ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 9. července 2014
režim podpory SA.18042 (2013/C) (ex MX 17/2009) (ex NN 61/2004)
[zavedený Španělskem] týkající se osvobození od spotřební daně u biopaliv
(oznámeno pod číslem C(2014) 4530)
(Pouze španělské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2014/766/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Od roku 2006 provádí Generální ředitelství pro hospodářskou soutěž každoročně monitorování ex post vzorku opatření podpory uplatňovaných členskými státy. Španělský režim osvobození od spotřební daně u biopaliv (věc č. NN61/2004) schválila Komise rozhodnutím C (2006) 2293 ze dne 6. června 2006 (dále jen „rozhodnutí Komise“). Tento režim byl zahrnut pod referenčním číslem MX 17/2009 do monitorování v letech 2009/2010, v rámci kterého Komise zkoumala, jak členské státy uplatňovaly vzorek platných režimů v průběhu roku 2009.
(2)
Komise se rozhodla tento režim znovu zahrnout do monitorování v letech 2011/2012, v rámci kterého zkoumala, jak členské státy uplatňovaly vzorek platných režimů v období 2009-2010.
(3)
Vzhledem k informacím poskytnutým Španělskem během monitorování měla Komise pochybnosti o správném uplatňování režimu španělskými orgány. Rozhodla se proto zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU). Komise o svém rozhodnutí informovala Španělsko dopisem ze dne 17. července 2013.
(4)
Španělsko předložilo své připomínky dne 20. září 2013.
(5)
Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie dne 7. února 2014 (2). Komise vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek.
(6)
Komise obdržela dne 5. března 2014 připomínky od sekce pro biopaliva Španělského sdružení výrobců energie z obnovitelných zdrojů (APPA Biocarburantes). Předala je Španělsku, čímž mu umožnila vyjádřit se k nim. Dne 6. května 2014 španělské orgány uvedly, že se k připomínkám předloženým třetími stranami nechtějí vyjádřit.
II. PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ
(7)
Režim osvobození od spotřební daně u biopaliv NN 61/2004 spočívá v používání nulové sazby španělské daně na uhlovodíky. Vztahuje se na ethylalkohol vyráběný z produktů zemědělského nebo rostlinného původu (bioethanol), zařazený do kódu kombinované nomenklatury KN 2207 20, na methylalkohol získávaný z produktů zemědělského nebo rostlinného původu, zařazený do kódu KN 2905 11 00, a na produkty zařazené do kódů KN 1507, 1508, 1510, 1511, 1512, 1513, 1514, 1515 a 1518.
(8)
Nulová daňová sazba se na tyto produkty vztahovala bez ohledu na to, zda se používaly nezpracované, či po chemické úpravě. V případech, kdy bylo biopalivo smícháno s jiným palivem, se snížená sazba uplatnila pouze na biopalivovou část směsi. Snížená sazba spotřební daně se týkala všech biopaliv bez ohledu na jejich zeměpisný původ.
(9)
Režim byl Komisí schválen dne 6. června 2006 a jeho platnost skončila dne 31. prosince 2012 (3).
(10)
Na základě vyhodnocení informací poskytnutých španělskými orgány během monitorování vyvstaly pochybnosti o tom, zda byl režim v letech 2009 a 2010 uplatňován v souladu s rozhodnutím Komise. Kromě toho existovaly obavy, že Španělsko mohlo v roce 2010 poskytnout příjemcům nadměrné vyrovnání. Své výhrady Komise uvedla ve 13. až 29. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 17. července 2013.
(11)
Komise Španělsko požádala, aby:
a)
prokázalo, že režim byl v letech 2009 a 2010 uplatňován správně;
b)
prokázalo, že v roce 2010 nedošlo k nadměrnému vyrovnání u bioethanolu, nebo pokud k němu došlo, aby vysvětlilo, jaká opatření byla přijata s cílem zamezit nadměrnému vyrovnání v pozdějších letech;
c)
předložilo výroční zprávy za celou dobu trvání režimu.
III. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(12)
Dne 5. března 2014 obdržela Komise připomínky od sdružení APPA Biocarburantes, jež byly velmi podobné připomínkám španělských orgánů (viz oddíl IV). Sdružení uvádělo, že režim byl uplatňován správně.
(13)
Porovnají-li se náklady na biopaliva s cenou fosilních paliv před zdaněním na čerpací stanici, lze jak u bioethanolu, tak u bionafty pozorovat nedostatečné vyrovnání během celého období, s výjimkou roku 2010, pokud jde o bioethanol, a roku 2012, pokud jde o bionaftu. Podle sdružení APPA Biocarburantes je tato metodika nesprávná, neboť součástí ceny fosilních paliv před zdaněním na čerpací stanici jsou všechny náklady na přepravu a distribuci paliv až do chvíle, kdy se produkt dostane ke konečnému spotřebiteli, zatímco do ceny biopaliv se ve zmíněné srovnávací analýze tyto logistické náklady nezahrnuly. Sdružení se domnívá, že by bylo vhodnější porovnat náklady na výrobu biopaliv s mezinárodně stanovenými cenami fosilních paliv. Při použití této metodiky se projeví výraznější nedostatečné vyrovnání u biopaliv v době trvání režimu a neprokážou se žádné případy nadměrného vyrovnání.
(14)
Sdružení APPA Biocarburantes rovněž uvádí, že i když se porovnají náklady na biopaliva s cenou fosilních paliv před zdaněním na čerpací stanici, jediné dva případy možného nadměrného vyrovnání byly čistě přechodné a byly způsobeny samotnou povahou režimu daňové podpory pro biopaliva (absolutní částky stanovené ex ante a hodnocení realizované ex post) a velmi nestálými cenami zemědělských surovin, které představují hlavní složku nákladů na výrobu biopaliv. Režim nebylo nutné nijak upravovat, protože v případě bioethanolu nebylo v následujících letech (2011 a 2012) zaznamenáno možné nadměrné vyrovnání a v případě bionafty bylo možné nadměrné vyrovnání pozorováno v posledním roce, tj. v roce 2012. Kromě toho již nebylo možné do budoucna provést žádné úpravy, jelikož platnost režimu skončila.
IV. PŘIPOMÍNKY ŠPANĚLSKA
(15)
Španělské orgány zaslaly své připomínky dne 20. září 2013. Dne 6. května 2014 uvedly, že se nechtějí vyjádřit k připomínkám třetích stran, které jim byly předloženy.
(16)
V dopise ze dne 20. září 2013 poskytly španělské orgány informace o nákladech na výrobu bioethanolu a bionafty a údaje o cenách fosilních paliv v období let 2004 až 2012. Zároveň předložily tabulky, v nichž byly porovnány náklady na biopaliva s cenou fosilních paliv před zdaněním na čerpací stanici. Tyto tabulky jsou uvedeny v příloze.
(17)
Údaje a analýza v příslušných tabulkách se zakládají na těchto předpokladech:
a)
Vychází se ze skutečných údajů o ročních nákladech na produkci rostlin ve Španělsku, k nimž se připočte ziskové rozpětí produkce ve výši 5 %. Provedou se úpravy z důvodu rozdílu v energetickém obsahu mezi biopalivem a fosilním palivem, s nímž se smíchá, na základě údajů uvedených v příloze III směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES (4), tj. 1,52 v případě bioethanolu a 1,09 v případě bionafty.
b)
Tyto náklady se porovnají s údaji o cenách paliva, které nahrazují, tj. benzinu a nafty. V úvahu se bere cena tohoto paliva před zdaněním na čerpací stanici, která tak zahrnuje hrubou obchodní distribuční marži. Rozdíl mezi náklady na výrobu biopaliva a cenou nahrazeného fosilního paliva je maximální rozpětí vyrovnání.
c)
Skutečně uplatněné vyrovnání se rovná spotřební dani na uhlovodíky odpovídající bioethanolu a bionaftě. Bez osvobození by sazba uplatněná na tyto výrobky jako spotřební daň na uhlovodíky odpovídala sazbě za benzin v případě bioethanolu a za naftu v případě bionafty (5).
(18)
Na základě příslušných údajů Španělsko uvedlo, že v období 2004-2012 bylo možné zaznamenat kumulované nedostatečné vyrovnání u obou druhů paliva (455,96 EUR/1 000 l v případě bionafty a 897,22 EUR/1 000 l v případě bioethanolu). Analyzuje-li se každý rok zvlášť, je patrné nedostatečné vyrovnání ve všech uvedených letech, s výjimkou roku 2010, pokud jde o bioethanol, a roku 2012, pokud jde o bionaftu.
(19)
Co se týče bioethanolu, Španělsko objasnilo, že zjevné nadměrné vyrovnání zaznamenané v roce 2010 bylo důsledkem jednorázového poklesu cen surovin, zejména zemědělských, mezi lednem a červnem 2010. Jednalo se tedy o jednotlivou, zvratitelnou a nepředvídatelnou situaci, jež se navíc v následujícím roce automaticky napravila růstem cen surovin. Nebyl proto důvod, aby španělské orgány přijímaly jakákoli opatření. Španělsko poskytlo podrobné informace o vývoji cen surovin a graf znázorňující vývoj indexů cen cukru a obilovin (základ 2002-2004 = 100).
Vývoj cen surovin v období 2009-2011 (6)
(20)
V souvislosti s bionaftou Španělsko uvedlo, že případ nadměrného vyrovnání byl podle všeho zaznamenán v roce 2012, ale 31. prosince téhož roku skončila platnost režimu.
(21)
Španělsko tvrdilo, že cena použitá v této metodice jako referenční hodnota pro nahrazovaná paliva - cena před zdaněním na čerpací stanici - je nejpřísnější z dostupných možností a že by bylo vhodnější provést srovnání s hodnotou bližší cenám těchto produktů na světovém trhu. Španělské orgány rovněž předložily tabulky, v nichž byly porovnány náklady na biopaliva s cenou fosilních paliv na světovém trhu, a zdůraznily, že v tomto případě není u bionafty v žádném z posuzovaných roků patrné nadměrné vyrovnání a možné nadměrné vyrovnání za bioethanol je zanedbatelné (2 EUR/1 000 l ve srovnání se 142,13 EUR/1 000 l, jestliže se jako referenční hodnota použije cena fosilního paliva před zdaněním na čerpací stanici). Kumulované nedostatečné vyrovnání by bylo v porovnání s předchozí metodikou několikanásobně vyšší.
(22)
Španělské orgány uvedly, že v souladu se směrnicí Rady 2008/118/ES (7) poskytly informace o všech podnicích, které vyrábí, zpracovávají, drží, přijímají nebo odesílají zboží podléhající spotřební dani.
(23)
Podle definice v čl. 4 odst. 1 této směrnice je „oprávněným skladovatelem“ fyzická nebo právnická osoba oprávněná v rámci své podnikatelské činnosti vyrábět, zpracovávat, držet, přijímat nebo odesílat zboží podléhající spotřební dani v režimu s podmíněným osvobozením od daně v daňovém skladu. V článku 8 směrnice se uvádí, že oprávněný skladovatel je osobou povinnou ke vzniklé daňové povinnosti ke spotřební dani.
(24)
Španělské orgány objasnily, proč poskytly daňové údaje jen jednoho ze dvou podniků, které podepsaly dohodu, že budou na subdodavatelské bázi vyrábět methylestery mastných kyselin ze sóje a palmového oleje. Jelikož se tato smlouva týká výrobků podléhajících spotřební dani ve smyslu jejich držení, pohybu a sledování, řídí se směrnicí 2008/118/ES. Španělské orgány uvádí, že vlastník výrobku nespadá do definice „oprávněného skladovatele“ podle čl. 4 odst. 1 zmíněné směrnice.
V. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
(25)
Komise již ve svém rozhodnutí ve věci NN61/2004 dospěla k závěru, že dotčené opatření představuje státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU. Komise režim posoudila na základě pokynů Společenství ke státní podpoře na ochranu životního prostředí z roku 2001 (8) a konstatovala, že je slučitelný s vnitřním trhem.
(26)
Španělské orgány nyní poskytly Generálnímu ředitelství pro hospodářskou soutěž podrobné informace včetně příslušných údajů týkajících se nákladů na výrobu bioethanolu a bionafty během celého trvání režimu. Pokud se porovnají náklady na výrobu biopaliv s cenou fosilních paliv před zdaněním na čerpací stanici, jak je uvedeno v tabulkách v příloze tohoto rozhodnutí, je možné zaznamenat dva případy nadměrného vyrovnání: v roce 2010 v případě bioethanolu a v roce 2012 v případě bionafty.
(27)
Co se týče alternativní metodiky navržené Španělskem, v níž se jako referenční hodnoty použijí ceny fosilních paliv na světovém trhu, Komise konstatuje, že tato metodika se liší od metodiky, kterou Španělsko navrhlo a Komise použila pro posouzení opatření NN61/04. Jelikož Komise ověřuje, zda Španělsko uplatňovalo režim podpory správně v souladu s rozhodnutím ve věci NN61/04, kterým byl schválen, nelze navrženou alternativní metodiku přijmout.
(28)
Komise nicméně konstatuje, že nebyla zaznamenána trvalá tendence poskytovat nadměrné vyrovnání. Posoudí-li se kromě toho podpora během celého trvání režimu, nic nenasvědčuje tomu, že by vyrovnání bylo celkově nadměrné. Komise bere na vědomí objasnění předložená Španělskem (viz 18., 19., 20. a 22. bod odůvodnění).
(29)
Pokud jde o bioethanol, Komise se domnívá, že nebylo nutné provádět úpravy k nápravě nadměrného vyrovnání. Španělsko v tomto případě prokázalo, že k nápravě nadměrného vyrovnání došlo zejména díky významnému růstu cen surovin od června 2010. V letech 2011 a 2012 nebylo u bioethanolu skutečně žádné nadměrné vyrovnání zaznamenáno.
(30)
Co se týče bionafty, Komise konstatuje, že v roce 2012 bylo možné pozorovat nepatrné nadměrné vyrovnání ve výši 41,85 EUR/1 000 l. K tomuto nadměrnému vyrovnání došlo, aniž by byly dané opatření, a zejména úroveň podpory jakkoli změněny. Danou situaci způsobily faktory nesouvisející s režimem, konkrétně vysoký nárůst ceny fosilní nafty ve Španělsku. Komise poznamenává, že cena nafty byla v roce 2012 o 8 % vyšší než v roce 2011, o 36 % vyšší než v roce 2010 a o 71 % vyšší než v roce 2009. Náklady na výrobu bionafty byly naproti tomu v roce 2012 na stejné úrovni jako v roce 2011, o 16 % vyšší než v roce 2010 a o 25 % vyšší než v roce 2009. Komise konstatuje, že platnost režimu skončila ke konci roku 2012, a proto nebylo možné provést úpravy osvobození od spotřební daně k zamezení budoucímu nadměrnému vyrovnání v souladu s 19. bodem odůvodnění rozhodnutí Komise ve věci NN61/04. Komise rovněž konstatuje, že v roce 2013 ani později nebyla na základě režimu poskytnuta žádná podpora. Jak je též uvedeno ve 28. bodě odůvodnění, i při zohlednění údajů za rok 2012 nelze pro celé trvání režimu konstatovat nadměrné vyrovnání. To lze tak považovat za důkaz, že Španělsko mohlo vycházet z metodiky výpočtu ex ante předpokládané pro daný režim.
(31)
Po posouzení dodatečných informací poskytnutých Španělskem se Komise domnívá, že Španělsko neporušilo své povinnosti uvedené v 19. bodě odůvodnění rozhodnutí Komise ve věci NN61/04.
(32)
Na základě objasnění poskytnutých Španělskem v souvislosti s uplatňováním směrnice 2008/118/ES Komise souhlasí s tím, že španělské orgány předložily informace o všech příslušných podnicích.
VI. ZÁVĚR
(33)
Komise konstatuje, že Španělsko uplatňovalo režim podpory NN 61/04 správně, v souladu s rozhodnutím Komise, kterým byl schválen,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Režim státní podpory NN 61/2004, zavedený Španělskem, je slučitelný s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a byl uplatňován správně, v souladu s rozhodnutím Komise ve věci NN 61/2004.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Španělskému království.
V Bruselu dne 9. července 2014.
DECIZIA COMISIEI
din 9 iulie 2014
privind schema de ajutoare SA.18042 (2013/C) (ex MX 17/2009) (ex NN 61/2004)
pusă în aplicare de Spania referitoare la scutirea de plata accizelor pentru biocombustibili
[notificată cu numărul C(2014) 4530]
(Numai textul în limba spaniolă este autentic)
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2014/766/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2) primul paragraf,
având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, în special articolul 62 alineatul (1) litera (a),
după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în temeiul dispozițiilor menționate anterior (1) și având în vedere observațiile acestora,
întrucât:
I. PROCEDURĂ
(1)
Începând din 2006, Direcția Generală Concurență efectuează în fiecare an un exercițiu de monitorizare ex post pe un eșantion de măsuri de ajutor puse în aplicare de către statele membre. Schema spaniolă referitoare la scutirea de plata accizelor pentru biocombustibili (cazul NN 61/2004) a fost aprobată de Comisie prin Decizia C(2006) 2293 din 6 iunie 2006 (denumită în continuare: „decizia Comisiei”). Această schemă a fost inclusă în exercițiul de monitorizare 2009/2010 cu referința MX 17/2009, în cadrul căruia Comisia a examinat modul în care statele membre au aplicat un eșantion de scheme în vigoare în 2009.
(2)
Comisia a decis să includă încă o dată această schemă în exercițiul de monitorizare 2011/2012, în cadrul căruia Comisia a examinat modul în care statele membre au aplicat un eșantion de scheme în vigoare în perioada 2009-2010.
(3)
Prin prisma informațiilor furnizate de Spania în cursul exercițiului de monitorizare, Comisia și-a exprimat îndoieli cu privire la aplicarea corectă a schemei de către autoritățile spaniole. În consecință, aceasta a decis să inițieze procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE). Comisia a informat Spania cu privire la decizia sa, prin intermediul unei scrisori trimise la 17 iulie 2013.
(4)
Spania și-a prezentat observațiile la 20 septembrie 2013.
(5)
Decizia Comisiei de a iniția procedura oficială de investigare a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene la 7 februarie 2014 (2). Comisia a invitat părțile interesate să își prezinte observațiile.
(6)
La 5 martie 2014, Comisia a primit observații din partea secțiunii responsabile de biocombustibili din cadrul Asociației spaniole a producătorilor de energie din surse regenerabile (APPA Biocarburantes). Aceste observații au fost comunicate Spaniei, oferindu-i astfel posibilitatea de a răspunde la acestea. La 6 mai 2014, autoritățile spaniole au indicat că nu doreau să facă niciun comentariu cu privire la observațiile primite de la părțile terțe.
II. DESCRIEREA DETALIATĂ A MĂSURII
(7)
Schema NN 61/2004 referitoare la scutirea de plata accizelor pentru biocombustibili constă în aplicarea unei rate zero a impozitului spaniol pe hidrocarburi. Aceasta se aplică alcoolului etilic obținut din produse de origine agricolă sau vegetală (bioetanol) care se încadrează la codul NC 2207 20, alcoolului etilic obținut din produse de origine agricolă sau vegetală care se încadrează la codul NC 2905 11 00 și produselor care se încadrează la codurile din Nomenclatura combinată NC 1507, 1508, 1510, 1511, 1512, 1513, 1514, 1515 și 1518.
(8)
Rata zero a impozitului s-a aplicat acestor produse indiferent dacă ele au fost utilizate ca atare sau în urma unor modificări chimice. În cazul în care biocombustibilul era amestecat cu alte tipuri de combustibil, rata redusă se aplica numai părții de biocombustibil din amestec. Rata redusă a accizelor era aplicabilă tuturor biocombustibililor, indiferent de originea lor geografică.
(9)
Schema a fost aprobată de Comisie la 6 iunie 2006 și a expirat la 31 decembrie 2012 (3).
(10)
În urma evaluării informațiilor furnizate de autoritățile spaniole în cursul exercițiului de monitorizare, au apărut unele îndoieli în privința conformității aplicării programului cu decizia Comisiei în 2009 și 2010. În plus, au existat îndoieli cu privire la posibilitatea ca Spania să fi acordat anumitor beneficiari supracompensații în 2010. Comisia și-a manifestat unele rezerve la considerentele 13-29 din decizia sa din 17 iulie 2013.
(11)
Comisia a solicitat ca Spania:
(a)
să demonstreze că schema a fost pusă în aplicare în mod corect în 2009 și 2010;
(b)
să demonstreze că nu a existat nicio supracompensare pentru bioetanol în 2010 sau, în caz contrar, să explice ce măsuri au fost luate pentru a se evita o supracompensare în anii următori;
(c)
să prezinte rapoarte anuale pentru întreaga durată a schemei.
III. OBSERVAȚIILE PĂRȚILOR INTERESATE
(12)
Comisia a primit observații din partea APPA Biocarburantes la data de 5 martie 2014. Acestea au fost foarte asemănătoare cu cele primite din partea autorităților spaniole (a se vedea secțiunea IV). APPA Biocarburantes susținea că schema a fost pusă în aplicare în mod corect.
(13)
Atunci când s-au comparat costurile biocombustibililor cu prețul la pompă înainte de impozitare al combustibililor fosili, atât bioetanolul, cât și biomotorina par să fi fost subcompensate pe întreaga perioadă, cu excepția anului 2010 în ceea ce privește bioetanolul și a anului 2012 în ceea ce privește biomotorina. Potrivit APPA Biocarburantes, această metodologie era incorectă, deoarece în prețul la pompă înainte de impozitare al combustibililor fosili au fost incluse toate costurile de transport și de distribuție ale combustibililor până când produsul a ajuns la consumatorul final, în timp ce aceste costuri logistice nu sunt incluse în costul biocombustibililor în analiza comparativă sus-menționată. În opinia asociației, ar fi mai oportun să se compare costurile de producție ale biocombustibililor cu prețurile cotate la nivel mondial ale combustibililor fosili. Prin aplicarea acestei metodologii, s-a înregistrat în mod clar o subcompensare sporită pentru biocombustibili pe durata schemei, neidentificându-se însă niciun caz de supracompensare.
(14)
În cele din urmă, APPA Biocarburantes susține că, chiar și în cazul în care costurile biocombustibililor se compară cu prețul la pompă înainte de impozitare al combustibililor fosili, singurele două cazuri punctuale de posibilă supracompensare au avut numai un caracter temporar și au fost cauzate de natura însăși a schemei de ajutoare fiscale pentru biocombustibili (cantități absolute stabilite ex ante și evaluări efectuate ex post) și de prețurile extrem de volatile ale materiilor prime agricole, care reprezintă principala componentă a costurilor de producție ale biocombustibililor. Nu a fost necesară nicio ajustare a schemei, întrucât niciun indiciu al unei posibile supracompensări nu s-a putut constata pentru bioetanol în anii următori (2011 și 2012), iar pentru biomotorină, potențiala supracompensare ar fi avut loc pe parcursul ultimului an, și anume în 2012. În plus, nu ar fi fost posibil să se realizeze vreo ajustare în viitor, întrucât schema a expirat.
IV. OBSERVAȚII DIN PARTEA SPANIEI
(15)
Autoritățile spaniole și-au prezentat observațiile la 20 septembrie 2013. La 6 mai 2014, acestea au indicat că nu doreau să comenteze cu privire la observațiile părților terțe care le-au fost transmise.
(16)
În scrisoarea din 20 septembrie 2013, autoritățile spaniole au prezentat informații privind costurile de producție ale bioetanolului și ale biomotorinei, alături de date privind prețurile combustibililor fosili pe parcursul perioadei cuprinse între 2004 și 2012. În același timp, acestea au furnizat tabele pentru compararea costurilor biocombustibililor cu prețul la pompă înainte de impozitare al combustibililor fosili. Aceste tabele sunt prezentate în anexă.
(17)
Datele și analiza ilustrată în tabelele respective se bazează pe următoarele ipoteze:
(a)
Punctul de plecare îl constituie datele reale aferente costurilor de producție anuale ale uzinelor spaniole, la care se adaugă o marjă de profit asupra producției de 5 %; se efectuează ajustări datorită diferenței dintre conținutul energetic al biocombustibilului și cel al combustibilului fosil cu care se amestecă, folosindu-se datele din anexa III la Directiva 2009/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului (4), și anume 1,52 pentru bioetanol și, respectiv, 1,09 pentru biomotorină.
(b)
Aceste costuri sunt comparate cu datele referitoare la prețul combustibilului pe care îl înlocuiesc, și anume benzina și motorina. Prețul reținut este prețul la pompă înainte de impozitare al acestui combustibil și include, prin urmare, marja brută de distribuție comercială. Diferența dintre costul de producție al biocombustibilului și costul combustibilului fosil alternativ reprezintă marja maximă de compensare.
(c)
Compensația reală aplicată este echivalentă cu accizele la hidrocarburi care ar corespunde bioetanolului și biomotorinei. Fără scutirea menționată anterior, rata aplicată produselor în cauză sub formă de accize pentru hidrocarburi ar fi fost rata pentru benzină și, respectiv, pentru motorină (5).
(18)
Pe baza datelor respective, Spania a semnalat că pe parcursul perioadei 2004-2012 s-a putut observa o subcompensare acumulată pentru ambele tipuri de combustibil (455,96 EUR/1 000 l pentru biomotorină și 897,22 EUR/1 000 l pentru bioetanol). Atunci când s-a analizat fiecare an în mod separat, s-a putut constata o subcompensare pentru toți anii vizați, cu doar două excepții: în 2010 pentru bioetanol și în 2012 pentru biomotorină.
(19)
În ceea ce privește bioetanolul, Spania a explicat că aparenta supracompensare constatată în 2010 a fost rezultatul unei scăderi punctuale a prețurilor materiilor prime, în special al celor agricole, între lunile ianuarie și iunie 2010. Era vorba, așadar, de o situație cu caracter excepțional, reversibilă și imprevizibilă, care, în plus, urma să se corecteze în mod automat în cursul anului următor prin creșterea prețurilor la materiile prime. Prin urmare, nu exista niciun motiv pentru ca autoritățile spaniole să fi întreprins vreo acțiune. Spania a furnizat informații detaliate cu privire la evoluția prețurilor la materiile prime, precum și un grafic care ilustra traiectoria indicelui prețurilor la zahăr și la cereale (baza 2002-2004 = 100).
Evoluția prețurilor materiilor prime în perioada 2009-2011 (6)
(20)
Spania a explicat că, în ceea ce privește biomotorina, pare să se fi înregistrat o supracompensare în 2012, însă schema a expirat la data de 31 decembrie a anului respectiv.
(21)
Spania a afirmat că prețul utilizat în cadrul acestei metodologii ca referință pentru combustibilii alternativi - prețul la pompă înainte de impozitare - este cea mai riguroasă dintre opțiunile disponibile și că ar fi mai adecvat să se facă o comparație cu o valoare mai apropiată de prețurile mondiale la aceste produse. De asemenea, autoritățile spaniole au furnizat tabele pentru compararea costurilor biocombustibililor cu prețul mondial al combustibililor fosili și au subliniat faptul că, în acest caz, nu s-a constatat nicio supracompensare pentru biomotorină în niciunul dintre anii avuți în vedere, în timp ce eventuala supracompensare pentru bioetanol ar fi fost neglijabilă (2 EUR/1 000 l, comparativ cu 142,13 EUR/1 000 l, utilizând ca referință prețul la pompă înainte de impozitare al combustibilului fosil). În raport cu metodologia precedentă, subcompensarea acumulată ar fi de câteva ori mai mare.
(22)
Autoritățile spaniole au explicat că au transmis informații referitoare la toate întreprinderile care produc, prelucrează, dețin, primesc sau expediază produse accizabile, în conformitate cu Directiva 2008/118/CE a Consiliului (7).
(23)
La articolul 4 alineatul (1) din respectiva directivă, un „antrepozitar autorizat” este definit ca fiind o persoană fizică sau juridică autorizată să producă, să transforme, să dețină, să primească sau să expedieze produse accizabile în cadrul activității sale, în regim suspensiv de accize în cadrul unui antrepozit fiscal. Potrivit dispozițiilor articolului 8 din directivă, antrepozitarul autorizat are obligația de a plăti accizele.
(24)
Autoritățile spaniole au explicat motivul care le-a determinat să furnizeze detalii fiscale numai uneia dintre cele două întreprinderi care au semnat un acord în vederea producerii de esteri metilici ai acizilor grași (EMAG) din uleiul de soia și de palmier în cadrul unui regim de subcontractare. Dat fiind că acest contract vizează produse supuse accizelor în ceea ce privește deținerea, circulația și monitorizarea lor, acesta a fost reglementat prin Directiva 2008/118/CE. Autoritățile spaniole afirmă că proprietarul produsului nu era inclus în definiția referitoare la „antrepozitarul autorizat”, prevăzută la articolul 4 alineatul (1) din directiva sus-menționată.
V. EVALUAREA MĂSURII
(25)
Comisia a concluzionat deja în decizia sa referitoare la cazul NN 61/2004 că măsura vizată presupunea un ajutor în sensul articolului 107 din TFUE. Comisia a evaluat această schemă de ajutoare pe baza Orientărilor comunitare din 2001 privind ajutorul de stat pentru protecția mediului (8) și a concluzionat că aceasta era compatibilă cu piața internă.
(26)
Autoritățile spaniole au furnizat acum Direcției Generale Concurență informații detaliate, inclusiv datele relevante privind costurile de producție ale bioetanolului și ale biomotorinei pentru întreaga durată de aplicare a schemei. Atunci când se compară costurile de producție ale biocombustibililor cu prețul la pompă înainte de impozitare al combustibililor fosili, ilustrate în tabelele incluse în anexa la prezenta decizie, se pot observa două cazuri de supracompensare: pentru bioetanol în 2010 și pentru biomotorină în 2012.
(27)
În ceea ce privește metodologia alternativă propusă de Spania, care utilizează ca referință prețurile mondiale ale combustibililor fosili, Comisia observă că această metodologie este diferită de cea propusă de Spania și utilizată de Comisie pentru evaluarea măsurii NN 61/2004. Întrucât Comisia verifică în prezent dacă Spania a aplicat schema de ajutoare în mod corect, în conformitate cu decizia prin care aceasta a fost aprobată în cazul NN 61/2004, metodologia alternativă propusă nu poate fi acceptată.
(28)
Cu toate acestea, Comisia observă că nu se constată nicio tendință de supracompensare persistentă. De asemenea, atunci când ajutoarele sunt avute în vedere pentru întreaga durată de aplicare a schemei, nu există indicii ale unei supracompensări globale. Comisia ia notă de explicațiile furnizate de autoritățile spaniole (a se vedea considerentele 18, 19, 20 și 22).
(29)
În cazul bioetanolului, Comisia consideră că nu era necesar să se facă ajustări pentru a remedia supracompensarea. În acest caz, Spania a fost în măsură să demonstreze că supracompensarea a fost remediată, în principal datorită faptului că prețurile materiilor prime au înregistrat o creștere semnificativă începând din iunie 2010. Într-adevăr, în 2011 și 2012 nu se constată nicio supracompensare pentru bioetanol.
(30)
În ceea ce privește biomotorina, Comisia semnalează că se poate observa o ușoară supracompensare de 41,85 EUR/1 000 l în anul 2012. Această supracompensare s-a produs fără ca măsura și, în special, nivelul sprijinului acordat să fi făcut obiectul unor modificări. Această situație a fost cauzată de factori externi schemei, mai precis de creșterea considerabilă a prețului la motorină fosilă în Spania. Comisia observă că prețul motorinei a fost cu 8 % mai mare în 2012 decât în 2011, cu 36 % mai mare decât prețul înregistrat în 2010 și cu 71 % mai mare decât cel înregistrat în 2009. Prin comparație, costurile de producție ale biomotorinei se situau în 2012 la același nivel ca în 2011, cu 16 % mai mari decât cele înregistrate în 2010 și cu 25 % mai mari decât cele din 2009. Comisia observă că schema a expirat la sfârșitul anului 2012, astfel încât nu a fost posibil să se adapteze scutirea de plata accizelor pentru a evita o supracompensare în viitor, în conformitate cu considerentul 19 din decizia Comisiei în cazul NN 61/2004. De asemenea, Comisia constată că nici în 2013 și nici în anii următori nu s-a acordat vreun ajutor în temeiul schemei. În sfârșit, astfel cum s-a explicat la considerentul 28, chiar dacă se ține seama și de datele pentru 2012, nu se constată nicio supracompensare pentru întreaga durată de aplicare a schemei. Prin urmare, acesta poate fi considerat un indiciu că Spania putea să se bazeze pe metodologia de calcul ex ante prevăzută în cadrul schemei.
(31)
Ținând seama de informațiile suplimentare furnizate de autoritățile spaniole, Comisia consideră că Spania nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin, astfel cum se prevede la considerentul 19 din decizia Comisiei în cazul NN 61/2004.
(32)
Pe baza explicațiilor oferite de autoritățile spaniole cu privire la aplicarea Directivei 2008/118/CE, Comisia acceptă faptul că autoritățile spaniole au prezentat informații cu privire la toate întreprinderile vizate.
VI. CONCLUZIE
(33)
Comisia constată că Spania a pus în aplicare în mod corect schema de ajutoare NN 61/2004, în conformitate cu decizia Comisiei de aprobare a acesteia,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Schema de ajutoare de stat NN 61/2004 pusă în aplicare de către Spania este compatibilă cu piața internă în sensul articolului 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE și a fost pusă în aplicare în mod corect, în conformitate cu Decizia NN 61/2004 a Comisiei.
Articolul 2
Prezenta decizie se adresează Regatului Spaniei.
Adoptată la Bruxelles, 9 iulie 2014.