ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 529/2013/EU
ze dne 21. května 2013
o pravidlech započítávání týkajících se emisí skleníkových plynů a jejich pohlcení v důsledku činností souvisejících s využíváním půdy, změnami ve využívání půdy a lesnictvím a o informacích o opatřeních týkajících se těchto činností
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Odvětví využívání půdy, změn ve využívání půdy a lesnictví (dále jen „odvětví LULUCF“) v Unii vykazuje čistý propad emisí a je odvětvím, které z ovzduší pohlcuje skleníkové plyny v množství, jež odpovídá významnému podílu celkových emisí skleníkových plynů Unie. Činnosti odvětví LULUCF způsobují antropogenní emise a pohlcování skleníkových plynů v důsledku změn množství uhlíku ukládaného ve vegetaci a půdě, jakož i emise jiných skleníkových plynů než CO2. Vyšší míra udržitelného využívání výrobků z vytěženého dřeva může podstatně snížit emise a posílit pohlcování skleníkových plynů z ovzduší. Emise a pohlcení skleníkových plynů způsobené odvětvím LULUCF se nezapočítávají do cílů Unie snížit emise skleníkových plynů do roku 2020 o 20 % podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 406/2009/ES ze dne 23. dubna 2009 o úsilí členských států snížit emise skleníkových plynů, aby byly splněny závazky Společenství v oblasti snížení emisí skleníkových plynů do roku 2020 (3), a podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (4), avšak zčásti se započítávají do kvantifikovaných závazků Unie omezení a snížení emisí podle čl. 3 odst. 3 Kjótského protokolu (dále jen „Kjótský protokol“) k Rámcové úmluvě Organizace spojených národů o změně klimatu (dále jen „UNFCCC“), který byl schválen rozhodnutím Rady 2002/358/ES (5).
(2)
Vzhledem k přechodu na konkurenceschopné nízkouhlíkové hospodářství, jenž má být završen v roce 2050, je třeba o veškerém využívání půdy uvažovat komplexně a zabývat se odvětvím LULUCF v rámci politiky Unie v oblasti klimatu.
(3)
Rozhodnutí č. 406/2009/ES vyžaduje, aby Komise posoudila podmínky, podle nichž budou emise skleníkových plynů a jejich pohlcování v souvislosti s odvětvím LULUCF začleněny do závazku Unie v oblasti snížení emisí skleníkových plynů, přičemž se zajistí trvalost a ekologická vyváženost příspěvku odvětví a zároveň důsledné monitorování a přesné započítávání příslušných emisí a pohlcení. Toto rozhodnutí by proto jako první krok mělo stanovit pravidla započítávání, která se použijí na emise a pohlcování skleníkových plynů v odvětví LULUCF, a přispět tak případně k tvorbě politik směřujících k zařazení odvětví LULUCF do závazku Unie v oblasti snižování emisí, a to s přihlédnutím k environmentálním podmínkám jednotlivých regionů Unie, mimo jiné i v zemích s vysokou mírou zalesnění. Aby se mezitím zachovaly a rozšířily zásoby uhlíku, mělo by toto rozhodnutí rovněž stanovit, že členské státy mají poskytovat informace o svých opatřeních v rámci odvětví LULUCF k omezení nebo snížení emisí a k zachování nebo zvýšení pohlcování v odvětví LULUCF.
(4)
Toto rozhodnutí by mělo stanovit povinnosti členských států, pokud jde o uplatňování uvedených pravidel započítávání a o poskytování informací o opatřeních členských států v odvětví LULUCF. Nemělo by stanovit žádné povinnosti v oblasti započítávání či podávání zpráv pro soukromé subjekty.
(5)
Rozhodnutí 16/CMP.1 konference smluvních stran jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu („rozhodnutí 16/CMP.1“), přijaté na 11. zasedání konference smluvních stran UNFCCC, které se konalo v Montrealu v prosinci roku 2005, a rozhodnutí 2/CMP.7 konference smluvních stran jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu, přijaté na 17. zasedání konference smluvních stran UNFCCC, které se konalo v Durbanu v prosinci roku 2011, stanovují pravidla započítávání pro odvětví LULUCF od druhého kontrolního období v rámci Kjótského protokolu. Toto rozhodnutí by mělo být zcela v souladu s uvedenými rozhodnutími, aby byla zajištěna soudržnost mezi vnitřními pravidly Unie a definicemi, podmínkami, pravidly a pokyny dohodnutými v rámci UNFCCC s cílem zabránit zdvojování zpráv podávaných členskými státy. Toto rozhodnutí by rovněž mělo zohlednit zvláštnosti odvětví LULUCF Unie a povinnosti, jimiž je vázána Unie jako samostatná smluvní strana UNFCCC a Kjótského protokolu.
(6)
Pravidla započítávání použitelná na odvětví LULUCF Unie by neměla způsobovat dodatečnou administrativní zátěž. Neměla by proto být stanovena povinnost zahrnout do zpráv podávaných v souladu s těmito pravidly informace, které nejsou vyžadovány podle rozhodnutí konference smluvních stran UNFCCC a shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu.
(7)
Odvětví LULUCF může přispívat ke zmírňování změny klimatu několika způsoby, zejména snižováním emisí, jakož i zachováváním a posilováním propadů a zásob uhlíku. Pro účinnost opatření, jejichž hlavním cílem je zvýšit pohlcování uhlíku, mají zásadní význam dlouhodobá stabilita a adaptabilita zásobníků uhlíku.
(8)
Pravidla započítávání v rámci odvětví LULUCF by měla odrážet úsilí vynakládané v odvětví zemědělství a lesního hospodářství s cílem posílit přínos změn ve využití zdrojů půdy ke snížení emisí. Toto rozhodnutí by mělo stanovit pravidla započítávání závazná pro činnosti zalesňování, opětovného zalesňování, odlesňování a obhospodařování lesů, jakož i pro činnosti obhospodařování pastvin a obhospodařování orné půdy, s výhradou zvláštních ustanovení, která mají zlepšit systémy členských států pro podávání zpráv a započítávání během prvního období započítávání. Toto rozhodnutí by rovněž mělo stanovit pravidla započítávání, která se dobrovolně použijí na činnosti obnovy vegetace a odvodňování a zavodňování mokřadů. Za tímto účelem by Komise měla zjednodušit a zlepšit výstupy příslušných databází Unie (Eurostat - Lucas, Evropská agentura pro životní prostředí - databáze krajinného pokryvu Corine atd.), jež zpracovávají příslušné informace, a to s cílem pomáhat členským státům v plnění povinností započítávání, zejména pokud jde o obhospodařování orné půdy a obhospodařování pastvin, a případně i o dobrovolné započítávání týkající se činností obnovy vegetace a odvodňování a zavodňování mokřadů.
(9)
Pro zajištění ekologické vyváženosti pravidel započítávání vztahujících se na odvětví LULUCF Unie by tato pravidla měla být založena na zásadách započítávání stanovených v rozhodnutí 2/CMP.7, rozhodnutí 2/CMP.6 konference smluvních stran jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu, přijatých na 16. zasedání konference smluvních stran UNFCCC, které se konalo v Cancúnu v prosinci roku 2010, a rozhodnutí 16/CMP.1. Členské státy by měly vypracovat a vést své záznamy tak, aby byla zaručena přesnost, úplnost, konzistentnost, porovnatelnost a transparentnost příslušných informací použitých při odhadech emisí a pohlcování v odvětví LULUCF v souladu s přístupem stanoveným v pokynech Mezivládního panelu pro změnu klimatu (IPCC) pro národní inventury skleníkových plynů, mimo jiné v pokynech upravujících metodiku započítávání emisí jiných skleníkových plynů než CO2, přijatých v rámci UNFCCC.
(10)
Pravidla započítávání vycházející z rozhodnutí 2/CMP.7 a 16/CMP.1 neumožňují započítat substituční účinek užití výrobků ze dřeva vytěženého pro energetické a materiální účely, neboť by výsledkem bylo zdvojené započítávání. Toto užití však může významně přispět ke zmírňování změny klimatu, a informace o opatřeních v rámci odvětví LULUCF poskytované členskými státy tedy mohou zahrnovat opatření, jejichž účelem je nahradit materiály a zdroje energie produkující velké množství skleníkových plynů biomasou. Tímto způsobem by došlo k posílení soudržnosti politik.
(11)
S cílem zajistit pevný základ budoucí tvorby politik a optimalizace využívání půdy v Unii jsou zapotřebí příslušné investice. Aby se zajistilo, že těmto investicím bude možno připisovat priority podle klíčových kategorií, měly by členské státy mít zpočátku možnost vyjmout některé zásobníky uhlíku ze započítávání. V dlouhodobém horizontu by však mělo dojít k vyčerpávajícímu započítávání v rámci daného odvětví tak, aby byly zahrnuty všechny půdy, zásobníky a plyny.
(12)
Pravidla započítávání by měla zajistit, že záznamy přesně odrážejí člověkem vyvolané změny v emisích a pohlcování. V tomto ohledu by toto rozhodnutí mělo stanovit používání konkrétních metodik pro různé činnosti v odvětví LULUCF. Emise a pohlcování spojené se zalesňováním, opětovným zalesňováním a odlesňováním jsou výsledkem člověkem bezprostředně vyvolané přeměny půdy, a měly by proto být započteny v celém rozsahu. Na emise a pohlcení související s obhospodařováním pastvin, obhospodařováním orné půdy, obnovou vegetace nebo odvodňováním a zavodňováním mokřadů se pro účely výpočtu změn v emisích a pohlceních uplatní referenční rok. Avšak emise a pohlcení z obhospodařování lesů závisejí na řadě přírodních faktorů, na věkové struktuře lesů, jakož i na předchozích i stávajících postupech obhospodařování. Uplatnění referenčního roku neumožňuje zohlednit tyto aspekty a jejich cyklické důsledky pro emise a pohlcování či jejich meziroční variace. Příslušná pravidla započítávání pro výpočet změn v emisích a pohlceních by namísto toho měla stanovit použití referenčních úrovní, aby se vyloučily vlivy přírodních faktorů a faktorů spjatých se zvláštnostmi jednotlivých zemí. Referenční úrovně představují odhady ročních čistých emisí nebo pohlcení vyplývajících z obhospodařování lesů na území členského státu za roky zahrnuté v každém období započítávání a měly by být stanoveny transparentně v souladu s rozhodnutími 2/CMP.6 a 2/CMP.7. Referenční úrovně uvedené v tomto rozhodnutí by měly být totožné s referenčními úrovněmi schválenými v rámci procesů UNFCCC. Pokud má některý členský stát k dispozici lepší metodiku či údaje související se stanovením referenční úrovně, měl by takový členský stát provést příslušné technické opravy, aby byl zahrnut dopad přepočtů do započítávání pro obhospodařování lesů.
Pravidla započítávání by měla stanovit horní mezní hodnotu vztahující se na čistá pohlcení v případě obhospodařování lesů, která mohou být započtena. Dojde-li v rámci příslušných mezinárodních procesů k vývoji v oblasti pravidel započítávání pro lesnické činnosti, měla by být zvážena možnost aktualizace pravidel započítávání pro tyto činnosti podle tohoto rozhodnutí, aby byl s daným vývojem zajištěn soulad.
(13)
Pravidla započítávání by měla náležitě odrážet přínos ukládání skleníkových plynů do dřeva a dřevěných výrobků a měla by přispět k většímu využívání lesů jako zdroje v rámci udržitelného obhospodařování lesů a k většímu využívání výrobků ze dřeva.
(14)
Podle kapitoly 4.1.1 pokynů IPCC pro správnou praxi při využívání půdy, změny využívání půdy a lesnictví je správným postupem, pokud země kromě minimální zalesněné oblasti vymezí i minimální šířku použitou pro definici lesa a jednotek půdy, kde se provádí zalesňování, opětovné zalesňování a odlesňování. Měl by být zajištěn soulad mezi definicí použitou daným členským státem ve zprávách podávaných v rámci UNFCCC a Kjótského protokolu a tímto rozhodnutím.
(15)
Pravidla započítávání by měla zajistit, aby členské státy v záznamech přesně zaznamenaly změny v zásobníku výrobků z vytěženého dřeva, jakmile k nim dojde, s cílem vytvořit pobídky pro využívání výrobků z vytěženého dřeva s dlouhou životností. Funkce rozkladu prvního řádu použitelná na emise z výrobků z vytěženého dřeva by proto měla odpovídat rovnici 12.1 pokynů IPCC pro národní inventury skleníkových plynů z roku 2006 a příslušné hodnoty směrodatného poločasu rozkladu by měly vycházet z tabulky 3a.1.3 pokynů IPCC pro správnou praxi při využívání půdy, změny využívání půdy a lesnictví z roku 2003. Členské státy by měly mít možnost použít namísto toho metodiku a poločasy rozkladu specifické pro danou zemi, jsou-li v souladu s nejnovějšími přijatými pokyny IPCC.
(16)
Jelikož emise skleníkových plynů a pohlcování v důsledku zemědělských činností meziročně kolísají mnohem méně než emise a pohlcování z lesnických činností, členské státy by měly započítávat emise a pohlcování skleníkových plynů v důsledku činností obhospodařování orné půdy a pastvin k referenčnímu roku nebo období.
(17)
Odvodňování a zavodňování mokřadů zahrnuje emise z rašelinišť, která uchovávají velmi vysoká množství uhlíku. Emise z degradace a odvodňování rašelinišť odpovídají přibližně 5 % celosvětových emisí skleníkových plynů a v roce 2010 představovaly 3,5-4 % emisí Unie. Jakmile budou na mezinárodní úrovni dohodnuty příslušné pokyny IPCC, měla by Unie na mezinárodní úrovni usilovat v této otázce o pokrok, aby bylo možné dosáhnout dohody s orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu ohledně povinnosti vypracovat a vést roční záznamy o emisích a pohlceních emisí z činností spadajících do kategorií odvodňování a zavodňování mokřadů a aby bylo možné tuto povinnost začlenit do celosvětové dohody o klimatu, která má být uzavřena nejpozději v roce 2015.
(18)
Přírodní škodlivé činitele, jako jsou požáry, hmyzí škůdci nebo nákaza, extrémní povětrnostní jevy a škodlivé činitele geologického původu, nad nimiž nemají členské státy kontrolu a které ani podstatně neovlivňují, mohou v odvětví LULUCF vést k dočasným emisím skleníkových plynů nebo mohou způsobit reverzi předchozích pohlcení. Protože reverze může být způsobena rovněž rozhodnutími učiněnými v rámci obhospodařování, jako jsou rozhodnutí o těžbě nebo výsadbě stromů, mělo by toto rozhodnutí zajistit, aby byly člověkem vyvolané reverze pohlcení vždy přesně zaneseny do záznamů v odvětví LULUCF. Toto rozhodnutí by mělo členským státům dále poskytnout omezenou možnost vyloučit ze svých záznamů v odvětví LULUCF emise způsobené při zalesňování, opětovném zalesňování a obhospodařování lesů škodlivými činiteli, které jsou mimo jejich kontrolu, a to pomocí úrovní pozadí a rozpětí v souladu s rozhodnutím 2/CMP.7. Způsob, jakým členské státy uplatňují tato ustanovení, by však neměl vést k nepřiměřeně nízkému započítávání.
(19)
Pravidla podávání zpráv o emisích skleníkových plynů a podávání dalších informací, které se vztahují ke změně klimatu, včetně informací o odvětví LULUCF, spadají do působnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 525/2013 ze dne 21. května 2013 o mechanismu monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů a podávání dalších informací na úrovni členských států a Unie vztahujících se ke změně klimatu (6), a proto se toto rozhodnutí na ně nevztahuje. Členské státy by měly dodržovat uvedená pravidla pro monitorování a podávání zpráv, pokud jde o jejich povinnosti započítávání stanovené v tomto rozhodnutí.
(20)
Sestavování záznamů v odvětví LULUCF na ročním základě by způsobovalo, že by tyto záznamy byly nepřesné a nespolehlivé v důsledku meziročního kolísání emisí a pohlcování, časté potřeby přepočítat některé oznámené údaje a dlouhé doby potřebné k tomu, aby změněné postupy obhospodařování v zemědělství a lesnictví měly dopad na množství uhlíku uloženého ve vegetaci a půdě. Toto rozhodnutí by proto mělo stanovit započítávání na základě delšího období.
(21)
Členské státy by měly poskytnout informace o svých stávajících i budoucích opatřeních v rámci odvětví LULUCF, kterými se stanoví opatření vhodná na vnitrostátní úrovni, jimiž se omezí nebo sníží emise a zachová se nebo zvýší pohlcování v odvětví LULUCF. Uvedené informace by měly obsahovat jisté prvky vymezené tímto rozhodnutím. Na podporu osvědčených postupů a součinnosti s dalšími politikami a opatřeními souvisejícími s lesnictvím a zemědělstvím by měl být kromě toho v příloze tohoto rozhodnutí stanoven orientační seznam opatření, která mohou být do poskytovaných informací rovněž zahrnuta. Za účelem usnadnění výměny srovnatelných informací může Komise vydat pokyny.
(22)
Členské státy během přípravy či provádění svých opatření v rámci odvětví LULUCF případně mohou posoudit, zda neexistují příležitosti pro podporu investic do zemědělství.
(23)
Na Komisi by měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie s cílem aktualizovat definice uvedené v tomto rozhodnutí v souladu se změnami definic přijatými orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících; změnit přílohu I, doplnit nebo změnit období započítávání, aby bylo zajištěno, že tato období odpovídají příslušným obdobím přijatým orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících a že jsou v souladu s obdobími započítávání přijatými orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících, jež se uplatňují na závazky Unie týkající se snižování emisí v jiných odvětvích; změnit přílohu II v zájmu aktualizace referenčních úrovní v souladu s ustanoveními stanovenými v tomto rozhodnutí; pozměnit informace uvedené v příloze III v souladu se změnami definic přijatými orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících; změnit přílohu V v souladu se změnami definic přijatými orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících a pozměnit požadavky na informace týkající se pravidel započítávání v případě přírodních škodlivých činitelů stanovených v tomto rozhodnutí za účelem zohlednění změn aktů přijatých orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(24)
Jelikož cílů tohoto opatření, totiž stanovení pravidel započítávání použitelných na emise a pohlcení v důsledku činností v oblasti LULUCF a poskytování informací týkajících se činností LULUCF členskými státy, nemůže být uspokojivě dosaženo pouze na úrovni členských států vzhledem k jejich podstatě, a proto jich může být z důvodu rozsahu a účinků opatření lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. Unie by přitom měla zohlednit pravomoci členských států, pokud jde o politiku v oblasti lesnictví. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto rozhodnutí stanoví pravidla započítávání, která se použijí na emise a pohlcení skleníkových plynů v důsledku činností v odvětví využívání půdy, změn ve využívání půdy a lesnictví (dále jen „odvětví LULUCF“), a to jako první krok k případnému zařazení těchto činností do závazku Unie v oblasti snižování emisí. Nestanoví žádné povinnosti v oblasti započítávání či podávání zpráv pro soukromé subjekty. Stanoví povinnost pro členské státy poskytovat informace o svých opatřeních v rámci odvětví LULUCF k omezení nebo snížení emisí a k zachování nebo zvýšení pohlcování.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a)
„emisemi“ antropogenní emise skleníkových plynů do ovzduší ze zdrojů;
b)
„pohlcením“ antropogenní pohlcení skleníkových plynů z ovzduší pomocí propadů;
c)
„zalesňováním“ člověkem bezprostředně vyvolaná přeměna půdy, která nejméně po dobu 50 let nebyla lesem, na les, a to výsadbou, síjí nebo člověkem zajištěnou podporou zdrojů přirozené obnovy, v případě, že se přeměna uskutečnila po 31. prosinci 1989;
d)
„opětovným zalesňováním“ každá člověkem bezprostředně vyvolaná přeměna půdy, která není lesem, na les, a to výsadbou, síjí nebo člověkem zajištěnou podporou zdrojů přirozené obnovy, přičemž se jedná o půdu, jež byla lesem, avšak před 1. lednem 1990 lesem být přestala a byla znovu přeměněna na les v období po 31. prosinci 1989;
e)
„odlesňováním“ člověkem bezprostředně vyvolaná přeměna lesa na půdu, která není lesem, a to v případě, že se přeměna uskutečnila po 31. prosinci 1989;
f)
„obhospodařováním lesů“ každá činnost vyplývající ze systému postupů uplatnitelných na les, která ovlivňuje ekologické, hospodářské nebo sociální funkce lesa;
g)
„obhospodařováním orné půdy“ každá činnost vyplývající ze systému postupů uplatnitelných na půdu, na níž se pěstují zemědělské plodiny, a na půdu, která je vyňata z produkce nebo dočasně není používána pro rostlinnou výrobu;
h)
„obhospodařováním pastvin“ každá činnost vyplývající ze systému postupů uplatnitelných na půdu využívanou pro živočišnou výrobu a zaměřená na kontrolu nebo ovlivňování množství a druhu produkované vegetace a hospodářských zvířat;
i)
„obnovou vegetace“ každá člověkem bezprostředně vyvolaná činnost zaměřená na zvýšení zásoby uhlíku šířením vegetace v lokalitě, jejíž minimální plocha činí 0,05 hektaru, pokud tato činnost nepředstavuje zalesňování nebo opětovné zalesňování;
j)
„zásobou uhlíku“ objem uhlíku ukládaného v zásobníku uhlíku;
k)
„odvodňováním a zavodňováním mokřadů“ každá činnost vyplývající ze systému odvodňování nebo zavodňování půdy, jež byla odvodněna či zavodněna po 31. prosinci 1989, jejíž minimální plocha činí 1 hektar a na níž se nachází organická půda, pokud tato činnost nepředstavuje jednu z ostatních činností, pro něž se podle čl. 3 odst. 1, 2 a 3 vypracují a vedou záznamy, a pokud k odvodnění došlo v důsledku člověkem bezprostředně vyvolaného snížení hladiny podzemní vody a k zavodnění došlo částečnou nebo úplnou reverzí člověkem bezprostředně vyvolaného odvodnění;
l)
„zdrojem“ každý proces, činnost nebo mechanismus, při kterých se do atmosféry uvolňuje skleníkový plyn, aerosol či prekurzor skleníkového plynu;
m)
„propadem“ každý proces, činnost nebo mechanismus, při kterých se z atmosféry pohlcuje skleníkový plyn, aerosol či prekurzor skleníkového plynu;
n)
„zásobníkem uhlíku“ celek nebo část biogeochemického útvaru nebo systému na území členského státu, v němž se ukládá uhlík, jakýkoli prekurzor skleníkového plynu obsahující uhlík nebo jakýkoli skleníkový plyn obsahující uhlík;
o)
„prekurzorem skleníkového plynu“ chemická sloučenina, jež vstupuje do chemických reakcí, kterými vznikají skleníkové plyny uvedené v čl. 3 odst. 4;
p)
„výrobkem z vytěženého dřeva“ každý výrobek pocházející z těžby dřeva, který opustil místo, kde k těžbě dřeva dochází;
q)
„lesem“ území definované minimálními hodnotami pro velikost plochy, korunový zápoj stromů nebo odpovídající stupeň zakmenění porostu a pro potenciální výšku stromu v dospělosti na místě růstu, jak jsou pro každý členský stát stanoveny v příloze V. Les zahrnuje oblasti se stromy včetně skupin rostoucích semenáčů nebo výsadby, které dosud nedosáhly minimálních hodnot pro korunový zápoj stromů, odpovídajícího stupně zakmenění porostu nebo uvedené minimální výšky, jak je upřesněno v příloze V, včetně jakékoli plochy, která obvykle tvoří součást zalesněné oblasti, ale na které dočasně v důsledku zásahu člověka, například těžby, nebo z přírodních příčin žádné stromy nejsou, ale u níž se očekává návrat k lesnímu porostu;
r)
„korunovým zápojem“ ta poměrná část stanovené oblasti, která je pokryta vertikální projekcí ploch vymezených obvodem korun stromů, vyjádřená jako procentní podíl;
s)
„stupněm zakmenění porostu“ hustota osazení stojících a rostoucích stromů na půdě pokryté lesním porostem, měřená v souladu s metodikou stanovenou členským státem;
t)
„přírodními škodlivými činiteli“ všechny události nebo faktory jiného než antropogenního původu, jež způsobují značný objem emisí v lesích a nad jejichž výskytem v lesích nemá daný členský stát kontrolu, za předpokladu, že členský stát není objektivně schopen významně omezit vliv těchto událostí nebo faktorů na emise, a to ani poté, co k jejich výskytu došlo;
u)
„úrovní pozadí“ průměrné emise způsobené přírodními škodlivými činiteli v konkrétním období po odstranění krajních statistických hodnot, vypočítané podle čl. 9 odst. 2;
v)
„poločasem rozkladu“ počet let, jenž je zapotřebí k tomu, aby se množství uhlíku uloženého v kategorii výrobků z vytěženého dřeva snížilo na polovinu své původní hodnoty;
w)
„okamžitou oxidací“ metoda započítávání, která předpokládá, že k uvolnění celkového množství uhlíku uloženého ve výrobcích z vytěženého dřeva do atmosféry dochází v době těžby;
x)
„nahodilou těžbou“ každá těžební činnost spočívající v zajištění dřeva, které lze stále alespoň částečně využít, z oblastí zasažených působením přírodních škodlivých činitelů.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 12 za účelem změny definic uvedených v odstavci 1 tohoto článku s cílem zajistit soulad těchto definic s veškerými změnami příslušných definic přijatými orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 12 s cílem změnit přílohu V pro účely aktualizace hodnot v této příloze uvedených v souladu se změnami definic ohledně aspektů vymezených v příloze V přijatými orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících.
Článek 3
Povinnost vypracovat a vést záznamy v odvětví LULUCF
1. Pro každé období započítávání stanovené v příloze I členské státy vypracují a vedou záznamy, které přesně zachycují všechny emise a pohlcení v důsledku činností na jejich území, jež spadají do těchto kategorií:
a)
zalesňování;
b)
opětovné zalesňování;
c)
odlesňování;
d)
obhospodařování lesů.
2. Pro období započítávání, které začíná dnem 1. ledna 2021, a pro období následující členské státy vypracují a vedou roční záznamy, které přesně zachycují všechny emise a pohlcení v důsledku činností na jejich území, jež spadají do těchto kategorií činností:
a)
obhospodařování orné půdy;
b)
obhospodařování pastvin.
Pokud jde o roční záznamy emisí a pohlcení v důsledku obhospodařování orné půdy a obhospodařování pastvin, na období započítávání od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2020 se uplatní následující ustanovení:
a)
V letech 2016 až 2018 členské státy předloží do 15. března každého roku Komisi zprávu o uplatňovaných i vyvíjených systémech odhadů emisí a pohlcení v důsledku obhospodařování orné půdy a obhospodařování pastvin. Členské státy by ve zprávě měly vysvětlit soulad těchto systémů s metodikou IPCC a s požadavky UNFCCC na předkládání zpráv o emisích a pohlcování skleníkových plynů.
b)
V období do 1. ledna 2022 členské státy do 15. března každého roku vypracují a předloží Komisi počáteční, předběžné a nezávazné roční odhady emisí a pohlcení v důsledku obhospodařování orné půdy a obhospodařování pastvin, a to za případného využití metodiky IPCC. Členské státy by měly použít přinejmenším metodiku popsanou v příslušných pokynech IPCC jako úroveň 1. Členské státy se vybízejí, aby uvedené odhady použily pro vymezení klíčových kategorií a aby vypracovaly klíčové metodiky úrovně 2 a 3, specifické pro každou zemi pro stanovení spolehlivých a přesných odhadů emisí a pohlcení.
c)
Členské státy nejpozději dne 15. března 2022 předloží své konečné roční odhady pro započítávání týkající se obhospodařování orné půdy a obhospodařování pastvin.
d)
Členský stát může požádat o prodloužení lhůty stanovené v písmenu c), pokud konečné odhady pro započítávání týkající se obhospodařování orné půdy a obhospodařování pastvin nelze ve lhůtě stanovené v tomto odstavci řádně provést přinejmenším z jednoho z následujících důvodů:
i)
požadované započítání lze uskutečnit pouze ve fázích, jež lhůtu přesahují, a to z důvodů technické proveditelnosti,
ii)
završení započítání v dané lhůtě by bylo nepřiměřeně nákladné.
Členské státy, které si přejí využít odchylku, předloží Komisi odůvodněnou žádost do 15. ledna 2021.
Shledá-li Komise, že je žádost opodstatněná, povolí odchylku na období nepřesahující délku tří kalendářních let počínaje dnem 15. března 2022. V opačném případě žádost zamítne a své rozhodnutí odůvodní.
V nezbytných případech může Komise požádat, aby jí v konkrétně udané lhůtě přiměřené délky byly předloženy doplňující informace.
Odchylka se považuje za povolenou, pokud do šesti měsíců od obdržení původní žádosti členského státu nebo od obdržení vyžádaných doplňujících informací Komise nevznese námitky.
3. Pro každé období započítávání stanovené v příloze I mohou členské státy rovněž vypracovat a vést záznamy, které přesně zachycují emise a pohlcení v důsledku obnovy vegetace, odvodňování a zavodňování mokřadů.
4. Záznamy uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 se vztahují na emise a pohlcení těchto skleníkových plynů:
a)
oxid uhličitý (CO2);
b)
methan (CH4);
c)
oxid dusný (N2O).
5. Členské státy zahrnou do svých záznamů konkrétní činnost podle odstavce 1, 2 a 3, pokud jsou záznamy sestaveny a vedeny v souladu s tímto rozhodnutím, a to ode dne, kdy byla zahájena, nebo od 1. ledna 2013, podle toho, co nastane později.
Článek 4
Obecná pravidla započítávání
1. Členské státy ve svých záznamech uvedených v čl. 3 odst. 1, 2 a 3 označí emise kladným znaménkem (+) a pohlcení záporným znaménkem (-).
2. Členské státy vypracují a vedou své záznamy tak, aby byla zaručena přesnost, úplnost, konzistentnost, srovnatelnost a transparentnost příslušných informací použitých při odhadech emisí a pohlcení v souvislosti s činnostmi uvedenými v čl. 3 odst. 1, 2 a 3.
3. Emise a pohlcení v důsledku jakékoli činnosti, která spadá do více než jedné kategorie uvedené v čl. 3 odst. 1, 2 a 3, se započítají pouze do jedné kategorie, aby se zabránilo zdvojenému započítání.
4. Členské státy na základě transparentních a ověřitelných údajů určí území, na němž se činnost spadající do kategorie uvedené v čl. 3 odst. 1, 2 a 3 provádí. Členské státy zajistí, aby v záznamu příslušné kategorie bylo možné všechna tato území identifikovat.
5. Členské státy zahrnou do svých záznamů podle čl. 3 odst. 1, 2 a 3 všechny změny zásob uhlíku v těchto zásobnících uhlíku:
a)
nadzemní biomasa;
b)
podzemní biomasa;
c)
odpad;
d)
mrtvá dřevní hmota;
e)
organický uhlík v půdě;
f)
výrobky z vytěženého dřeva.
Členské státy však mohou rozhodnout, že do svých záznamů nezahrnou změny zásob uhlíku v případě zásobníků uhlíku uvedených v prvním pododstavci písm. a) až e), pokud zásobník uhlíku není zdrojem. Členské státy mají za to, že zásobník uhlíku není zdrojem, pouze prokazují-li to transparentní a ověřitelné údaje.
6. Členské státy uzavřou záznamy uvedené v čl. 3 odst. 1, 2 a 3 na konci každého období započítávání stanoveného v příloze I, s tím, že v těchto záznamech uvedou bilanci celkových čistých emisí a pohlcení v průběhu příslušného období započítávání.
7. Členské státy vedou úplné a přesné záznamy o všech údajích použitých ke splnění svých povinností podle tohoto rozhodnutí, a to alespoň po dobu platnosti tohoto rozhodnutí.
8. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 12, jimiž změní přílohu I s cílem vložit nebo změnit období započítávání, aby bylo zajištěno, že tato období započítávání odpovídají příslušným obdobím přijatým orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících a že jsou v souladu s obdobími započítávání přijatými orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících, jež se uplatňují na závazky Unie týkající se snižování emisí v jiných odvětvích.
Článek 5
Pravidla započítávání pro zalesňování, opětovné zalesňování a odlesňování
1. V záznamech týkajících se zalesňování a opětovného zalesňování členské státy zohlední emise a pohlcení pocházející pouze z činností probíhajících na půdě, na které nebyl lesní porost ke dni 31. prosince 1989. Členské státy mohou emise ze zalesňování a opětovného zalesňování zohlednit v jediném záznamu.
2. Členské státy ve svých záznamech zohlední čisté emise a pohlcení v důsledku činností zalesňování, opětovného zalesňování a odlesňování, a to jako celkové emise a pohlcení pro každý rok v příslušném období započítávání, na základě transparentních a ověřitelných údajů.
3. Členské státy vedou záznamy o emisích a pohlceních z půdy, jež byla v záznamech vykázána podle čl. 4 odst. 4 v rámci kategorie činnosti zalesňování, opětovného zalesňování nebo odlesňování, i pokud se tato činnost již na uvedené půdě neprovádí.
4. Při výpočtech týkajících se činností zalesňování, opětovného zalesňování a odlesňování určí každý členský stát plochu lesa za použití stejné jednotky prostorového posouzení podle přílohy V.
Článek 6
Pravidla započítávání pro obhospodařování lesů
1. Členské státy započítají emise a pohlcení z činnosti obhospodařování lesů, přičemž výpočet se provede odečtením hodnoty získané vynásobením počtu let v daném období započítávání jejich referenční úrovní uvedenou v příloze II od emisí a pohlcení v každém období započítávání uvedeném v příloze I.
2. Pokud je výsledek výpočtu uvedeného v odstavci 1 za období započítávání záporný, započítají členské státy v kategorii obhospodařování lesů celkové emise a pohlcení odpovídající maximálně 3,5 % emisí členského státu v jeho referenčním roce nebo referenčním období podle přílohy VI, které tento členský stát předložil UNFCCC v odpovídající zprávě přijaté podle příslušných rozhodnutí CMP o referenčním roce nebo referenčním období pro druhé kontrolní období v rámci Kjótského protokolu, a to kromě emisí a pohlcení z činností uvedených v čl. 3 odst. 1, 2 a 3, vynásobených počtem let v daném období započítávání.
3. Členské státy zajistí, aby metody výpočtu, které uplatňují na záznamy v případě činností souvisejících s obhospodařováním lesů, byly v souladu s dodatkem II rozhodnutí 2/CMP.6 a s metodami výpočtu použitými pro vymezení jejich referenčních úrovní uvedených v příloze II, a to přinejmenším s ohledem na tyto aspekty:
a)
zásobníky uhlíku a skleníkové plyny;
b)
obhospodařovaná plocha lesů;
c)
výrobky z vytěženého dřeva;
d)
přírodní škodlivé činitele.
4. Nejpozději rok před koncem každého období započítávání sdělí členské státy Komisi revidované referenční úrovně. Tyto referenční úrovně jsou shodné s referenčními úrovněmi stanovenými v aktech schválených orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu, a pokud takové akty nejsou k dispozici, referenční úrovně se vypočítají v souladu s postupem a metodikou, jež jsou vymezeny v příslušných rozhodnutích přijatých orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících.
5. Pokud se příslušná ustanovení rozhodnutí 2/CMP.6 nebo 2/CMP.7 změní, sdělí členské státy Komisi nejpozději šest měsíců po přijetí těchto změn revidované referenční úrovně, které tyto změny zohledňují.
6. Pokud členský stát získá lepší metodiku týkající se údajů používaných pro stanovení referenční úrovně podle přílohy II nebo zlepší-li se výrazně kvalita údajů, kterými členský stát disponuje, dotyčný členský stát provede patřičné technické opravy, jimiž bude do započítávání pro obhospodařování lesů dopad přepočtů zahrnut. Tyto technické opravy jsou shodné s jakýmikoli takovými opravami schválenými v rámci procesu přezkumu UNFCCC v souladu s rozhodnutím 2/CMP.7. Dotčený členský stát sdělí dané opravy Komisi nejpozději jako součást údajů předkládaných podle čl. 7 odst. 1 písm. d) zení č. 525/2013.
7. Pro účely odstavců 4, 5 a 6 uvedou členské státy výši ročních emisí v důsledku přírodních škodlivých činitelů, které byly do jejich revidovaných referenčních úrovní zahrnuty, a způsob, jakým tuto výši odhadly.
8. Komise kontroluje informace týkající se revidovaných referenčních úrovní podle odstavců 4 a 5 a technických oprav podle odstavce 6, aby byla zajištěna konzistentnost informací, jež členské státy zaslaly UNFCCC, a informací, jež členské státy předložily Komisi.
9. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 12 za účelem aktualizace referenčních úrovní v příloze II, pokud některý členský stát svou referenční úroveň změní podle odstavců 4 a 5, a poté, co to bylo schváleno prostřednictvím procesů UNFCCC.
10. Členské státy do svých záznamů pro obhospodařování lesů promítnou dopad jakékoli změny přílohy II pro celé příslušné období započítávání.
Článek 7
Pravidla započítávání pro výrobky z vytěženého dřeva
1. Každý členský stát ve svých záznamech podle čl. 3 odst. 1, 2 a 3 zohlední emise a pohlcení v důsledku změn v zásobníku výrobků z vytěženého dřeva, včetně emisí z výrobků z vytěženého dřeva, jež byly z jeho lesů pohlceny před 1. lednem 2013. Emise z výrobků z vytěženého dřeva, které již byly započteny podle Kjótského protokolu během období 2008-2012 na základě okamžité oxidace, se nezohlední.
2. Na základě výpočtů v souladu s funkcí rozkladu prvního řádu a s využitím výchozích hodnot poločasu rozkladu podle přílohy III členské státy ve svých záznamech podle čl. 3 odst. 1, 2 a 3 týkajících se výrobků z vytěženého dřeva zohlední emise a pohlcení plynoucí ze změn v zásobníku výrobků z vytěženého dřeva spadajících do následujících kategorií:
a)
papír;
b)
dřevěné desky;
c)
řezivo.
Tyto kategorie mohou členské státy doplnit informacemi o kůře, jsou-li dostupné údaje transparentní a ověřitelné. Členské státy mohou rovněž použít podkategorie kterékoli z uvedených kategorií, jež jsou specifické pro danou zemi. Členské státy mohou místo metodiky a výchozích hodnot poločasu rozkladu uvedených v příloze III použít metodiku a hodnoty poločasu rozkladu specifické pro jednotlivé země za předpokladu, že členský stát tuto metodiku a hodnoty stanoví na základě transparentních a ověřitelných údajů a že použité metody jsou přinejmenším stejně podrobné a přesné jako metody uvedené v příloze III.
V případě vyvážených výrobků z vytěženého dřeva se údaji specifickými pro danou zemi rozumějí hodnoty poločasu rozkladu specifické pro danou zemi a využití výrobků z vytěženého dřeva v dovážející zemi.
Na výrobky z vytěženého dřeva uvedené na trh v Unii členské státy nepoužijí hodnoty poločasu rozkladu specifické pro danou zemi, které se odchylují od hodnot, jež použil dovážející členský stát ve svých záznamech podle čl. 3 odst. 1, 2 a 3.
Výrobky z vytěženého dřeva získané v důsledku odlesňování se započítají na základě okamžité oxidace.
3. Pokud členské státy zanesou do svých záznamů podle čl. 3 odst. 1, 2 a 3 emise oxidu uhličitého (CO2) z výrobků z vytěženého dřeva na skládkách pevného odpadu, započtení se provede na základě okamžité oxidace.
4. Pokud členské státy zanesou do svých záznamů emise z výrobků z vytěženého dřeva, které byly vytěženy pro energetické účely, učiní tak rovněž na základě okamžité oxidace.
Výhradně pro informační účely mohou členské státy do předkládaných údajů zahrnout údaje o poměrném množství dřeva použitého pro energetické účely, jež bylo dovezeno ze zemí mimo Unii, a země původu tohoto dřeva.
5. Dovážející členský stát nezapočítá dovážené výrobky z vytěženého dřeva, a to bez ohledu na jejich původ. Členské státy tudíž do svých záznamů zanesou emise a pohlcení z výrobků z vytěženého dřeva pouze v případě, že tyto emise a pohlcení pocházejí z výrobků z vytěženého dřeva, které byly přemístěny z půdy zahrnuté do jejich záznamů podle čl. 3 odst. 1, 2 a 3.
6. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 12 s cílem revidovat informace vymezené v příloze III, aby byly zohledněny změny aktů přijatých orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících.
Článek 8
Pravidla započítávání pro obhospodařování orné půdy, obhospodařování pastvin, obnovu vegetace, odvodňování a zavodňování mokřadů
1. Ve svých záznamech týkajících se obhospodařování orné půdy a obhospodařování pastvin každý členský stát zohlední emise a pohlcení z příslušných činností, přičemž výpočet se provede odečtením hodnoty získané vynásobením počtu let v daném období započítávání emisemi a pohlcením plynoucími z daných činností v uvedeném členském státu v jeho referenčním roce podle přílohy VI od emisí a pohlcení v každém období započítávání uvedeném v příloze I.
2. Jestliže členský stát rozhodne, že vypracuje a povede záznamy pro obnovu vegetace nebo odvodňování a zavodňování mokřadů, použije metodu výpočtu uvedenou v odstavci 1.
Článek 9
Pravidla započítávání pro přírodní škodlivé činitele
1. Jsou-li splněny podmínky stanovené v odstavcích 2 a 5 tohoto článku, mohou členské státy z výpočtů, které se týkají jejich povinností započítávání podle čl. 3 odst. 1 písm. a), b) a d), vyloučit jiné než antropogenní emise skleníkových plynů ze zdrojů, které vznikly v důsledku přírodních škodlivých činitelů.
2. Pokud členské státy uplatňují odstavec 1 tohoto článku, vypočítají podle metodiky vymezené v příloze VII úroveň pozadí pro každou z činností uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. a), b) a d). Úroveň pozadí v čl. 3 odst. 1 písm. a) a b) je společná. Členské státy mohou alternativně uplatnit transparentní a srovnatelnou metodiku specifickou pro danou zemi, k čemuž použijí konzistentní a zpočátku úplnou časovou řadu údajů, a to i pro období 1990-2009.
3. Každoročně nebo na konci příslušného období započítávání mohou členské státy ze svých záznamů pro odvětví LULUCF vyloučit jiné než antropogenní emise skleníkových plynů ze zdrojů, jež překračují úroveň pozadí vypočítanou v souladu s odstavcem 2, pokud:
a)
emise v konkrétním roce období započítávání překračují úroveň pozadí s připočtením rozpětí. Je-li úroveň pozadí vypočtena v souladu s metodou stanovenou v příloze VII, rovná se rozpětí dvojnásobku směrodatné odchylky časové řady použité pro výpočet úrovně pozadí. Je-li úroveň pozadí vypočtena za použití metodiky specifické pro danou zemi, členské státy popíšou způsob stanovení rozpětí v případech, kdy je toto rozpětí zapotřebí. U každé použité metodiky je nutné se v průběhu období započítávání vyhnout očekávání čistých kreditů;
b)
jsou splněny požadavky na informace podle odstavce 5 a informace jsou členskými státy předány.
4. Každý členský stát, který v konkrétním roce období započítávání vyloučí jiné než antropogenní emise skleníkových plynů ze zdrojů, které vznikly v důsledku přírodních škodlivých činitelů:
a)
po zbytek období započítávání vyloučí ze započítávání všechna následná pohlcení pro půdy zasažené přírodními škodlivými činiteli a půdy, kde došlo k emisím podle odstavce 3;
b)
nevyloučí emise plynoucí z činností těžby a nahodilé těžby, které na dané půdě proběhly po výskytu přírodních škodlivých činitelů;
c)
nevyloučí emise plynoucí z řízeného vypalování, které na dané půdě proběhlo v příslušném konkrétním roce období započítávání;
d)
nevyloučí emise v případě půdy, jež byla podrobena odlesňování po výskytu přírodních škodlivých činitelů.
5. Členské státy mohou vyloučit jiné než antropogenní emise skleníkových plynů ze zdrojů, které vznikly v důsledku přírodních škodlivých činitelů, pouze v případě, že poskytnou transparentní informace prokazující:
a)
že jsou identifikovány veškeré půdní plochy zasažené přírodními škodlivými činiteli v příslušném konkrétním vykazovaném roce, včetně jejich geografické polohy, roku a druhů přírodních škodlivých činitelů;
b)
že po zbytek příslušného období započítávání na půdě, jež byla zasažena přírodními škodlivými činiteli a v jejímž případě byly emise ze započítávání vyloučeny, neproběhlo odlesňování;
c)
které ověřitelné metody a kritéria budou použity pro identifikaci odlesnění na takové půdě v nadcházejících letech období započítávání;
d)
pokud je to možné, která opatření členský stát podnikl s cílem řídit nebo kontrolovat dopad dotyčných přírodních škodlivých činitelů;
e)
pokud je to možné, která opatření členský stát podnikl v zájmu sanace půdy zasažené dotyčnými přírodními škodlivými činiteli.
6. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 12 za účelem revize požadavků na informace uvedených v odstavci 5 tohoto článku za účelem zohlednění revizí aktů přijatých orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu.
Článek 10
Informace o opatřeních v rámci odvětví LULUCF
1. Nejpozději 18 měsíců po začátku každého období započítávání uvedeného v příloze I členské státy vypracují a předají Komisi informace o svých stávajících i budoucích opatřeních v rámci odvětví LULUCF v zájmu omezení nebo snížení emisí a zachování nebo zvýšení pohlcování vzniklých v důsledku činností uvedených v čl. 3 odst. 1, 2 a 3 tohoto rozhodnutí, a to v samostatném dokumentu nebo jako jasně rozpoznatelnou součást svých vnitrostátních strategií nízkouhlíkového rozvoje, uvedených v článku 4 nařízení (EU) č. 525/2013, nebo jiných vnitrostátních strategií či plánů, jež s odvětvím LULUCF souvisejí. Členské státy zajistí, aby byla konzultována široká škála zúčastněných stran. Pokud členský stát tyto informace předloží jako součást svých strategií nízkouhlíkového rozvoje podle nařízení (EU) č. 525/2013, použije se příslušný harmonogram vymezený v uvedeném nařízení.
Informace o opatřeních v rámci odvětví LULUCF se vztahují na dobu trvání příslušného období započítávání uvedeného v příloze I.
2. Členské státy zahrnou do svých informací o opatřeních v rámci odvětví LULUCF přinejmenším následující informace, týkající se každé z činností uvedených v čl. 3 odst. 1, 2 a 3:
a)
popis minulých trendů emisí a pohlcování, pokud možno včetně historických trendů, lze-li je v dostatečné míře rekonstruovat;
b)
projekce emisí a pohlcování za období započítávání;
c)
analýzu potenciálu omezení nebo snížení emisí a zachování nebo zvýšení pohlcení;
d)
seznam nejvhodnějších opatření s ohledem na vnitrostátní podmínky, která členský stát plánuje nebo která mají být prováděna v zájmu čerpání potenciálu zmírňování změny klimatu, jenž byl eventuálně zjištěn analýzou podle písmene c); tento seznam případně, avšak nikoli výlučně, zahrnuje orientační opatření uvedená v příloze IV;
e)
stávající a připravované politiky k provádění opatření uvedených v písmenu d), včetně kvantitativního či kvalitativního popisu očekávaného účinku těchto opatření na emise a pohlcování, se zřetelem na další politiky a opatření, jež s odvětvím LULUCF souvisejí;
f)
orientační harmonogramy přijetí a provádění opatření uvedených v písmenu d).
3. V zájmu usnadnění výměny informací může Komise vydat pokyny a poskytnout členským státům technickou pomoc.
Komise může za konzultace s členskými státy vypracovat shrnutí svých zjištění týkajících se informací všech členských států o opatřeních v rámci odvětví LULUCF s cílem usnadnit mezi členskými státy výměnu poznatků a osvědčených postupů.
4. Do dne odpovídajícího polovině každého období započítávání a na konci každého období započítávání uvedeného v příloze I členské státy předloží Komisi zprávu, v níž popíšou pokrok v provádění svých opatření v rámci odvětví LULUCF.
Komise může na základě zpráv uvedených v prvním pododstavci vydat souhrnnou zprávu.
Informace o svých opatřeních v rámci odvětví LULUCF a zprávy uvedené v prvním pododstavci členské státy do tří měsíců od jejich předložení Komisi zpřístupní veřejnosti.
Článek 11
Přezkum
Pravidla započítávání stanovená v tomto rozhodnutí podrobí Komise přezkumu v souladu s příslušnými rozhodnutími přijatými orgány UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo v souladu s jinými právními předpisy Unie, nebo neexistují-li taková rozhodnutí, do 30. června 2017, přičemž případně předloží návrh Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 12
Výkon přenesené pravomoci
1. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 2 odst. 2, čl. 2 odst. 3, čl. 4 odst. 8, čl. 6 odst. 9, čl. 7 odst. 6 a čl. 9 odst. 6 se Komisi svěřuje na období osmi let ode dne 8. července 2013. Nejpozději devět měsíců před uplynutím tohoto osmiletého období předloží Komise zprávu o přenesení pravomoci. Přenesení pravomocí se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 2 odst. 2, čl. 2 odst. 3, čl. 4 odst. 8, čl. 6 odst. 9, čl. 7 odst. 6 a čl. 9 odst. 6 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 2 odst. 2, čl. 2 odst. 3, čl. 4 odst. 8, čl. 6 odst. 9, čl. 7 odst. 6 a čl. 9 odst. 6 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 13
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 14
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Ve Štrasburku dne 21. května 2013.
DECIZIANR. 529/2013/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
din 21 mai 2013
privind normele de contabilizare și planurile de acțiune referitoare la emisiile și absorbțiile de gaze cu efect de seră care rezultă din activități legate de exploatarea terenurilor, schimbarea destinației terenurilor și silvicultură
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 192 alineatul (1),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
după consultarea Comitetului Regiunilor,
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
întrucât:
(1)
Sectorul folosinței terenurilor, schimbării folosinței terenurilor și silviculturii (LULUCF) din Uniune reprezintă un absorbant net care elimină din atmosferă o cantitate de gaze cu efect de seră echivalentă cu un procent semnificativ din totalul emisiilor de gaze cu efect de seră din Uniune. Activitățile LULUCF determină emisii și absorbții antropice de gaze cu efect de seră, care reprezintă consecința variației cantității de carbon stocată în vegetație și în soluri, precum și emisii de gaze cu efect de seră, altele decât dioxidul de carbon. Utilizarea sustenabilă crescută a produselor lemnoase recoltate poate contribui în mod semnificativ la limitarea emisiilor și la intensificarea eliminării gazelor cu efect de seră din atmosferă. Emisiile și absorbțiile de gaze cu efect de seră din sectorul LULUCF nu sunt luate în calcul în vederea atingerii obiectivului Uniunii de reducere cu 20 % a emisiilor de gaze cu efect de seră până în 2020, în temeiul Deciziei nr. 406/2009/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind efortul statelor membre de a reduce emisiile de gaze cu efect de seră astfel încât să respecte angajamentele Comunității de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră până în 2020 (3) și al Directivei 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității (4), deși sunt luate parțial în considerare în vederea atingerii angajamentelor cuantificate ale Uniunii de limitare și de reducere a emisiilor, stabilite în temeiul articolului 3 alineatul (3) din Protocolul de la Kyoto (denumit în continuare „Protocolul de la Kyoto”) la Convenția-cadru a Organizației Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice („CCONUSC”), aprobat prin Decizia 2002/358/CE a Consiliului (5).
(2)
În contextul trecerii la o economie competitivă cu emisii scăzute de dioxid de carbon până în 2050, toate categoriile de folosință a terenurilor ar trebui luate în considerare într-o manieră globală, iar sectorul LULUCF ar trebui să fie abordat în cadrul politicilor climatice ale Uniunii.
(3)
În conformitate cu Decizia nr. 406/2009/CE, Comisia are obligația de a evalua modalitățile de includere a emisiilor și absorbțiilor de gaze cu efect de seră rezultate din activități legate de LULUCF în cadrul angajamentului Uniunii de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră, garantând totodată caracterul permanent și integritatea din punctul de vedere al mediului a contribuției sectorului LULUCF, precum și acuratețea monitorizării și a contabilizării emisiilor și absorbțiilor relevante. Prin urmare, prezenta decizie ar trebui, ca un prim pas, să stabilească norme de contabilizare aplicabile emisiilor și absorbțiilor de gaze cu efect de seră din sectorul LULUCF și, prin aceasta, să contribuie la dezvoltarea de politici în sensul includerii sectorului LULUCF în angajamentul Uniunii de reducere a emisiilor, după caz, ținând seama totodată de condițiile de mediu din diferitele regiuni ale Uniunii, inclusiv, printre altele, din țările cu suprafețe împădurite extinse. Pentru a se asigura între timp conservarea și ameliorarea stocurilor de carbon, prezenta decizie ar trebui, de asemenea, să prevadă transmiterea de informații de către statele membre privind acțiunile lor LULUCF, prin care se vizează limitarea sau reducerea emisiilor și menținerea sau intensificarea absorbțiilor din sectorul LULUCF.
(4)
Prezenta decizie ar trebui să stabilească obligațiile statelor membre în ceea ce privește punerea în aplicare a normelor de contabilizare respective și furnizarea de informații privind acțiunile lor LULUCF. Prezenta decizie nu ar trebui să stabilească obligații de contabilizare sau de raportare pentru părți private.
(5)
Decizia 16/CMP.1 a Conferinței părților care funcționează ca reuniune a părților la Protocolul de la Kyoto, adoptată de cea de a 11-a Conferință a părților la CCONUSC, reunită la Montreal în decembrie 2005, și Decizia 2/CMP.7 a Conferinței părților care funcționează ca reuniune a părților la Protocolul de la Kyoto, adoptată de cea de-a 17-a Conferință a părților la CCONUSC, reunită la Durban în decembrie 2011, stabilesc norme de contabilizare aplicabile în sectorul LULUCF începând cu cea de a doua perioadă de angajament în temeiul Protocolului de la Kyoto. Prezenta decizie ar trebui să fie în deplină concordanță cu deciziile respective, pentru a se asigura coerența între normele interne ale Uniunii și definițiile, procedurile, normele și orientările convenite în cadrul CCONUSC, pentru a evita dublarea raportării naționale. Prezenta decizie ar trebui, de asemenea, să reflecte particularitățile sectorului LULUCF din Uniune și obligațiile care decurg din faptul că Uniunea este parte distinctă la CCONUSC și la Protocolul de la Kyoto.
(6)
Normele contabile aplicabile sectorului LULUCF din Uniune nu ar trebui să genereze sarcini administrative suplimentare. Prin urmare, ar trebui să nu existe o obligație de a include în rapoartele depuse în conformitate cu normele respective informații care nu sunt solicitate în conformitate cu deciziile Conferinței părților la CCONUSC și ale reuniunii părților la Protocolul de la Kyoto.
(7)
Sectorul LULUCF poate contribui la atenuarea schimbărilor climatice în mai multe moduri, în special prin reducerea emisiilor și menținerea și îmbunătățirea absorbanților și a stocurilor de carbon. Pentru ca măsurile care vizează în special creșterea capacității de sechestrare a carbonului să fie eficace, sunt esențiale stabilitatea și adaptabilitatea pe termen lung a rezervoarelor de carbon.
(8)
Normele de contabilizare aplicabile în sectorul LULUCF ar trebui să reflecte eforturile depuse în agricultură și silvicultură pentru a consolida rolul schimbării folosinței terenurilor în reducerea emisiilor. Prezenta decizie ar trebui să prevadă norme de contabilizare aplicabile în mod obligatoriu activităților de împădurire, reîmpădurire, despădurire și gestionare a pădurilor, precum și activităților de gestionare a pajiștilor și a terenurilor cultivate, sub rezerva unor dispoziții specifice în vederea îmbunătățirii sistemelor de raportare și de contabilizare ale statelor membre în cursul primei perioade de contabilizare. De asemenea, prezenta decizie ar trebui să prevadă norme de contabilizare aplicabile în mod voluntar activităților de refacere a vegetației, de drenare a zonelor umede și de reumidificare. În acest scop, Comisia ar trebui să raționalizeze și să îmbunătățească rezultatele produse de bazele de date ale Uniunii (Eurostat-Lucas, SEE-Corine Land Cover etc.) care gestionează informațiile relevante, în scopul de a sprijini statele membre în îndeplinirea obligațiilor lor în materie de contabilizare, în special cu privire la gestionarea terenurilor cultivate și a pajiștilor și, după caz, la contabilizarea voluntară a activității de refacere a vegetației, precum și la drenarea zonelor umede și la activitățile de reumidificare.
(9)
Pentru a se asigura integritatea din punctul de vedere al mediului a normelor de contabilizare aplicabile sectorului LULUCF din Uniune, aceste norme ar trebui să se bazeze pe principiile de contabilizare stabilite în Decizia 2/CMP.7, Decizia 2/CMP.6 a Conferinței părților care funcționează ca reuniune a părților la Protocolul de la Kyoto adoptată de cea de a 16-a Conferință a părților la CCONUSC, reunită la Cancun în decembrie 2010, și Decizia 16/CMP.1. Statele membre ar trebui să își întocmească și să își mențină conturile asigurând acuratețea, caracterul complet, coerența, comparabilitatea și transparența informațiilor relevante utilizate la estimarea emisiilor și a absorbțiilor din sectorul LULUCF, în conformitate cu indicațiile prevăzute în Orientările relevante ale Grupului interguvernamental privind schimbările climatice (IPCC) pentru inventarele naționale ale gazelor cu efect de seră, inclusiv cu privire la metodologiile de contabilizare a emisiilor de gaze cu efect de seră, altele decât dioxidul de carbon adoptate în cadrul CCONUSC.
(10)
Normele de contabilizare bazate pe Deciziile 2/CMP.7 și 16/CMP.1 nu permit contabilizarea efectului de înlocuire al utilizării de produse lemnoase recoltate în scopuri energetice și materiale, deoarece aceasta ar duce la o dublă contabilizare. Cu toate acestea, utilizarea respectivă poate aduce o contribuție importantă la atenuarea schimbărilor climatice și, prin urmare, informațiile privind acțiunile LULUCF furnizate de statele membre pot include măsuri de înlocuire a materialelor care generează emisii intense de dioxid de carbon și a materiilor prime energetice cu biomasă. Aceasta ar crește coerența politicilor.
(11)
În scopul de a furniza o bază solidă pentru elaborarea de politici pe viitor și pentru optimizarea exploatării terenurilor în cadrul Uniunii, este nevoie să se realizeze investiții corespunzătoare. Pentru a se asigura că investițiile respective pot fi direcționate în funcție de priorități către categorii-cheie, ar trebui să se permită inițial statelor membre să excludă anumite rezervoare de carbon din contabilizare. Cu toate acestea, pe termen lung, ar trebui să se urmărească o trecere la o contabilizare mai cuprinzătoare a sectorului, incluzând toate terenurile, rezervoarele și gazele.
(12)
Normele de contabilizare ar trebui să asigure că conturile reflectă cu acuratețe variațiile emisiilor și absorbțiilor cauzate de activitatea umană. În acest sens, prezenta decizie ar trebui să prevadă utilizarea unor metodologii specifice în ceea ce privește diversele activități din cadrul sectorului LULUCF. Emisiile și absorbțiile legate de împădurire, reîmpădurire și despădurire constituie rezultatul schimbării direct de către om a folosinței terenurilor și ar trebui, prin urmare, să fie contabilizate în întregime. Emisiile și absorbțiile legate de gestionarea pajiștilor, gestionarea terenurilor cultivate, refacerea vegetației, drenarea zonelor umede și reumidificare sunt toate contabilizate prin aplicarea unui an de referință pentru calcularea variațiilor în emisii și absorbții. Cu toate acestea, emisiile și absorbțiile generate de gestionarea pădurilor depind de o serie de circumstanțe naturale, de structura pe categorii de vârstă, precum și de practicile de gestionare actuale și trecute. Utilizarea unui an de referință nu poate să reflecte factorii respectivi și impacturile ciclice care rezultă în urma acestora asupra emisiilor și absorbțiilor sau a variațiilor interanuale ale emisiilor și absorbțiilor. Normele de contabilizare relevante pentru calcularea variațiilor în emisii și absorbții ar trebui, în schimb, să prevadă utilizarea unor niveluri de referință pentru a exclude efectele caracteristicilor naturale și specifice fiecărei țări. Nivelurile de referință reprezintă estimări ale emisiilor sau absorbțiilor nete anuale rezultate din gestionarea pădurilor pe teritoriul unui stat membru pentru anii incluși în fiecare perioadă de contabilizare și ar trebui să fie stabilite în mod transparent, în conformitate cu Deciziile 2/CMP.6 și 2/CMP.7. Nivelurile de referință menționate în prezenta decizie ar trebui să fie identice cu cele aprobate prin intermediul proceselor CCONUSC. Dacă într-un stat membru devin disponibile îmbunătățiri ale metodologiilor sau ale datelor legate de stabilirea nivelului de referință, statul membru respectiv ar trebui să efectueze corecțiile tehnice corespunzătoare pentru a include impactul recalculărilor în contabilizarea cu privire la gestionarea pădurilor.
Normele de contabilizare ar trebui să prevadă o limită superioară aplicabilă absorbțiilor nete provenite din gestionarea pădurilor, care să poată fi contabilizată. În cazul unor evoluții în ceea ce privește normele de contabilizare cu privire la activitățile legate de păduri în contextul proceselor internaționale relevante, ar trebui să se aibă în vedere actualizarea în prezenta directivă a normelor de contabilizare cu privire la activitățile legate de păduri, în scopul de a asigura coerența cu evoluțiile respective.
(13)
Normele de contabilizare ar trebui să reflecte în mod corespunzător contribuția pozitivă a stocării gazelor cu efect de seră în lemn și în produsele din lemn și să contribuie la o utilizare mai largă a pădurilor ca resursă, într-un cadru de gestionare durabilă a pădurilor, precum și să crească utilizarea produselor din lemn.
(14)
În conformitate cu capitolul 4.1.1 din Ghidul de bune practici pentru exploatarea terenurilor, schimbarea folosinței terenurilor și silvicultură al IPCC, precizarea de către fiecare țară a lățimii minime pe care o aplică la definirea pădurilor și a unităților de teren supuse activităților de împădurire, reîmpădurire și despădurire în plus față de suprafața minimă de pădure reprezintă o bună practică. Ar trebui să se asigure coerența între definiția utilizată de fiecare stat membru în raportarea realizată în cadrul CCONUSC și al Protocolului de la Kyoto și prezenta decizie.
(15)
Normele de contabilizare ar trebui să garanteze că statele membre înregistrează cu acuratețe în conturi variațiile survenite în rezerva de produse lemnoase recoltate la momentul la care acestea se produc, pentru a furniza stimulente pentru utilizarea produselor lemnoase recoltate cu cicluri de viață îndelungate. Prin urmare, funcția de degradare de prim ordin aplicabilă emisiilor rezultate din produsele lemnoase recoltate ar trebui să corespundă ecuației 12.1 din Orientările privind inventarele naționale ale gazelor cu efect de seră din 2006 ale IPCC, iar perioadele de înjumătățire implicite relevante ar trebui să se bazeze pe tabelul 3a.1.3 din Ghidul de bune practici pentru exploatarea terenurilor, schimbarea folosinței terenurilor și silvicultură din 2003 al IPCC. Statele membre ar trebui să aibă posibilitatea de a utiliza în locul acestora metodologii și perioade de înjumătățire specifice fiecărei țări, cu condiția ca acestea să fie în conformitate cu orientările IPCC adoptate cel mai recent.
(16)
Deoarece fluctuațiile interanuale ale emisiilor și absorbțiilor de gaze cu efect de seră provenite din activități agricole sunt mult mai reduse decât cele legate de activitățile forestiere, statele membre ar trebui să înregistreze emisiile și absorbțiile de gaze cu efect de seră provenite din activitățile de gestionare a terenurilor cultivate și a pajiștilor în raport cu anul sau cu perioada de referință.
(17)
Drenarea zonelor umede și reumidificarea acoperă emisiile din turbăriile care stochează cantități foarte mari de carbon. Emisiile generate de degradarea și drenarea turbăriilor corespund unui procentaj de aproximativ 5 % din emisiile globale de gaze cu efect de seră și reprezintă între 3,5 și 4 % din emisiile Uniunii din 2010. Prin urmare, imediat ce orientări relevante ale IPCC sunt convenite la nivel internațional, Uniunea ar trebui să depună eforturi în vederea înregistrării de progrese cu privire la această chestiune la nivel internațional, în scopul de a ajunge la un acord în cadrul organismelor instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto în ceea ce privește obligația de a elabora și a menține conturi anuale ale emisiilor și absorbțiilor provenite din activități care intră în categoriile drenării zonelor umede și reumidificării, precum și în scopul de a include obligația respectivă în acordul global privind clima care urmează să fie încheiat până în 2015.
(18)
Perturbările naturale, cum sunt incendiile forestiere, infestările cu insecte și agenți patogeni, condițiile meteorologice extreme și perturbațiile geologice, care nu pot fi controlate și nu sunt influențate material de un stat membru, pot cauza, în mod temporar, emisii de gaze cu efect de seră în sectorul LULUCF sau pot provoca inversarea absorbțiilor anterioare. Deoarece inversarea poate fi cauzată și de deciziile de gestionare, cum ar fi deciziile privind recoltarea sau plantarea de arbori, prezenta decizie ar trebui să garanteze că inversarea absorbțiilor determinată de activitatea umană se reflectă întotdeauna cu acuratețe în conturile LULUCF. În plus, prezenta decizie ar trebui să ofere statelor membre o posibilitate limitată de a exclude din conturile lor LULUCF emisiile generate ca urmare a unor perturbări în împădurire, reîmpădurire și gestionarea pădurilor pe care nu le pot controla, prin utilizarea de niveluri de fond și de marje în conformitate cu Decizia 2/CMP.7. Cu toate acestea, modul în care statele membre aplică dispozițiile respective nu ar trebui să ducă la o contabilizare incompletă nejustificată.
(19)
Normele privind raportarea emisiilor de gaze cu efect de seră și a altor informații relevante pentru schimbările climatice, inclusiv a informațiilor privind sectorul LULUCF, intră în domeniul de aplicare a Regulamentului (UE) nr. 525/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind un mecanism de monitorizare și de raportare a emisiilor de gaze cu efect de seră, precum și de raportare, la nivel național și al Uniunii, a altor informații relevante pentru schimbările climatice (6) și, prin urmare, nu intră sub incidența prezentei decizii. Statele membre ar trebui să respecte normele de monitorizare și de raportare respective, în vederea obligațiilor lor de contabilizare stabilite în prezenta decizie.
(20)
Întocmirea anuală a conturilor LULUCF ar face ca aceste conturi să nu fie exacte și fiabile având în vedere fluctuațiile interanuale ale emisiilor și absorbțiilor, nevoia frecventă de a recalcula anumite date raportate, precum și timpul îndelungat care este necesar pentru ca practicile modificate de gestionare din agricultură și silvicultură să aibă efecte asupra cantității de carbon stocată în vegetație și în soluri. Prin urmare, prezenta decizie ar trebui să prevadă o contabilizare pe baza unei perioade mai lungi.
(21)
Statele membre ar trebui să furnizeze informații privind acțiunile lor LULUCF prezente și viitoare, stabilind măsuri corespunzătoare la nivel național care să vizeze limitarea sau reducerea emisiilor și menținerea sau intensificarea absorbțiilor din sectorul LULUCF. Aceste informații ar trebui să conțină anumite elemente, conform dispozițiilor din prezenta decizie. Mai mult, în vederea promovării celor mai bune practici și sinergii cu alte politici și măsuri legate de păduri și agricultură, în anexa la prezenta decizie ar trebui să se prezinte o listă indicativă de măsuri care pot fi, de asemenea, incluse în informațiile furnizate. Comisia poate furniza orientări în vederea facilitării schimbului de informații comparabile.
(22)
Atunci când își elaborează sau pun în aplicare acțiunile LULUCF, statele membre pot, după caz, să analizeze dacă există oportunități de promovare a investițiilor în agricultură.
(23)
Ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în vederea actualizării definițiilor prevăzute în prezenta Decizie în conformitate cu modificările aduse definițiilor adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto sau prin acorduri care rezultă din acestea sau care le succedă; în vederea modificării anexei I cu scopul de a adăuga sau modifica perioadele de contabilizare, astfel încât să se asigure că perioadele respective corespund perioadelor relevante adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto sau prin acorduri care rezultă din acestea sau care le succedă și că acestea sunt coerente cu perioadele de contabilizare adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto sau prin acorduri care rezultă din acestea sau care le succedă care sunt aplicabile angajamentelor Uniunii de reducere a emisiilor asumate în alte sectoare; în vederea modificării anexei II cu niveluri de referință actualizate, în conformitate cu dispozițiile prevăzute în prezenta decizie; în vederea revizuirii informațiilor menționate în anexa III în conformitate cu modificările aduse definițiilor adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto sau prin acorduri care rezultă din acestea sau care le succedă; în vederea modificării anexei V în conformitate cu modificările aduse definițiilor adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto sau prin acorduri care rezultă din acestea sau care le succedă; și în vederea revizuirii cerințelor referitoare la informații în ceea ce privește normele de contabilizare cu privire la perturbările naturale prevăzute în prezenta decizie, pentru a reflecta revizuirile actelor adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto. Este deosebit de important ca, în etapa pregătitoare, Comisia să desfășoare consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. Atunci când pregătește și elaborează acte delegate, Comisia ar trebui să asigure transmiterea simultană, la timp și în mod corespunzător a documentelor relevante către Parlamentul European și către Consiliu.
(24)
Deoarece obiectivele prezentei decizii, și anume stabilirea normelor de contabilizare aplicabile emisiilor și absorbțiilor care rezultă din activitățile LULUCF și transmiterea de informații de către statele membre cu privire la acțiunile LULUCF nu pot fi realizate în mod satisfăcător de statele membre și, în consecință, având în vedere amploarea și efectele acțiunii, pot fi realizate mai bine la nivelul Uniunii, aceasta poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. Atunci când face acest lucru, Uniunea ar trebui să respecte competențele statelor membre în ceea ce privește politica forestieră. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat la articolul respectiv, prezenta decizie nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestor obiective,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Obiectul și domeniul de aplicare
Prezenta decizie stabilește norme de contabilizare aplicabile emisiilor și absorbțiilor de gaze cu efect de seră care rezultă din activități legate de exploatarea terenurilor, de schimbarea folosinței terenurilor și de silvicultură („LULUCF”), ca prim pas în direcția includerii formale a activităților respective în angajamentul Uniunii cu privire la reducerea emisiilor, după caz. Prezenta decizie nu stabilește obligații de contabilizare sau de raportare pentru părți private. Prezenta decizie prevede obligația pentru statele membre de a transmite informații cu privire la acțiunile lor LULUCF care vizează limitarea sau reducerea emisiilor și menținerea sau intensificarea absorbțiilor.
Articolul 2
Definiții
(1) În sensul prezentei decizii, se aplică următoarele definiții:
(a)
„emisii” înseamnă emisiile antropice în atmosferă de gaze cu efect de seră de către surse;
(b)
„absorbții” înseamnă eliminările antropice de gaze cu efect de seră din atmosferă de către absorbanți;
(c)
„împădurire” înseamnă transformarea directă de către om a terenurilor pe care nu au fost păduri timp de cel puțin 50 de ani în păduri, prin plantare, însămânțare și/sau promovarea de către om a însămânțării naturale, în cazul în care transformarea a avut loc după 31 decembrie 1989;
(d)
„reîmpădurire” înseamnă orice transformare directă de către om a unor terenuri pe care nu sunt păduri în păduri, prin plantare, însămânțare și/sau promovarea de către om a însămânțării naturale, transformare limitată la terenuri care au fost păduri, dar care au încetat să fie păduri înainte de 1 ianuarie 1990 și care au fost reconvertite în păduri în perioada de după 31 decembrie 1989;
(e)
„despădurire” înseamnă transformarea directă de către om a pădurilor în terenuri pe care nu sunt păduri, în cazul în care transformarea a avut loc după 31 decembrie 1989;
(f)
„gestionarea pădurilor” înseamnă orice activitate care rezultă dintr-un sistem de practici aplicabil unei păduri, care influențează funcțiile ecologice, economice sau sociale ale pădurii;
(g)
„gestionarea terenurilor cultivate” înseamnă orice activitate care rezultă dintr-un sistem de practici aplicabile pe terenuri cultivate cu culturi agricole și pe terenuri retrase din circuitul agricol sau temporar neutilizate pentru producția agricolă vegetală;
(h)
„gestionarea pajiștilor” înseamnă orice activitate care rezultă dintr-un sistem de practici aplicabile pe terenuri utilizate pentru producția animală, destinată să controleze sau să influențeze cantitatea și tipul de vegetație, precum și produsele animaliere obținute;
(i)
„refacerea vegetației” înseamnă orice activitate antropică directă destinată să mărească stocul de carbon din orice sit cu o suprafață de minimum 0,05 hectare, prin proliferarea vegetației, în cazul în care activitatea respectivă nu constituie împădurire sau reîmpădurire;
(j)
„stoc de carbon” înseamnă masa de carbon stocată într-un rezervor de carbon;
(k)
„drenarea zonelor umede și reumidificarea” înseamnă orice activitate care rezultă dintr-un sistem de drenare și reumidificare a unor terenuri care au fost drenate și/sau reumidificate după 31 decembrie 1989, cu suprafața de minimum 1 hectar și care conțin sol organic, cu condiția ca activitatea respectivă să nu constituie nicio altă activitate pentru care se întocmesc și se mențin conturi în conformitate cu articolul 3 alineatele (1), (2) și (3), și unde drenajul înseamnă reducerea directă de către om a pânzei freatice din sol, iar reumidificarea înseamnă inversarea parțială sau totală, realizată direct de către om, a procesului de drenare;
(l)
„sursă” înseamnă orice proces, activitate sau mecanism care degajă în atmosferă un gaz cu efect de seră, un aerosol sau un precursor al unui gaz cu efect de seră;
(m)
„absorbant” înseamnă orice proces, activitate sau mecanism care elimină din atmosferă un gaz cu efect de seră, un aerosol sau un precursor al unui gaz cu efect de seră;
(n)
„rezervor de carbon” înseamnă un element sau un sistem biogeochimic integral sau parțial de pe teritoriul unui stat membru, în care este stocat carbon, orice precursor al unui gaz cu efect de seră care conține carbon sau orice gaz cu efect de seră care conține carbon;
(o)
„precursor al unui gaz cu efect de seră” înseamnă un compus chimic care participă la reacțiile chimice din care rezultă oricare dintre gazele cu efect de seră menționate la articolul 3 alineatul (4);
(p)
„produse lemnoase recoltate” înseamnă orice produs rezultat din recoltarea lemnului, care a părăsit un loc în care se recoltează lemnul;
(q)
„pădure” înseamnă o suprafață de teren definită prin valorile minime pentru dimensiunea suprafeței, proiecția coroanelor arborilor sau un nivel echivalent al densității și înălțimea potențială a arborilor la maturitate la locul de creștere a arborilor, astfel cum se precizează în anexa V pentru fiecare stat membru. Aceasta include zone cu arbori, inclusiv grupuri de arbori naturali tineri aflați în creștere, sau plantații care nu au atins încă valorile minime ale proiecției coroanei arborilor sau un nivel echivalent al densității sau înălțimea minimă a arborilor astfel cum este precizată în anexa V, inclusiv orice suprafață care, în mod normal, face parte din suprafața împădurită, dar care este temporar lipsită de arbori ca urmare a intervenției umane, precum recoltarea, sau ca urmare a unor cauze naturale, dar care are toate șansele să redevină pădure;
(r)
„proiecția coroanelor” înseamnă proporția dintr-o suprafață fixă care este acoperită de proiecția verticală a perimetrului coroanelor arborilor, exprimată ca procent;
(s)
„densitate de acoperire” înseamnă densitatea arborilor maturi și a celor aflați în creștere pe o suprafață acoperită cu pădure, măsurată în conformitate cu o metodologie stabilită de statul membru în cauză;
(t)
„perturbări naturale” înseamnă orice evenimente sau circumstanțe neantropice, care generează emisii semnificative în păduri și a căror apariție nu poate fi controlată de statul membru în cauză, cu condiția ca statul membru respectiv să fie în incapacitatea obiectivă de a limita semnificativ efectul asupra emisiilor al evenimentelor sau circumstanțelor respective, chiar și după apariția acestora;
(u)
„nivel de fond ” înseamnă emisiile medii produse de perturbări naturale într-un interval de timp dat, excluzând valorile statistice excepționale, calculate în conformitate cu articolul 9 alineatul (2);
(v)
„perioadă de înjumătățire” înseamnă numărul de ani necesari pentru reducerea la jumătate din valoarea sa inițială a cantității de carbon stocate într-o categorie de produse lemnoase recoltate;
(w)
„metoda oxidării instantanee ” înseamnă o metodă de contabilizare care pornește de la ipoteza că eliberarea în atmosferă a întregii cantități de carbon stocate în produsele lemnoase recoltate se produce în momentul recoltării;
(x)
„exploatare forestieră de recuperare” înseamnă orice activitate de recoltare care constă în recuperarea lemnului, care poate fi încă utilizat, cel puțin parțial, de pe terenuri afectate de perturbări naturale.
(2) Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 12 în vederea modificării definițiilor de la alineatul (1) din prezentul articol, pentru a asigura coerența între definițiile respective și orice modificări aduse definițiilor adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto sau prin acorduri care rezultă din acestea sau care le succedă.
(3) Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 12 în vederea modificării anexei V, pentru a actualiza valorile enumerate în anexa respectivă în conformitate cu modificările definițiilor legate de aspectele specificate în anexa V adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto, sau prin acorduri care rezultă din acestea sau care le succedă.
Articolul 3
Obligația de a întocmi și de a menține conturi LULUCF
(1) Pentru fiecare perioadă de contabilizare precizată în anexa I, statele membre întocmesc și mențin conturi care să reflecte cu acuratețe toate emisiile și absorbțiile rezultate din activitățile desfășurate pe teritoriul lor, care se încadrează în următoarele categorii:
(a)
împădurire;
(b)
reîmpădurire;
(c)
despădurire;
(d)
gestionarea pădurilor.
(2) Pentru perioada de contabilizare care începe la 1 ianuarie 2021, precum și ulterior, statele membre întocmesc și mențin conturi anuale care să reflecte cu acuratețe toate emisiile și absorbțiile rezultate din activitățile desfășurate pe teritoriul lor, care se încadrează în următoarele categorii de activitate:
(a)
gestionarea terenurilor cultivate;
(b)
gestionarea pajiștilor.
În ceea ce privește conturile anuale cu privire la emisii și absorbții generate de gestionarea terenurilor cultivate și a pajiștilor, pentru perioada de contabilizare 1 ianuarie 2013-31 decembrie 2020, se aplică următoarele dispoziții:
(a)
între 2016 și 2018, statele membre raportează Comisiei până la data de 15 martie a fiecărui an cu privire la sistemele instituite și în curs de elaborare în vederea estimării emisiilor și absorbțiilor generate de gestionarea terenurilor agricole și a pajiștilor. Statele membre ar trebui să raporteze cu privire la modul în care sistemele respective se conformează metodologiilor IPCC și cerințelor în materie de raportare ale CCONUSC cu privire la emisiile și absorbțiile de gaze cu efect de seră;
(b)
până la 1 ianuarie 2022, statele membre furnizează și transmit Comisiei, până la data de 15 martie a fiecărui an, estimări anuale inițiale, preliminare și fără caracter obligatoriu ale emisiilor și absorbțiilor generate de gestionarea terenurilor cultivate și a pajiștilor, utilizând, după caz, metodologiile IPCC. Statele membre ar trebui să utilizeze cel puțin metodologia desemnată ca nivel 1, astfel cum se precizează în orientările relevante ale IPCC. Statele membre sunt încurajate să utilizeze estimările respective pentru a identifica categorii-cheie și pentru a elabora metodologii-cheie de nivel 2 și nivel 3 specifice fiecărei țări, în vederea estimării fiabile și exacte a emisiilor și absorbțiilor;
(c)
statele membre transmit, cel târziu până la 15 martie 2022, estimările lor anuale finale pentru contabilizarea cu privire la gestionarea terenurilor cultivate și a pajiștilor;
(d)
un stat membru poate solicita o derogare pentru a amâna termenul menționat la litera (c), în cazul în care determinarea estimărilor finale pentru contabilizarea cu privire la gestionarea terenurilor cultivate și a pajiștilor nu poate fi realizată în mod rezonabil respectând calendarul stabilit la prezentul alineat pentru cel puțin unul dintre următoarele motive:
(i)
contabilizarea impusă poate fi realizată numai în etape care depășesc calendarul stabilit, din motive de fezabilitate tehnică;
(ii)
finalizarea contabilizării cu respectarea calendarului ar determina costuri disproporționate.
Statul membru care dorește să beneficieze de derogare transmite Comisiei o cerere motivată până la 15 ianuarie 2021.
În cazul în care Comisia consideră că o cerere este întemeiată, aceasta acordă derogarea pentru o perioadă maximă de trei ani calendaristici de la data de 15 martie 2022. În caz contrar Comisia respinge cererea, explicând motivele care au stat la baza deciziei sale.
Dacă este cazul, Comisia poate solicita transmiterea de informații suplimentare într-un termen rezonabil care este precizat.
O cerere de derogare este considerată aprobată în cazul în care Comisia nu a ridicat obiecții în termen de șase luni de la primirea cererii inițiale a statului membru sau a informațiilor suplimentare solicitate.
(3) Pentru fiecare perioadă de contabilizare precizată în anexa I, statele membre pot, de asemenea, să întocmească și să mențină conturi care să reflecte cu acuratețe emisiile și absorbțiile rezultate din refacerea vegetației, din drenarea zonelor umede și din reumidificare.
(4) Conturile menționate la alineatele (1), (2) și (3) acoperă emisiile și absorbțiile următoarelor gaze cu efect de seră:
(a)
dioxid de carbon (CO2);
(b)
metan (CH4);
(c)
protoxid de azot (N2O).
(5) Statele membre includ în conturile lor o anumită activitate dintre cele menționate la alineatele (1), (2) și (3) în cazul în care conturile au fost întocmite și menținute în conformitate cu prezenta decizie, încă de la începutul activității sau de la 1 ianuarie 2013, dacă această dată este ulterioară.
Articolul 4
Norme generale de contabilizare
(1) În conturile lor menționate la articolul 3 alineatele (1), (2) și (3), statele membre indică emisiile prin semnul plus (+), iar absorbțiile prin semnul minus (-).
(2) La întocmirea și menținerea conturilor lor, statele membre asigură acuratețea, caracterul complet, coerența, comparabilitatea și transparența informațiilor relevante atunci când estimează emisiile și absorbțiile legate de activitățile menționate la articolul 3 alineatele (1), (2) și (3).
(3) Emisiile și absorbțiile rezultate din oricare dintre activitățile încadrate în mai mult de o categorie dintre cele menționate la articolul 3 alineatele (1), (2) și (3) se contabilizează doar la o singură categorie, pentru a evita dubla contabilizare.
(4) Pe baza unor date transparente și verificabile, statele membre stabilesc suprafețele de teren pe care se desfășoară o activitate care se încadrează la una dintre categoriile menționate la articolul 3 alineatele (1), (2) și (3). Statele membre se asigură că toate aceste suprafețe de teren pot fi identificate în contul aferent categoriei respective.
(5) Statele membre includ în conturile lor menționate la articolul 3 alineatele (1), (2) și (3) orice variație a stocului de carbon din următoarele rezervoare de carbon:
(a)
biomasa de suprafață;
(b)
biomasa subterană;
(c)
litieră;
(d)
lemn mort;
(e)
carbon organic din sol;
(f)
produse lemnoase recoltate.
Cu toate acestea, statele membre pot alege să nu includă în conturile lor variațiile stocurilor de carbon din rezervoarele de carbon enumerate la primul paragraf literele (a)-(e) în cazul în care rezervorul de carbon nu este o sursă. Statele membre consideră că un rezervor de carbon nu este o sursă exclusiv în cazul în care acest lucru este demonstrat pe baza unor date transparente și verificabile.
(6) Statele membre își încheie conturile menționate la articolul 3 alineatele (1), (2) și (3) la sfârșitul fiecărei perioade de contabilizare menționate în anexa I, prin specificarea în aceste conturi a soldului emisiilor și absorbțiilor totale nete din cursul perioadei de contabilizare relevante.
(7) Statele membre țin o evidență completă și exactă a tuturor datelor utilizate în scopul respectării obligațiilor care le revin în temeiul prezentei decizii cel puțin atâta timp cât prezenta decizie este în vigoare.
(8) Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 12, în vederea modificării anexei I cu scopul de a adăuga sau modifica perioade de contabilizare, astfel încât să se asigure că acestea corespund perioadelor relevante adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto sau prin acordurile care rezultă din acestea sau care le succedă și că acestea sunt coerente cu perioadele de contabilizare adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto sau prin acorduri care rezultă din acestea sau care le succedă care sunt aplicabile angajamentelor Uniunii de reducere a emisiilor asumate în alte sectoare.
Articolul 5
Norme de contabilizare privind împădurirea, reîmpădurirea și despădurirea
(1) În conturile privind împădurirea și reîmpădurirea, statele membre reflectă emisiile și absorbțiile rezultate exclusiv din activități de acest tip care au loc pe terenurile care nu erau forestiere la 31 decembrie 1989. Statele membre pot reflecta emisiile provenite din împăduriri și reîmpăduriri într-un singur cont.
(2) Statele membre reflectă în conturile lor emisiile și absorbțiile nete rezultate din activități de împădurire, reîmpădurire și despădurire prin totalizarea emisiilor și a absorbțiilor pentru fiecare dintre anii din fiecare perioadă de contabilizare relevantă, pe baza unor date transparente și verificabile.
(3) Statele membre mențin conturi cu privire la emisiile și absorbțiile de pe terenurile care au fost identificate în conturi în temeiul articolului 4 alineatul (4) în categoria de activitate de împădurire, reîmpădurire sau despădurire, chiar și în cazul în care astfel de activități nu se mai desfășoară pe terenurile respective.
(4) Fiecare stat membru determină suprafața împădurită utilizând aceeași unitate spațială de evaluare ca cea specificată în anexa V în calculele pentru activitățile de împădurire, reîmpădurire și despădurire.
Articolul 6
Norme de contabilizare privind gestionarea pădurilor
(1) Statele membre contabilizează emisiile și absorbțiile rezultate din activități de gestionare a pădurilor, calculate pe baza emisiilor și absorbțiilor din fiecare perioadă de contabilizare menționată în anexa I, din care se scade valoarea obținută prin înmulțirea numărului de ani din respectiva perioadă de contabilizare cu nivelul de referință aferent, menționat în anexa II.
(2) Dacă rezultatul calculului menționat la alineatul (1) pentru o anumită perioadă de contabilizare este negativ, statele membre includ în conturile lor privind gestionarea pădurilor o sumă a emisiilor și absorbțiilor care să nu fie mai mare decât echivalentul a 3,5 % din emisiile produse în statul membru respectiv în anul sau perioada de referință specificate în anexa VI, în conformitate cu raportul prezentat CCONUSC de statul membru respectiv și adoptat în temeiul deciziilor CMP relevante cu privire la anul sau perioada de referință pentru cea de a doua perioadă de angajament în temeiul Protocolului de la Kyoto, cu excepția emisiilor și a absorbțiilor rezultate din activitățile menționate la articolul 3 alineatele (1), (2) și (3), înmulțită cu numărul de ani din respectiva perioadă de contabilizare.
(3) Statele membre se asigură că metodele de calcul pe care le aplică în privința conturilor lor privind activitățile de gestionare a pădurilor sunt în conformitate cu apendicele II la Decizia 2/CMP.6 și sunt compatibile cu metodele de calcul aplicate pentru calcularea nivelurilor lor de referință menționate în anexa II cel puțin cu privire la următoarele aspecte:
(a)
rezervoarele de carbon și gazele cu efect de seră;
(b)
suprafața care face obiectul gestionării pădurilor;
(c)
produsele lemnoase recoltate;
(d)
perturbările naturale.
(4) Nu mai târziu de un an înainte de sfârșitul fiecărei perioade de contabilizare, statele membre comunică Comisiei nivelurile de referință revizuite. Nivelurile de referință respective sunt identice celor stabilite prin acte aprobate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto sau, în absența unor astfel de acte, se calculează în conformitate cu procesul și metodologiile stabilite în deciziile relevante adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto sau prin acorduri care rezultă din acestea sau care le succedă.
(5) Dacă dispozițiile relevante din Deciziile 2/CMP.6 sau 2/CMP.7 se modifică, în termen de cel mult șase luni de la adoptarea modificărilor, statele membre comunică Comisiei niveluri de referință revizuite care să reflecte modificările respective.
(6) Dacă într-un stat membru devin disponibile metodologii îmbunătățite legate de datele utilizate pentru stabilirea nivelului de referință specificat în anexa II sau dacă există îmbunătățiri semnificative ale calității datelor aflate la dispoziția unui stat membru, statul membru în cauză efectuează corecțiile tehnice corespunzătoare pentru a include impactul recalculărilor în contabilizarea gestionării forestiere. Respectivele corecții tehnice sunt identice cu orice corecții de acest tip aprobate în cadrul procesului de revizuire al CCONUSC, în conformitate cu Decizia 2/CMP.7. Statul membru în cauză comunică aceste corecții Comisiei cel târziu în cadrul transmisiei sale în temeiul articolului 7 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (UE) nr. 525/2013.
(7) În scopul aplicării alineatelor (4), (5) și (6), statele membre precizează cantitatea de emisii anuale rezultate din perturbări naturale care au fost incluse în nivelurile lor de referință revizuite, precum și modul în care au estimat cantitatea respectivă.
(8) Comisia verifică informațiile privind nivelurile de referință revizuite menționate la alineatele (4) și (5) și corecțiile tehnice menționate la alineatul (6), în vederea asigurării coerenței dintre informațiile trimise CCONUSC și cele comunicate Comisiei de către statele membre.
(9) Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 12 în vederea actualizării nivelurilor de referință din anexa II atunci când un stat membru își modifică nivelul de referință în temeiul alineatelor (4) și (5) și acesta este aprobat prin procesele CCONUSC.
(10) Statele membre reflectă în conturile lor privind gestionarea pădurilor impactul oricărei modificări aduse anexei II în ceea ce privește întreaga perioadă de contabilizare relevantă.
Articolul 7
Norme de contabilizare privind produsele lemnoase recoltate
(1) Fiecare stat membru reflectă în conturile sale create în temeiul articolului 3 alineatele (1), (2) și (3) emisiile și absorbțiile generate de variații în rezervorul de produse lemnoase recoltate, inclusiv emisiile din produse lemnoase recoltate eliminate din pădurile sale înainte de 1 ianuarie 2013. Se exclud emisiile care provin din produse lemnoase recoltate deja contabilizate în conformitate cu Protocolul de la Kyoto în perioada 2008-2012 pe baza oxidării instantanee.
(2) În conturile create în temeiul articolului 3 alineatele (1), (2) și (3) referitoare la produsele lemnoase recoltate, statele membre reflectă emisiile și absorbțiile rezultate din variații în rezervorul de produse lemnoase recoltate care intră în următoarele categorii, utilizând funcția de degradare de prim ordin și perioadele de înjumătățire implicite specificate în anexa III:
(a)
hârtie;
(b)
panouri din lemn;
(c)
cherestea.
Statele membre pot completa categoriile menționate cu informații privind scoarța de arborearborilor, cu condiția ca datele disponibile să fie transparente și verificabile. Statele membre pot, de asemenea, să utilizeze subcategorii specifice fiecărei țări pentru oricare dintre categoriile menționate. Statele membre pot utiliza, în locul metodologiilor și al valorilor implicite de la jumătatea vieții specificate în anexa III, metodologii și perioade de înjumătățire specifice fiecărei țări, cu condiția ca aceste metodologii și valori să fie stabilite pe baza unor date transparente și verificabile și ca metodele utilizate să fie cel puțin la fel de detaliate și de exacte ca cele specificate în anexa III.
Pentru produsele lemnoase recoltate exportate, datele specifice fiecărei țări se referă la perioade de înjumătățire specifice fiecărei țări și la utilizarea produselor lemnoase recoltate în țara importatoare.
Statele membre nu utilizează perioadele de înjumătățire specifice fiecărei țări pentru produsele lemnoase recoltate introduse pe piața Uniunii, care deviază de la cele utilizate de statele membre importatoare în conturile lor în conformitate cu articolul 3 alineatele (1), (2) și (3).
Produsele lemnoase recoltate obținute din despădurire se contabilizează pe baza oxidării instantanee.
(3) În cazul în care statele membre reflectă în conturile lor, în temeiul articolului 3 alineatele (1), (2) și (3), emisiile de dioxid de carbon (CO2) generate de produsele lemnoase recoltate din depozitele de deșeuri solide, contabilizarea se face pe baza oxidării instantanee.
(4) În cazul în care statele membre reflectă în conturile lor emisiile generate de produsele lemnoase recoltate care au fost recoltate în scopuri energetice, ele trebuie să facă acest lucru tot pe baza oxidării instantanee.
În scopuri exclusiv de informare, statele membre pot furniza printre datele transmise date cu privire la proporția de lemn utilizat în scopuri energetice care a fost importat din afara Uniunii, precum și țările de origine pentru lemnul respectiv.
(5) Produsele lemnoase recoltate importate, indiferent de originea lor, nu se contabilizează de statul membru importator. Statele membre reflectă în conturile lor emisiile și absorbțiile generate de produsele lemnoase recoltate numai în cazul în care emisiile și absorbțiile respective rezultă din produse lemnoase recoltate eliminate de pe terenurile incluse în conturile lor în temeiul articolului 3 alineatele (1), (2) și (3).
(6) Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 12 în vederea revizuirii informațiilor menționate în anexa III pentru a reflecta modificările adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto sau prin acorduri care rezultă din acestea sau care le succedă.
Articolul 8
Norme de contabilizare privind gestionarea terenurilor cultivate, gestionarea pajiștilor, refacerea vegetației, drenarea zonelor umede și reumidificare
(1) În conturile privind gestionarea terenurilor cultivate și a pajiștilor, fiecare stat membru reflectă emisiile și absorbțiile rezultate din activitățile menționate, calculate prin totalizarea emisiilor și a absorbțiilor din fiecare perioadă de contabilizare menționată în anexa I, din care se scade valoarea obținută prin înmulțirea numărului de ani din respectiva perioadă de contabilizare cu emisiile și absorbțiile acelui stat membru rezultate din activitățile respective în anul său de referință menționat în anexa VI.
(2) Dacă un stat membru alege să întocmească și să mențină conturi privind refacerea vegetației și/sau drenarea zonelor umede și reumidificarea, acesta trebuie să aplice metoda de calcul prevăzută la alineatul (1).
Articolul 9
Norme de contabilizare privind perturbările naturale
(1) În cazul în care sunt îndeplinite condițiile stabilite la alineatele (2) și (5) de la prezentul articol, statele membre pot exclude din calculele relevante pentru îndeplinirea obligațiilor de contabilizare care le revin în temeiul articolului 3 alineatul (1) literele (a), (b) și (d) emisiile neantropice de gaze cu efect de seră provenite din surse generate de perturbări naturale.
(2) În cazul în care statele membre aplică alineatul (1) de la prezentul articol, acestea calculează în conformitate cu metodologia specificată în anexa VII un nivel de fond pentru fiecare dintre activitățile menționate la articolul 3 alineatul (1) literele (a), (b) și (d). Articolul 3 alineatul (1) literele (a) și (b) trebuie să aibă un nivel de fond comun. Statele membre pot, de asemenea, să utilizeze propria lor metodologie, care să fie transparentă și comparabilă și să folosească serii cronologice coerente și inițial complete de date, inclusiv pentru perioada 1990-2009.
(3) Statele membre pot exclude din conturile lor LULUCF, fie anual, fie la sfârșitul perioadei de contabilizare respective, emisiile neantropice de gaze cu efect de seră generate din surse care depășesc nivelul de fond calculat în conformitate cu alineatul (2) atunci când:
(a)
emisiile depășesc nivelul de fond plus o marjă într-un anumit an din perioada de contabilizare. Dacă nivelul de fond se calculează în conformitate cu metoda menționată în anexa VII, marja respectivă este egală cu de două ori deviația standard a seriei cronologice utilizate pentru calcularea nivelului de fond. Dacă nivelul de fond se calculează prin intermediul unei metodologii specifice unei țări, statele membre descriu metoda prin care s-a stabilit marja, în cazul în care este nevoie de o marjă. Toate metodologiile utilizate evită anticiparea de credite nete pe durata perioadei de contabilizare;
(b)
statele membre îndeplinesc cerințele referitoare la informații de la alineatul (5) și raportează cu privire la acestea.
(4) Fiecare stat membru care exclude emisiile neantropice de gaze cu efect de seră provenite din surse generate de perturbări naturale într-un anumit an din perioada de contabilizare:
(a)
exclude din contabilizare, pentru restul perioadei de contabilizare, toate absorbțiile ulterioare de pe terenuri afectate de perturbări naturale și pe care s-au înregistrat emisiile menționate la alineatul (3);
(b)
nu exclude emisiile rezultate din activități de recoltare și de exploatare forestieră de recuperare care s-au desfășurat pe terenurile respective după ce au avut loc perturbările naturale;
(c)
nu exclude emisiile rezultate din incendierile programate care s-au desfășurat pe terenurile respective în anul respectiv al perioadei de contabilizare;
(d)
nu exclude emisiile de pe terenuri care au fost supuse despăduririi după ce au avut loc perturbări naturale.
(5) Statele membre pot exclude emisiile neantropice de gaze cu efect de seră provenite din surse generate de perturbări naturale doar dacă furnizează informații transparente prin care demonstrează:
(a)
că toate suprafețele de teren afectate de perturbări naturale în anul respectiv de raportare au fost identificate, incluzând poziția lor geografică, anul și tipurile de perturbări naturale;
(b)
că, până la finalul perioadei de contabilizare respective, nu au avut loc despăduriri pe terenuri care au fost afectate de perturbări naturale și cu privire la care emisiile au fost excluse din contabilizare;
(c)
ce metode și criterii verificabile se vor folosi pentru identificarea despăduririi pe terenurile respective în anii ulteriori ai perioadei de contabilizare;
(d)
dacă este posibil, ce măsuri a luat statul membru pentru gestionarea sau controlarea impactului perturbărilor naturale respective;
(e)
dacă este posibil, ce măsuri a luat statul membru pentru reabilitarea terenurilor afectate de perturbările naturale respective.
(6) Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 12, în vederea revizuirii cerințelor referitoare la informații menționate la alineatul (5) de la prezentul articol pentru a reflecta revizuirile actelor adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto.
Articolul 10
Informații privind acțiunile LULUCF
(1) Cel târziu la 18 luni de la începutul fiecărei perioade de contabilizare menționate în anexa I, statele membre elaborează și transmit Comisiei informații privind acțiunile lor LULUCF actuale și viitoare care vizează limitarea sau reducerea emisiilor și menținerea sau intensificarea absorbțiilor rezultate din activitățile menționate la articolul 3 alineatele (1), (2) și (3) din prezenta decizie, ca document separat sau ca parte identificabilă cu precizie a strategiilor lor naționale de dezvoltare cu emisii reduse de carbon menționate la articolul 4 din Regulamentul (UE) nr. 525/2013 sau a altor strategii sau planuri naționale privind LULUCF. Statele membre se asigură că sunt consultate o gamă largă de părți interesate. În cazul în care un stat membru transmite astfel de informații ca element în cadrul strategiilor de dezvoltare cu emisii reduse de carbon în temeiul Regulamentului (UE) nr. 525/2013, se aplică calendarul relevant specificat în regulamentul respectiv.
Informațiile privind acțiunile LULUCF acoperă durata perioadei de contabilizare relevante specificate în anexa I.
(2) Statele membre includ în informațiile privind acțiunile LULUCF minimum următoarele informații referitoare la fiecare dintre activitățile menționate la articolul 3 alineatele (1), (2) și (3):
(a)
o descriere a tendințelor din trecut ale emisiilor și ale absorbțiilor, inclusiv, dacă este posibil, a tendințelor istorice în măsura în care acestea pot fi recreate la un nivel rezonabil;
(b)
previziunile privind emisiile și absorbțiile pentru perioada de contabilizare;
(c)
o analiză a potențialului de limitare sau de reducere a emisiilor și de menținere sau de intensificare a absorbțiilor;
(d)
o listă a celor mai corespunzătoare măsuri pentru a lua în considerare circumstanțele naționale, inclusiv, după caz, dar fără a se limita la măsurile orientative specificate în anexa IV, planificate de un stat membru sau care urmează a fi puse în aplicare în vederea atingerii potențialului de atenuare, acolo unde este identificat în conformitate cu analiza menționată la litera (c);
(e)
politici existente și planificate pentru punerea în aplicare a măsurilor menționate la litera (d), inclusiv o descriere cantitativă sau calitativă a efectului preconizat al măsurilor respective asupra emisiilor și absorbțiilor, ținând cont de alte politici și măsuri legate de sectorul LULUCF;
(f)
calendare orientative pentru adoptarea și punerea în aplicare măsurilor menționate la litera (d).
(3) Comisia poate furniza orientări și asistență tehnică statelor membre în scopul de a facilita schimbul de informații.
Comisia își poate, în consultare cu statele membre, sintetiza constatările din toate informațiile transmise de toate statele membre privind acțiunile LULUCF, pentru a facilita schimbul de informații și bune practici între statele membre.
(4) Statele membre transmit Comisiei, până la o dată care constituie mijlocul fiecărei perioade de contabilizare și până la sfârșitul fiecărei perioade de contabilizare specificate în anexa I, un raport care să descrie progresele înregistrate în punerea în aplicare a acțiunilor lor LULUCF.
Comisia poate publica un raport de sinteză pe baza rapoartelor menționate la primul paragraf.
Statele membre pun la dispoziția publicului informațiile privind acțiunile lor LULUCF și rapoartele menționate la primul paragraf în termen de trei luni de la transmiterea lor către Comisie.
Articolul 11
Reexaminare
Comisia reexaminează normele de contabilizare prevăzute în prezenta decizie în conformitate cu deciziile relevante adoptate de organismele instituite prin CCONUSC sau prin Protocolul de la Kyoto sau prin dreptul Uniunii sau, în absența unor astfel de decizii, până la 30 iunie 2017 și transmite, după caz, o propunere Parlamentului European și Consiliului.
Articolul 12
Exercitarea delegării de competențe
(1) Competența de a adopta acte delegate este conferită Comisiei în condițiile prevăzute la prezentul articol.
(2) Competența de a adopta acte delegate menționată la articolul 2 alineatele (2) și (3), la articolul 4 alineatul (8), la articolul 6 alineatul (9), la articolul 7 alineatul (6) și la articolul 9 alineatul (6) se conferă Comisiei pentru o perioadă de opt ani de la 8 iulie 2013. Comisia prezintă un raport privind delegarea de competențe cel târziu cu nouă luni înainte de încheierea perioadei de opt ani. Delegarea de competențe se prelungește tacit cu perioade de timp identice, cu excepția cazului în care Parlamentul European sau Consiliul se opun prelungirii respective cel târziu cu trei luni înainte de încheierea fiecărei perioade.
(3) Delegarea de competențe menționată la articolul 2 alineatele (2) și (3), la articolul 4 alineatul (8), la articolul 6 alineatul (9), la articolul 7 alineatul (6) și la articolul 9 alineatul (6) poate fi revocată oricând de Parlamentul European sau de Consiliu. O decizie de revocare pune capăt delegării competenței specificate în decizia respectivă. Decizia produce efecte din ziua care urmează datei publicării acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau de la o dată ulterioară menționată în decizie. Decizia nu aduce atingere actelor delegate care sunt deja în vigoare.
(4) De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
(5) Un act delegat adoptat în temeiul articolului 2 alineatele (2) și (3), al articolului 4 alineatul (8), al articolului 6 alineatul (9), al articolului 7 alineatul (6) și al articolului 9 alineatul (6) intră în vigoare numai în cazul în care nici Parlamentul European și nici Consiliul nu au formulat obiecțiuni în termen de două luni de la notificarea acestuia către Parlamentul European și Consiliu sau în cazul în care, înaintea expirării termenului respectiv, Parlamentul European și Consiliul au informat Comisia că nu vor formula obiecțiuni. Respectivul termen se prelungește cu două luni, la inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului.
Articolul 13
Intrarea în vigoare
Prezenta decizie intră în vigoare în cea de a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 14
Prezenta decizie se adresează statelor membre.
Adoptată la Strasbourg, 21 mai 2013.