măsurile corespunzătoare în limita competențelor sale. Autoritatea competentă solicitată oferă un răspuns motivat în trei luni.
(3) De asemenea, autoritatea competentă care adresează o astfel de cerere poate sesiza grupul de experți instituit în conformitate cu articolul 41 în legătură cu aspecte precum cele menționate la alineatul (2).
Articolul 38
Cooperarea pentru dezvoltarea acordării de licențe multiteritoriale
(1) Comisia încurajează schimbul periodic de informații între autoritățile competente desemnate în acest scop din statele membre și între aceste autorități și Comisie în ceea ce privește situația și evoluția acordării de licențe multiteritoriale.
(2) Comisia desfășoară consultări periodice cu reprezentanți ai titularilor de drepturi, ai organismelor de gestiune colectivă, ai utilizatorilor, ai consumatorilor și ai altor părți interesate în ceea ce privește experiența acestora în materie de aplicare a dispozițiilor titlului III din prezenta directivă. Comisia furnizează autorităților competente toate informațiile pertinente care apar în urma acestor consultări, în cadrul schimbului de informații menționat la alineatul (1).
(3) Statele membre se asigură că până la 10 octombrie 2017, autoritățile naționale competente prezintă Comisiei un raport referitor la situația și evoluția acordării de licențe multiteritoriale pe teritoriul lor. Raportul include în special informații privind disponibilitatea licențelor multiteritoriale în statele membre în cauză și respectarea de către organismele de gestiune colectivă a dispozițiilor de drept intern adoptate în cadrul punerii în aplicare a titlului III din prezenta directivă, precum și o evaluare de către utilizatori, consumatori, titularii de drepturi și alte părți interesate a evoluției acordării de licențe multiteritoriale pentru drepturile online asupra operelor muzicale.
(4) Pe baza rapoartelor primite în temeiul alineatului (3) și a informațiilor colectate în temeiul alineatelor (1) și (2), Comisia evaluează aplicarea titlului III din prezenta directivă. Dacă acest lucru este necesar și, după caz, pe baza unui raport specific, Comisia ia în considerare măsuri suplimentare ca răspuns la eventualele probleme constatate. Evaluarea respectivă se concentrează în special pe următoarele elemente:
(a)
numărul de organisme de gestiune colectivă care îndeplinesc cerințele titlului III;
(b)
aplicarea articolelor 29 și 30, inclusiv numărul de acorduri de reprezentare încheiate de către organismele de gestiune colectivă în temeiul acestor articole;
(c)
proporția repertoriilor din statele membre care este disponibilă pentru acordarea de licențe multiteritoriale.
TITLUL V
RAPORTARE ȘI DISPOZIȚII FINALE
Articolul 39
Notificarea organismelor de gestiune colectivă
Până la 10 aprilie 2016, pe baza informațiilor aflate la dispoziția lor, statele membre transmit Comisiei o listă a organismelor de gestiune colectivă stabilite pe teritoriul lor.
Statele membre aduc la cunoștința Comisiei fără nicio întârziere nejustificată orice modificări aduse acestei liste.
Comisia publică aceste informații și le actualizează.
Articolul 40
Raport
Până la 10 aprilie 2021, Comisia evaluează aplicarea prezentei directive și prezintă un raport în această privință Parlamentului European și Consiliului. Respectivul raport cuprinde o evaluare a impactului prezentei directive asupra dezvoltării activităților transfrontaliere, a diversității culturale, a relațiilor dintre organismele de gestiune colectivă și utilizatori și asupra activităților desfășurate pe teritoriul Uniunii de organisme de gestiune colectivă stabilite în afara Uniunii și, dacă este necesar, nevoia revizuirii acesteia. Raportul Comisiei este însoțit, dacă este cazul, de o propunere legislativă.
Articolul 41
Grupul de experți
Se instituie un grup de experți. În componența acestuia intră reprezentanți ai autorităților competente din statele membre. Grupul de experți este prezidat de un reprezentant al Comisiei și se reunește fie la inițiativa președintelui, fie la cererea delegației unui stat membru. Grupului de experți îi revin următoarele atribuții:
(a)
să examineze impactul transpunerii prezentei directive asupra funcționării organismelor de gestiune colectivă și a entităților de gestiune independente pe piața internă și să evidențieze eventualele dificultăți;
(b)
să organizeze consultări privind toate problemele ce decurg din aplicarea prezentei directive;
(c)
să faciliteze schimbul de informații cu privire la aspectele semnificative ale evoluțiilor legislației și jurisprudenței, precum și cu privire la evoluțiile relevante pe plan economic, social, cultural și tehnologic, în special în ceea ce privește evoluțiile pieței digitale a operelor și a altor obiecte protejate.
Articolul 42
Protecția datelor cu caracter personal
Prelucrarea datelor cu caracter personal efectuată în cadrul prezentei directive face obiectul Directivei 95/46/CE.
Articolul 43
Transpunere
(1) Statele membre asigură intrarea în vigoarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 10 aprilie 2016. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
Articolul 44
Intrarea în vigoare
Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 45
Destinatari
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Strasbourg, 26 februarie 2014.