PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/461
ze dne 19. března 2015,
kterým se stanoví prováděcí technické normy, pokud jde o postup společného rozhodování o žádosti o používání skupinového interního modelu v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES ze dne 25. listopadu 2009 o přístupu k pojišťovací a zajišťovací činnosti a jejím výkonu (Solventnost II) (1), a zejména na čl. 231 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Pro účinný postup společného rozhodování o skupinových interních modelech má zásadní význam efektivní výměna relevantních informací mezi příslušnými vnitrostátními orgány dohledu.
(2)
K tomu, aby byl postup společného rozhodování uplatňován jednotně, je důležité přesně vymezit jednotlivé kroky. Přesně vymezený postup též zjednodušuje výměnu informací, napomáhá vzájemnému porozumění, rozvíjí vztahy mezi příslušnými orgány dohledu a podporuje účinný dohled.
(3)
Velmi důležité je včas a realisticky naplánovat postup společného rozhodování. Každý příslušný orgán dohledu by měl včas poskytnout relevantní informace orgánu dohledu nad skupinou.
(4)
Přijetí a zdokumentování jasných postupů pro obsah a provedení společného rozhodnutí by mělo zajistit jeho plné odůvodnění.
(5)
Postup společného rozhodování o žádosti o používání skupinového interního modelu by měl být konzistentní pro společná rozhodnutí o větších změnách a o změnách koncepce změn skupinových interních modelů.
(6)
Toto nařízení vychází z návrhu prováděcích technických norem předložených Komisi Evropským orgánem pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění (EIOPA).
(7)
Orgán EIOPA uskutečnil o návrzích prováděcích technických norem, z nichž toto nařízení vychází, otevřené veřejné konzultace, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (2).
(8)
V zájmu posílení právní jistoty ohledně režimu dohledu během zaváděcího období stanoveného v článku 308a směrnice 2009/138/ES, které započne dne 1. dubna 2015, je třeba, aby toto nařízení vstoupilo v platnost co nejdříve, a to prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto nařízení stanoví postupy, jimiž se řídí orgány dohledu při společném rozhodování podle čl. 231 odst. 2 směrnice 2009/138/ES o žádosti o povolení používat skupinový interní model k výpočtu konsolidovaného skupinového solventnostního kapitálového požadavku a solventnostního kapitálového požadavku pojišťoven a zajišťoven ve skupině.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se „příslušnými orgány dohledu“ rozumí orgány dohledu všech členských států, v nichž se nacházejí sídla všech přidružených pojišťoven a zajišťoven, které žádají o povolení používat k výpočtu svého solventnostního kapitálového požadavku skupinový interní model.
Článek 3
Dohoda o postupu
1. Příslušné orgány dohledu se dohodnou na postupu přijetí a způsobu formalizace společného rozhodnutí včetně časových lhůt, hlavních kroků a výsledků, přičemž zohlední také požadavky stanovené směrnicí 2009/138/ES a dále upřesněné nařízením Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/35 (3), kterým se doplňuje směrnice 2009/138/ES. S cílem podniknout vše, co je v jejich pravomoci, aby přijaly společné rozhodnutí podle čl. 231 odst. 2 směrnice 2009/138/ES, zajistí všechny příslušné orgány dohledu, aby hlavní kroky a výsledky stanovené v rámci dohodnutého postupu byly dosaženy včas.
2. Příslušné orgány dohledu zohlední při jednáních o postupu veškeré právní překážky nebo interní procesy, které jim mohou zabránit podat své formální stanovisko k žádosti ve stanovené lhůtě. Za tímto účelem všechny příslušné orgány dohledu informují ostatní orgány dohledu o veškerých právních překážkách nebo interních procesech, které se u nich mohou vyskytnout.
3. Příslušné orgány dohledu poskytnou ostatním příslušným orgánům veškeré informace, které mohou být relevantní pro rozhodnutí o žádosti, a to co nejdříve.
4. V případě, kdy příslušný orgán dohledu vznese námitku týkající se postupu, zejména je-li dosažení shody o rozhodnutí nepravděpodobné, vysvětlí ostatním příslušným orgánům dohledu své důvody a uvede, zda má v úmyslu záležitost postoupit orgánu EIOPA v souladu s čl. 231 odst. 3 směrnice 2009/138/ES. Orgán dohledu nad skupinou zahájí se všemi příslušnými orgány dohledu diskusi s cílem nalézt pro danou záležitost řešení. Orgány dohledu se dohodnou na lhůtě pro nalezení řešení.
5. Pokud v dohodnuté lhůtě není přijatelné řešení nalezeno a daný orgán dohledu se rozhodne záležitost postoupit orgánu EIOPA, učiní tak bez zbytečného odkladu.
Článek 4
Návrh rozhodnutí
1. Před přípravou návrhu rozhodnutí potvrdí příslušné orgány dohledu, že posouzení žádosti bylo dokončeno a jeho výsledky jsou podkladem pro rozhodování o žádosti.
2. Ostatní příslušné orgány dohledu poskytnou orgánu dohledu nad skupinou svůj příspěvek k návrhu rozhodnutí formou písemného shrnutí výsledků provedeného posouzení.
3. Orgán dohledu nad skupinou s použitím příspěvků ostatních příslušných orgánů dohledu podle odstavce 2 vypracuje písemný návrh rozhodnutí, včetně případných podmínek, jimž navrhované rozhodnutí podléhá. Návrh obsahuje odůvodnění rozhodnutí, případně jeho podmínek.
4. Při vypracování návrhu rozhodnutí zváží orgán dohledu nad skupinou v případě potřeby názory ostatních příslušných orgánů dohledu vyjádřené během posuzování žádosti ohledně vhodnosti skupinového interního modelu pro výpočet konsolidovaného skupinového solventnostního kapitálového požadavku. Je-li to relevantní, vezme orgán dohledu nad skupinou v úvahu též názory ostatních orgánů dohledu v rámci kolegia orgánů dohledu týkající se skupinového interního modelu.
5. Orgán dohledu nad skupinou předá návrh rozhodnutí příslušným orgánům dohledu a případně ostatním členům a účastníkům kolegia.
6. Ostatní příslušné orgány dohledu poskytnou orgánu dohledu nad skupinou písemně své stanovisko k návrhu rozhodnutí, případně včetně stanoviska k podmínkám, jimž navrhované rozhodnutí podléhá. Orgán dohledu nad skupinou shromáždí obdržená stanoviska a jejich shrnutí poskytne ostatním příslušným orgánům dohledu.
7. Orgán dohledu nad skupinou zorganizuje alespoň jedno jednání s ostatními příslušnými orgány dohledu, na němž projednají návrh rozhodnutí a poskytnutá stanoviska. Jednání může proběhnout formou osobního setkání, eventuálně jiným způsobem, dohodnou-li se na něm všechny příslušné orgány dohledu. Cílem diskuse je dosažení konsensu o společném rozhodnutí. Každý příslušný orgán dohledu poté potvrdí své názory nebo orgánu dohledu nad skupinou zašle písemně své konečné názory a výhrady.
Článek 5
Konečné rozhodnutí
1. V případě uvedeném v čl. 231 odst. 5 směrnice 2009/138/ES, kdy bylo dosaženo společného rozhodnutí, orgán dohledu nad skupinou:
a)
zdokumentuje konečné rozhodnutí o žádosti a případně podmínkách, jimž rozhodnutí podléhá;
b)
zašle konečné rozhodnutí všem členům kolegia, případně jeho účastníkům, spolu s názory příslušných orgánů dohledu.
V případě uvedeném v prvním pododstavci musí dohodu o konečném rozhodnutí písemně potvrdit zástupci příslušných orgánů dohledu s náležitým zmocněním zavazovat své příslušné orgány dohledu.
2. V případě uvedeném v čl. 231 odst. 6 směrnice 2009/138/ES, kdy nebylo dosaženo společného rozhodnutí, orgán dohledu nad skupinou:
a)
zdokumentuje své konečné rozhodnutí;
b)
zdokumentuje názory a výhrady uvedené v čl. 4 odst. 7;
c)
při předání dokumentu se svým rozhodnutím podle čl. 231 odst. 6 směrnice 2009/138/ES příslušným orgánům dohledu uvede názory a výhrady dotčených příslušných orgánů dohledu a případně důvody svého odchýlení od těchto názorů;
d)
zašle rozhodnutí ostatním členům kolegia, případně jeho účastníkům, spolu s názory a výhradami příslušných orgánů dohledu.
Článek 6
Oznámení rozhodnutí
1. Po přijetí konečného rozhodnutí oznámí orgán dohledu nad skupinou bez zbytečného odkladu rozhodnutí žadateli.
2. Jedná-li se o povolení používat skupinový interní model, zahrne orgán dohledu nad skupinou do rozhodnutí toto:
a)
zda se jedná o společné rozhodnutí podle čl. 231 odst. 5 směrnice 2009/138/ES nebo o rozhodnutí přijaté orgánem dohledu nad skupinou v souladu s čl. 231 odst. 6 směrnice 2009/138/ES;
b)
odůvodnění rozhodnutí;
c)
názvy přidružených pojišťoven nebo zajišťoven zahrnutých do působnosti interního modelu pro výpočet skupinového solventnostního kapitálového požadavku;
d)
názvy přidružených pojišťoven nebo zajišťoven, které mají povoleno používat skupinový interní model pro výpočet svého solventnostního kapitálového požadavku;
e)
je-li to relevantní, rizika a větší obchodní útvary v působnosti částečného interního modelu;
f)
den, od kterého se má solventnostní kapitálový požadavek uvedený v písmenech c) a d) počítat pomocí skupinového interního modelu;
g)
je-li to relevantní, podmínky, jimž povolení používat skupinový interní model podléhá, a jejich odůvodnění;
h)
je-li to relevantní, požadavek, aby pojišťovna nebo zajišťovna vypracovala a předložila plán na rozšíření působnosti interního modelu, včetně popisu a časového harmonogramu tohoto plánu;
i)
je-li to relevantní, integrační metodu, kterou je povoleno použít pro integraci částečného interního modelu do standardního vzorce pro solventnostní kapitálový požadavek.
3. V případě zamítnutí povolení používat skupinový interní model uvede orgán dohledu nad skupinou v rozhodnutí stručný popis částí nebo aspektů interního modelu, které nesplňují požadavky na použití skupinového interního modelu, jakož i přesný odkaz na požadavky, které nejsou splněny. V oznámení musí být rovněž uvedeno, že zamítnutí neznamená, že ostatní požadavky byly posouzeny jako splněné.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. března 2015.
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) 2015/461 AL COMISIEI
din 19 martie 2015
de stabilire a unor standarde tehnice de punere în aplicare în ceea ce privește procesul de ajungere la o decizie comună cu privire la cererea de utilizare a unui model intern al grupului în conformitate cu Directiva 2009/138/CE a Parlamentului European și a Consiliului
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2009/138/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009 privind accesul la activitate și desfășurarea activității de asigurare și de reasigurare (Solvabilitate II) (1), în special articolul 231 alineatul (4),
întrucât:
(1)
Un schimb eficient de informații adecvate între autoritățile naționale de supraveghere în cauză este esențial pentru asigurarea unui proces eficace de ajungere la o decizie comună cu privire la modele interne ale grupului.
(2)
Pentru a se asigura o aplicare consecventă a procesului prin care se ajunge la o decizie comună, este important ca fiecare etapă să fie bine definită. Un proces clar facilitează, de asemenea, schimbul de informații, favorizează înțelegerea reciprocă, dezvoltă relațiile dintre autoritățile de supraveghere în cauză și promovează supravegherea eficace.
(3)
Planificarea realistă și în timp util a procesului de adoptare a deciziei comune este esențială. Fiecare autoritate de supraveghere în cauză ar trebui să furnizeze supraveghetorului grupului, în timp util, informațiile relevante.
(4)
Stabilirea și documentarea unor procese clare pentru conținutul și punerea în aplicare a deciziei comune ar trebui să asigure faptul că decizia respectivă este pe deplin motivată.
(5)
Procesul de ajungere la o decizie comună cu privire la cererea de utilizare a unui model intern al grupului ar trebui să fie coerent cu decizia comună privind modificările majore și cu schimbările aduse politicii de modificare a modelului pentru modele interne ale grupului.
(6)
Prezentul regulament se bazează pe proiectele de standarde tehnice de punere în aplicare transmise Comisiei de Autoritatea Europeană de Asigurări și Pensii Ocupaționale (EIOPA).
(7)
EIOPA a organizat consultări publice deschise cu privire la proiectul de standarde tehnice de punere în aplicare pe care se bazează prezentul regulament, a analizat potențialele costuri și beneficii aferente și a solicitat avizul Grupului părților interesate, instituit în conformitate cu articolul 37 din Regulamentul (UE) nr. 1094/2010 al Parlamentului European și al Consiliului (2).
(8)
Pentru a spori securitatea juridică în ceea ce privește regimul de supraveghere aplicat în perioada de introducere treptată prevăzută la articolul 308a din Directiva 2009/138/CE, care va începe la 1 aprilie 2015, este important ca prezentul regulament să intre în vigoare cât mai curând posibil, în ziua următoare datei publicării sale în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Obiect și domeniu de aplicare
Prezentul regulament specifică procedurile pe care autoritățile de supraveghere trebuie să le urmeze în vederea ajungerii la o decizie comună, astfel cum este menționată la articolul 231 alineatul (2) din Directiva 2009/138/CE, cu privire la cererea de solicitare a permisiunii de a utiliza un model intern al grupului pentru calcularea cerinței de capital de solvabilitate pe bază consolidată a unui grup, precum și a cerinței de capital de solvabilitate a întreprinderilor de asigurare și de reasigurare din cadrul grupului.
Articolul 2
Definiție
În sensul prezentului regulament, „autorități de supraveghere în cauză” înseamnă autoritățile de supraveghere din toate statele membre în care este situat sediul central al fiecărei întreprinderi de asigurare și de reasigurare afiliate, care solicită utilizarea unui model intern al grupului pentru calcularea cerinței de capital de solvabilitate.
Articolul 3
Acordul cu privire la proces
(1) Autoritățile de supraveghere în cauză convin cu privire la procesul de urmat pentru a ajunge la o decizie comună și la modul de formalizare a deciziei respective, inclusiv un calendar, etapele principale și rezultatele preconizate, ținând seama, de asemenea, de cerințele prevăzute de Directiva 2009/138/CE, astfel cum sunt specificate mai detaliat în Regulamentul delegat (UE) 2015/35 al Comisiei (3) de completare a Directivei 2009/138/CE. Pentru a face tot ceea ce îi stă în putință pentru a ajunge la o decizie comună în conformitate cu articolul 231 alineatul (2) din Directiva 2009/138/CE, fiecare autoritate de supraveghere în cauză se asigură că sunt respectate termenele în ceea ce privește etapele principale și rezultatele preconizate, astfel cum au fost definite în cadrul procesului convenit.
(2) Atunci când convin asupra procesului de urmat, autoritățile de supraveghere în cauză iau în considerare orice obstacole juridice sau procese interne care le pot impune restricții în ceea ce privește exprimarea avizului lor oficial referitor la cerere în termenul specificat. În acest scop, fiecare autoritate de supraveghere în cauză informează celelalte autorități cu privire la orice obstacole juridice sau procese interne care pot exista în cadrul respectivei autorități de supraveghere.
(3) Autoritățile de supraveghere în cauză furnizează, cât mai curând posibil, celorlalte autorități în cauză orice informație care ar putea fi utilă pentru luarea unei decizii cu privire la cerere.
(4) În cazul în care o autoritate de supraveghere în cauză semnalează o problemă în ceea ce privește procesul, în special atunci când este probabil să nu se ajungă la un consens asupra unei decizii, aceasta prezintă celorlalte autorități de supraveghere în cauză motivele care au determinat această situație și precizează dacă intenționează să sesizeze EIOPA în conformitate cu articolul 231 alineatul (3) din Directiva 2009/138/CE. Supraveghetorul grupului discută cu toate autoritățile de supraveghere în cauză în vederea găsirii unei soluții la problema respectivă. Autoritățile de supraveghere convin asupra unui interval de timp pentru a se ajunge la o soluție.
(5) În cazul în care nu se ajunge la nicio soluție satisfăcătoare în intervalul de timp convenit și dacă autoritatea de supraveghere relevantă decide să sesizeze EIOPA, trebuie să facă acest lucru fără întârziere.
Articolul 4
Propunerea de decizie
(1) Înainte de a formula o propunere de decizie, autoritățile de supraveghere în cauză confirmă faptul că evaluarea cererii a fost finalizată și că rezultatul acestei evaluări reprezintă baza pentru luarea unei decizii cu privire la cerere.
(2) Celelalte autorități de supraveghere în cauză prezintă în scris supraveghetorului grupului contribuțiile lor cu privire la propunerea de decizie, sintetizând rezultatele evaluării pe care au realizat-o.
(3) Pe baza contribuțiilor primite de la celelalte autorități de supraveghere în cauză, astfel cum sunt menționate la alineatul (2), supraveghetorul grupului întocmește în scris o propunere de decizie, care cuprinde, dacă este cazul, termenii și condițiile care se aplică propunerii de decizie. Această propunere include motivele care au stat la baza deciziei și, dacă este cazul, a termenilor și condițiilor.
(4) La elaborarea propunerii de decizie, supraveghetorul grupului ia în considerare, dacă este cazul, opiniile exprimate în cursul evaluării cererii de către celelalte autorități de supraveghere în cauză în ceea ce privește caracterul adecvat al modelului intern al grupului pentru calcularea cerinței de capital de solvabilitate a grupului pe bază consolidată. Dacă este cazul, supraveghetorul grupului ia în considerare, de asemenea, opiniile celorlalte autorități de supraveghere din cadrul colegiului supraveghetorilor în ceea ce privește modelul intern al grupului.
(5) Supraveghetorul grupului transmite propunerea de decizie autorităților de supraveghere în cauză și, dacă este cazul, celorlalți membri și participanți ai colegiului.
(6) Celelalte autorități de supraveghere în cauză prezintă supraveghetorului grupului, în scris, opinia lor cu privire la propunerea de decizie, inclusiv, dacă este cazul, opinia lor cu privire la termenii și condițiile care se aplică propunerii de decizie. Supraveghetorul grupului colectează opiniile primite și prezintă o sinteză a acestora celorlalte autorități de supraveghere în cauză.
(7) Supraveghetorul grupului organizează cel puțin o sesiune cu celelalte autorități de supraveghere în cauză pentru a discuta propunerea de decizie și opiniile exprimate. Aceste sesiuni se pot desfășura sub forma unei întâlniri fizice sau, atunci când toate autoritățile de supraveghere în cauză sunt de acord, prin alte mijloace. Obiectivul discuțiilor este să se ajungă la un consens cu privire la o decizie comună. Fiecare autoritate de supraveghere în cauză își confirmă apoi opiniile sau trimite supraveghetorului grupului, în scris, opiniile și rezervele sale finale.
Articolul 5
Decizia finală
(1) În cazul prevăzut la articolul 231 alineatul (5) din Directiva 2009/138/CE, atunci când s-a ajuns la o decizie comună, supraveghetorul grupului:
(a)
documentează decizia finală cu privire la cerere și, dacă este cazul, termenii și condițiile care se aplică deciziei;
(b)
trimite decizia finală tuturor membrilor colegiului și, dacă este cazul, participanților, împreună cu opiniile autorităților de supraveghere în cauză.
În cazul menționat la primul paragraf, acordul privind decizia finală este confirmat în scris de către reprezentanții autorităților de supraveghere în cauză care au autoritatea necesară pentru a-și asuma angajamente în numele autorităților lor respective.
(2) În cazul prevăzut la articolul 231 alineatul (6) din Directiva 2009/138/CE, atunci când nu s-a ajuns la o decizie comună, supraveghetorul grupului:
(a)
documentează decizia sa finală;
(b)
documentează opiniile și rezervele menționate la articolul 4 alineatul (7);
(c)
expune opiniile și rezervele formulate de autoritățile de supraveghere în cauză și, dacă este cazul, motivele pentru care supraveghetorul grupului s-a îndepărtat de la aceste opinii atunci când a furnizat autorităților de supraveghere în cauză un document în care prezintă decizia sa în conformitate cu articolul 231 alineatul (6) din Directiva 2009/138/CE;
(d)
trimite decizia celorlalți membrii ai colegiului și, dacă este cazul, participanților, împreună cu opiniile și rezervele autorităților de supraveghere în cauză.
Articolul 6
Notificarea deciziei
(1) Atunci când se ia o decizie finală, supraveghetorul grupului notifică această decizie solicitantului, fără întârziere.
(2) În cazul în care se acordă permisiunea de utilizare a modelului intern al grupului, supraveghetorul grupului include în decizie:
(a)
precizarea dacă decizia a fost o decizie comună în conformitate cu articolul 231 alineatul (5) din Directiva 2009/138/CE sau dacă aceasta a fost adoptată de supraveghetorul grupului în conformitate cu articolul 231 alineatul (6) din Directiva 2009/138/CE;
(b)
motivele care au stat la baza deciziei;
(c)
numele întreprinderilor afiliate incluse în sfera de aplicare a modelului intern pentru calcularea cerinței de capital de solvabilitate a grupului;
(d)
numele întreprinderilor afiliate care sunt autorizate să utilizeze modelul intern al grupului pentru calcularea cerinței lor de capital de solvabilitate;
(e)
dacă este cazul, riscurile și principalele unități operaționale care intră în sfera de aplicare a unui model intern parțial;
(f)
data de la care cerințele de capital de solvabilitate enumerate la literele (c) și (d) se calculează cu ajutorul modelului intern al grupului;
(g)
dacă este cazul, termenii și condițiile care se aplică permisiunii de a utiliza modelul intern al grupului, precum și motivele care stau la baza acestor termeni și condiții;
(h)
dacă este cazul, obligația ca întreprinderea să elaboreze și să prezinte un plan de extindere a sferei de aplicare a modelului intern, inclusiv descrierea și calendarul planului;
(i)
dacă este cazul, tehnica de integrare aprobată care va fi utilizată pentru integrarea modelului intern parțial în formula standard de calculare a cerinței de capital de solvabilitate.
(3) În cazul în care cererea de utilizare a modelului intern al grupului este respinsă, supraveghetorul grupului include în decizie o scurtă descriere a părților sau a aspectelor modelului intern care nu respectă cerințele pentru utilizarea unui model intern al grupului, precum și trimiterea exactă la cerințele care nu sunt îndeplinite. În notificare se precizează, de asemenea, că decizia de respingere nu implică faptul că alte cerințe au fost considerate, în urma evaluării, ca fiind respectate.
Articolul 7
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 19 martie 2015.