NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1398/2014
ze dne 24. října 2014,
kterým se stanoví normy a postupy týkající se zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 375/2014 o zřízení Evropského dobrovolnického sboru humanitární pomoci („iniciativa Humanitární dobrovolníci EU“) (1), a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s nařízením (EU) č. 375/2014 by Komise měla vypracovat normy a postupy týkající se nezbytných podmínek, postupů a požadavků, jež mají uplatňovat vysílající a přijímající organizace při vyhledávání, výběru, přípravě, řízení a vysílání zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU na podporu humanitární pomoci ve třetích zemích. Nařízení (EU) č. 375/2014 stanoví, že normy mají být přijaty prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci a postupy prostřednictvím prováděcích aktů.
(2)
U všech zúčastněných stran iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, včetně samotných dobrovolníků a vysílajících a přijímajících organizací, by mělo být podporováno ztotožnění se s iniciativou.
(3)
Kompetenční rámec, který se má použít v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, musí definovat průřezové kompetence, které jsou požadovány v mnoha odvětvích dobrovolnické činnosti a zaměstnanosti, a rovněž stanovit specifické kompetence, které jsou potřebné pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU a pro práci na humanitární pomoci. Jeho součástí by měl být seznam příkladů technických kompetencí. To by mělo pomoci zajistit efektivní a potřebami odůvodněný výběr a přípravu zájemců o dobrovolnickou činnost na základě společného kompetenčního rámce.
(4)
Aby bylo možné jejich kompetence, vzdělávací potřeby a výsledky učení dokumentovat a hodnotit, měli by humanitární dobrovolníci EU po celou dobu své účasti na iniciativě postupovat podle snadno použitelného plánu učení a rozvoje. Při vytváření tohoto plánu se bude vycházet z poznatků získaných při iniciativách Youth Pass (pas mládeže) (2) a Europass (3).
(5)
Účastí na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU si dobrovolníci mohou na základě znalostí, dovedností a kompetencí, které zde získají, zlepšit svou zaměstnatelnost. Účast je rovněž důkazem jejich solidarity s lidmi, kteří potřebují pomoc, a jejich odhodlání vyzdvihovat vědomí evropského občanství. Zvláštní ustanovení by proto měla v největší možné míře usnadnit uznávání neformálního a informálního učení humanitárních dobrovolníků EU v souladu s doporučením Rady ze dne 20. prosince 2012 o uznávání neformálního a informálního učení (4).
(6)
Normy, kterými se řídí partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizace, jsou důležité jak pro odvětví humanitární pomoci, tak pro dobrovolnické organizace. Podporují cíl, kterým je budování partnerství mezi provádějícími organizacemi, a jsou vyjádřením vzájemné odpovědnosti těchto organizací i jednotlivých humanitárních dobrovolníků za dosahování cílů iniciativy Humanitární dobrovolníci EU. Je třeba definovat zásady, na nichž je partnerství postaveno, a dohoda o partnerství by měla stanovovat minimální požadavky pro to, aby se partneři o projekty zahrnující vysílání humanitárních dobrovolníků EU do třetích zemí mohli ucházet nebo tyto projekty spravovat.
(7)
Zásady týkající se rovných příležitostí a nediskriminace jsou zakotveny ve vnitrostátních právních předpisech a právních předpisech Unie a vysílající a přijímající organizace by je měly vždy dodržovat a podporovat. V případě potřeby jsou nicméně podle konkrétních okolností přijaty zvláštní výjimky týkající se definice úlohy a profilu humanitárních dobrovolníků EU.
(8)
Dodržování příslušných vnitrostátních právních předpisů a práva Unie, jakož i právních předpisů přijímající země je velmi důležité. Odpovědnost za něj nesou vysílající a přijímající organizace, jež jsou rovněž povinny informovat humanitární dobrovolníky EU o jejich právech a zákonných povinnostech plynoucích z daných předpisů a o jejich právu na pojistné krytí. Základním předpokladem pro vyslání dobrovolníků je jejich jasný právní status, který by tudíž měl být definován ve smlouvě o vyslání uzavírané mezi vysílající organizací a humanitárním dobrovolníkem EU. Zvláštní pozornost by rovněž měla být věnována ochraně osobních údajů, potřebě jednat v souladu se zásadami integrity a s etickým kodexem a ochraně práv dětí a ohrožených dospělých osob, zejména zavedením zásady nulové tolerance pohlavního zneužívání.
(9)
Aby se zajistilo včasné provádění iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, je nezbytné, aby toto nařízení vstoupilo v platnost jako naléhavé, neboť obsahuje ustanovení, na jejichž základě provádějící organizace vysílají humanitární dobrovolníky EU do třetích zemí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví normy týkající se zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU, pokud jde o tyto záležitosti uvedené v čl. 9 odst. 2 nařízení (EU) č. 375/2014:
a)
kompetenční rámec pro vyhledávání, výběr a přípravu dobrovolníků jako začátečníků či zkušených odborníků;
b)
zajištění rovných příležitostí a zamezení diskriminaci při vyhledávání a výběru;
c)
zajištění dodržování příslušných vnitrostátních právních předpisů a práva Unie a práva přijímající země ze strany vysílajících a přijímajících organizací;
d)
normy upravující partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizacemi a
e)
zajištění uznávání schopností a dovedností získaných humanitárními dobrovolníky EU v souladu s relevantními stávajícími iniciativami Unie.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené v článku 3 nařízení (EU) č. 375/2014 a definice uvedené v prováděcím nařízení Komise, které má být přijato na základě čl. 9 odst. 3 nařízení (EU) č. 375/2014. Použijí se rovněž tyto definice:
a)
„kompetencemi“ se podle definice uvedené v evropském referenčním rámci pro klíčové schopnosti pro celoživotní učení (5) rozumí kombinace znalostí, dovedností a postojů odpovídajících určitému kontextu, která humanitárním dobrovolníkům EU umožní přispět k poskytování humanitární pomoci založené na potřebách;
b)
„průřezovými kompetencemi“ se rozumí kompetence, které jsou požadovány v mnoha odvětvích dobrovolnické činnosti a zaměstnanosti a které nejsou specifické pro odvětví humanitární pomoci;
c)
„specifickými kompetencemi“ se rozumí kompetence, které jsou požadovány pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU a pro humanitární pomoc v širším slova smyslu;
d)
„technickými kompetencemi“ se rozumí kompetence, které jsou výsledkem odborných znalostí, jež jsou v kontextu humanitární pomoci opodstatněné;
e)
„výsledky učení“ se podle definice uvedené v evropském rámci kvalifikací (6) rozumí vyjádření toho, co dotyčná osoba zná, čemu rozumí a co je schopna vykonávat po ukončení vzdělávacího procesu. Jsou vymezeny na základě znalostí, dovedností a kompetencí.
KAPITOLA 2
KOMPETENČNÍ RÁMEC
Článek 3
Kompetenční rámec
1. Kompetenční rámec používaný pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU má tři dimenze:
a)
průřezové kompetence;
b)
specifické kompetence a
c)
technické kompetence.
2. Kompetenční rámec musí být přizpůsoben:
a)
začátečníkům, zejména čerstvým absolventům, kteří mají méně než pět let odborné praxe a méně než pět let zkušeností v oblasti humanitární činnosti a
b)
zkušeným odborníkům, kteří mají více než pět let odborné praxe v odpovědných funkcích nebo na odborné pozici.
3. Kompetenční rámec podporuje nepřetržitý proces osobního rozvoje, kterým humanitární dobrovolníci EU procházejí během různých fází své účasti na iniciativě, a zároveň slouží jako měřítku jejich posunu. Úroveň znalostí v jednotlivých kompetencích se posuzuje v souladu s přístupem podle evropského rámce kvalifikací a pomocí následujícího odstupňování:
a)
Úroveň 4: výborná znalost;
b)
Úroveň 3: ucelená znalost;
c)
Úroveň 2: znalost s potřebou dalšího rozvoje;
d)
Úroveň 1: nedostatečná znalost.
4. Definice hlavních používaných kompetencí jsou uvedeny v příloze.
Článek 4
Plán učení a rozvoje
1. Plán učení a rozvoje stanoví výsledky učení, které jsou u humanitárních dobrovolníků EU očekávány, a poskytuje informace o kompetencích, vzdělávacích potřebách a výsledcích, které mají humanitární dobrovolníci dosáhnout v jednotlivých fázích účasti na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU.
2. Plán učení a rozvoje obsahuje tyto informace:
a)
základní informace o humanitárním dobrovolníkovi EU;
b)
základní informace o působení dobrovolníka a popis úkolů, které má vykonávat;
c)
kompetence stanovené v kompetenčním rámci a hodnocení výkonů dobrovolníka a souvisejících výsledků učení;
d)
případně vzdělávací potřeby a činnosti plánované za účelem dalšího rozvoje;
e)
školení absolvovaná během odborné přípravy nebo působení a
f)
další důležité informace.
3. Používání jednotlivých prvků plánu učení a rozvoje závisí na individuálních potřebách a ambicích humanitárního dobrovolníka EU a je pravidelně aktualizováno, zejména v těchto fázích:
a)
výběr;
b)
odborná příprava, případně včetně stáže;
c)
vyslání a
d)
hodnocení po vyslání.
KAPITOLA 3
UZNÁNÍ SCHOPNOSTÍ A DOVEDNOSTÍ ZÍSKANÝCH HUMANITÁRNÍMI DOBROVOLNÍKY EU
Článek 5
Hodnocení kompetencí a postup jejich dokumentace
1. Hodnocení kompetencí, které humanitární dobrovolníci EU získali účastí na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU, a jejich dokumentace napomáhá k:
a)
profesnímu uznání získaných kompetencí, které jsou případně využitelné v souvislosti s profesí a které mohou zlepšit zaměstnatelnost dobrovolníka a
b)
společenskému uznání přínosu dobrovolníka při vyjadřování hodnot Unie a jeho solidarity s lidmi v nouzi a při vyzdvihování vědomí evropského občanství.
2. Rozsah a proces hodnocení a dokumentace se upraví tak, aby se dal použít pro začátečníky i zkušené odborníky a závisí na individuálních potřebách a ambicích humanitárních dobrovolníků EU.
3. Hodnocení a dokumentace získaných zkušeností jsou odrazem dlouhodobého procesu rozvoje, kterým humanitární dobrovolník EU prochází, a tudíž vyjádřením uznání procesu učení a rozvoje v jednotlivých fázích účasti dobrovolníka na iniciativě a podpory tohoto procesu. Hodnocení a dokumentace se provádějí na základě plánu učení a rozvoje uvedeného v článku 4.
4. Vysílající a přijímající organizace dává najevo své odhodlání hodnotit a dokumentovat zkušenosti získané humanitárními dobrovolníky EU s cílem usnadnit profesní a společenské uznání.
5. Komise a členské státy EU poskytnou příslušným vnitrostátním orgánům odpovědným za uznávání neformálního a informálního učení důležité informace o iniciativě Humanitární dobrovolníci EU a o procesu hodnocení a dokumentace, aby případně usnadnily proces formálního uznání získaných zkušeností humanitárních dobrovolníků EU v jejich zemích.
Článek 6
Profesní uznání
1. Na základě své žádosti obdrží humanitární dobrovolník EU osvědčení o účasti na iniciativě. Toto osvědčení vydává Komise a jsou v něm uvedeny alespoň tyto informace:
a)
datum působení;
b)
názvy a podrobnosti o vysílající a přijímající organizaci;
c)
jméno a kontaktní údaje osoby, která dobrovolníka zaškolovala, a jeho přímého nadřízeného;
d)
jména a kontaktní údaje osob ve vysílající a přijímající organizaci, které jsou o dobrovolníkovi ochotny poskytnout reference;
e)
hlavní úkoly a povinnosti humanitárního dobrovolníka EU;
f)
popis hlavních výsledků, kterých humanitární dobrovolník EU během svého působení dosáhl;
g)
popis výsledků učení, kterých humanitární dobrovolník EU dosáhl v jednotlivých fázích své účasti na iniciativě, pomocí odstupňování v souladu s čl. 3 odst. 3 tohoto nařízení.
2. Na žádost humanitárního dobrovolníka EU může být k osvědčení připojena kopie plánu učení a rozvoje.
Článek 7
Společenské uznání
1. Společenské uznání je podporováno prostřednictvím činností uvedených v plánu komunikace podle článku 17 nařízení (EU) č. 375/2014. Humanitární dobrovolník EU má možnost zapojit se do vnějších komunikačních činností s cílem šířit informace o iniciativě a o angažovanosti dobrovolníků.
2. Komise v případě potřeby organizuje mezinárodní akce za účelem osvěty a zviditelnění iniciativy.
3. Vysílající organizace šíří informace o Humanitární dobrovolníci EU a podporují zapojení do sítě dané iniciativy s důrazem na příležitosti, jež síť dobrovolníků nabízí, aby se problematice týkající se humanitární pomoci a aktivní evropského občanské věnovali i po návratu z mise.
4. Vysílající a přijímající organizace informují humanitární dobrovolníky EU o příležitostech nadále se věnovat problematice týkající se humanitární pomoci a aktivního evropského občanství. Zejména humanitární pracovníky EU povzbuzují, aby se účastnili konferencí a workshopů organizovaných na úrovni EU a na vnitrostátní úrovni a sdíleli své zkušenosti se zainteresovanými zúčastněnými stranami.
KAPITOLA 4
NORMY UPRAVUJÍCÍ PARTNERSTVÍ MEZI VYSÍLAJÍCÍMI A PŘIJÍMAJÍCÍMI ORGANIZACEMI
Článek 8
Cíl partnerství a jeho účastníci
1. Partnerství mezi vysílající a přijímající organizací obsahuje ujednání mezi partnery, kteří se ucházejí o projekty zahrnující vysílání humanitárních dobrovolníků EU do třetích zemí, jejich součástí mohou být rovněž činnosti související s budováním kapacit a/nebo technickou pomocí, a kteří tyto projekty spravují.
2. Účastníky partnerství jsou vysílající organizace v souladu s čl. 10 odst. 3 nařízení (EU) č. 375/2014 a přijímající organizace v souladu s čl. 10 odst. 4 nařízení (EU) č. 375/2014.
3. Při vytváření partnerství mohou vysílající a přijímající organizace jako partnery zahrnout jiné organizace, které se zaměřují na oblasti související s cíli nebo věnují projektům zahrnujícím aktivity uvedené v odstavci 1, aby přispěly se svými specifickými odbornými znalostmi.
4. Jsou-li součástí projektů činnosti související s budováním kapacit a/nebo technickou pomocí, lze za způsobilé partnery považovat vysílající a přijímající organizace, které již podstoupily proces akreditace v souladu s prováděcím nařízením Komise, které má být přijato na základě čl. 10 odst. 1 nařízení (EU) č. 375/2014, ale dosud akreditaci neobdržely, pokud uplatňují strategii pro budování kapacit a/nebo technickou pomoc odpovídající potřebám.
5. Pokud projekty slouží jako podpora opatření v reakci na mimořádné situace, mohou partnerství tvořit pouze vysílající organizace.
Článek 9
Zásady partnerství
Při činnostech v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU je podporováno nadnárodní partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizacemi založené na zásadách:
a)
rovnosti;
b)
společných hodnot a společné vize;
c)
transparentnosti;
d)
odpovědnosti a důvěryhodnosti;
e)
vzájemné důvěry a respektu;
f)
komplementarity, využívání rozmanitosti společenství zabývajících se humanitární pomocí a dobrovolnickou činností s důrazem na budování místních kapacit;
g)
flexibility a přizpůsobení a
h)
vzájemnosti při rozdělování prostředků a stanovování cílů.
Článek 10
Dohoda o partnerství a normy
1. Dříve než vysílající a přijímající organizace uzavřou partnerství, vypracují přijímající organizace případně ve spolupráci s vysílajícími organizacemi posouzení potřeb zohledňující posouzení potřeb v oblasti humanitární pomoci, jež vypracovala Komise.
2. V posouzení potřeb musí být uvedeny alespoň tyto body:
a)
posouzení zranitelnosti a rizik země vyslání, včetně posouzení rizik pro ochranu, cestování a zdraví, která se humanitárních dobrovolníků EU mohou týkat;
b)
zvážení stávající kapacity přijímající organizace přijmout humanitárního dobrovolníka EU;
c)
analýza kompetencí a kapacit, které se přijímající organizaci a místnímu společenství v současné době nedostávají, s uvedením potřeb a analýzy, jak lze dané nedostatky nejlépe řešit;
d)
analýza očekávaného přínosu humanitárního dobrovolníka EU, případně předpokládané pomoci přijímající organizaci a místnímu společenství v otázce budování kapacit.
3. Dohodu o partnerství podepisují všichni partneři, aby se zajistilo dodržování těchto minimálních norem partnerství:
a)
Partnerství jsou založena na dohodě o společných hodnotách a společné vizi, zejména v otázkách dobrovolnické činnosti a humanitární pomoci;
b)
Musí být jasně definován přínos jednotlivých partnerů a jejich úkoly;
c)
Všichni partneři souhlasí se společnými cíli partnerství a se způsobem, jakým je partnerství spravováno, zejména pokud jde o:
i)
rozhodovací a pracovní postupy;
ii)
finanční ujednání a správu;
iii)
způsoby komunikace mezi všemi zúčastněnými stranami; četnost schůzek a inspekcí na místě ze strany vysílajících organizací;
iv)
plán práce a činností včetně harmonogramu;
v)
přidělení úkolů v souladu s plánem komunikace iniciativy;
vi)
sledování a hodnocení partnerství;
vii)
vedení účetnictví a dokumentace;
viii)
konečné úpravy a finalizaci posouzení potřeb podle odstavce 1;
ix)
společné definování a hodnocení úkolů přidělených humanitárním dobrovolníkům EU;
x)
úkoly a povinnosti zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU v různých fázích účasti na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU;
xi)
postupy pro řešení stížností (podaných v rámci partnerství nebo zvnějšku v souvislosti s činností partnerství) a řešení sporů mezi partnery;
xii)
politiky a postupy upravující ukončení partnerství ze strany partnera;
xiii)
finanční dopady a
xiv)
smluvní dopady (včetně dopadů týkajících se humanitárního dobrovolníka EU a dotčených společenství).
d)
V případě potřeby bude vypracována strategie pro budování kapacit a/nebo technickou pomoc mezi partnery odpovídající potřebám a na danou strategii bude vyčleněn zvláštní rozpočet.
e)
Partneři se podílejí na vzdělávacích aktivitách a zavazují se provádět akce zaměřené na komunikaci a zviditelnění v souladu s plánem komunikace podle článku 17 nařízení (EU) č. 375/2014.
KAPITOLA 5
ROVNÉ PŘÍLEŽITOSTI A ZAMEZENÍ DISKRIMINACI
Článek 11
Obecná zásada
1. Iniciativa je otevřena všem způsobilým zájemcům, bez ohledu na jejich státní příslušnost, pohlaví, rasu, etnický původ, věk, sociální zázemí, náboženské vyznání nebo víru, rodinný stav nebo sexuální orientaci a jakékoli případné zdravotní postižení.
2. Vysílající a přijímající organizace se zavazují dodržovat zásady rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace. Tyto zásady jsou nedílnou součástí procesu vyhledávání, výběru a přijímání a přípravy dobrovolníků a politik a postupů řízení výkonnosti.
Článek 12
Rovné zacházení, rovné příležitosti a nediskriminace
1. Vysílající organizace má zakotvené zásady a uplatňuje politiku zajišťující v praxi na pracovišti zohledňování zásady rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace a organizační kultura podporující začlenění.
2. Politika rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace uvedená v odstavci 1 musí splňovat přinejmenším tyto podmínky:
a)
být v souladu s příslušnými právními předpisy Unie a vnitrostátními předpisy a snažit se bránit diskriminačnímu jednání a postupům, a to včetně jakýchkoli překážek zaměstnanosti pro všechny skupiny, které jsou uvedeny v daných právních předpisech a/nebo o kterých je známo, že se při hledání zaměstnání mohou potýkat s předsudky, a u kterých tudíž hrozí, že nebudou dostatečně zastoupeny, taková jednání a postupy řešit nebo je odstraňovat;
b)
zahrnovat mimo jiné všechny aspekty dobrovolnické praxe, včetně pravidel chování jednotlivců, zveřejňování volných míst, přijímání a výběru, odborné přípravy a rozvoje, řízení výkonnosti, pracovních podmínek včetně postupů odměňování a propouštění;
c)
jasně definovat úkoly a povinnosti všech zaměstnanců a dobrovolníků, týmů vedoucích a řídících pracovníků, oddělení lidských zdrojů a jakýchkoli jiných zúčastněných stran, které organizace určí;
d)
být pravidelně kontrolována a přezkoumávána s cílem, aby se zajistil její soulad s příslušnými právními předpisy a její správné a účinné provádění.
3. Přijímající organizace poskytne vysílající organizaci písemné srozumění se zásadami a politikou rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace a poskytne vysílající organizaci poradenství ohledně jakýchkoli výjimek týkajících se definice úlohy a profilu humanitárního dobrovolníka EU, které jsou nezbytné na základě konkrétních souvislostí její práce.
4. Vysílající organizace je nápomocna přijímající organizaci při uplatňování politiky rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace a výjimečně přijímajícím organizacím pomáhá s případnými úpravami těchto zásad podle konkrétních okolností.
5. Je-li to možné, poskytuje vysílající organizace všem zaměstnancům pravidelná odpovídající odborná školení a instruktáž ohledně politiky a jejích zásad, aby všechny zúčastněné strany politiku pochopily, podporovaly a uplatňovaly.
KAPITOLA 6
DODRŽOVÁNÍ VNITROSTÁTNÍCH PRÁVNÍCH PŘEDPISŮ, PRÁVA UNIE A PRÁVNÍCH PŘEDPISŮ PŘIJÍMAJÍCÍ ZEMĚ
Článek 13
Obecná ustanovení
1. Vysílající a přijímající organizace zajistí, aby byly dodržovány příslušné vnitrostátní právní předpisy, právo Unie a právní předpisy přijímající země, včetně:
a)
nařízení (EU) č. 375/2014, včetně obecných zásad uvedených v článku 5;
b)
právních předpisů upravujících právní status humanitárních dobrovolníků EU;
c)
použitelných právních předpisů týkajících se pracovních podmínek, zdraví, ochrany a bezpečnosti dobrovolníků;
d)
právních předpisů o rovném zacházení a nediskriminaci a
e)
právních předpisů o ochraně osobních údajů.
2. Vysílající a přijímající organizace informují humanitární dobrovolníky EU o jejich právech a zákonných povinnostech plynoucích z právních předpisů uvedených v odstavci 1 a o jejich právu na pojistné krytí stanoveném v prováděcím nařízení Komise, které má být přijato na základě čl. 9 odst. 3 nařízení (EU) č. 375/2014.
Článek 14
Právní status humanitárního dobrovolníka EU
1. Vysílající organizace dodržuje právní předpisy upravující právní status humanitárního dobrovolníka EU. Připraví proto smlouvu o vyslání podle čl. 14 odst. 5 nařízení (EU) č. 375/2014, kterou musí podepsat vysílající organizace a humanitární dobrovolník EU. Ve smlouvě musí být uvedeny použitelné právní předpisy a právo příslušné pro smlouvu.
2. Vysílající organizace zajistí, aby přijímající organizace smlouvu dodržovala, a je odpovědná za porušení ustanovení smlouvy o vyslání ze strany přijímající organizace.
Článek 15
Povinnost informovat humanitárního dobrovolníka EU o daňových pravidlech
1. Před vysláním informuje vysílající organizace humanitárního dobrovolníka EU o veškerých daňových pravidlech vztahujících se na příspěvky na pobyt v zemi, v níž má vysílající organizace sídlo, případně v zemi vyslání.
2. Není-li humanitární dobrovolník EU rezidentem v zemi, v níž má vysílající organizace sídlo, informuje vysílající organizace humanitárního dobrovolníka EU, že je povinen seznámit se s daňovými pravidly, která země, v níž pobývá, v dané konkrétní situaci uplatňuje.
Článek 16
Ochrana údajů
1. Při zpracování osobních údajů postupují vysílající a přijímající organizace v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (7), případně nařízením (ES) Evropského parlamentu a Rady č. 45/2001 (8).
2. Vysílající a přijímající organizace zajistí, aby při zpracování údajů o zájemcích o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolnících EU, včetně jejich shromažďování, užívání, zveřejňování, nebo při vymazávání těchto údajů nedocházelo ke zneužití nebo nesprávnému užívání. To se týká všech záležitostí v souvislosti se zájemci o dobrovolnickou činnost a humanitárními dobrovolníky EU, zejména:
a)
přijímání a výběru (včetně formulářů žádostí, zápisů z pohovorů a dotazníků k sebehodnocení) a
b)
přípravy a řízení humanitárních dobrovolníků EU (včetně plánů učení a rozvoje, přezkumů výkonnosti a záznamů o zaškolení, lékařských prohlídek nebo jakýchkoli disciplinárních záležitostí).
3. Vysílající a přijímající organizace zajistí, aby byly zpracovávány pouze relevantní údaje a aby veškeré osobní údaje, jako je jméno, věk, adresa a datum narození, včetně citlivých údajů, informace týkající se přijetí, vlastního zaměstnání a výkonnosti, byly:
a)
shromažďovány zákonným způsobem a způsobem odpovídajícím legitimnímu účelu;
b)
zpracovány korektně a zákonným způsobem;
c)
v případě potřeby opravovány nebo aktualizovány;
d)
přístupné pouze oprávněným zaměstnancům;
e)
dotčenému zájemci o dobrovolnickou činnost nebo humanitárnímu dobrovolníkovi EU na žádost zpřístupněny;
f)
bezpečně uchovávány a
g)
uchovávány po dobu ne delší než je nezbytné.
4. Ke zpracování údajů uvedených v odstavci 3 musí vysílající a přijímající organizace získat výslovný souhlas humanitárního dobrovolníka EU.
5. Vysílající a přijímající organizace informují zájemce o dobrovolnickou činnost nebo humanitárního dobrovolníka EU, že mají právo na ochranu osobních údajů, právo podat stížnost a užívat své vlastní údaje a mít k nim přístup, právo znát totožnost subjektů, které budou mít přístup k jejich osobním údajům, a vědět k jakému typu údajů budou mít jednotlivé subjekty přístup.
Článek 17
Integrita a etický kodex
1. Vysílající a přijímající organizace se dohodne na politice integrity, jejímž cílem je předcházet korupci a úplatkářství, a na etickém kodexu založeném na vhodné politice řízení vysílající organizace, která se vztahuje na humanitární dobrovolníky EU a poskytuje jim pokyny ohledně očekávaného chování, slušnosti a integritě požadované během jejich účasti na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU.
2. Etický kodex je pro humanitární dobrovolníky EU závazný a zahrnuje přinejmenším tyto požadavky:
a)
závazek podporovat ztotožnění s iniciativou Humanitární dobrovolníci EU a přispívat k jejím cílům;
b)
respektování druhých, lidské důstojnosti a dodržování zásad nediskriminace;
c)
dodržování zásad humanitární pomoci uvedených v čl. 5 odst. 1 nařízení (EU) č. 375/2014;
d)
závazek k ochraně práv dětí a ohrožených dospělých osob, zejména zavedením zásady nulové tolerance pohlavního zneužívání;
e)
nulová tolerance k užívaní drog nedovolených v zemi vyslání;
f)
dodržování místních zákonů;
g)
integrita, opatření proti podvodům a proti korupci;
h)
zachování vysoké úrovně osobního a profesního chování;
i)
dodržování postupů týkajících se ochrany, zdraví a bezpečnosti;
j)
povinnost oznámit případné porušení etického kodexu a opatření upravující takové oznamování;
k)
pravidla pro jednání s médii a pro správu informací a
l)
pravidla zakazující zneužívání zařízení organizace.
3. V případě jakéhokoli porušení etického kodexu ze strany humanitárního dobrovolníka EU se postupuje podle politiky řízení vysílající organizace.
4. Hrubé porušení etického kodexu má za následek předčasný návrat humanitárního dobrovolníka EU, případně je jeho chování oznámeno příslušným profesním nebo správním organizacím či orgánům.
Článek 18
Opatření na ochranu práv dětí a ohrožených dospělých osob, včetně nulové tolerance pohlavního zneužívání
1. Vysílající a přijímající organizace se zavazují k politice nulové tolerance zneužívání dětí a/nebo ohrožených dospělých osob, včetně pohlavního zneužívání. Musí být schopny hlásit případy zneužívání, neprodleně a řádně je řešit, poskytovat pomoc obětem, předcházet viktimizaci osob, které případ oznámily, a přivést pachatele k odpovědnosti.
2. Během procesu vybírání humanitárních dobrovolníků EU a jejich úvodních školení a odborné přípravy vysílající a přijímající organizace předcházejí zneužívání vytvořením kultury otevřenosti a informovanosti ohledně daného tématu a stanovením jasného řízení a povinností v oblasti dohledu.
3. Vysílající organizace provede všechny ze zákona nařízené kontroly, aby prověřila způsobilost zájemců o dobrovolnickou činnost k práci s těmito cílovými skupinami.
4. Ve snaze zajistit, aby k danému zneužívání nedocházelo, informují vysílající a přijímající organizace zájemce o dobrovolnickou činnost nebo humanitární dobrovolníky EU o rizicích a doporučených preventivních opatřeních.
KAPITOLA 7
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. října 2014.
REGULAMENTUL DELEGAT (UE) NR. 1398/2014 AL COMISIEI
din 24 octombrie 2014
de stabilire a standardelor privind voluntarii candidați și voluntarii UE pentru ajutor umanitar
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 375/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 3 aprilie 2014 de instituire a Corpului voluntar european de ajutor umanitar (inițiativa „Voluntari UE pentru ajutor umanitar”) (1), în special articolul 9 alineatul (2),
întrucât:
(1)
În temeiul Regulamentului (UE) nr. 375/2014, Comisia ar trebui să stabilească standarde și proceduri referitoare la condițiile, modalitățile și cerințele necesare care să fie aplicate de organizațiile de trimitere și de primire atunci când identifică, selectează, pregătesc, gestionează și mobilizează voluntari candidați și voluntari UE pentru ajutor umanitar în scopul de a sprijini operațiunile de ajutor umanitar în țări terțe. Regulamentul (UE) nr. 375/2014 prevede ca standardele să fie adoptate prin acte delegate, iar procedurile să fie adoptate prin acte de punere în aplicare.
(2)
Toate părțile interesate din cadrul inițiativei „Voluntari UE pentru ajutor umanitar”, inclusiv voluntarii înșiși și organizațiile de trimitere și cele de primire, ar trebui să fie încurajate să aibă un sentiment de apartenență comună la inițiativă.
(3)
Cadrul de competențe care trebuie utilizat pentru inițiativa „Voluntari UE pentru ajutor umanitar” trebuie să prevadă o definiție a competențelor transversale necesare în numeroase sectoare ale voluntariatului și ale activității profesionale, stabilind, de asemenea, competențele specifice necesare în cadrul inițiativei „Voluntari UE pentru ajutor umanitar” și în scopul de a lucra în domeniul ajutorului umanitar. Cadrul ar trebui să prevadă și o listă neexhaustivă a competențelor tehnice. Acesta ar trebui să contribuie la asigurarea faptului că selectarea și pregătirea voluntarilor candidați se realizează într-un mod eficace și ținând seama de necesități, pe baza unui cadru comun de competențe.
(4)
În vederea documentării și a evaluării competențelor, a nevoilor de învățare și a rezultatelor voluntarilor UE pentru ajutor umanitar, aceștia ar trebui să urmeze un plan de învățare și dezvoltare ușor de utilizat pe durata participării lor la inițiativă. Elaborarea acestui plan se va baza pe experiența dobândită în cadrul inițiativelor „Youth Pass” (2) și „Europass” (3).
(5)
Participarea la inițiativa „Voluntari UE pentru ajutor umanitar” poate îmbunătăți capacitatea de inserție profesională a voluntarilor, datorită cunoștințelor, aptitudinilor și competențelor dobândite. De asemenea, participarea la inițiativă demonstrează solidaritatea acestora cu persoanele aflate în dificultate și angajamentul de a promova în mod vizibil sentimentul cetățeniei europene. Prin urmare, dispozițiile specifice ar trebui să faciliteze, în măsura posibilului, validarea învățării nonformale și informale întreprinse de voluntarii UE pentru ajutor umanitar, în conformitate cu Recomandarea Consiliului din 20 decembrie 2012 privind validarea învățării nonformale și informale (4).
(6)
Standardele care reglementează parteneriatele dintre organizațiile de trimitere și de primire sunt importante atât pentru sectorul umanitar, cât și pentru organizațiile de voluntari. Acestea sprijină obiectivul de a crea parteneriate între organizațiile de punere în aplicare, respectând principiul responsabilității reciproce a organizațiilor respective în ceea ce privește atât atingerea obiectivelor inițiativei „Voluntari UE pentru ajutor umanitar”, cât și persoanele care participă ca voluntari la această inițiativă. Este necesar să se definească principiile pe care se bazează parteneriatul, iar acordul de parteneriat ar trebui să îndeplinească o serie de cerințe minime, astfel încât partenerii să fie în măsură să-și depună candidatura și să gestioneze proiecte care implică mobilizarea voluntarilor UE pentru ajutor umanitar în țări terțe.
(7)
Principiile privind egalitatea de șanse și nediscriminarea sunt consacrate în legislația națională și în cea a Uniunii și ar trebui să fie întotdeauna respectate și promovate de către organizațiile de trimitere și de primire. Cu toate acestea, sunt prevăzute excepții pentru a ține seama de contexte specifice, atunci când acest lucru este necesar, referitoare la definirea rolului și a profilului voluntarilor UE pentru ajutor umanitar.
(8)
Respectarea dreptului intern relevant, a dreptului Uniunii și a dreptului țării de primire este de o importanță capitală. Aceasta este responsabilitatea organizațiilor de trimitere și de primire, care trebuie, de asemenea, să informeze voluntarii UE pentru ajutor umanitar în legătură cu drepturile și obligațiile lor juridice care decurg din această legislație, precum și cu dreptul de a beneficia de o asigurare. Stabilirea unui statut juridic clar al voluntarilor reprezintă o condiție prealabilă pentru mobilizarea lor și, prin urmare, acest statut ar trebui definit în cadrul unui contract de mobilizare între organizațiile de trimitere și voluntarul UE pentru ajutor umanitar. O atenție deosebită ar trebui acordată și protecției datelor cu caracter personal, necesității de a acționa cu integritate, în conformitate cu un cod de conduită, precum și protecției copiilor și a adulților vulnerabili, inclusiv prin instituirea unui principiu de toleranță zero față abuzurile sexuale.
(9)
Pentru a asigura o punere în aplicare rapidă a inițiativei „Voluntari UE pentru ajutor umanitar”, este necesar ca prezentul regulament să intre în vigoare urgent, dat fiind că acesta stabilește dispozițiile pe baza cărora organizațiile de punere în aplicare mobilizează voluntarii UE pentru ajutor umanitar în țări terțe,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL 1
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Obiect
Prezentul regulament stabilește standarde privind voluntarii candidați și voluntarii UE pentru ajutor umanitar, referitoare la următoarele aspecte enumerate la articolul 9 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 375/2014:
(a)
un cadru de competențe folosit pentru identificarea, selectarea și pregătirea voluntarilor ca angajați debutanți sau cu experiență în domeniu;
(b)
dispoziții pentru a asigura egalitatea de șanse și nediscriminarea în procesul de identificare și selectare;
(c)
dispoziții pentru a asigura respectarea de către organizațiile de trimitere și de primire a dreptului intern relevant, a dreptului Uniunii și a dreptului țării de primire;
(d)
standarde care reglementează parteneriatele între organizațiile de trimitere și de primire; și
(e)
prevederi pentru recunoașterea aptitudinilor și competențelor dobândite de către voluntarii UE pentru ajutor umanitar, în conformitate cu inițiativele relevante existente la nivelul Uniunii.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentului regulament, se aplică definițiile de la articolul 3 din Regulamentul (UE) nr. 375/2014 și definițiile prevăzute în regulamentul de punere în aplicare al Comisiei care urmează să fie adoptat în temeiul articolului 9 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 375/2014. Se aplică, de asemenea, următoarele definiții:
(a)
„competențe” înseamnă, în conformitate cu definiția prevăzută în Cadrul european de referință privind competențele-cheie pentru învățarea pe tot parcursul vieții (5), o combinație între cunoștințe, aptitudini și atitudini adecvate contextului, care permite voluntarilor UE pentru ajutor umanitar să contribuie la acordarea unui ajutor umanitar bazat pe necesități;
(b)
„competențe transversale” înseamnă competențe necesare în numeroase sectoare ale voluntariatului și ale activității profesionale care nu sunt specifice ajutorului umanitar;
(c)
„competențe specifice” înseamnă competențele necesare în cadrul inițiativei „Voluntari UE pentru ajutor umanitar” și în ceea ce privește ajutorul umanitar în general;
(d)
„competențe tehnice” înseamnă competențele care rezultă din cunoștințe de specialitate relevante în contextul ajutorului umanitar;
(e)
„rezultatele învățării” înseamnă, în conformitate cu definiția prevăzută în Cadrul european al calificărilor (6), ceea ce cunoaște, înțelege și poate face persoana care învață, la terminarea procesului de învățare. Acestea sunt definite sub formă de cunoștințe, abilități și competențe.
CAPITOLUL 2
CADRUL DE COMPETENȚE
Articolul 3
Cadrul de competențe
(1) Cadrul de competențe care trebuie utilizat în cadrul inițiativei „Voluntari UE pentru ajutor umanitar” are trei dimensiuni:
(a)
competențe transversale;
(b)
competențe specifice; și
(c)
competențe tehnice.
(2) Cadrul de competențe este adaptat pentru:
(a)
profesioniști debutanți, în special absolvenți recenți având mai puțin de cinci ani de experiență profesională și mai puțin de cinci ani de experiență în acțiunea umanitară; și
(b)
profesioniști cu experiență, având cel puțin cinci ani de experiență profesională în posturi de răspundere sau posturi de experți.
(3) Cadrul de competențe promovează procesul continuu de dezvoltare personală întreprins de voluntarii UE pentru ajutor umanitar în cursul diferitelor etape ale participării lor la inițiativă și evaluează progresele acestora. Nivelul atins pentru fiecare competență se evaluează în conformitate cu abordarea Cadrului european al calificărilor, în funcție de următoarele niveluri:
(a)
nivelul 4: competențe excelente;
(b)
nivelul 3: competențe confirmate;
(c)
nivelul 2: competențe perfectibile;
(d)
nivelul 1: competențe scăzute.
(4) Definițiile principalelor competențe utilizate sunt prevăzute în anexă.
Articolul 4
Plan de învățare și dezvoltare
(1) Un plan de învățare și dezvoltare descrie rezultatele învățării pe care trebuie să le obțină voluntarii UE pentru ajutor umanitar și furnizează informații privind competențele, nevoile de învățare și realizările așteptate din partea voluntarilor UE pentru ajutor umanitar în cursul diferitelor etape ale participării acestora la inițiativa „Voluntari UE pentru ajutor umanitar”.
(2) Planul de învățare și dezvoltare cuprinde următoarele informații:
(a)
informații de bază despre voluntarul UE pentru ajutor umanitar;
(b)
informații de bază despre stagiul de voluntariat și o descriere a sarcinilor care trebuie efectuate;
(c)
competențele prevăzute în cadrul de competențe și o evaluare a performanțelor voluntarului și a rezultatelor învățării în funcție de competențele respective;
(d)
nevoile de învățare și activitățile de dezvoltare planificate, dacă este relevant;
(e)
cursurile urmate în timpul voluntariatului sau al stagiului; și
(f)
orice alte informații relevante.
(3) Utilizarea diferitelor elemente ale planului de învățare și dezvoltare depinde de nevoile și de aspirațiile individuale ale voluntarului UE pentru ajutor umanitar și se actualizează periodic, inclusiv în cursul următoarelor etape:
(a)
selectarea;
(b)
formarea, inclusiv stagiile de pregătire, dacă este relevant;
(c)
mobilizarea; și
(d)
sesiunile de informare după mobilizare, dacă este relevant.
CAPITOLUL 3
RECUNOAȘTEREA ABILITĂȚILOR ȘI A COMPETENȚELOR DOBÂNDITE DE VOLUNTARII UE PENTRU AJUTOR UMANITAR
Articolul 5
Procesul de evaluare și documentare
(1) Evaluarea și documentarea competențelor dobândite de voluntarii UE pentru ajutor umanitar în cursul participării la inițiativa „Voluntari UE pentru ajutor umanitar” favorizează:
(a)
recunoașterea profesională a competențelor dobândite care ar putea fi utilizate într-un mediu profesional și care ar îmbunătăți șansele de angajare ale unui voluntar; și
(b)
recunoașterea socială a contribuției voluntarilor la exprimarea valorilor Uniunii, precum solidaritatea cu persoanele aflate în dificultate, și la promovarea în mod vizibil a sentimentului cetățeniei europene.
(2) Obiectul și procesul evaluării și documentării se adaptează astfel încât să fie adecvate pentru angajații debutanți sau pentru cei cu experiență în domeniu și depind de nevoile și de aspirațiile fiecărui voluntar UE pentru ajutor umanitar.
(3) Evaluarea și documentarea experiențelor de învățare reflectă procesul continuu de dezvoltare pe care îl parcurg voluntarii UE pentru ajutor umanitar, recunoscând și sprijinind astfel învățarea și dezvoltarea în cursul diferitelor etape ale participării voluntarului la inițiativă. Evaluarea și documentarea se efectuează pe baza planului de învățare și dezvoltare menționat la articolul 4.
(4) Organizațiile de trimitere și de primire fac dovada unui angajament continuu în ceea ce privește evaluarea și documentarea experiențelor de învățare ale voluntarului UE pentru ajutor umanitar, în scopul de a facilita recunoașterea profesională și socială.
(5) Comisia și statele membre ale UE furnizează autorităților naționale competente care răspund de validarea învățării nonformale și informale informații relevante privind inițiativa „Voluntari UE pentru ajutor umanitar” și procesul de evaluare și documentare, în scopul de a facilita procesele de validare formală a experiențelor de învățare ale voluntarilor UE pentru ajutor umanitar în țările lor de origine, după caz.
Articolul 6
Recunoașterea profesională
(1) Voluntarii UE pentru ajutor umanitar primesc, la cerere, un certificat de participare la inițiativă. Certificatul este emis de Comisie și include cel puțin următoarele informații:
(a)
datele misiunii;
(b)
numele și coordonatele organizațiilor de trimitere și de primire;
(c)
numele și datele de contact ale mentorului și ale superiorului direct al voluntarului;
(d)
numele și datele de contact ale unor persoane din organizațiile de trimitere și de primire dispuse să furnizeze referințe pentru voluntar;
(e)
principalele sarcini și responsabilități ale voluntarului UE pentru ajutor umanitar;
(f)
descrierea principalelor realizări ale voluntarului UE pentru ajutor umanitar în cursul misiunii;
(g)
descrierea rezultatelor învățării obținute de voluntarul UE pentru ajutor umanitar în diferitele etape ale participării la inițiativă, evaluate în conformitate cu articolul 3 alineatul (3) din prezentul regulament.
(2) La cererea voluntarului UE pentru ajutor umanitar, se poate anexa la certificat o copie a planului de învățare și dezvoltare.
Articolul 7
Recunoașterea socială
(1) Recunoașterea socială este promovată prin activitățile din planul de comunicare prevăzut la articolul 17 din Regulamentul (UE) nr. 375/2014. Voluntarii UE pentru ajutor umanitar au oportunitatea de a participa la activități de comunicare externă având scopul de a informa publicul în legătură cu inițiativa și cu angajamentul voluntarilor.
(2) După caz, Comisia organizează evenimente la nivel înalt pentru a sensibiliza publicul și a îmbunătăți vizibilitatea inițiativei.
(3) Organizațiile de trimitere difuzează informațiile privind inițiativa „Voluntari UE pentru ajutor umanitar” și promovează participarea la rețeaua inițiativei, punând în evidență oportunitățile pe care aceasta le oferă voluntarilor de a continua să se implice în activități legate de ajutorul umanitar și de cetățenia europeană activă, după mobilizarea lor.
(4) Organizațiile de trimitere și de primire informează voluntarii UE pentru ajutor umanitar în legătură cu posibilitățile de a continua să se implice în activități legate de ajutorul umanitar și de cetățenia europeană activă. În special, acestea încurajează voluntarii UE pentru ajutor umanitar să participe la conferințe și ateliere organizate la nivelul UE și la nivel național, pentru a comunica experiența lor părților interesate relevante.
CAPITOLUL 4
STANDARDE CARE REGLEMENTEAZĂ PARTENERIATELE ÎNTRE ORGANIZAȚIILE DE TRIMITERE ȘI DE PRIMIRE
Articolul 8
Obiectivul și membrii unui parteneriat
(1) Parteneriatul între organizații de trimitere și de primire stabilește modalitățile de colaborare între parteneri care își depun candidatura și gestionează proiecte implicând mobilizarea de voluntari UE pentru ajutor umanitar în țări terțe, proiecte care pot include și activități legate de consolidarea capacităților și/sau asistența tehnică.
(2) Membrii parteneriatului sunt organizații de trimitere care respectă dispozițiile de la articolul 10 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 375/2014 și organizații de primire care respectă dispozițiile de la articolul 10 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 375/2014.
(3) Atunci când constituie un parteneriat, organizațiile de trimitere și organizațiile de primire pot include, ca parteneri, alte organizații specializate în orice domenii relevante pentru obiectivele sau acțiunile proiectelor menționate la alineatul (1) de mai sus, în scopul de a contribui cu cunoștințele lor specifice.
(4) Dacă proiectele includ activități în materie de consolidare a capacităților și/sau de asistență tehnică, organizațiile de trimitere și de primire care au făcut deja obiectul unui proces de certificare în conformitate cu regulamentul de punere în aplicare al Comisiei urmând a fi adoptat în temeiul articolului 10 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 375/2014, dar care nu au obținut certificarea, se califică, de asemenea, ca parteneri eligibili, cu condiția să dispună de o strategie bazată pe necesități pentru consolidarea capacităților și/sau asistența tehnică.
(5) Dacă proiectele au obiectivul de a sprijini operațiunile de răspuns la situații de urgență, parteneriatul poate fi constituit numai din organizații de trimitere.
Articolul 9
Principiile parteneriatului
Activitățile inițiativei „Voluntari UE pentru ajutor umanitar” promovează parteneriate transnaționale între organizații de trimitere și de primire, bazate pe următoarele principii:
(a)
egalitate;
(b)
valori comune și o viziune comună;
(c)
transparență;
(d)
responsabilitate, responsabilizare și fiabilitate;
(e)
încredere și respect reciproc;
(f)
complementaritate, pe baza diversității care caracterizează comunitatea ajutorului umanitar și a voluntariatului, cu un accent puternic pe consolidarea capacităților locale;
(g)
flexibilitate și adaptabilitate; și
(h)
reciprocitate în alocarea resurselor și stabilirea obiectivelor.
Articolul 10
Acordul de parteneriat și standarde
(1) Înainte de constituirea unui parteneriat între organizații de trimitere și de primire, acestea din urmă efectuează o evaluare a necesităților, după caz în cooperare cu organizațiile de trimitere, ținând seama de evaluarea necesităților de ajutor umanitar efectuată de Comisie.
(2) Evaluarea nevoilor include cel puțin:
(a)
o evaluare a vulnerabilității și a riscului din țara de mobilizare, inclusiv evaluarea riscurilor legate de securitate, deplasare și sănătate la care sunt expuși voluntarii UE pentru ajutor umanitar;
(b)
examinarea capacității actuale a organizației de primire de a găzdui un voluntar UE pentru ajutor umanitar;
(c)
o analiză a competențelor și a capacităților care lipsesc la momentul respectiv în cadrul organizației de primire și al comunității locale, identificând necesitățile și examinând modul în care pot fi abordate cel mai bine;
(d)
o analiză a valorii adăugate pe care se preconizează că o vor aduce voluntarul UE pentru ajutor umanitar și, dacă este relevant, sprijinul pentru consolidarea capacităților prevăzut în beneficiul organizației de primire și al comunității locale.
(3) Acordul de parteneriat este semnat de toți partenerii pentru a garanta respectarea următoarelor standarde minime privind parteneriatul:
(a)
parteneriatele se bazează pe un acord privind valorile comune și o viziune comună, în special în ceea ce privește voluntariatul și ajutorul umanitar;
(b)
valoarea adăugată adusă de fiecare partener și rolurile respective ale acestora sunt clar definite;
(c)
toți partenerii convin asupra obiectivelor comune ale parteneriatului și a modului în care este gestionat parteneriatul, în special:
(i)
procedurile decizionale și practicile de lucru;
(ii)
dispozițiile financiare și gestionarea financiară;
(iii)
canalele de comunicare dintre toate părțile interesate; frecvența reuniunilor și a vizitelor pe teren efectuate de organizațiile de trimitere;
(iv)
planul de lucru și activitățile, inclusiv un calendar;
(v)
alocarea sarcinilor, în conformitate cu planul de comunicare al inițiativei;
(vi)
monitorizarea și evaluarea parteneriatului;
(vii)
contabilitatea și documentarea;
(viii)
perfecționarea și finalizarea evaluării necesităților menționate la alineatul (1);
(ix)
stabilirea în comun a sarcinilor alocate voluntarilor UE pentru ajutor umanitar și evaluarea în comun a acestora;
(x)
rolurile și responsabilitățile în ceea ce privește voluntarii candidați și voluntarii UE pentru ajutor umanitar în diferitele etape ale participării lor la inițiativa „Voluntari UE pentru ajutor umanitar”;
(xi)
procedurile de tratare a plângerilor (atât cele depuse în cadrul parteneriatului, cât și cele formulate de părți externe referitor la activitatea parteneriatului) și de soluționare a conflictelor între parteneri;
(xii)
politicile și procedurile în cazul ieșirii unui partener;
(xiii)
implicațiile financiare; și
(xiv)
implicațiile contractuale (inclusiv în ceea ce privește voluntarii UE pentru ajutor umanitar și comunitățile vizate);
(d)
dacă este relevant, se elaborează o strategie bazată pe necesități pentru consolidarea capacităților și/sau asistența tehnică între parteneri și se alocă un buget specific pentru strategia în cauză;
(e)
partenerii contribuie la activitățile de învățare și se angajează să desfășoare acțiuni referitoare la comunicare și vizibilitate, în conformitate cu planul de comunicare prevăzut la articolul 17 din Regulamentul (UE) nr. 375/2014.
CAPITOLUL 5
EGALITATE DE ȘANSE ȘI NEDISCRIMINARE
Articolul 11
Principiu general
(1) Inițiativa „Voluntari UE pentru ajutor umanitar” este deschisă tuturor candidaților eligibili, indiferent de cetățenie, sex, rasă, origine etnică, vârstă, origine socială, religie sau credință, stare civilă sau orientare sexuală sau de un eventual handicap.
(2) Organizațiile de trimitere și de primire se angajează să respecte principiile egalității de tratament, egalității de șanse și nediscriminării. Aceste principii sunt integrate pe deplin în procedura de identificare, selectare și recrutare și în pregătirea voluntarilor, precum și în politicile și practicile de gestionare a performanței.
Articolul 12
Egalitate de tratament, egalitate de șanse și nediscriminare
(1) Organizația de trimitere stabilește o declarație de principii și o politică în scopul de a garanta că practicile de lucru reflectă principiile egalității de tratament, egalității de șanse și nediscriminării și promovează o cultură organizațională favorabilă incluziunii.
(2) Politica în materie de egalitate de tratament, egalitate de șanse și nediscriminare menționată la alineatul (1), îndeplinește cel puțin următoarele cerințe:
(a)
respectă legislația Uniunii și legislația națională relevantă și încearcă să evite sau să abordeze și să elimine politicile și practicile discriminatorii, inclusiv orice obstacole legate de recrutarea tuturor grupurilor identificate în legislația respectivă și/sau în legătură cu care se cunoaște faptul că riscă să se confrunte cu prejudecăți în căutarea unui loc de muncă și, prin urmare, riscă să fie subreprezentate;
(b)
acoperă, fără a se limita la acestea, toate aspectele legate de experiența voluntarului, inclusiv diferitele standarde de comportament, publicarea ofertei de stagiu, recrutarea și selectarea, formarea și dezvoltarea, gestionarea performanței și condițiile de muncă precum remunerarea sau procedurile de concediere;
(c)
indică în mod clar rolurile și responsabilitățile care revin tuturor angajaților și voluntarilor, personalului de conducere de nivel superior și echipelor de conducere, departamentelor de resurse umane și oricăror alte părți interesate identificate de organizație;
(d)
este monitorizată și reexaminată periodic pentru a se asigura că este în continuare conformă cu legislația relevantă și că este pusă în aplicare corect și eficace.
(3) Organizația de primire furnizează organizației de trimitere o confirmare scrisă cu privire la principiul și politica egalității de tratament, egalității de șanse și nediscriminării; de asemenea, aceasta informează organizația de trimitere în legătură cu eventualele excepții referitoare la definirea rolului și a profilului voluntarului UE pentru ajutor umanitar, determinate de contextul specific al muncii sale.
(4) Organizația de trimitere sprijină organizația de primire în vederea punerii în aplicare a politicii în materie de egalitate de tratament, egalitate de șanse și nediscriminare și, ca excepție, sprijină organizațiile de primire în vederea introducerii unor adaptări legate de context ale acestor principii, în cazul în care este necesar.
(5) În măsura posibilului, organizația de trimitere asigură în mod regulat activități de formare și sesiuni de informare cu privire la această politică și principiile sale, destinate întregului personal, astfel încât toate părțile interesate să înțeleagă, să sprijine și să pună în aplicare politica în cauză.
CAPITOLUL 6
RESPECTAREA DREPTULUI INTERN RELEVANT, A DREPTULUI UNIUNII ȘI A DREPTULUI ȚĂRII DE PRIMIRE
Articolul 13
Dispoziții generale
(1) Organizațiile de trimitere și de primire asigură conformitatea cu dreptul intern relevant, cu dreptul Uniunii și cu dreptul țării de primire, inclusiv:
(a)
Regulamentul (UE) nr. 375/2014, inclusiv respectarea principiilor generale menționate la articolul 5;
(b)
legislația aplicabilă privind statutul juridic al voluntarilor UE pentru ajutor umanitar;
(c)
legislația aplicabilă privind condițiile de muncă, sănătatea, siguranța și securitatea voluntarilor;
(d)
legislația privind egalitatea de tratament și nediscriminarea; și
(e)
legislația privind protecția datelor cu caracter personal.
(2) Organizațiile de trimitere și de primire informează voluntarii UE pentru ajutor umanitar în legătură cu drepturile și cu obligațiile lor juridice care decurg din legislația menționată la alineatul (1), precum și cu dreptul lor de a fi asigurați, stabilit în regulamentul de punere în aplicare al Comisiei care urmează a fi adoptat în temeiul articolului 9 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 375/2014.
Articolul 14
Statutul juridic al voluntarului UE pentru ajutor umanitar
(1) Organizația de trimitere respectă legislația aplicabilă statutului juridic al voluntarului UE pentru ajutor umanitar. În consecință, organizația pregătește un contract de mobilizare, astfel cum se menționează la articolul 14 alineatul (5) din Regulamentul (UE) nr. 375/2014, care să fie semnat de organizație și de voluntarul UE pentru ajutor umanitar. Contractul precizează legislația aplicabilă contractului și instanțele competente.
(2) Organizația de trimitere asigură respectarea contractului de către organizația de primire și răspunde pentru încălcările dispozițiilor contractului de mobilizare de către organizația de primire.
Articolul 15
Obligația de a informa voluntarul UE pentru ajutor umanitar cu privire la reglementările fiscale
(1) Înainte de mobilizare, organizația de trimitere informează voluntarul UE pentru ajutor umanitar cu privire la orice reglementări fiscale aplicabile diurnelor în țara în care este stabilită organizația de trimitere și, dacă este relevant, în țara de mobilizare.
(2) În cazul în care un voluntar UE pentru ajutor umanitar nu este rezident al țării în care este stabilită organizația de trimitere, organizația de trimitere aduce la cunoștința voluntarului UE pentru ajutor umanitar obligația sa de a se informa în legătură cu reglementările fiscale din propria țară de reședință aplicabile situației sale specifice.
Articolul 16
Protecția datelor
(1) Prelucrarea datelor cu caracter personal de către organizațiile de trimitere și de primire respectă dispozițiile Directivei 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului (7) și Regulamentului (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului (8), după caz.
(2) Organizațiile de trimitere și de primire se asigură că se împiedică utilizarea abuzivă și utilizarea frauduloasă a datelor cu caracter personal în cursul oricărui tip de prelucrare, inclusiv al colectării, utilizării, divulgării și eliminării tuturor datelor cu caracter personal privind voluntarii candidați și voluntarii UE pentru ajutor umanitar. Aceasta se referă la toate măsurile privind voluntarii candidați și voluntarii UE pentru ajutor umanitar, în special:
(a)
recrutarea și selectarea (inclusiv formularele de candidatură, notele de interviu și chestionarele de autoevaluare); și
(b)
pregătirea și gestionarea voluntarilor UE pentru ajutor umanitar (inclusiv planurile de învățare și dezvoltare, evaluările performanței și evidențele privind mentoratul, controalele medicale sau orice aspecte disciplinare).
(3) Organizațiile de trimitere și de primire se asigură că sunt prelucrate numai datele relevante și că toate datele cu caracter personal, precum numele, vârsta, adresa și data nașterii, inclusiv datele sensibile, informațiile referitoare la recrutarea, angajarea și performanța acestora sunt:
(a)
colectate în mod legal și corespunzător pentru un scop legitim;
(b)
prelucrate în mod corect și legal;
(c)
corectate și actualizate, dacă este necesar;
(d)
consultate numai de către personalul autorizat;
(e)
puse, la cerere, la dispoziția voluntarului candidat sau a voluntarului UE pentru ajutor umanitar în cauză;
(f)
păstrate în condiții de siguranță; și
(g)
păstrate numai pe perioada necesară.
(4) Pentru a prelucra datele menționate la alineatul (3), organizațiile de trimitere și de primire solicită consimțământul explicit al voluntarului UE pentru ajutor umanitar.
(5) Organizațiile de trimitere și de primire informează voluntarul candidat sau voluntarul UE pentru ajutor umanitar în legătură cu dreptul la protecția datelor cu caracter personal, dreptul de a depune plângeri și de a utiliza și de a avea acces la propriile date, precum și dreptul de a cunoaște identitatea entităților care vor avea acces la datele lor cu caracter personal și de a ști la ce tip de date va avea acces fiecare entitate.
Articolul 17
Integritate și cod de conduită
(1) Organizațiile de trimitere și de primire convin asupra unei politici de integritate având scopul de a preveni corupția și mita, precum și asupra unui cod de conduită bazat pe politica de gestionare a organizației de trimitere, care este adaptat voluntarilor UE pentru ajutor umanitar și se aplică tuturor acestora, incluzând îndrumări privind comportamentele preconizate, decența și integritatea de care aceștia trebuie să dea dovadă pe durata participării la inițiativa „Voluntari UE pentru ajutor umanitar”.
(2) Codul de conduită este obligatoriu pentru voluntarii UE pentru ajutor umanitar și include cel puțin următoarele cerințe:
(a)
angajamentul de a dezvolta un sentiment de apartenență în rândul participanților la inițiativa „Voluntari UE pentru ajutor umanitar” și de a contribui la obiectivele acesteia;
(b)
respectul față de celelalte persoane și demnitatea acestora și respectarea principiului nediscriminării;
(c)
respectarea principiilor ajutorului umanitar menționate la articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 375/2014;
(d)
angajamentul de a proteja copiii și adulții vulnerabili, inclusiv prin toleranța zero față de abuzurile sexuale;
(e)
toleranță zero față de consumul de droguri ilegale în țara de mobilizare;
(f)
respectarea legislației locale;
(g)
integritatea, lupta împotriva fraudelor și a corupției;
(h)
menținerea unor standarde ridicate de conduită personală și profesională;
(i)
respectarea securității și a procedurilor în materie de sănătate și siguranță;
(j)
obligația de a raporta încălcările și dispoziții privind denunțarea abuzurilor;
(k)
reguli privind contactele cu mass-media și gestionarea informațiilor; și
(l)
reguli împotriva utilizării abuzive a echipamentelor organizației.
(3) Orice încălcare a codului de conduită de către un voluntar UE pentru ajutor umanitar este tratată în conformitate cu politica de gestionare a organizației de trimitere.
(4) În cazul în care încălcarea este considerată a fi o abatere gravă, aceasta va determina întoarcerea anticipată a voluntarului UE pentru ajutor umanitar și, dacă este necesar, comportamentul acestuia va fi comunicat organizațiilor sau autorităților profesionale sau juridice relevante.
Articolul 18
Protecția copiilor și a adulților vulnerabili, inclusiv toleranța zero față de abuzurile sexuale
(1) Organizațiile de trimitere și de primire se angajează să aplice o politică de toleranță zero față de orice tip de abuz asupra copiilor și/sau a adulților vulnerabili, inclusiv abuzurile sexuale. Acestea sunt în măsură să raporteze abuzurile, să răspundă în mod prompt și adecvat la astfel de incidente, să acorde asistență victimelor, să prevină victimizarea persoanelor care denunță abuzurile și să tragă la răspundere vinovații.
(2) Organizațiile de trimitere și de primire previn abuzurile prin intermediul procedurilor de selectare a voluntarilor UE pentru ajutor umanitar, de integrare și de formare a acestora, creând o cultură de deschidere și sensibilizare în legătură cu acest subiect și stabilind responsabilități clare de gestionare și supraveghere.
(3) Organizația de trimitere efectuează toate verificările impuse de lege pentru autorizarea voluntarilor candidați să lucreze cu aceste grupuri-țintă.
(4) Organizațiile de trimitere și de primire informează voluntarii candidați sau voluntarii UE pentru ajutor umanitar în legătură cu riscurile existente și măsurile de prevenire recomandate, pentru a se asigura că nu vor avea loc abuzuri.
CAPITOLUL 7
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 19
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a treia zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 24 octombrie 2014.