NAŘÍZENÍ RADY (EU) 2015/159
ze dne 27. ledna 2015,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2532/98 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 132 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 34.3 tohoto statutu,
s ohledem na doporučení Evropské centrální banky (1),
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (2),
s ohledem na stanovisko Evropské komise (3),
v souladu s postupem stanoveným v čl. 129 odst. 4 Smlouvy a článku 41 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 2532/98 (4) vychází z čl. 132 odst. 3 Smlouvy o fungování EU a článku 34.3 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen „statut“), jež svěřují Radě pravomoc stanovit meze a podmínky, za nichž je Evropská centrální banka (dále jen „ECB“) oprávněna ukládat podnikům peněžité pokuty nebo penále za neplnění povinností vyplývajících z jejích nařízení a rozhodnutí. Obsah nařízení (ES) č. 2532/98 by proto měl být omezen na porušení nařízení a rozhodnutí přijatých ECB. Pro porušení přímo použitelných právních předpisů Unie jiných, než jsou nařízení a rozhodnutí přijatá ECB, by se měla použít příslušná ustanovení nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 (5).
(2)
ECB uplatňuje nařízení (ES) č. 2532/98 při ukládání sankcí v různých oblastech své působnosti, a to zejména v oblasti provádění měnové politiky v Unii, provozování platebních systémů a shromažďování statistických informací.
(3)
Nařízení (EU) č. 1024/2013 svěřilo ECB některé úkoly v oblasti dohledu a opravňuje ji ukládat úvěrovým institucím, nad nimiž vykonává dohled: a) správní peněžité sankce, poruší-li tyto instituce požadavek vyplývající z přímo použitelných právních předpisů Unie, v souvislosti s nímž mají příslušné orgány podle příslušnýchprávních předpisů Unie k dispozici správní peněžité sankce, a b) sankce v souladu s nařízením (ES) č. 2532/98 v případě porušení nařízení či rozhodnutí ECB (společně dále jen „správní sankce“).
(4)
V čl. 18 odst. 7 nařízení (EU) č. 1024/2013 se stanoví, že ECB může za účelem plnění úkolů, které jsou jí uvedeným nařízením svěřeny, v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB uložit sankce v souladu s nařízením (ES) č. 2532/98.
(5)
V této souvislosti nejsou některá ustanovení nařízení (ES) č. 2532/98 konzistentní s celou řadou ustanovení obsažených v nařízení (EU) č. 1024/2013, která se přímo týkají pravomoci ECB ukládat sankce v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB. Proto je nezbytné určit, která z pravidel stanovených v nařízení (ES) č. 2532/98 by měla být změněna, odkazuje-li se na ukládání sankcí ze strany ECB v případě porušení jejích nařízení nebo rozhodnutí týkajících se jejích úkolů v oblasti dohledu.
(6)
Na základě pravomoci provádět úkoly v oblasti dohledu, které ECB svěřují Smlouvy, jak ji stanoví článek 34 Protokolu (č. 4) o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, přijala ECB nařízení (EU) č. 468/2014 (6). Za účelem vymezení úkolu ECB spočívajícího v zajišťování souladu s pravidly obsaženými v přímo použitelných právních předpisech Unie stanoví nařízení (EU) č. 468/2014 dále v souladu s čl. 4 odst. 3 nařízení (EU) č. 1024/2013 a základními právy a zásadami obsaženými v Listině základních práv Evropské unie rámec pro správní sankce podle článku 18 nařízení (EU) č. 1024/2013. Zavádí rovněž pravidla týkající se ukládání správních sankcí v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB. Nařízení (EU) č. 468/2014 je aktem provádějícím sekundární právní předpis. V případě rozporu mezi jeho ustanoveními a nařízením (ES) č. 2532/98 tak má přednost nařízení (ES) č. 2532/98.
(7)
ECB by měla zveřejňovat rozhodnutí o uložení sankcí v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB v oblasti dohledu, ledaže by toto zveřejnění ohrožovalo stabilitu finančních trhů nebo by způsobilo, pokud to lze zjistit, dotyčnému podniku nepřiměřenou škodu.
(8)
K zajištění jednotného zacházení v případě stejně závažných protiprávních jednání by se horní mez pokuty, kterou ECB může podniku uložit za nedodržování nařízení nebo rozhodnutí ECB v oblasti dohledu, neměla lišit od horní meze pokuty, kterou ECB může uložit podniku za porušení přímo použitelných právních předpisů Unie. Na všechny pokuty, které ECB ukládá při plnění svých úkolů v oblasti dohledu, by se proto měly vztahovat stejné horní meze.
(9)
ECB by měla mít možnost uložit podnikům penále s cílem přinutit je k dodržování nařízení či rozhodnutí ECB v oblasti dohledu anebo k ukončení trvajícího protiprávního jednání spočívajícího v porušování těchto nařízení či rozhodnutí ECB. Horní mez penále by měla být úměrná horní mezi, která se uplatňuje v případě pokut v oblasti dohledu.
(10)
Článek 25 nařízení (EU) č. 1024/2013 stanoví zásadu oddělení funkcí, podle které ECB provádí úkoly, které jsou jí svěřeny nařízením (EU) č. 1024/2013, aniž jsou dotčeny její úkoly týkající se měnové politiky a odděleně od těchto a všech ostatních úkolů. Tuto zásadu je nutné bez omezení dodržovat u všech úkolů, které ECB provádí. V zájmu jejího důsledného uplatňování byla v souladu článkem 26 nařízení (EU) č. 1024/2013 zřízena Rada dohledu, která odpovídá mimo jiné za přípravu konečných návrhů rozhodnutí Rady guvernérů ECB v oblasti dohledu. Rozhodnutí Rady guvernérů ECB dále podléhají za podmínek stanovených v článku 24 nařízení (EU) č. 1024/2013 přezkumu správní revizní komisí. S ohledem na zásadu oddělení funkcí a na zřízení Rady dohledu a správní revizní komise by se měly uplatňovat dva odlišné postupy: a) zvažuje-li ECB uložení správní sankce při plnění svých úkolů v oblasti dohledu, přijímá rozhodnutí za tímto účelem Rada guvernérů ECB na základěkonečného návrhu rozhodnutí Rady dohledu a tato rozhodnutí podléhají přezkumu správní revizní komisí, a b) zvažuje-li ECB uložení sankce při plnění svých úkolů v oblastech, které se netýkají dohledu, přijímá rozhodnutí za tímto účelem Výkonná rada ECB a tato rozhodnutí podléhají přezkumu Radou guvernérů ECB.
(11)
Vzhledem ke složitosti vyšetřování případů protiprávního jednání v oblasti dohledu by se na výkon pravomoci uložit a vymáhat sankce v souvislosti s úkoly ECB v oblasti dohledu měly uplatňovat delší lhůty, než jaké jsou stanoveny v případě sankcí v souvislosti s úkoly ECB v oblastech, které se netýkají dohledu. Odpovídajícím způsobem by mělo být upraveno stavění a přerušení běhu těchto lhůt, a to i s přihlédnutím k tomu, že se řízení o sankcích v oblasti dohledu může překrývat s vyšetřováním trestného činu a trestním řízením vedeným na základě stejných skutečností.
(12)
Nařízení (ES) č. 2532/98 by mělo být proto odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny
Nařízení (ES) č. 2532/98 se mění takto:
1)
Článek 1 se mění takto:
a)
bod 6 se nahrazuje tímto:
„6.
‚penále‘ rozumí peněžní částky, které musí platit podnik v případě trvajícího protiprávního jednání jako trest nebo které mají přinutit dotyčné osoby k tomu, aby dodržovaly nařízení či rozhodnutí ECB v oblasti dohledu. Penále se počítají za každý celý den trvání protiprávního jednání:
a)
od okamžiku, kdy byl podnik postupem podle čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce vyrozuměn o rozhodnutí, jímž se nařizuje ukončení protiprávního jednání, nebo
b)
v případě, že trvající protiprávní jednání spadá do oblasti působnosti čl. 18 odst. 7 nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 (7), v souladu s postupem podle článku 4b tohoto nařízení;
;
b)
bod 7 se nahrazuje tímto:
„7.
‚sankcí‘ rozumí pokuty a penále.“
2)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 1a
Všeobecné zásady a oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na ukládání sankcí podnikům ze strany ECB za neplnění povinností vyplývajících z rozhodnutí nebo nařízení ECB.
2. Pravidla vztahující se na ukládání sankcí ze strany ECB při plnění úkolů v oblasti dohledu v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB se použijí odchylně od pravidel stanovených v článcích 2 až 4 v rozsahu stanoveném v článcích 4a až 4c.
3. ECB zveřejní jakékoli rozhodnutí o uložení sankcí podniku v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB v oblasti dohledu, a to bez ohledu na to, zda proti němu byl podán opravný prostředek či nikoli.
ECB toto zveřejnění učiní na svých internetových stránkách bez zbytečného odkladu a poté, co dané rozhodnutí oznámila dotyčnému podniku. Zveřejňované informace zahrnují druh a povahu porušení a totožnost dotyčného podniku, ledaže by zveřejnění tímto způsobem:
a)
ohrožovalo stabilitu finančních trhů nebo probíhající trestní vyšetřování, nebo
b)
pokud to lze zjistit, způsobilo dotyčnému podniku nepřiměřenou škodu.
Za těchto okolností se rozhodnutí o sankcích zveřejňují anonymně. Je-li pravděpodobné, že tyto okolnosti v přiměřené lhůtě pominou, lze zveřejnění na základě tohoto odstavce po tuto dobu odložit.
Bylo-li proti rozhodnutí o sankcích podáno odvolání k Soudnímu dvoru, zveřejní ECB bez zbytečného odkladu na svých oficiálních internetových stránkách rovněž informace o stavu předmětného odvolání a jeho výsledek.
ECB zajistí, aby informace zveřejněné podle tohoto odstavce byly na jejích oficiálních internetových stránkách po dobu alespoň pěti let.“
3)
V článku 2 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Spočívá-li protiprávní jednání v opomenutí, nezbavuje uložení sankce podnik plnění jeho povinností, nestanoví-li rozhodnutí přijaté podle čl. 3 odst. 4 nebo článku 4b výslovně jinak.“
4)
Článek 3 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se první věta nahrazuje tímto:
„1. Rozhodnutí o tom, zda má být zahájeno řízení o sankcích, přijímá ECB z vlastního podnětu nebo na základě žádosti národní centrální banky členského státu, v jehož soudní pravomoci k údajnému protiprávnímu jednání došlo.“
;
b)
odstavec 10 se nahrazuje tímto:
„10. Pokud protiprávní jednání souvisí výlučně s úkolem, který je podle Smlouvy a statutu svěřen ESCB nebo ECB, lze řízení o sankcích zahájit výhradně podle tohoto nařízení, bez ohledu na to, zda vnitrostátní právní předpisy stanoví jiné řízení. Pokud protiprávní jednání souvisí s jednou nebo více oblastí, které nespadají do působnosti ESCB nebo ECB, není právem příslušného vnitrostátního orgánu zahájit zvláštní řízení v souvislosti s oblastmi, které nespadají do působnosti ESCB nebo ECB, dotčeno právo zahájit řízení o sankcích podle tohoto nařízení. Tímto ustanovením není dotčeno uplatňování trestního práva a vnitrostátních právních předpisů týkajících se pravomocí v oblasti obezřetnostního dohledu v zúčastněných členských státech podle nařízení (EU) č. 1024/2013.“
5)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 4a
Zvláštní pravidla týkající se horních mezí sankcí, které ECB ukládá při plnění svých úkolů v oblasti dohledu
1. Odchylně od čl. 2 odst. 1 jsou meze, v nichž ECB může ukládat pokuty a penále v případě protiprávních jednání týkajících se rozhodnutí a nařízení, která ECB přijala při plnění svých úkolů v oblasti dohledu, tyto:
a)
U pokut činí horní mez dvojnásobek zisku, kterého bylo dosaženo v důsledku protiprávního jednání, nebo ztráty, které bylo v důsledku protiprávního jednání zabráněno, jestliže je lze určit, nebo 10 % celkového ročního obratu podniku.
b)
U penále činí: horní mez 5 % průměrného denního obratu za každý den protiprávního jednání. Penále mohou být ukládána po dobu nejvýše šesti měsíců ode dne stanoveného v rozhodnutí, kterým byla uložena.
2. Pro účely odstavce 1 se rozumí:
a)
‚ročním obratem‘ roční obrat dotyčného podniku v předcházejícím hospodářském roce, jak je vymezen v příslušných právních předpisech Unie, a pokud tento obrat není k dispozici, obrat podle poslední dostupné roční účetní závěrky této osoby. Je-li dotyčný podnik dceřiným podnikem mateřského podniku, je příslušným celkovým ročním obratem celkový roční obrat vyplývající z poslední dostupné konsolidované roční účetní závěrky v předcházejícím hospodářském roce, a pokud tato účetní závěrka není k dispozici, podle poslední dostupné roční účetní závěrky této osoby;
b)
‚průměrným denním obratem‘ roční obrat, jak je vymezen v písmenu a), dělený 365.
Článek 4b
Zvláštní procesní pravidla týkající se sankcí, které ECB ukládá při plnění svých úkolů v oblasti dohledu
1. Odchylně od čl. 3 odst. 1 až 8 tohoto nařízení se na protiprávní jednání týkající se rozhodnutí a nařízení, která ECB přijala při plnění svých úkolů v oblasti dohledu, uplatní pravidla stanovená v tomto článku.
2. Má-li ECB při plnění svých úkolů podle nařízení (EU) č. 1024/2013 za to, že existuje důvodné podezření, že se podnik s ústředím v členském státě eurozóny dopouští nebo dopustil jednoho nebo několika porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB, jak je uvedeno v čl. 18 odst. 7 nařízení (EU) č. 1024/2013, provede příslušné vyšetřování v souladu s následujícími ustanoveními.
3. Po skončení vyšetřování a předtím, než je předloha konečného návrhu rozhodnutí vypracována a předložena Radě dohledu, vyrozumí ECB v rámci své pravomoci vyšetřovat případy porušení předpisů v oblasti dohledu písemně dotyčný podnik o zjištěních provedeného vyšetřování a o námitkách vznesených vůči těmto zjištěním.
V oznámení podle prvního pododstavce ECB v rámci své pravomoci vyšetřovat případy porušení předpisů v oblasti dohledu dotyčný podnik informuje o právu předložit jí písemné připomínky týkající se skutkových závěrů a námitek, které byly proti tomuto subjektu vzneseny a které jsou v tomto oznámení uvedeny, včetně jednotlivých ustanovení, jež byla údajně porušena, a stanoví přiměřenou lhůtu pro předložení těchto připomínek. ECB není povinna zohlednit písemné připomínky, jež byly předloženy po uplynutí lhůty, kterou v rámci své pravomoci vyšetřovat případy porušení předpisů v oblasti dohledu stanovila.
V návaznosti na oznámení ve smyslu prvního pododstavce může ECB v rámci své pravomoci vyšetřovat případy porušení předpisů v oblasti dohledu dotyčný podnik rovněž vyzvat k účasti na ústním jednání. Strany, které jsou předmětem vyšetřování, mohou být na jednání zastoupeny právníkem nebo jinými kvalifikovanými osobami nebo jim může právník nebo tyto osoby pomáhat. Ústní jednání jsou neveřejná.
Je zaručeno právo dotyčného podniku, který je předmětem vyšetřování, na přístup ke spisu. Toto právo se nevztahuje na důvěrné informace.
4. Rada dohledu předloží Radě guvernérů konečný návrh rozhodnutí, který stanoví, zda se dotyčný podnik dopustil porušení či nikoli, a uvede sankce, které mají být případně uloženy, postupem podle čl. 26 odst. 8 nařízení (EU) č. 1024/2013.
5. Dotyčný podnik má právo požádat o přezkum rozhodnutí, které Rada guvernérů přijala podle odstavce 4, správní revizní komisí postupem podle článku 24 nařízení (EU) č. 1024/2013.
Článek 4c
Zvláštní lhůty v případě sankcí, které ECB ukládá při plnění svých úkolů v oblasti dohledu
1. Odchylně od článku 4 zaniká právo rozhodnout o uložení sankce v případě porušení rozhodnutí nebo nařízení ECB týkajícího se jejích úkolů v oblasti dohledu pět let poté, kdy k protiprávnímu jednání došlo, nebo v případě trvajícího protiprávního jednání pět let poté, kdy bylo protiprávní jednání ukončeno.
2. Běh lhůty stanovené v odstavci 1 přerušuje jakýkoli úkon, který ECB učiní pro účely vyšetřování nebo řízení, pokud se týká protiprávního jednání. Běh promlčecí lhůty se přerušuje s účinkem ode dne, kdy je úkon oznámen dotčenému dohlíženému subjektu. Po každém přerušení této lhůty začne běžet lhůta nová. Lhůta však nepřesáhne dobu 10 let od okamžiku, kdy k protiprávnímu jednání došlo, nebo v případě trvajícího protiprávního jednání 10 let od okamžiku, kdy bylo protiprávní jednání ukončeno.
3. Lhůty uvedené v předchozích odstavcích lze prodloužit, pokud:
a)
je rozhodnutí Rady guvernérů předmětem přezkumu před správní revizní komisí nebo odvolacího řízení před Soudním dvorem Evropské unie nebo
b)
je proti dotyčnému podniku vedeno trestní řízení v souvislosti se stejnými skutečnostmi. V takovém případě se lhůty uvedené v předchozích odstavcích prodlužují o dobu, po kterou trvá přezkum rozhodnutí před správní revizní komisí nebo Soudním dvorem, nebo do ukončení trestního řízení proti dotyčnému podniku.
4. Právo ECB vymáhat rozhodnutí o uložení sankce zaniká pět let po přijetí daného rozhodnutí. Běh promlčecí lhůty pro vymáhání přerušuje jakýkoli úkon ECB, jehož účelem je vymáhání platby nebo platebních podmínek uložené sankce.
5. Běh promlčecí lhůty pro vymáhání sankcí se staví:
a)
po dobu lhůty pro zaplacení uložené sankce;
b)
pokud je vymáhání platby uložené sankce pozastaveno na základě rozhodnutí Rady guvernérů nebo Soudního dvora.“
Článek 2
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech v souladu se Smlouvami.
V Bruselu dne 27. ledna 2015.
REGULAMENTUL (UE) 2015/159 AL CONSILIULUI
din 27 ianuarie 2015
de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2532/98 cu privire la atribuțiile Băncii Centrale Europene în materie de sancțiuni
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 132 alineatul (3),
având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 34 alineatul (3),
având în vedere recomandarea Băncii Centrale Europene (1),
având în vedere avizul Parlamentului European (2),
având în vedere avizul Comisiei Europene (3),
hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 129 alineatul (4) din tratat și articolul 41 din Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene,
întrucât:
(1)
Regulamentul (CE) nr. 2532/98 al Consiliului (4) se întemeiază pe articolul 132 alineatul (3) din TFUE și pe articolul 34.3 din Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene (denumit în continuare „statutul”), care împuternicesc Consiliul să stabilească limitele și condițiile în care Banca Centrală Europeană (BCE) poate impune întreprinderilor amenzi sau penalități cu titlu cominatoriu pentru neîndeplinirea obligațiilor care decurg din regulamentele și deciziile sale. Prin urmare, conținutul Regulamentului (CE) nr. 2532/98 ar trebui să se limiteze la încălcări ale regulamentelor și deciziilor adoptate de BCE. În cazul încălcărilor dreptului direct aplicabil al Uniunii, altul decât regulamentele și deciziile adoptate de BCE, ar trebui să se aplice dispozițiile relevante prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 (5).
(2)
BCE a aplicat Regulamentul (CE) nr. 2532/98 pentru a impune sancțiuni în diferitele sale domenii de competență, inclusiv, în special, pentru punerea în aplicare a politicii monetare a Uniunii, operarea sistemelor de plăți și colectarea de informații statistice.
(3)
Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 a conferit BCE o serie de atribuții de supraveghere și a împuternicit-o să impună instituțiilor de credit pe care le supraveghează: (a) sancțiuni administrative pecuniare, atunci când aceste instituții încalcă o cerință în temeiul dreptului Uniunii direct aplicabil, în legătură cu care se pun la dispoziția autorităților competente sancțiuni administrative pecuniare în temeiul dreptului relevant al Uniunii; și (b) sancțiuni în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 2532/98 în cazul încălcării regulamentelor sau deciziilor BCE (denumite în continuare în mod colectiv „sancțiuni administrative”).
(4)
Articolul 18 alineatul (7) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 prevede că, în scopul îndeplinirii atribuțiilor care îi sunt conferite prin regulamentul menționat, în caz de încălcare a regulamentelor sau deciziilor BCE, BCE poate impune sancțiuni în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 2532/98.
(5)
În această privință, anumite dispoziții din Regulamentul (CE) nr. 2532/98 nu sunt corelate cu o gamă largă de dispoziții prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 1024/2013, care sunt direct relevante pentru competențele BCE de a impune sancțiuni în cazul unei încălcări a regulamentelor și deciziilor BCE. Prin urmare, este necesar să se identifice normele din Regulamentul (CE) nr. 2532/98 care ar trebui modificate atunci când se referă la impunerea de sancțiuni de către BCE în cazul unei încălcări a regulamentelor sau deciziilor BCE care au legătură cu atribuțiile de supraveghere ale acesteia.
(6)
Pe baza competenței sale de a pune în aplicare atribuțiile de supraveghere care îi sunt atribuite prin tratate, prevăzute la articolul 34 din Protocolul nr. 4 privind Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, BCE a adoptat Regulamentul (UE) nr. 468/2014 (6). În vederea organizării atribuției BCE de a asigura respectarea normelor prevăzute în dreptul direct aplicabil al Uniunii, Regulamentul (UE) nr. 468/2014 precizează în continuare, în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 și în conformitate cu drepturile și principiile fundamentale prevăzute în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, cadrul pentru sancțiunile administrative prevăzute la articolul 18 din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013. De asemenea, acesta stabilește norme privind impunerea de sancțiuni administrative în cazul unei încălcări a unui regulament sau a unei decizii a BCE. Regulamentul (UE) nr. 468/2014 este un instrument de punere în aplicare a legislației secundare. În consecință, în caz de conflict între dispozițiile prevăzute în regulamentul respectiv și dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 2532/98, Regulamentul (CE) nr. 2532/98 prevalează.
(7)
BCE ar trebui să publice deciziile de impunere a unor sancțiuni în cazul unei încălcări a unui regulament sau a unei decizii a BCE în materie de supraveghere, cu excepția cazului în care o astfel de publicare ar pune în pericol stabilitatea piețelor financiare sau ar cauza, în măsura în care se poate stabili acest lucru, daune disproporționate pentru întreprinderea în cauză.
(8)
Limita superioară a unei amenzi pe care BCE o poate impune unei întreprinderi pentru nerespectarea unui regulament sau a unei decizii a BCE în domeniul supravegherii nu ar trebui să fie diferită de limita superioară a unei amenzi pe care BCE o poate impune unei întreprinderi pentru o încălcare a dreptului direct aplicabil al Uniunii, pentru a asigura consecvența în abordarea încălcărilor de gravitate similară. Toate amenzile impuse de BCE în exercitarea atribuțiilor de supraveghere ale acesteia ar trebui, prin urmare, să facă obiectul acelorași limite superioare.
(9)
BCE ar trebui să poată impune întreprinderilor penalități cu titlu cominatoriu, pentru a le constrânge să respecte regulamentele sau deciziile BCE în domeniul supravegherii sau să înceteze o încălcare continuată a acestora. Limita superioară a penalităților cu titlu cominatoriu ar trebui să fie proporțională cu limita superioară a amenzilor aplicabile în domeniul supravegherii.
(10)
Articolul 25 din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 stabilește principiul separării, prin care BCE îndeplinește atribuțiile care îi sunt conferite prin Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 separat de atribuțiile sale legate de politica monetară și de orice alte atribuții și fără să aducă atingere acestora. Acest principiu se aplică fără restricție tuturor atribuțiilor asumate de BCE. Pentru a consolida acest principiu al separării, a fost instituit un Consiliu de supraveghere în conformitate cu articolul 26 din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013, care, printre altele, este responsabil de pregătirea proiectelor complete de decizii ale Consiliului guvernatorilor BCE în domeniul supravegherii. În plus, deciziile luate de Consiliul guvernatorilor BCE fac obiectul controlului efectuat de către comitetul administrativ de control, în condițiile prevăzute la articolul 24 din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013. Ținând seama de principiul separării și de instituirea Consiliului de supraveghere și a comitetului administrativ de control, ar trebui aplicate două proceduri distincte: (a) atunci când BCE are în vedere impunerea de sancțiuni în exercitarea atribuțiilor de supraveghere ale acesteia, deciziile în acest sens sunt luate de Consiliul guvernatorilor BCE pe baza unui proiect complet de decizie al Consiliului de supraveghere și sub rezerva controlului efectuat de către comitetul administrativ de control; și (b) atunci când BCE are în vedere impunerea de sancțiuni în exercitarea atribuțiilor sale care nu țin de domeniul supravegherii, deciziile în acest sens sunt luate de Comitetul executiv al BCE și fac obiectul controlului efectuat de către Consiliul guvernatorilor BCE.
(11)
Datorită complexității investigării încălcărilor din domeniul supravegherii, competența de a impune și a executa sancțiuni legate de atribuțiile de supraveghere ale BCE ar trebui să facă obiectul unor termene mai lungi decât cele prevăzute pentru sancțiunile legate de atribuțiile BCE care nu țin de domeniul supravegherii. Suspendarea și întreruperea acestor termene ar trebui reglementată în consecință, ținând seama și de faptul că procedurile de constatare a unei încălcări în domeniul supravegherii se pot suprapune cu anchete penale și cu proceduri penale bazate pe aceleași fapte.
(12)
Prin urmare, Regulamentul (CE) nr. 2532/98 ar trebui modificat în consecință,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Modificări
Regulamentul (CE) nr. 2532/98 se modifică după cum urmează:
1.
Articolul 1 se modifică după cum urmează:
(a)
punctul 6 se înlocuiește cu următorul text:
„6. «penalități cu titlu cominatoriu»: cuantumurile pe care o întreprindere este obligată să le plătească cu titlu de sancțiune, în cazul unei încălcări continuate, sau în vederea obligării persoanelor în cauză să respecte regulamentele și deciziile BCE în materie de supraveghere. Penalitățile cu titlu cominatoriu se calculează pentru fiecare zi completă de încălcare continuată:
(a)
după notificarea către întreprindere a unei decizii prin care se solicită încetarea respectivei încălcări, în conformitate cu procedura stabilită la articolul 3 alineatul (1) al doilea paragraf; sau
(b)
atunci când încălcarea continuată face obiectul articolului 18 alineatul (7) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului (7), în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 4b din prezentul regulament;
;
(b)
punctul 7 se înlocuiește cu următorul text:
„7. «sancțiuni»: amenzi și penalități cu titlu cominatoriu.”
2.
Se introduce următorul articol:
„Articolul 1a
Principii generale și domeniu de aplicare
(1) Prezentul regulament se aplică impunerii de către BCE a unor sancțiuni asupra întreprinderilor pentru neîndeplinirea obligațiilor care decurg din deciziile sau regulamentele BCE.
(2) Normele care se aplică în cazul impunerii de către BCE, în exercitarea atribuțiilor sale de supraveghere, a unor sancțiuni în cazul unei încălcări a unui regulament sau a unei decizii a BCE beneficiază de derogare de la normele prevăzute la articolele 2-4 în măsura prevăzută la articolele 4a-4c.
(3) BCE publică orice decizie de impunere asupra unei întreprinderi a unor sancțiuni, în cazul unei încălcări a unui regulament sau a unei decizii a BCE în domeniul supravegherii, indiferent dacă împotriva respectivei decizii a fost sau nu formulată o cale de atac.
BCE publică o astfel de decizie pe site-ul său, fără întârzieri nejustificate, și după ce decizia a fost notificată întreprinderii în cauză. Publicarea include informații privind tipul și natura încălcării, precum și identitatea întreprinderii în cauză, cu excepția cazului în care publicarea în acest mod:
(a)
ar pune în pericol stabilitatea piețelor financiare sau o anchetă penală în curs; sau
(b)
ar cauza, în măsura în care se poate stabili acest lucru, daune disproporționate întreprinderii în cauză.
În aceste circumstanțe, deciziile privind sancțiunile se publică sub formă anonimizată. Alternativ, în cazul în care astfel de circumstanțe ar putea înceta într-un termen rezonabil, publicarea în temeiul prezentului alineat poate fi amânată pentru un astfel de termen.
În cazul în care este în desfășurare o cale de atac la Curtea de Justiție cu privire la o decizie de impunere a unei sancțiuni, BCE, fără întârzieri nejustificate, publică și informații privind situația căii de atac în cauză și rezultatul acesteia pe site-ul internet oficial al acesteia.
BCE se asigură că informațiile publicate în temeiul acestui alineat rămân pe site-ul oficial al acesteia o perioadă de cel puțin cinci ani.”
3.
La articolul 2, alineatul (4) se înlocuiește cu următorul text:
„(4) De fiecare dată când încălcarea constă în neîndeplinirea unei obligații, aplicarea unei sancțiuni nu scutește întreprinderea de îndeplinirea obligației respective, cu excepția cazului în care decizia adoptată în conformitate cu articolul 3 alineatul (4) sau cu articolul 4b prevede explicit contrariul.”
4.
Articolul 3 se modifică după cum urmează:
(a)
alineatul (1) prima teză se înlocuiește cu următorul text:
„(1) Decizia cu privire la inițierea sau nu a unei proceduri de constatare a unei încălcări este luată de BCE, care acționează din oficiu sau ca urmare a unei moțiuni transmise în acest scop de către banca centrală națională a statului membru în cadrul jurisdicției căruia presupusa încălcare a fost săvârșită.”
;
(b)
alineatul (10) se înlocuiește cu următorul text:
„(10) În cazul în care încălcarea are legătură în mod exclusiv cu o misiune încredințată SEBC sau BCE în temeiul tratatului și statutului, o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor poate fi inițiată numai pe baza prezentului regulament, indiferent de existența unui act cu putere de lege sau a unei norme administrative din dreptul național care să prevadă o procedură distinctă. Atunci când o încălcare are legătură și cu unul sau mai multe domenii care nu intră în competența SEBC sau BCE, dreptul de a iniția o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor în temeiul prezentului regulament este independent de orice drept pe care l-ar avea o autoritate națională competentă de a iniția proceduri distincte în legătură cu astfel de domenii care nu intră în competențele SEBC sau BCE. Prezenta dispoziție nu aduce atingere aplicării dreptului penal și a dreptului național privind competențele în materie de supraveghere prudențială în statele membre participante, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1024/2013.”
5.
Se introduc următoarele articole:
„Articolul 4a
Norme specifice referitoare la limitele superioare ale sancțiunilor impuse de BCE în exercitarea atribuțiilor de supraveghere ale acesteia
(1) Prin derogare de la articolul 2 alineatul (1), în caz de încălcări legate de decizii și regulamente adoptate de BCE în exercitarea atribuțiilor sale de supraveghere, limitele în care BCE poate impune amenzi și penalități cu titlu cominatoriu sunt următoarele:
(a)
pentru amenzi: limita superioară este dublul valorii profiturilor obținute sau pierderilor evitate ca urmare a încălcării, atunci când acestea pot fi determinate, sau 10 % din cifra de afaceri anuală totală a întreprinderii;
(b)
pentru penalități cu titlu cominatoriu: limita superioară este 5 % din cifra de afaceri zilnică medie pe zi de încălcare. Penalitățile cu titlu cominatoriu pot fi aplicate pe o perioadă maximă de șase luni de la data prevăzută în decizia de impunere a penalităților cu titlu cominatoriu.
(2) În sensul alineatului (1):
(a)
«cifră de afaceri anuală» înseamnă cifra de afaceri anuală a întreprinderii în cauză din exercițiul financiar anterior, astfel cum este definită în dreptul relevant al Uniunii, conform celor mai recente conturi financiare anuale disponibile ale acestei întreprinderi. Atunci când întreprinderea în cauză este o sucursală a unei întreprinderi-mamă, cifra de afaceri anuală totală relevantă este cifra de afaceri anuală totală care rezultă din cele mai recente conturi financiare anuale consolidate disponibile din exercițiul financiar anterior și, în cazul în care aceasta nu este disponibilă, în conformitate cu cele mai recente conturi financiare anuale ale acestei întreprinderi;
(b)
«cifra de afaceri zilnică medie» înseamnă cifra de afaceri anuală, astfel cum este definită la litera (a) de mai sus, împărțită la 365.
Articolul 4b
Norme de procedură specifice referitoare la sancțiunile impuse de BCE în exercitarea atribuțiilor de supraveghere ale acesteia
(1) Prin derogare de la articolul 3 alineatele (1)-(8) din prezentul regulament, normele prevăzute la prezentul articol se aplică încălcărilor referitoare la deciziile și regulamentele adoptate de BCE în exercitarea atribuțiilor sale de supraveghere.
(2) În cazul în care BCE, în îndeplinirea atribuțiilor sale în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1024/2013, consideră că există un motiv pentru a suspecta că una sau mai multe încălcări ale unui regulament sau ale unei decizii a BCE, astfel cum se prevede la articolul 18 alineatul (7) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013, sunt sau au fost comise de o întreprindere care are sediul principal într-un stat membru din zona euro, BCE efectuează investigațiile relevante, în conformitate cu următoarele dispoziții.
(3) La încheierea unei investigații și înainte ca o propunere de proiect complet de decizie să fie pregătită și transmisă Consiliului de supraveghere, BCE, în capacitatea sa de a investiga încălcări în domeniul supravegherii, notifică în scris întreprinderii respective constatările din cadrul investigației efectuate și orice obiecție față de acestea.
În notificarea menționată la primul paragraf, BCE, în capacitatea sa de a investiga încălcări în domeniul supravegherii, informează întreprinderea în cauză cu privire la dreptul acesteia de a transmite observații în scris către BCE cu privire la faptele și obiecțiile ridicate față de entitate stabilite în notificare, inclusiv dispozițiile individuale a căror încălcare este suspectată, și se stabilește un termen rezonabil pentru efectuarea unor astfel de observații. BCE nu este obligată să țină seama de observațiile scrise făcute după expirarea termenului stabilit de BCE în capacitatea sa de a investiga încălcări în domeniul supravegherii.
BCE, în capacitatea sa de a investiga încălcări în domeniul supravegherii, poate, de asemenea, după notificarea în conformitate cu primul paragraf, să invite întreprinderea în cauză să participe la o audiere. Părțile care fac obiectul investigației pot fi reprezentate și/sau asistate la audiere de avocați sau de alte persoane calificate. Audierile nu sunt publice.
Se garantează dreptul întreprinderii în cauză, care face obiectul anchetei, de a avea acces la dosar. Acest drept nu se referă și la informații confidențiale.
(4) Consiliul de supraveghere propune Consiliului guvernatorilor un proiect complet de decizie, care stabilește dacă întreprinderea în cauză a comis sau nu o încălcare și care să specifice sancțiunile care trebuie aplicate, dacă este cazul, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 26 alineatul (8) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013.
(5) Întreprinderea în cauză are dreptul de a solicita un control al comitetului administrativ de control cu privire la decizia luată de Consiliul guvernatorilor în temeiul alineatului (4), în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 24 din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013.
Articolul 4c
Termene specifice pentru sancțiunile impuse de BCE în exercitarea atribuțiilor sale de supraveghere
(1) Prin derogare de la articolul 4, dreptul de a lua o decizie de impunere a unei sancțiuni în cazul unei încălcări a unei decizii sau a unui regulament al BCE privind atribuțiile sale de supraveghere expiră la cinci ani de la comiterea încălcării sau, în cazul unei încălcări continuate, la cinci ani de la încetarea încălcării.
(2) Orice măsură luată de BCE în scopul investigației sau al procedurilor referitoare la o încălcare determină întreruperea termenului prevăzut la alineatul (1). Termenul de prescripție se întrerupe la data la care acțiunea este notificată entității supravegheate în cauză. După fiecare întrerupere începe să curgă un nou termen. Cu toate acestea, termenul nu depășește o perioadă de zece ani de la comiterea încălcării sau, în cazul unei încălcări continuate, zece ani de la încetarea acesteia.
(3) Termenele descrise în alineatele anterioare pot fi prelungite în cazul în care:
(a)
o decizie a Consiliului guvernatorilor face obiectul controlului în fața comitetului administrativ de control sau al unei căi de atac în fața Curții de Justiție a Uniunii Europene; sau
(b)
sunt în curs proceduri penale împotriva întreprinderii în cauză în legătură cu aceleași fapte. În acest caz, termenele descrise la alineatele anterioare se prelungesc cu perioada de timp necesară comitetului administrativ de control sau Curții de Justiție a Uniunii Europene pentru a analiza decizia sau până la finalizarea procedurilor penale împotriva întreprinderii în cauză.
(4) Dreptul BCE de a executa o decizie de impunere a unei sancțiuni expiră la cinci ani de la luarea respectivei decizii. Orice acțiune a BCE care are scopul de a executa plata sau termenii și condițiile de plată prevăzute de sancțiunea impusă determină întreruperea cursului prescripției pentru executarea respectivă.
(5) Termenul de prescripție pentru executarea sancțiunilor se suspendă:
(a)
până la expirarea termenului pentru plata sancțiunii impuse;
(b)
în cazul în care executarea plății sancțiunii impuse este suspendată ca urmare a unei decizii a Consiliului guvernatorilor sau a Curții de Justiție.”
Articolul 2
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în statele membre în conformitate cu tratatele.
Adoptat la Bruxelles, 27 ianuarie 2015.