NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) 2015/68
ze dne 15. října 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 167/2013, pokud jde o požadavky na brzdění vozidel pro účely schvalování zemědělských a lesnických vozidel
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 167/2013 ze dne 5. února 2013 o schvalování zemědělských a lesnických vozidel a dozoru nad trhem s těmito vozidly (1), a zejména na čl. 17 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu. Za tímto účelem se na zemědělská a lesnická vozidla a jejich systémy, konstrukční části a samostatné technické celky použije komplexní systém EU schvalování typu a posílený systém dohledu nad trhem vymezený v nařízení (EU) č. 167/2013.
(2)
Pojem „zemědělská a lesnická vozidla“ zahrnuje celou řadu různých typů vozidel s jednou nebo několika nápravami a dvěma, čtyřmi nebo více koly nebo pásová vozidla, například kolové traktory, pásové traktory, přípojná vozidla a tažená zařízení, která jsou určena pro celou řadu použití v zemědělství a lesnictví, mimo jiné i pro speciální práce.
(3)
Zatímco požadavky tohoto nařízení vycházejí ze stávajících právních předpisů naposledy změněných v roce 1997, technický pokrok vyžaduje zejména úpravu podrobných pravidel pro zkoušky a také zavedení zvláštních ustanovení pro zásobníky energie, vozidla s hydrostatickým pohonem, vozidla se systémy nájezdového brzdění, vozidla s komplexními elektronickými ovládacími systémy, protiblokovacími brzdovými systémy a elektronicky ovládanými brzdovými systémy.
(4)
Toto nařízení rovněž zahrnuje požadavky na ovládání brzd tažených vozidel a brzdového spojení mezi traktorem a taženým vozidlem, které jsou přísnější než ve směrnici Rady 76/432/EHS (2), jež byla zrušena nařízením (EU) č. 167/2013.
(5)
Rozhodnutím Rady 97/836/ES (3) přistoupila Unie k předpisu Evropské hospodářské komise OSN (EHK OSN) č. 13. Hmotněprávní požadavky stanovené v příloze 18 uvedeného předpisu týkající se bezpečnostních hledisek komplexních elektronických ovládacích systémů vozidel by měly být převzaty do tohoto nařízení, neboť odrážejí nejnovější stav technologického rozvoje.
(6)
Protiblokovací brzdové systémy jsou sice velmi rozšířeny u vozidel s maximální konstrukční rychlostí nad 60 km/h, a proto by bylo možné je považovat za vhodné a učinit je podle tohoto nařízení povinnými, ale tyto systémy ještě nejsou široce dostupné pro vozidla s konstrukční rychlostí mezi 40 km/h a 60 km/h. Proto bypro uvedená vozidla mělo být zavedení protiblokovacích brzdových systémů potvrzeno po konečném posouzení dostupnosti těchto systémů, které provede Komise. Komise by za tímto účelem měla posoudit, a to nejpozději do 31. prosince 2016, dostupnost protiblokovacích brzdových systémů pro zemědělská a lesnická vozidla s maximální konstrukční rychlostí mezi 40 km/h a 60 km/h. Pokud toto posouzení nepotvrdí, že tato technologie je dostupná či použitelná, měla by Komise navrhnout změnu tohoto nařízení s cílem stanovit, že tyto požadavky se nestanou použitelnými pro vozidla s konstrukční rychlostí mezi 40 km/h a 60 km/h.
(7)
Pokud se výrobce může rozhodnout požádat o vnitrostátní schválení typu v souladu s článkem 2 nařízení (EU) č. 167/2013, členské státy by měly mít v případě všech otázek, na které se vztahuje toto nařízení, možnost stanovit požadavky pro účely vnitrostátního schválení typu, které budou odlišné od požadavků tohoto nařízení.
Členské státy by neměly pro účely vnitrostátního schválení typu odmítnout z důvodů týkajících se funkční bezpečnosti z hlediska brzdných účinků udělit schválení pro vozidla, systémy, konstrukční části a samostatné technické celky, jež splňují požadavky tohoto nařízení, s výjimkou požadavků na hydraulická spojení jednohadicového typu. Toto nařízení by mělo zavést harmonizované požadavky na hydraulická spojení jednohadicového typu, podle nichž by taková spojení mohla být po omezenou dobu přijímána pro účely EU schválení typu. Jelikož však některé členské státy mívaly přísnější požadavky na vnitrostátní úrovni, měly by mít členské státy možnost odmítnout udělení vnitrostátního schválení typu pro typy vozidel vybavené hydraulickými spojeními jednohadicového typu již ode dne použitelnosti tohoto nařízení, pokud je to podle nich v souladu s jejich bezpečnostními požadavky na vnitrostátní úrovni.
(8)
V zájmu harmonizace data použitelnosti všech nových pravidel pro schvalování typu by se toto nařízení mělo použít od téhož dne jako nařízení (EU) č. 167/2013,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podrobné technické požadavky a zkušební postupy týkající se funkční bezpečnosti, pokud jde o brzdné účinky, pro účely schvalování a zemědělských a lesnických vozidel a systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla a dozor nad trhem s nimi v souladu s nařízením (EU) č. 167/2013.
Článek 2
Definice
Použijí se definice uvedené v nařízení (EU) č. 167/2013. Kromě toho se použijí tyto definice:
(1)
„brzdovým systémem“ se rozumí soubor částí, jejichž funkcí je postupné zmenšování rychlosti jedoucího vozidla nebo jeho zastavení nebo jeho udržení v nehybném stavu, jestliže je již zastaveno; tento systém se skládá z ovládacího zařízení, převodu a brzdy;
(2)
„systémem provozního brzdění“ se rozumí brzdový systém, který řidiči umožňuje ovládat pohyb vozidla a zastavit je bezpečným, rychlým a účinným způsobem, při každém rozsahu otáček a zatížení, pro které je vozidlo schváleno k provozu, na jakémkoli sklonu stoupání nebo klesání;
(3)
„odstupňovatelným brzděním“ se rozumí brzdění, které v rámci běžné činnosti brzdového zařízení, ať při brzdění, nebo odbrzďování, splňuje všechny tyto podmínky:
a)
řidič může v každém okamžiku zvětšit nebo zmenšit brzdnou sílu působením na ovládací zařízení;
b)
brzdná síla působí ve stejném směru jako působení na ovládací zařízení (monotónní funkce);
c)
brzdnou sílu je možné snadno a dostatečně jemně regulovat;
(4)
„ovládacím zařízením“ se rozumí zařízení, kterým řidič přímo ovládá dodávku energie do převodu potřebnou pro brzdění nebo ovládání. Touto energií může být svalová energie řidiče nebo jiný zdroj energie ovládaný řidičem, nebo popřípadě pohybová energie taženého vozidla, nebo kombinace těchto různých druhů energie;
(5)
„převodem“ se rozumí soubor konstrukčních částí mezi ovládacím zařízením a brzdou, s výjimkou ovládacího vedení mezi traktorem a taženým vozidlem a napájecího vedení mezi traktorem a taženým vozidlem, který je spojuje funkčním způsobem, a to mechanickým, hydraulickým, pneumatickým, elektrickým nebo jejich kombinací; jestliže je brzdění zajišťováno nebo posilováno zdrojem energie nezávislým na řidiči, je zásoba energie v systému rovněž součástí převodu;
(6)
„ovládacím převodem“ se rozumí soubor konstrukčních částí převodu, který řídí činnost brzd a zásoby (zásob) energie potřebné pro ovládací převod;
(7)
„převodem energie“ se rozumí soubor součástí, který dodává do brzd energii potřebnou k jejich funkci;
(8)
„třecí brzdou“ se rozumí taková brzda, kdy síly vznikají třením mezi dvěma vzájemně se pohybujícími částmi vozidla;
(9)
„hydrodynamickou brzdou“ se rozumí taková brzda, kdy síly vznikají účinkem kapaliny, která se nachází mezi dvěma navzájem se pohybujícími částmi traktoru; kapalina je tekutinou v případě hydraulické brzdy a vzduchem v případě pneumatické brzdy;
(10)
„motorovou brzdou“ se rozumí taková brzda, kdy síly vznikají kontrolovaným zvýšením brzdného účinku motoru, který se přenáší na kola;
(11)
„systémem parkovacího brzdění“ se rozumí systém, který umožňuje, aby se vozidlo udrželo v nehybném stavu na sklonu stoupání nebo klesání i v nepřítomnosti řidiče;
(12)
„průběžným brzděním“ se rozumí brzdění vozidel tvořících jízdní soupravu zařízením se všemi těmito vlastnostmi:
a)
existuje jediné ovládací zařízení, které řidič odstupňovatelně ovládá ze svého sedadla jediným ovládacím úkonem;
b)
energie pro brzdění vozidel tvořících jízdní soupravu je dodávána týmž zdrojem energie;
c)
brzdové zařízení zajišťuje současné nebo časově vhodně odstupňované brzdění každého z vozidel tvořících jízdní soupravu bez ohledu na jejich vzájemnou polohu;
(13)
„poloprůběžným brzděním“ se rozumí brzdění vozidel tvořících jízdní soupravu zařízením se všemi těmito vlastnostmi:
a)
existuje jediné ovládací zařízení, které řidič odstupňovatelně ovládá ze svého sedadla jediným ovládacím úkonem;
b)
energie pro brzdění vozidel tvořících jízdní soupravu je dodávána dvěma odlišnými zdroji energie;
c)
brzdové zařízení zajišťuje současné nebo časově vhodně odstupňované brzdění každého z vozidel tvořících jízdní soupravu bez ohledu na jejich vzájemnou polohu;
(14)
„automatickým brzděním“ se rozumí brzdění taženého vozidla nebo tažených vozidel, které nastává automaticky při oddělení jakéhokoli z vozidel tvořících jízdní soupravu, včetně takového oddělení při přetržení spojovacího zařízení, kdy není dotčen brzdný účinek zbytku jízdní soupravy;
(15)
„nájezdovým brzděním“ se rozumí brzdění využitím sil, které vznikají při najíždění taženého vozidla na traktor;
(16)
„neuvolnitelným převodem“ se rozumí převod, kdy jsou buď tlak, nebo síla, nebo točivý moment trvale přenášeny kdykoli během jízdy vozidla v poháněcí soustavě vozidla mezi motorem a koly a v brzdovém systému mezi ovládacím zařízením brzdy a koly;
(17)
„naloženým vozidlem“ se rozumí vozidlo naložené na svou maximální technicky přípustnou hmotnost naloženého vozidla;
(18)
„zatížením na kolo“ se rozumí svislá statická síla, kterou působí povrch vozovky v ploše styku na kolo;
(19)
„zatížením na nápravu“ se rozumí soubor svislých statických sil, kterým působí povrch vozovky v ploše styku na kola nápravy;
(20)
„maximálním statickým zatížením na kolo“ se rozumí statické zatížení na kolo při maximální technicky přípustné hmotnosti naloženého vozidla;
(21)
„maximálním statickým zatížením na nápravu“ se rozumí statické zatížení na nápravu při maximální technicky přípustné hmotnosti naloženého vozidla;
(22)
„taženým vozidlem“ se rozumí přípojné vozidlo podle definice v čl. 3 odst. 9 nařízení (EU) č. 167/2013 nebo výměnné tažené zařízení podle definice v čl. 3 odst. 10 uvedeného nařízení;
(23)
„taženým vozidlem s ojí“ se rozumí tažené vozidlo kategorie R nebo S, které má nejméně dvě nápravy, z nichž alespoň jedna je řízená, je opatřeno tažným zařízením, které je pohyblivé ve svislém směru ve vztahu k taženému vozidlu a které nepřenáší žádné významné statické svislé zatížení na traktor;
(24)
„taženým vozidlem s nápravami uprostřed“ se rozumí tažené vozidlo kategorie R nebo S, u kterého je jedna nebo více náprav umístěna blízko těžiště vozidla, je-li náklad rovnoměrně rozložen, takže se na traktor přenáší pouze malé statické svislé zatížení, které nepřekračuje 10 % zatížení odpovídajícího maximální hmotnosti taženého vozidla nebo zatížení 1 000 daN (podle toho, která hodnota je nižší);
(25)
„taženým vozidlem s nevýkyvnou ojí“ se rozumí tažené vozidlo kategorie R nebo S s jednou nápravou nebo jednou skupinou náprav vybavené ojí, jež přenáší významné statické zatížení na traktor v důsledku své konstrukce a jež nesplňuje definici taženého vozidla s nápravami uprostřed; připojení, jež musí být použito pro jízdní soupravu, nesmí sestávat z čepu a točnice; u nevýkyvné oje může docházet k mírnému pohybu ve svislém směru; hydraulicky nastavitelná kloubová oj se považuje za nevýkyvnou oj;
(26)
„systémem odlehčovacího brzdění“ se rozumí doplňkový brzdový systém, který má schopnost vyvodit a udržovat brzdný účinek po dlouhou dobu bez podstatnějšího zmenšení tohoto účinku, včetně ovládacího zařízení, které může sestávat z jednoho zařízení nebo kombinace několika zařízení, z nichž každé může mít svůj vlastní ovládač;
(27)
„elektronicky ovládaným brzdovým systémem“ (dále jen „EBS“) se rozumí brzdový systém, v němž je ovládání generováno a zpracováváno jako elektrický signál v ovládacím převodu a elektrické výstupní signály k zařízením, jež generují ovládací síly, pocházejí z uložené nebo generované energie;
(28)
„automaticky ovládaným brzděním“ se rozumí funkce komplexního elektronického ovládacího systému, kterou se uvádí do činnosti brzdový systém nebo brzdy určitých náprav za účelem zpomalení vozidla přímým zásahem řidiče nebo bez jeho zásahu, kdy aktivování této funkce je výsledkem automatického vyhodnocení informací předaných palubním systémem vozidla;
(29)
„selektivním brzděním“ se rozumí funkce komplexního elektronického ovládacího systému, kterou se automatickými prostředky uvádějí do činnosti jednotlivé brzdy, přičemž zpomalení vozidla je sekundární vzhledem ke změně dynamického chování vozidla;
(30)
„elektrickým ovládacím vedením“ se rozumí elektrické spojení mezi dvěma vozidly, jež zajišťuje ovládací funkci brzdění taženého vozidla v soupravě; obsahuje elektrickou kabeláž a konektor a zahrnuje části pro přenos dat a elektrické energie do ovládacího převodu taženého vozidla;
(31)
„komorou, ze které se stlačují pružiny“ se rozumí komora, ve které se mění tlak, kterým se skutečně stlačují pružiny;
(32)
„hydrostatickým pohonem“ se rozumí typ pohonu vozidla, který používá hydrostatický přenos, s otevřeným či uzavřeným okruhem, ve kterém obíhá kapalina jako nosič energie mezi jedním nebo několika hydraulickými čerpadly a jedním nebo několika hydraulickými motory;
(33)
„komplexním elektronickým ovládacím systémem vozidla“ se rozumí elektronický ovládací systém, na který se vztahuje hierarchie ovládání, ve které může být ovládaná funkce potlačena funkcí elektronického ovládání vyšší úrovně nebo funkcí elektronického ovládacího systému vyšší úrovně;
(34)
„protiblokovacím brzdovým systémem“ se rozumí část systému provozního brzdění, která automaticky řídí míru skluzu kola ve směru jeho rotace na jednom nebo více kolech vozidla při brzdění;
(35)
„přímo regulovaným kolem“ se rozumí kolo, jehož brzdná síla se reguluje dle údajů vyslaných nejméně jeho vlastním čidlem;
(36)
„hydraulickým spojením jednohadicového typu“ se rozumí spojení brzd mezi traktorem a taženým vozidlem prostřednictvím jedné hadice s hydraulickou kapalinou.
KAPITOLA II
POŽADAVKY POUŽITELNÉ NA BRZDOVÁ ZAŘÍZENÍ A SPOJOVACÍ ZAŘÍZENÍ PRO OVLÁDÁNÍ BRZD PŘÍPOJNÝCH VOZIDEL
Článek 3
Požadavky na montáž a na prokazování ve vztahu k brzdným účinkům
1. Výrobci vybaví zemědělská a lesnická vozidla takovými systémy, konstrukčními částmi a samostatnými technickými celky majícími dopad na jejich brzdné účinky, které jsou konstruovány, vyráběny a montovány takovým způsobem, aby vozidlo splňovalo při běžném provozu a údržbě podle předpisů výrobce podrobné technické požadavky a zkušební postupy stanovené v článcích 4 až 17.
2. Výrobci prokážou schvalovacímu orgánu prostřednictvím fyzických prokazovacích zkoušek, že zemědělská a lesnická vozidla dodávaná na trh, registrovaná nebo uváděná do provozu v Unii splňují podrobné technické požadavky a zkušební postupy stanovené v článcích 4 až 17.
3. Výrobci zajistí, aby náhradní díly, které jsou dodávány na trh nebo uváděny do provozu v Unii, splňovaly podrobné technické požadavky a zkušební postupy stanovené v tomto nařízení.
4. Místo splnění požadavků tohoto nařízení může výrobce v dokumentaci předložit zkušební protokol konstrukční části nebo odpovídající dokumentaci, která prokazuje soulad systému nebo vozidla s požadavky předpisu EHK OSN č. 13 podle odkazu v příloze X.
5. Místo splnění požadavků tohoto nařízení může výrobce v dokumentaci předložit odpovídající dokumentaci, která prokazuje soulad protiblokovacích brzdových systémů pro tažená vozidla, pokud jsou namontovány, s požadavky přílohy 19 bodu 5 předpisu EHK OSN č. 13 podle odkazu v příloze X.
6. Na konstrukční části a systémy uvedené v odstavcích 4 a 5 bude uveden odkaz v prováděcím aktu přijatém v souladu s článkem 68 nařízení (EU) č. 167/2013.
Článek 4
Požadavky použitelné na konstrukci a montáž brzdových zařízení a spojovacích zařízení pro ovládání brzd přípojných vozidel
Zkušební postupy a požadavky použitelné na konstrukci a montáž brzdových zařízení a spojovacích zařízení pro ovládání brzd přípojných vozidel se provádějí a ověřují v souladu s přílohou I.
Článek 5
Požadavky použitelné na zkoušení a účinky brzdových systémů a spojovacích zařízení pro ovládání brzd přípojných vozidel a vozidel vybavených těmito zařízeními
Zkušební postupy a požadavky použitelné na brzdové systémy a spojovací zařízení pro ovládání brzd přípojných vozidel a na vozidla vybavená těmito zařízeními se provádějí a ověřují v souladu s přílohou II.
Článek 6
Požadavky použitelné na měření doby odezvy
Zkušební postupy a požadavky použitelné na měření doby odezvy brzdových zařízení a spojovacích zařízení pro ovládání brzd přípojných vozidel se provádějí a ověřují v souladu s přílohou III.
Článek 7
Požadavky použitelné na zdroje energie a zásobníky energie brzdových systémů a spojovacích zařízení pro ovládání brzd přípojných vozidel a na vozidla vybavená těmito zařízeními
Zkušební postupy a požadavky použitelné na zdroje energie a zásobníky energie brzdových systémů a spojovacích zařízení pro ovládání brzd přípojných vozidel a na vozidla vybavená těmito zařízeními se provádějí a ověřují v souladu s přílohou IV.
Článek 8
Požadavky použitelné na pružinové brzdy a na vozidla vybavená těmito brzdami
Zkušební postupy a požadavky použitelné na pružinové brzdy a na vozidla vybavená těmito brzdami se provádějí a ověřují v souladu s přílohou V.
Článek 9
Požadavky použitelné na systémy parkovacího brzdění s mechanickým blokováním brzdových válců
Výkonnostní požadavky použitelné na systémy parkovacího brzdění s mechanickým blokováním brzdových válců se ověřují v souladu s přílohou VI.
Článek 10
Alternativní zkušební požadavky pro vozidla, pro něž nejsou povinné zkoušky typu I, typu II nebo typu III
1. Podmínky, za nichž zkoušky typu I, typu II nebo typu III nejsou pro určité typy vozidel povinné, jsou stanoveny v příloze VII.
2. Zkušební postupy a výkonnostní požadavky použitelné na vozidla a jejich brzdová zařízení, pro něž nejsou zkoušky typu I, typu II nebo typu III v souladu s odstavcem 1 povinné, se provádějí a ověřují v souladu s přílohou VII.
Článek 11
Požadavky použitelné na zkoušení nájezdových brzdových systémů, brzdových zařízení a spojovacích zařízení pro ovládání brzd přípojných vozidel a vozidel vybavených těmito zařízeními, pokud jde o brzdění
Zkušební postupy a požadavky použitelné na zkoušení nájezdových brzdových systémů, brzdových zařízení a spojovacích zařízení pro ovládání brzd přípojných vozidel a vozidel vybavených těmito zařízeními, pokud jde o brzdění, se provádějí a ověřují v souladu s přílohou VIII.
Článek 12
Požadavky použitelné na vozidla s hydrostatickým pohonem a jejich brzdová zařízení a brzdové systémy
Zkušební postupy a výkonnostní požadavky použitelné na vozidla s hydrostatickým pohonem a jejich brzdová zařízení a brzdové systémy se provádějí a ověřují v souladu s přílohou IX.
Článek 13
Požadavky použitelné na bezpečnostní hlediska komplexních elektronických ovládacích systémů vozidel
Zkušební postupy a výkonnostní požadavky použitelné na bezpečnostní hlediska komplexních elektronických ovládacích systémů vozidel se provádějí a ověřují v souladu s přílohou X.
Článek 14
Požadavky a zkušební postupy použitelné na protiblokovací brzdové systémy a vozidla vybavená těmito systémy
Zkušební postupy a požadavky použitelné na protiblokovací brzdové systémy a vozidla vybavená těmito systémy se provádějí a ověřují v souladu s přílohou XI.
Článek 15
Požadavky použitelné na EBS u vozidel s pneumatickými brzdovými systémy nebo vozidel s přenosem dat prostřednictvím pólu 6 a 7 konektoru ISO 7638 a na vozidla vybavená těmito EBS
Zkušební postupy a výkonnostní požadavky použitelné na EBS u vozidel s pneumatickými brzdovými systémy nebo vozidel s přenosem dat prostřednictvím pólu 6 a 7 konektoru ISO 7638 a na vozidla vybavená těmito EBS se provádějí a ověřují v souladu s přílohou XII.
Článek 16
Požadavky použitelné na hydraulická spojení jednohadicového typu a na vozidla vybavená těmito spojeními
1. Výkonnostní požadavky použitelné na hydraulická spojení jednohadicového typu u brzdových zařízení a spojovacích zařízení pro ovládání brzd přípojných vozidel a na vozidla vybavená hydraulickými spojeními jednohadicového typu jsou stanoveny v příloze XIII.
2. Výrobci vozidel nesmí montovat hydraulická spojení jednohadicového typu do nových typů vozidel kategorie T a C po 31. prosinci 2019 a do nových vozidel uvedených kategorií po 31. prosinci 2020.
KAPITOLA III
POVINNOSTI ČLENSKÝCH STÁTŮ
Článek 17
Schválení typu vozidel, systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků
Podle čl. 6 odst. 2 nařízení (EU) č. 167/2013 nesmí schvalovací orgány s účinkem ode dne 1. ledna 2016 odmítnout z důvodů týkajících se funkční bezpečnosti z hlediska brzdných účinků udělit EU schválení typu pro typy zemědělských a lesnických vozidel, které splňují požadavky tohoto nařízení.
S účinkem ode dne 1. ledna 2020 a v souladu s čl. 6 odst. 2 nařízení (EU) č. 167/2013 a článkem 16 tohoto nařízení odmítnou schvalovací orgány udělit schválení typu pro typy vozidel kategorií T a C vybavené hydraulickými spojeními jednohadicového typu.
S účinkem ode dne 1. ledna 2018 zakážou vnitrostátní orgány v případě nových vozidel, která nejsou v souladu s nařízením (EU) č. 167/2013 a s ustanoveními tohoto nařízení o funkční bezpečnosti z hlediska brzdných účinků, dodávání na trh, registraci nebo uvádění těchto vozidel do provozu.
S účinkem ode dne 1. ledna 2021 zakážou vnitrostátní orgány v případě nových vozidel kategorií T a C vybavených hydraulickými spojeními jednohadicového typu uvedených v článku 16 dodávání na trh, registraci nebo uvádění těchto vozidel do provozu.
Článek 18
Vnitrostátní schválení typu vozidel, systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků
Vnitrostátní orgány nesmí odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku z důvodů týkajících se funkční bezpečnosti z hlediska brzdných účinků, pokud vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek splňuje požadavky stanovené v tomto nařízení, s výjimkou požadavků použitelných na hydraulická spojení jednohadicového typu.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2016.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. října 2014.
REGULAMENTUL DELEGAT (UE) 2015/68 AL COMISIEI
din 15 octombrie 2014
de completare a Regulamentului (UE) nr. 167/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește cerințele referitoare la sistemul de frânare al vehiculelor pentru omologarea vehiculelor agricole și forestiere
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
Având în vedere Regulamentul (UE) nr. 167/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 februarie 2013 privind omologarea și supravegherea pieței pentru vehiculele agricole și forestiere (1), în special articolul 17 alineatul (5),
întrucât:
(1)
Piața internă cuprinde o zonă fără frontiere interne, în cadrul căreia se asigură libera circulație a mărfurilor, a persoanelor, a serviciilor și a capitalului. În acest scop, se aplică un sistem cuprinzător de omologare de tip al UE și un sistem consolidat de supraveghere a pieței pentru vehiculele agricole și forestiere, precum și pentru sistemele, componentele și unitățile tehnice separate ale acestora, astfel cum este definit prin Regulamentul (UE) nr. 167/2013.
(2)
Termenul „vehicule agricole și forestiere” acoperă o gamă largă de vehicule de diferite tipuri, cu unul sau mai multe axe, cu două, patru sau mai multe roți sau cu șenile, de exemplu, tractoarele pe roți, tractoarele cu șenile, remorcile și echipamentele remorcate, utilizate pentru o largă varietate de scopuri agricole și forestiere, inclusiv pentru lucrări cu scop special.
(3)
În timp ce cerințele prezentului regulament sunt în conformitate cu legislația existentă modificată ultima dată în 1997, progresul tehnic impune în special adaptarea în detaliu a normelor de încercare, precum și introducerea unor dispoziții specifice pentru rezervoarele de energie, vehiculele cu propulsie hidrostatică, vehiculele cu sisteme de frânare inerțiale, vehiculele cu sisteme complexe de comandă electronică, sistemele antiblocare, precum și sistemele de frânare comandate electronic.
(4)
Prezentul regulament include, de asemenea, cerințe mai stricte în comparație cu Directiva 76/432/CEE a Consiliului (2), abrogată prin Regulamentul (UE) nr. 167/2013, cu privire la comanda frânelor vehiculelor remorcate și cuplarea sistemului de frânare între tractor și vehiculele remorcate.
(5)
Prin Decizia 97/836/CE a Consiliului (3), Uniunea a aderat la Comisia Economică pentru Europa a Națiunilor Unite (CEE-ONU), Regulamentul nr. 13. Cerințele de fond stabilite în anexa 18 la regulamentul respectiv cu privire la aspectele legate de siguranța sistemelor complexe de comandă electronică a vehiculelor ar trebui să fie preluate în prezentul regulament, dat fiind că ele reflectă cele mai recente evoluții tehnologice.
(6)
Cu toate că sistemele antiblocare sunt foarte des întâlnite la vehiculele cu o viteză maximă prin construcție de peste 60 km/h și ar putea fi considerate, prin urmare, adecvate și impuse obligatoriu începând cu aplicarea prezentului regulament, aceste sisteme nu sunt încă disponibile pe scară largă pentru vehiculele cu o viteză prin construcție cuprinsă între 40 km/h și 60 km/h. În cazul vehiculelor respective, introducerea sistemelor antiblocare ar trebui confirmată, prin urmare, după o evaluare finală, efectuată de Comisie, privind disponibilitatea acestor sisteme. În acest scop, Comisia ar trebui să stabilească, până la 31 decembrie 2016, disponibilitatea sistemelor antiblocare pentru vehiculele agricole și forestiere cu o viteză maximă prin construcție cuprinsă între 40 km/h și 60 km/h. Dacă această evaluare confirmă faptul că aceste tehnologii nu sunt disponibile sau aplicabile, Comisia ar trebui să modifice prezentul regulament în scopul de a asigura că aceste cerințe nu vor deveni aplicabile pentru vehiculele cu o viteză prin construcție cuprinsă între 40 km/h și 60 km/h.
(7)
În cazul în care producătorii pot alege să solicite omologarea națională de tip în conformitate cu articolul 2 din Regulamentul (UE) nr. 167/2013, statele membre ar trebui să fie libere să stabilească, în toate domeniile reglementate în prezentul regulament, cerințe în scopul omologării de tip naționale care sunt diferite de cerințele prezentului regulament.
Statele membre nu ar trebui să refuze, în sensul omologării naționale de tip, din motive legate de siguranța în funcționare în ceea ce privește performanța de frânare, omologarea vehiculelor, sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate care sunt în conformitate cu cerințele prevăzute de prezentul regulament, cu excepția cerințelor aplicabile racordurile hidraulice de tipul cu o singură conductă. Prezentul regulament ar trebui să introducă cerințe armonizate pentru racordurile hidraulice de tipul cu o singură conductă în temeiul cărora aceste racorduri ar putea fi acceptate, în sensul omologării UE de tip, pentru o perioadă limitată. Cu toate acestea, întrucât anumite state membre au prescripții mai stricte la nivel național, statele membre ar trebui să aibă dreptul de a refuza acordarea de omologări naționale de tip tipurilor de vehicule echipate cu racorduri hidraulice de tipul cu o singură conductă, începând cu data aplicării prezentului regulament, în cazul în care consideră că acest refuz este conform cu cerințele lor în materie de siguranță la nivel național.
(8)
Pentru a avea o dată de aplicare armonizată a tuturor normelor noi privind omologarea de tip, prezentul regulament ar trebui să se aplice începând cu aceeași dată ca Regulamentul (UE) nr. 167/2013,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL I
OBIECT, DOMENIU DE APLICARE ȘI DEFINIȚII
Articolul 1
Obiect
Prezentul regulament stabilește cerințele tehnice detaliate și procedurile de încercare referitoare la siguranța în funcționare cu privire la performanța de frânare pentru omologarea și supravegherea pieței vehiculelor agricole și forestiere și ale sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate destinate acestor vehicule în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 167/2013.
Articolul 2
Definiții
Se aplică definițiile din Regulamentul (UE) nr. 167/2013. În plus, se aplică următoarele definiții:
1.
„sistem de frânare” înseamnă ansamblul de componente care are ca funcție reducerea progresivă a vitezei unui vehicul în mers sau oprirea acestuia sau menținerea în staționare în cazul în care vehiculul este deja oprit; sistemul constă în dispozitivul de comandă, transmisia și frâna;
2.
„sistem de frânare de serviciu” înseamnă sistemul de frânare care permite conducătorului auto să controleze mișcarea vehiculului și să îl oprească în siguranță, rapid și eficient, pentru toată gama de viteze și de sarcini în care vehiculul este autorizat să funcționeze, pe orice pantă descendentă sau ascendentă;
3.
„frânare graduală” înseamnă frânarea care, în modul normal de funcționare a echipamentului, în timpul fie al cuplării, fie al decuplării frânelor, îndeplinește următoarele condiții:
(a)
conducătorul poate, în orice moment, să mărească sau să reducă forța de frânare prin acționarea dispozitivului de comandă;
(b)
forța de frânare acționează în aceeași direcție ca cea a acțiunii asupra dispozitivului de comandă (funcționare uniformă);
(c)
este posibilă realizarea cu ușurință a unor reglări suficient de precise ale forței de frânare;
4.
„dispozitiv de comandă” înseamnă dispozitivul acționat direct de către conducător pentru a furniza transmisiei energia necesară pentru frânare sau pentru a controla frânarea. Această energie poate fi energia musculară a conducătorului sau o altă sursă de energie controlată de conducător sau, după caz, energia cinetică a vehiculului remorcat sau o combinație între aceste diferite forme de energie;
5.
„transmisie” înseamnă ansamblul de componente cuprinse între dispozitivul de comandă și frână, cu excepția dispozitivelor de comandă dintre tractoare și vehicule remorcate și a circuitelor de alimentare dintre tractoare și vehicule remorcate, și care conectează funcțional aceste componente cu ajutorul unor mijloace mecanice, hidraulice, pneumatice sau electrice sau prin utilizarea unei combinații a acestor mijloace; în cazul în care energia de frânare provine dintr-o sursă de energie independentă de conducătorul auto sau este suplimentată de o astfel de sursă, respectiva rezervă de energie din sistem face parte din transmisie;
6.
„transmisia comenzilor” înseamnă ansamblul de componente ale transmisiei care comandă funcționarea frânelor și rezerva (rezervele) necesară (necesare) de energie;
7.
„transmisia de energie” reprezintă ansamblul de componente care furnizează frânelor energia necesară pentru funcționarea acestora;
8.
„frâna cu fricțiune” înseamnă o frână la care forțele sunt generate de frecarea dintre două piese ale vehiculului aflate în mișcare relativă una față de cealaltă;
9.
„frână cu fluid” înseamnă o frână la care forțele sunt generate de acțiunea unui fluid situat între două părți ale vehiculului care se mișcă relativ una față de cealaltă; fluidul este un lichid în cazul unei „frâne hidraulice”, respectiv aer în cazul unei „frâne pneumatice”;
10.
„frâna de motor” înseamnă o frână la care forțele sunt generate de o creștere artificială a acțiunii de frânare a motorului transmisă roților;
11.
„sistem de frânare de parcare” înseamnă un sistem care permite ca vehiculul să rămână staționar pe o pantă sau pe o rampă ascendentă sau descendentă chiar și în absența conducătorului;
12.
„frânare continuă” înseamnă frânarea unor vehicule care formează un ansamblu de vehicule, obținută cu ajutorul unei instalații având următoarele caracteristici:
(a)
un singur dispozitiv de comandă pe care conducătorul îl acționează progresiv, dintr-o singură mișcare, din scaunul său;
(b)
energia utilizată pentru frânarea vehiculelor care constituie ansamblul de vehicule este furnizată de aceeași sursă;
(c)
instalația de frânare asigură frânarea simultană sau corespunzător decalată a fiecărui vehicul care formează ansamblul de vehicule, indiferent de poziția lor relativă;
13.
„frânarea semicontinuă” înseamnă frânarea unui ansamblu de vehicule printr-o instalație care are următoarele caracteristici:
(a)
conține un singur dispozitiv de comandă pe care conducătorul îl acționează progresiv, dintr-o singură mișcare, din scaunul său;
(b)
energia utilizată pentru frânarea vehiculelor care constituie ansamblul de vehicule este furnizată de două surse diferite;
(c)
instalația de frânare asigură frânarea simultană sau corespunzător decalată a fiecărui vehicul care formează ansamblul de vehicule, indiferent de poziția lor relativă;
14.
„frânarea automată” înseamnă frânarea vehiculului remorcat sau a vehiculelor remorcate care survine automat în cazul separării oricăruia dintre vehiculele care constituie ansamblul de vehicule, inclusiv acea separare care survine în urma ruperii cuplajului, fără afectarea eficacității frânării celorlalte componente ale ansamblului;
15.
„frânarea inerțială” înseamnă frânarea realizată prin utilizarea forțelor care sunt generate când vehiculul remorcat se apropie de tractor;
16.
„transmisie nedecuplabilă” înseamnă transmisia la care presiunea, forța sau cuplul sunt transmise în mod continuu la orice moment în timpul deplasării vehiculului în sistemul de tracțiune între motor și roți, precum și în sistemul de frânare între dispozitivul de comandă a frânei și roți;
17.
„vehicul încărcat” înseamnă un vehicul încărcat până la masa maximă tehnic admisă;
18.
„sarcina pe roată” înseamnă forța statică verticală exercitată de suprafața solului în zona de contact asupra roții;
19.
„sarcina pe axă” înseamnă suma forțelor statice verticale exercitate de suprafața solului în zona de contact asupra roților axei;
20.
„sarcina staționară maximă pe roată” înseamnă sarcina staționară pe roată obținută în situația în care vehiculul se află la masa maximă tehnic admisă în stare încărcată;
21.
„sarcina staționară maximă pe axă” înseamnă sarcina staționară pe axă obținută în situația în care vehiculul se află la masa maximă tehnic admisă în stare încărcată;
22.
„vehicul remorcat” înseamnă o remorcă, astfel cum este definită la articolul 3 alineatul (9) din Regulamentul (UE) nr. 167/2013, sau un echipament remorcat interschimbabil, astfel cum este definit la articolul 3 alineatul (10) din regulamentul menționat mai sus;
23.
„vehicul remorcat cu o bară de tracțiune” înseamnă un vehicul remorcat din categoria R sau S cu cel puțin două axe, din care cel puțin una este o axă directoare, echipată cu un dispozitiv de remorcare care se poate mișca pe verticală în raport cu vehiculul remorcat și care nu îi transmite tractorului o sarcină verticală semnificativă.
24.
„remorcă cu o axă centrală” înseamnă un vehicul remorcat din categoria R sau S la care o axă sau mai multe axe sunt situate aproape de centrul de greutate al vehiculului atunci când acesta este încărcat uniform, astfel încât doar o sarcină verticală statică redusă, care nu depășește 10 % din sarcina corespunzătoare masei maxime a vehiculului remorcat, sau o sarcină de 1 000 daN, luând-se în considerare cea mai mică dintre aceste două valori, este transmisă tractorului;
25.
„vehicul remorcat cu bară de tracțiune rigidă” înseamnă un vehicul remorcat din categoria R sau S cu o axă sau un grup de axe echipat cu o bară de tracțiune care transmite tractorului o sarcină statică semnificativă datorită construcției acesteia și care nu corespunde definiției unui vehicul remorcat cu o axă centrală; sistemul de cuplare care trebuie folosit pentru un ansamblu de vehicule nu constă într-un pivot de cuplare și o șa de cuplare; este tolerată o lejeră mișcare verticală a barei de tracțiune rigide; o bară de tracțiune articulată reglabilă hidraulic este considerată a fi o bară de tracțiune rigidă;
26.
„sistem de frânare de anduranță” înseamnă un sistem de frânare suplimentar având capacitatea de a produce și a menține un efect de frânare pe o perioadă lungă de timp, fără o reducere semnificativă a performanței, inclusiv dispozitivul de comandă, care poate fi constituit dintr-un singur dispozitiv sau dintr-o combinație de mai multe dispozitive, fiecare dintre acestea putând fi dotat cu propria comandă;
27.
„sistem de frânare cu comandă electronică” (denumit în continuare „EBS”) înseamnă un sistem de frânare la care comanda este generată și prelucrată sub forma unor semnale electrice de comandă a transmisiei și a dispozitivelor care generează forțele de acționare produse din energie acumulată sau generată;
28.
„frânare cu comandă automată” înseamnă o funcție în cadrul unui sistem complex de comandă electronică în care acționarea sistemului (sistemelor) de frânare sau a frânelor anumitor axe este efectuată cu scopul de a provoca decelerarea vehiculului, cu sau fără intervenția directă a conducătorului, acțiune rezultată în urma evaluării automate a informațiilor comunicate de sistemele de bord ale vehiculului.
29.
„frânare selectivă” înseamnă o funcție din cadrul unui sistem complex de comandă electronică în care acționarea fiecărei frâne este efectuată în mod automat și la care decelerarea vehiculului are o importanță secundară în raport cu modificarea comportamentului vehiculului.
30.
„circuit electric de comandă” înseamnă o conexiune electrică între două vehicule, care asigură funcția de comandă a sistemului de frânare unui vehicul remorcat dintr-un ansamblu; acesta include cablajul electric și racordurile, precum și piesele necesare pentru comunicarea datelor și sursa de energie electrică pentru transmisia comenzilor vehiculului remorcat;
31.
„camera de comprimare a arcului” înseamnă camera în care are efectiv loc variația de presiune care produce comprimarea arcului;
32.
„propulsie hidrostatică” înseamnă un tip de propulsie a unui vehicul care folosește o transmisie hidrostatică, cu circuit închis sau deschis, în care circulă un fluid care are rolul de a transporta energia între una sau mai multe pompe hidraulice și unul sau mai multe motoare hidraulice;
33.
„sistem complex de comandă electronică a vehiculelor” înseamnă un sistem de comandă electronică care face obiectul unei ierarhii a comenzilor în care o funcție comandată poate acorda prioritatea de executare unei funcții de comandă electronică de nivel superior sau unei funcții executate de un sistem de comandă electronică de nivel superior;
34.
„sistem antiblocare” înseamnă o componentă a unui sistem de frânare de serviciu care reglează în mod automat gradul de alunecare în sensul de rotație a roții, la una sau mai multe roți ale vehiculului, în timpul frânării;
35.
„roată controlată direct” înseamnă o roată a cărei forță de frânare este modulată pe baza datelor furnizate cel puțin de senzorul propriu;
36.
„racord hidraulic de tipul cu o singură conductă” înseamnă racordul frânelor între tractor și vehiculul remorcat care constă într-o singură conductă cu lichid hidraulic.
CAPITOLUL II
CERINȚE CARE SE APLICĂ DISPOZITIVELOR DE FRÂNARE ȘI DISPOZITIVELOR DE CUPLARE A FRÂNELOR REMORCILOR
Articolul 3
Cerințele de montaj și cerințele demonstrative privind performanța frânării
(1) Producătorii echipează vehiculele agricole și forestiere cu sisteme, componente și unități tehnice separate care influențează performanța lor de frânare, proiectate, construite și asamblate astfel încât să se garanteze că vehiculul, în condiții normale de utilizare și întreținut în conformitate cu prescripțiile producătorului, respectă cerințele tehnice și procedurile de încercare stabilite la articolele 4-17.
(2) Producătorii trebuie să demonstreze autorității de omologare, prin încercări demonstrative fizice, că vehiculele agricole și forestiere puse la dispoziție pe piață, înmatriculate sau puse în circulație în Uniune, sunt în conformitate cu cerințele tehnice detaliate și cu procedurile de încercare stabilite la articolele 4-17.
(3) Producătorii asigură conformitatea pieselor de schimb puse la dispoziție pe piață sau puse în exploatare pe teritoriul Uniunii cu cerințele tehnice detaliate și procedurile de încercare stabilite în prezentul regulament.
(4) Ca alternativă la respectarea cerințelor prezentului regulament, producătorul poate prezenta în dosarul informativ raportul de încercare al unei componente sau documentația relevantă care demonstrează îndeplinirea de către un sistem sau un vehicul a cerințelor Regulamentului CEE-ONU nr. 13, astfel cum este precizat în anexa X.
(5) Ca alternativă la respectarea cerințelor prezentului regulament, producătorul poate prezenta în dosarul informativ documentația relevantă care demonstrează îndeplinirea de către sistemele antiblocare ale vehiculelor remorcate, dacă sunt prezente, a cerințelor de la alineatul 5 din anexa 19 la Regulamentul CEE-ONU nr. 13, astfel cum este precizat în anexa X.
(6) În actul de punere în aplicare adoptat în conformitate cu articolul 68 din Regulamentul (UE) nr. 167/2013 se va face trimitere la componentele și sistemele menționate la alineatele 4. și 5.
Articolul 4
Cerințe aplicabile construcției și montării dispozitivelor de frânare și dispozitivelor de cuplare ale sistemelor de frânare pentru remorci
Procedurile de încercare și cerințele aplicabile construcției și montajului dispozitivelor de frânare și dispozitivelor de cuplare ale sistemelor de frânare pentru remorci sunt efectuate, respectiv verificate în conformitate cu dispozițiile din anexa I.
Articolul 5
Cerințe aplicabile încercărilor și performanței sistemelor de frânare și a dispozitivelor de cuplare ale sistemelor de frânare pentru remorci și ale vehiculelor echipate cu acestea
Procedurile de încercare și cerințele în materie de performanță aplicabile sistemelor de frânare și dispozitivelor de cuplare ale sistemelor de frânare pentru remorci și vehiculelor echipate cu acestea sunt efectuate, respectiv verificate în conformitate cu dispozițiile din anexa II.
Articolul 6
Cerințe aplicabile la măsurarea timpului de răspuns
Procedurile de încercare și cerințele aplicabile dispozitivelor de frânare și dispozitivelor de cuplare ale sistemelor de frânare pentru remorci la măsurarea timpului de răspuns sunt efectuate, respectiv verificate în conformitate cu dispozițiile din anexa III.
Articolul 7
Cerințe aplicabile surselor de energie și dispozitivelor de stocare a energiei ale sistemelor de frânare și dispozitivelor de cuplare ale sistemelor de frânare pentru remorci, precum și vehiculelor echipate cu acestea
Procedurile de încercare și cerințele în materie de performanță aplicabile surselor de energie și dispozitivelor de stocare a energiei ale sistemelor de frânare și dispozitivelor de cuplare ale sistemelor de frânare pentru remorci, precum și vehiculelor echipate cu acestea sunt efectuate, respectiv verificate în conformitate cu dispozițiile din anexa IV.
Articolul 8
Cerințe aplicabile frânelor cu arc și vehiculelor echipate cu acestea
Procedurile de încercare și cerințele în materie de performanță aplicabile frânelor cu arc și vehiculelor echipate cu acestea sunt efectuate, respectiv verificate în conformitate cu dispozițiile din anexa V.
Articolul 9
Cerințe aplicabile sistemelor de frânare de parcare echipate cu un dispozitiv de blocare mecanică a cilindrilor de frână
Cerințele în materie de performanță aplicabile sistemelor de frânare de parcare echipate cu un dispozitiv de blocare mecanică a cilindrilor de frână sunt verificate în conformitate cu dispozițiile din anexa VI.
Articolul 10
Cerințele privind încercările alternative asupra vehiculelor pentru care încercarea de tip I, de tip II sau de tip III nu este obligatorie
(1) Condițiile în care încercarea de tip I, de tip II sau de tip III nu este obligatorie pentru anumite tipuri de vehicule sunt stabilite în anexa VII.
(2) Procedurile de încercare și cerințele în materie de performanță aplicabile vehiculelor pentru care încercarea de tip I, de tip II sau de tip III nu este obligatorie în conformitate cu alineatul 1 sunt efectuate, respectiv verificate în conformitate cu dispozițiile din anexa VII.
Articolul 11
Cerințe aplicabile încercării sistemelor de frânare inerțiale, a dispozitivelor de frânare inerțiale și a dispozitivelor de cuplare ale sistemelor de frânare inerțiale ale remorcilor, precum și vehiculelor echipate cu acestea în ceea ce privește frânarea
Procedurile de încercare și cerințele în materie de performanță aplicabile încercării sistemelor de frânare inerțiale, a dispozitivelor de frânare inerțiale și a dispozitivelor de cuplare ale sistemelor de frânare inerțiale ale remorcilor, precum și încercării vehiculelor echipate cu acestea în ceea ce privește frânarea sunt efectuate, respectiv verificate în conformitate cu dispozițiile din anexa VIII.
Articolul 12
Cerințe aplicabile vehiculelor cu propulsie hidrostatică și dispozitivelor de frânare și sistemelor de frânare ale acestora
Procedurile de încercare și cerințele aplicabile vehiculelor cu propulsie hidrostatică și dispozitivelor de frânare și sistemelor de frânare ale acestora sunt efectuate, respectiv verificate în conformitate cu dispozițiile din anexa IX.
Articolul 13
Cerințe aplicabile aspectelor legate de siguranța sistemelor complexe de comandă electronică ale vehiculelor
Procedurile de încercare și cerințele aplicabile aspectelor legate de siguranța sistemelor complexe de comandă electronică ale vehiculelor sunt efectuate, respectiv verificate în conformitate cu dispozițiile din anexa X.
Articolul 14
Cerințe și proceduri de încercare aplicabile sistemelor antiblocare și vehiculelor echipate cu acestea
Procedurile de încercare și cerințele aplicabile sistemelor antiblocare și vehiculelor echipate cu acestea sunt efectuate, respectiv verificate în conformitate cu dispozițiile din anexa XI.
Articolul 15
Cerințe aplicabile EBS ale vehiculelor cu sisteme de frânare cu aer comprimat sau ale vehiculelor cu comunicarea datelor realizată prin intermediul contactelor 6 și 7 ale prizei ISO 7638, precum și vehiculelor echipate cu astfel de EBS
Procedurile de încercare și cerințele aplicabile EBS ale vehiculelor cu sisteme de frânare cu aer comprimat sau ale vehiculelor cu comunicarea datelor realizată prin intermediul contactelor 6 și 7 ale prizei ISO 7638, precum și vehiculelor echipate cu astfel de EBS sunt efectuate, respectiv verificate în conformitate cu dispozițiile din anexa XII.
Articolul 16
Cerințe aplicabile racordurilor hidraulice de tipul cu o singură conductă și vehiculelor echipate cu acestea
(1) Cerințele în materie de performanță aplicabile racordurilor hidraulice de tipul cu o singură conductă ale dispozitivelor de frânare și ale dispozitivelor de cuplare ale sistemelor de frânare instalate pe remorci, precum și vehiculelor echipate cu racorduri hidraulice de tipul cu o singură conductă sunt stabilite în anexa XIII.
(2) Producătorii de vehicule nu echipează cu racorduri hidraulice de tipul cu o singură conductă noile tipuri de vehicule din categoriile T și C după 31 decembrie 2019 și noile vehicule din categoriile respective după 31 decembrie 2020.
CAPITOLUL III
OBLIGAȚIILE STATELOR MEMBRE
Articolul 17
Omologarea de tip a vehiculelor, componentelor și unităților tehnice separate
În conformitate cu articolul 6 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 167/2013, începând cu 1 ianuarie 2016, autoritățile de omologare nu refuză, din motive legate de siguranța funcțională privind performanța de frânare, acordarea omologării UE de tip tipurilor de vehicule agricole și forestiere care îndeplinesc cerințele prezentului Regulament.
Începând cu 1 ianuarie 2020 și în conformitate cu articolul 6 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 167/2013 și cu articolul 16 din prezentul regulament, autoritățile de omologare de tip refuză acordarea omologării de tip pentru tipurile de vehicule din categoriile T și C prevăzute cu racorduri hidraulice de tipul cu o singură conductă.
Începând de la 1 ianuarie 2018, autoritățile naționale interzic, în cazul vehiculelor noi care nu sunt în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 167/2013 și cu dispozițiile prezentului regulament referitoare la siguranța în funcționare în ceea ce privește performanța de frânare, punerea la dispoziție pe piață, înmatricularea sau punerea în circulație a unor astfel de vehicule.
Începând cu 1 ianuarie 2021, pentru vehiculele noi din categoriile T și C echipate cu racorduri hidraulice de tipul cu o singură conductă prevăzute la articolul 16, autoritățile naționale interzic punerea la dispoziție pe piață, înmatricularea sau punerea în exploatare a unor astfel de vehicule.
Articolul 18
Omologarea de tip a vehiculelor, componentelor și unităților tehnice separate
Autoritățile naționale nu refuză acordarea omologării naționale de tip unui tip de vehicul, sistem, componentă sau unitate tehnică separată din motive legate de siguranța în funcționare în ceea ce privește performanța de frânare, în cazul în care vehiculul, sistemul, componenta sau unitatea tehnică separată este în conformitate cu cerințele prevăzute în prezentul regulament, cu excepția cerințelor aplicabile racordurilor hidraulice de tipul cu o singură conductă.
CAPITOLUL IV
DISPOZIȚIE FINALĂ
Articolul 19
Intrare în vigoare și aplicare
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică de la 1 ianuarie 2016.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 15 octombrie 2014.