PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 470/2014
ze dne 13. května 2014
o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz solárního skla pocházejícího z Čínské lidové republiky
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 a čl. 14 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Dne 28. listopadu 2013 uložila Evropská komise (dále jen „Komise“) nařízením (EU) č. 1205/2013 (dále jen „prozatímní nařízení“) (2) prozatímní antidumpingové clo na dovoz solárního skla z Čínské lidové republiky.
(2)
Řízení bylo zahájeno dne 28. února 2013 na základě stížnosti podané jménem výrobců solárního skla, kteří představují více než 25 % celkové výroby v Unii (3).
(3)
Šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. ledna 2012 do 31. prosince 2012 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo uloženo prozatímní antidumpingové clo (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo několik účastníků řízení k těmto prozatímním zjištěním písemné připomínky. Účastníkům řízení, kteří o to požádali, byla poskytnuta možnost slyšení.
(5)
Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech informací, jež považovala za nezbytné ke konečným zjištěním. Byla zvážena ústní a písemná stanoviska účastníků řízení a na jejich základě byla prozatímní zjištění podle potřeby upravena.
(6)
Všem účastníkům řízení Komise následně sdělila základní skutečnosti a úvahy, na nichž založila svůj záměr uložit konečné antidumpingové clo na dovoz solárního skla pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR)“ a provést konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem účastníkům řízení byla poskytnuta lhůta, během níž mohli k uvedeným konečným informacím předložit svá stanoviska.
(7)
Stanoviska předložená účastníky řízení byla zvážena a případně vzata v úvahu.
3. Výběr vzorku
(8)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v 7., 11. a 75. bodě odůvodnění prozatímního nařízení nebyl jasně uveden celkový počet výrobců v Unii. Komise proto potvrzuje, že se přihlásilo osm výrobců v Unii, kteří byli také aktivní během období šetření. Nebyla zveřejněna totožnost žádného výrobce v Unii, s výjimkou jediného. V odpovědi na obecný informační dokument žadatel uvedl, že tři výrobci v Unii (Guardian, AGC a Centrosolar Glass) ukončili činnost a že čtvrtý podnik (Saint Gobain) podstatně omezil výrobu.
(9)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska týkající se metody výběru vzorku vyvážejících výrobců v ČLR a výrobců v Unii, potvrzují se prozatímní zjištění v 7. až 24. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Odpovědi na dotazník a inspekce na místě
(10)
Po přijetí prozatímního nařízení byla provedena inspekce v prostorách druhého spolupracujícího uživatele, konkrétně francouzské společnosti Viessmann Faulquemont SAS.
5. Procesní práva
(11)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že mu nebyly poskytnuty dostatečné prozatímní informace, zejména ohledně dumpingu, cenového podbízení a výpočtu rozpětí újmy. Vzhledem k tomu bylo údajně porušeno jeho základní právo na obhajobu, jež je zaručeno základním nařízením (ES) č. 1225/2009, antidumpingovou dohodou WTO a Listinou základních práv Evropské unie.
(12)
K výpočtu dumpingového rozpětí vyvážející výrobce prohlásil, že při poskytnutí prozatímních informací nebyly uvedeny podrobnosti o výši úpravy uplatňované na náklady na povrchovou úpravu a na výrobu plavením (viz 64. bod odůvodnění prozatímního nařízení) ani o procentu prodejních, správních a režijních nákladů a zisku.
(13)
Toto tvrzení bylo akceptováno a Komise poskytla doplňující informace. Pokud nebylo možno poskytnout přesné údaje z důvodu jejich důvěrnosti, poskytla příslušná rozmezí.
(14)
Po poskytnutí konečných informací vyvážející výrobce uvedl, že poskytnuté údaje stále nejsou dostatečné a zejména že není jasné, zda byly při úpravě nákladů na povrchovou úpravu vzaty v úvahu náklady na jednostrannou povrchovou úpravu, oboustrannou povrchovou úpravu či obojí.
(15)
Jak je vysvětleno v 68. bodě odůvodnění, účastníci řízení nijak neprokázali, že by mezi náklady na výrobu solárního skla s jednostranným povlakem a solárního skla s oboustranným povlakem existoval trvalý rozdíl. Při výpočtu výše úpravy proto Komise mezi solárním sklem s jednostranným povlakem a solárním sklem s oboustranným povlakem nerozlišovala.
(16)
Ohledně újmy tentýž vyvážející výrobce namítl, že v jemu určeném dokumentu specifikujícím újmu byly z důvodu důvěrnosti prodejní i cílové ceny stanovené výrobci v Unii u dvou z celkem pěti typů výrobků označeny stupněm utajení „limited“ nebo bylo uvedeno pouze jejich rozmezí.
(17)
Společnost také tvrdila, že v tomto případě existuje vysoká úroveň důvěrnosti, takže je znám pouze název jednoho výrobce v Unii zařazeného do vzorku. Společnost proto uvedla, že i když se u některých typů výrobku týkaly informace pouze jednoho či dvou výrobců v Unii, nebylo by nijak možné identifikovat tyto společnosti, a poskytnout v důsledku toho vyvážejícímu výrobci významnou konkurenční výhodu vůči jeho konkurentům v Unii, ať už samostatně nebo kolektivně.
(18)
Podle článku 20 základního nařízení je Komise povinna sdělit po zavedení prozatímních opatření podrobné údaje týkající se zásadních skutečností a úvah, na jejichž základě byla opatření uložena. Komise je však rovněž povinna podle článku 19 základního nařízení považovat za důvěrnou jakoukoli informaci, která je ze své povahy důvěrná nebo která byla důvěrně poskytnuta.
(19)
V tomto konkrétním případě byly skutečné prodejní a cílové ceny stanovené výrobci v Unii pro oba typy výrobků buď odstraněny, nebo nahrazeny rozmezím, jelikož informace o jednom typu výrobku pochází pouze od jednoho nebo dvou výrobců v Unii. Navíc je v tomto odvětví obecně známo, že tento konkrétní typ výrobku nevyrábí žádný jiný výrobce v Unii. Komise proto považuje tyto informace za informace důvěrné povahy, neboť jejich prozrazení by znamenalo významnou soutěžní výhodu pro konkurenty a/nebo by nepříznivě ovlivnilo poskytovatele těchto informací. Stejné informace byly navíc odstraněny i u druhého typu výrobku, aby se zabránilo odvození údajů o prvním typu výrobku z celkových údajů, které jsou k dispozici.
(20)
Po poskytnutí konečných informací společnost zopakovala svou námitku, že informace o výpočtu rozpětí újmy byly poskytnuty v nedostatečném a nesprávném rozsahu. Konkrétně si stěžovala, že není jasné, jak byl vybrán druhý typ výrobku, o němž byly odstraněny údaje. Komise proto upřesňuje, že výběr byl proveden čistě náhodně.
(21)
Společnost navrhla vyřešit údajně nedostatečné poskytnutí informací tak, že by se její právníci setkali s útvary Komise a podrobně s nimi projednali dumping a výpočet rozpětí újmy, aniž by si pořídili kopii jakýchkoli důvěrných dokumentů, nebo že by jim byl udělen přístup do datové místnosti v prostorách Komise, kde by si mohli dělat poznámky.
(22)
Komise nemohla této žádosti vyhovět. Aby mohli právní zástupci společnosti ověřit výpočty, musely by být poskytnuty přesné údaje z jedné nebo dvou společností. To nebylo možné, jelikož Komise je povinna zachovat důvěrnost těchto údajů podle článku 19 základního nařízení.
(23)
Komise navíc v konečných informacích výslovně uvedla, že společnost se může v souvislosti s jakýmikoli otázkami týkajícími se práva na obhajobu - jako je přístup ke spisu - obrátit na úředníka pro slyšení v rámci jeho mandátu (4). Ve lhůtě pro předložení stanovisek k poskytnutí konečných informací však společnost žádost o intervenci úředníka pro slyšení nepodala.
(24)
Vzhledem k výše uvedenému Komise zamítá tvrzení, že mohla být porušena procesní práva dotyčného vyvážejícího výrobce.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(25)
Podle 26. bodu odůvodnění prozatímního nařízení je dotčeným výrobkem solární sklo složené z tvrzeného plochého sodnovápenatého skla s obsahem železa menším než 300 ppm, solární propustností větší než 88 % (měřeno podle AM1,5 300-2 500 nm), protitepelnou odolností až do 250 °C (měřeno podle EN 12150), odolností proti teplotním šokům Δ 150 K (měřeno podle normy EN 12150) a minimální mechanickou pevností 90 N/mm2 nebo vyšší (měřeno podle normy EN 1288-3) (dále jen „dotčený výrobek“, obecně označovaný jako „solární sklo“). Dotčený výrobek v současnosti spadá pod kód KN ex 7007 19 80.
2. Tvrzení týkající se definice výrobku
(26)
Po poskytnutí prozatímních informací jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v rozporu s tím, co bylo uvedeno v 32. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, by z definice výrobku mělo být vyloučeno zahradnické sklo, které má stejné technické vlastnosti jako solární sklo popsané v 26. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Za prvé, podle vývozce jsou fyzické vlastnosti zahradnického skla zcela odlišné od vlastností solárního skla: i) zahradnické sklo má různou velikost podle požadavků zákazníků, zatímco solární sklo se vyrábí v určitých pevně daných velikostech; ii) zahradnické sklo může mít oboustranný povlak, ale solární sklo pro fotovoltaické moduly oboustranný povlak nemá. Za druhé, zahradnické sklo má údajně jiné využití, neboť jej nelze použít pro výrobu fotovoltaických modulů ani fototermických kolektorů.
(27)
Komise toto tvrzení zamítá, a to z následujících důvodů: Zaprvé, skutečnost, že solární sklo používané při výrobě skleníků má jinou velikost než solární sklo používané pro fotovoltaické moduly nebo fototermické kolektory, je irelevantní, protože požadavky na velikost se mohou lišit jak u fotovoltaických modulů, tak v případě skleníků. Jakékoli vyloučení výrobku na tomto základě by navíc mohlo vyvolat obcházení antidumpingových opatření. Za druhé, na trhu se jako zahradnické sklo prodává nejen solární sklo s oboustranným povlakem, ale i sklo bez povlaku nebo sklo s jednostranným povlakem. Kromě toho, jak je objasněno v 68. bodě odůvodnění, sklo s oboustranným povlakem se používá jak pro fotovoltaické moduly, tak pro fototermické kolektory. Tato fyzická vlastnost proto nemůže odlišovat solární sklo používané pro zahradnické účely od jiného použití. Dále nelze vyloučit, že solární sklo určené pro výrobu skleníků bude použito k výrobě fotovoltaických modulů a/nebo fototermických kolektorů.
(28)
Po poskytnutí informací jeden dovozce tvrdil, že skutečnost, že z působnosti šetření nebylo vyňato solární sklo, které lze použít jako nábytkářské sklo, způsobuje společnostem administrativní zátěž a průtahy. Důvodem je fakt, že společnosti musí zasílat protokoly o zkouškách celním orgánům v Unii pokaždé, když tyto orgány rozhodují, zda se na dovážené zboží vztahují určitá opatření.
(29)
Komise se domnívá, že tyto typy skla by neměly být z působnosti šetření vyloučeny, protože solární sklo může mít zahradnické a nábytkářské využití. K zajištění náležité ochrany výrobního odvětví Unie proti škodlivému účinku dumpingového dovozu je třeba zamezit mezerám, které by umožňovaly obcházení opatření. Pozitivní účinek odpovídající ochrany převažuje nad negativním účinkem dodatečné administrativní zátěže, která byla dotčenému dovozci zřejmě způsobena.
(30)
Další vyvážející výrobce tvrdil, že z definice dotčeného výrobku by mělo být vyloučeno plavené sklo, protože jím vyráběné sklo se používá ve stavebnictví a při výrobě skleníků. Dále uvedl, že plavené sklo se nepoužívá k výrobě fotovoltaických modulů. Na základě argumentů, které předložila v 33. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, však Komise potvrzuje, že plavené sklo vykazuje stejné technické vlastnosti jako solární sklo, jak jsou uvedeny v 26. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Dále platí, že plavené sklo vyrábí jak výrobní odvětví Unie, tak vyvážející výrobci. Tuto skutečnost potvrzují informace veřejně dostupné na internetu. (5) Tvrzení se proto zamítá.
3. Závěry
(31)
Jelikož k dotčenému výrobku a obdobnému výrobku nebyla předložena další stanoviska, potvrzují se závěry učiněné v 26. až 33. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Zacházení jako v tržním hospodářství
(32)
Po poskytnutí prozatímních a následně konečných informací jeden vyvážející výrobce uvedl, že Komise pochybila zamítnutím jeho žádosti o zacházení jako v tržním hospodářství. Stejná žádost týkající se zacházení jako v tržním hospodářství byla vznesena již v prozatímní fázi, ale Komise ji zamítla ve 43. a 47. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(33)
Vyvážející výrobce tvrdil, že výhody preferenčních daňových režimů a grantů nepředstavují významnou část jeho obratu. V této souvislosti je třeba připomenout, že na tyto a další námitky již Komise reagovala v dopise vývozci ze dne 13. září 2013, v němž k zacházení jako v tržním hospodářství oznámila své stanovisko. Zdůraznila zejména, že vzhledem k povaze tohoto zvýhodnění je absolutní výše výhody získaná v období šetření pro posouzení, zda se jedná o „podstatné“ zkreslení, irelevantní. Toto tvrzení se proto zamítá.
(34)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se potvrzuje zjištění, že všechny žádosti o přiznání zacházení jako v tržním hospodářství je nutno zamítnout, jak je stanoveno v 34. až 47. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Běžná hodnota
2.1 Volba srovnatelné země
(35)
V prozatímním nařízení bylo v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení jako vhodná srovnatelná země zvoleno Turecko. Jeden vyvážející výrobce namítal, že Turecko není pro účely stanovení běžné hodnoty vhodnou srovnatelnou zemi, protože v této zemi existuje pouze jeden výrobce solárního skla a na turecký trh se prakticky žádné solární sklo nedováží. Tento vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že ziskové rozpětí na tureckém domácím trhu solárního skla je obzvlášť vysoké, čímž dochází k umělému zvýšení běžné hodnoty. Stejný vyvážející výrobce navíc podotkl, že se na solární sklo vyráběné v Turecku nepoužívá žádná technologie povrchové úpravy a že se v Turecku nevyrábí žádné solární sklo plavením. V důsledku toho nemohou být z tureckého domácího trhu s obdobným výrobkem získány klíčové prvky nutné pro stanovení běžné hodnoty. Vyvážející výrobce proto namítal, že jako základ pro určení běžné hodnoty by se namísto toho měly použít ceny v Unii.
(36)
Za prvé, Komise připomíná, že v Turecku neexistují žádné významné překážky obchodu s obdobným výrobkem. Nelze tudíž vyvozovat závěr, že je turecký trh solárního skla uzavřen mezinárodnímu obchodu. Trh je naopak otevřený a cena obdobného výrobku na domácím trhu je stanovována volnou interakcí nabídky a poptávky.
(37)
Za druhé, pokud jde o tvrzení o zvláště vysokých ziscích na domácím tureckém trhu, Komise zdůrazňuje, že v období šetření nezaznamenala na tureckém trhu s obdobným výrobkem, že by se ve srovnání se ziskovým rozpětím dosahovaným výrobci v Unii objevovalo během posuzovaného období nadměrné ziskové rozpětí.
(38)
Za třetí, z nedostatku určitých typů výrobku v třetí zemi nelze vyvozovat, že tato země není vhodnou srovnatelnou zemí. Naopak, čl. 2 odst. 3 základního nařízení stanoví, že pokud se na domácím trhu určité druhy výrobku vůbec neprodávají, určí Komise běžnou hodnotu na základě výrobních nákladů v zemi původu s připočtením přiměřené částky pro prodejní, správní a režijní náklady a pro zisk. Podíl povrchové úpravy a výroby plavením na celkových nákladech vycházel z ověřených údajů poskytnutých výrobním odvětvím Unie.
(39)
S ohledem na výše uvedené se tvrzení, že Turecko není vhodnou srovnatelnou zemí, zamítá.
(40)
Komise rovněž nemůže akceptovat tvrzení, že běžná hodnota měla být stanovena na základě cen skutečně zaplacených v Unii. Podle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení může Komise pro určení běžné hodnoty použít ceny v Unii, pouze není-li možné určit tuto hodnotu na základě údajů z vhodné srovnatelné země. Jelikož bylo zjištěno, že vhodná srovnatelná země s dostatečnou spoluprací výrobce existuje, musela Komise určit běžnou hodnotu na základě údajů z této srovnatelné země a nemohla použít ceny v Unii (6).
(41)
Komise potvrzuje výběr Turecka jako srovnatelné země ve smyslu čl. 2 odst. 7 základního nařízení.
2.2 Běžná hodnota
(42)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise pochybila při stanovení běžné hodnoty, protože vycházela pouze ze ziskového prodeje ve srovnatelné zemi a připočetla hypotetické ziskové rozpětí k neziskovému prodeji.
(43)
Komise potvrzuje, že ke stanovení běžné hodnoty, jak je vysvětlena v 61. a 62. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a jak požaduje čl. 2 odst. 4 základního nařízení, ověřila, že nejméně 80 % prodeje všech typů obdobného výrobku na tureckém domácím trhu bylo ziskových. Z tohoto důvodu byl pro stanovení běžné hodnoty vzat v úvahu veškerý prodej na tureckém domácím trhu, tzn. ziskový i neziskový. Toto tvrzení je tudíž neopodstatněné a jako takové bylo zamítnuto.
(44)
Jelikož ke stanovení běžné hodnoty nebyla předložena další stanoviska, potvrzují se zjištění uvedená v 58. až 64. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.3 Vývozní cena
(45)
Jelikož nebyla předložena žádná stanoviska ohledně vývozních cen, potvrzuje se 65. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.4 Srovnání
(46)
Po poskytnutí prozatímních a následně konečných informací jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise chybně upravila jeho vývozní cenu podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Argumentoval tím, že výrobce a s ním spojený obchodník tvoří jeden hospodářský subjekt a že je taková úprava tedy vyloučena. V každém případě považuje výši úpravy za příliš vysokou, neboť Komise vycházela ze skutečné přirážky, která byla namísto za obvyklých podmínek stanovena na základě dohody o převodních cenách. Namísto toho měla Komise provést případné úpravy na základě odhadu přirážky stanovené za obvyklých podmínek mezi výrobcem a dovozcem, který s ním není ve spojení.
(47)
Šetřením bylo zjištěno, že tento vyvážející výrobce měl plně funkční vývozní oddělení, které sjednávalo prodejní podmínky s odběrateli v Unii, zadávalo objednávky na výrobu, organizovalo a uskutečňovalo dopravu konečného výrobku zákazníkům v Unii, včetně dodacích dokladů, provádělo celní odbavení vyváženého zboží a připravovalo prodejní doklady. Skutečně tedy nedošlo k duplikaci úkolů vyvážejícího výrobce a obchodníka ve spojení, které souvisejí s vývozem. Vyvážející výrobce však vydával prodejní faktury obchodníkovi, který následně vydal prodejní fakturu odběrateli v Unii za smluvní cenu. Obchodník ve spojení inkasoval platbu, odečetl přirážku a zbývající částku vyplatil vyvážejícímu výrobci.
(48)
Komise je proto toho názoru, že obchodníka ve spojení nelze považovat za interní prodejní oddělení ani v případě, že by tyto dvě společnosti byly považovány za jeden hospodářský subjekt, a že je tudíž úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i) plně odůvodněná. Navíc vzhledem k tomu, že provedená úprava odráží přirážku skutečně naúčtovanou mezi společnostmi ve spojení, není důvod nahrazovat ji jinou teoretickou částkou. Tvrzení se proto zamítá.
(49)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že má mnohem vyšší výrobní kapacitu než výrobní odvětví Unie, a že má tedy výhodu v podobě nižších nákladů při výrobě dotčeného výrobku. Podle výrobce by proto Komise měla přihlédnout k této výhodě plynoucí z jeho nižších výrobních nákladů a provést nezbytnou úpravu.
(50)
Komise nemůže toto tvrzení uznat. Za prvé, vyvážející výrobce neuvádí příslušné právní ustanovení, podle něhož by tuto úpravu bylo možno provést. Za druhé, nebylo prokázáno, že nižší náklady v důsledku vyšších výrobních kapacit by ovlivnily ceny nebo srovnatelnost cen ve smyslu čl. 2 odst. 10 základního nařízení. I kdyby rozdíl v nákladech mohl být prokázán, není zřejmé, jak se to odráží v konečné ceně, ani zda tento rozdíl není kompenzován rozdílem v jiných nákladech.
(51)
Kromě toho se výhoda uváděná vyvážejícím výrobcem týká toho, že jeho výrobní náklady mají být nižší než náklady výrobního odvětví Unie. V této souvislosti je třeba připomenout, že vyvážejícímu výrobci nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství a jeho náklady tudíž nebyly ověřeny. Podle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení stanovila Komise běžnou hodnotu na základě skutečných cen a/nebo nákladů výrobce ve srovnatelné zemi, protože ceny a náklady v zemích bez tržního hospodářství nejsou výsledkem tržních sil, a proto je nelze považovat za spolehlivý ukazatel tržních cen či nákladů.
(52)
Jeden vyvážející výrobce v ČLR uvedl, že by Komise měla upravit vývozní cenu ze závodu u jednoho z jeho konkurentů tak, že z ní odečte poplatek za služby a licenční poplatek, které měl tento konkurent zaplatit třetí straně.
(53)
Tuto námitku Komise zamítá. Za prvé, vyvážející výrobce neuvádí příslušné ustanovení základního nařízení, podle něhož by tuto úpravu bylo možno provést. Zadruhé, i kdyby se toto tvrzení dalo považovat za spadající do působnosti čl. 2 odst. 10 písm. e) základního nařízení, které stanoví úpravy týkající se nákladů na dopravu, pojištění, manipulaci a nakládku a vedlejších nákladů, uvedené ustanovení nesouvisí s poplatky za služby nebo náklady v souvislosti s licenční dohodou. Tyto náklady představují obchodní náklady, které běžně vznikají výrobci zboží používajícímu licenci na technologie získanou od třetí strany bez ohledu na to, zda se zboží vyváží či prodává na domácím trhu. Náklady by proto měly být promítnuty do konečné ceny jak při vývozu, tak v případě tuzemského prodeje. Náklady tedy nemohou ovlivnit srovnání vývozní ceny a běžné hodnoty. Úprava podle čl. 2 odst. 10 proto není odůvodněná a tvrzení se zamítá.
(54)
Jak je stanoveno v 67. a 68. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, za účelem zajištění spravedlivého porovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byly podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení provedeny náležité úpravy o rozdíly ovlivňující ceny a srovnatelnost cen.
(55)
Na tomto základě byly u jednotlivých společností provedeny úpravy o náklady na dopravu, námořní dopravu a pojištění, náklady na manipulaci, nakládku a vedlejší náklady, vývozní cla a provize ve všech případech, které prokazatelně ovlivňují srovnatelnost cen. Po uložení prozatímních opatření však Komise zaznamenala administrativní opomenutí týkající se úpravy DPH. Toto opomenutí bylo odpovídajícím způsobem opraveno za účelem výpočtu dumpingu uvedeného v tabulce ve 169. bodě odůvodnění.
(56)
Dva vyvážející výrobci tvrdili, že srovnání vývozní ceny a běžné hodnoty nebylo u jednoho typu výrobku správně provedeno. Tato námitka je řešena v 67. a 68. bodě odůvodnění.
2.5 Dumpingová rozpětí
(57)
Jelikož nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje se metoda použitá pro výpočet dumpingového rozpětí uvedená v 69. až 73. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(58)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v antidumpingovém dotazníku chybně vyplnil nesprávné hodnoty CIF (náklady, pojištění a přepravné) v mnoha případech prodeje dotčeného výrobku na vývoz do EU. Nahlášené hodnoty CIF byly příliš nízké, čímž došlo ke zvýšení dumpingového rozpětí společnosti i jejího rozpětí újmy.
(59)
Komise žádost důkladně posoudila. Platnost tvrzení ověřila tím, že zkontrolovala a na místě ověřila ceny CIF v příslušných transakcích s dovozcem z EU. Tvrzení bylo proto uznáno.
(60)
S ohledem na úpravy provedené v běžné hodnotě a vývozní ceně, a jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, stanoví se tato konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
83,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
78,4 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
90,1 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
41,6 %
Ostatní spolupracující společnosti
84,7 %
Všechny ostatní společnosti
90,1 %
D. ÚJMA
1. Definice výrobního odvětví Unie a výroba v Unii
(61)
Nebyla předložena žádná stanoviska k definici výrobního odvětví Unie a výrobě v Unii. Komise proto potvrzuje závěry učiněné v 75. až 79. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřeba v Unii
(62)
Po poskytnutí prozatímních informací byly údaje o objemu prodeje uskutečněném výrobci v Unii zařazenými do vzorku, které předložil žadatel, aktualizovány s použitím údajů od těchto výrobců. Tabulka 1 byla náležitě opravena (viz níže). Touto opravou se nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení. Vzhledem ke skutečnosti, že ke spotřebě v Unii nebyla předložena žádná stanoviska, se tudíž potvrzuje trend spotřeby v Unii stanovený v 80. až 82. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 1
Spotřeba v Unii (1 000 m2)
2009
2010
2011
OŠ
Celková spotřeba v Unii
16 596
28 239
33 993
27 412
Index
100
170
205
165
Zdroj: Glass for Europe, žadatel, a odpovědi na dotazník zaslané výrobci v Unii zařazenými do vzorku.
3. Objem, cena a podíl dumpingového dovozu z dotčené země na trhu
(63)
Kvůli opravě objemu prodeje výrobního odvětví Unie (viz 62. bod odůvodnění) bylo nutno opravit i podíl dovozu z dotčené země na trhu (viz tabulka 2). Opravou se nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů, jež obsahovalo prozatímní nařízení.
(64)
Komise proto potvrzuje závěry učiněné v 83. až 87 bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 2
Objem prodeje (1 000 m2) a podíl na trhu
2009
2010
2011
OŠ
Podíl na trhu
7,2 %
7,3 %
18,1 %
30,5 %
Index
100
100
250
421
Zdroj: Glass for Europe, žadatel, a odpovědi na dotazník zaslané výrobci v Unii zařazenými do vzorku.
4. Cenové podbízení
(65)
Způsob, jakým bylo určeno cenové podbízení v období šetření, je uveden v 88. a 89. bodě prozatímního nařízení. Vážené průměrné prodejní ceny jednotlivých typů výrobku prodávaných výrobci v Unii zařazenými do vzorku, účtované odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, a upravené na úroveň cen ze závodu, byly porovnány s odpovídajícími váženými průměrnými cenami jednotlivých typů výrobku z dovozu spolupracujících vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Jednalo se o dovozní ceny účtované prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, zjištěné na základě cen CIF s příslušnou úpravou směrem nahoru, tj. o náklady na celní odbavení, manipulaci a nakládku. Tyto úpravy zvýšily cenu o 7 % až 15 % v závislosti na kontrolním čísle výrobku.
(66)
Porovnání cen bylo provedeno podle čísla typu výrobku u transakcí na stejné úrovni obchodní činnosti s náležitou úpravou, jak je uvedeno v bodě odůvodnění výše, a po odečtení rabatů a slev. Výsledkem porovnání vyjádřeného v procentech obratu výrobců v Unii zařazených do vzorku v období šetření bylo vážené průměrné rozpětí cenového podbízení mezi 10,6 % a 26,7 % cen výrobců v Unii zařazených do vzorku z dumpingového dovozu.
(67)
Dva vyvážející výrobci tvrdili, že u jednoho typu výrobku nebylo porovnání cen správně provedeno. Namítali zejména, že solární sklo s oboustranným povlakem mělo být porovnáváno odděleně od solárního skla s jednostranným povlakem. Náklady na výrobu solárního skla s oboustranným povlakem a jeho cena jsou údajně mnohem vyšší než u solárního skla. Dále uvedli, že solární sklo s oboustranným povlakem má „obvykle“ mnohem vyšší koeficient solární propustnosti než solární sklo s jednostranným povlakem. A konečně, podle jednoho výrobce se ve fotovoltaických modulech solární sklo s oboustranným povlakem vůbec nepoužívá, protože je mnohem dražší než solární sklo s jednostranným povlakem, ale přitom má stejný koeficient solární propustnosti jako solární sklo s jednostranným povlakem používané pro výrobu těchto modulů. U solárních termických zařízení má být vyšší propustnost dosahovaná solárním sklem s oboustranným povlakem naopak důležitá, protože značně zvyšuje účinnost těchto zařízení.
(68)
Komise zamítá námitky předložené vyvážejícími výrobci z těchto důvodů: Za prvé, kromě obecných argumentů vyvážející výrobce nijak neprokázal, že by mezi náklady na výrobu solárního skla s jednostranným povlakem a solárního skla s oboustranným povlakem existoval trvalý rozdíl. Výrobní odvětví Unie naopak tvrdilo, že se výrobní náklady liší v závislosti na použité technologii povrchové úpravy a že sklo s oboustranným povlakem není nutně dražší než sklo s jednostranným povlakem, což platí i naopak. Za druhé, sklo s oboustranným povlakem může skutečně dosahovat vyšší solární propustnost než solární sklo s jednostranným povlakem (sklo s oboustranným povlakem má maximální solární propustnost 98 %, zatímco sklo s jednostranným povlakem až 95 %) a tato technická vlastnost je důležitá pouze pro solární termická zařízení, ale pro fotovoltaické moduly je irelevantní. Nicméně v rozporu s tím, co tvrdí vyvážející výrobce, se solární sklo s oboustranným povlakem prodává i výrobcům fotovoltaických modulů, které dokonce představují jeho hlavní trh. V období šetření prodalo výrobní odvětví Unie sklo s oboustranným povlakem do fototermických kolektorů v zanedbatelném množství (méně než 1 % veškerého prodeje skla s oboustranným povlakem; všechno ostatní sklo se prodalo do fotovoltaických modulů).
(69)
Co se týče nákladů po dovozu, po poskytnutí prozatímních informací byla obdržena dvě stanoviska. V prvním stanovisku žadatel tvrdil, že úpravy nákladů o náklady na celní odbavení, daně, manipulaci a nakládku by měly být v mnohem nižší sazbě, tj. 0,26 EUR/m2 pro náklady na celní odbavení, manipulaci a nakládku s připočtením 3% daně, namísto použité sazby 0,40 EUR/m2 s připočtením 3% daně.
(70)
Druhé stanovisko předložil vyvážející výrobce, podle nějž nebyly poskytnuty podrobněji rozdělené informace kromě celkové částky 0,40 EUR/m2 pokrývající náklady na manipulaci, poplatky za celní odbavení a náklady na dočasné uskladnění dovážených výrobků v místě dovozu. Rovněž namítal, že nebyla vysvětlena kritéria pro určení toho, zda je úprava považována za přiměřenou, či nikoli.
(71)
Dotčené úpravy uplatněné Komisí vycházejí z ověřených údajů obdržených od dovozců solárního skla vyráběného v ČLR a odrážejí skutečné vážené průměrné náklady vzniklé při dovozu dotčeného výrobku během období šetření. Žadatel ale předložil prohlášení o pravidelných standardních poplatcích účtovaných nezávislým zasílatelem za dovoz z Číny ve standardních námořních kontejnerech. Toto prohlášení není platným důkazem o skutečných poplatcích, které účtovali zasílatelé za dovoz dotčeného výrobku v období šetření. V důsledku toho se námitka předložená žadatelem zamítá.
(72)
Pokud jde o námitku vyvážejícího výrobce, částka 0,40 EUR/m2 nemohla být podrobněji rozdělena, neboť se jedná o vážený průměr vypočtený na základě četných skutečných faktur vystavených v období šetření dovozu čínského solárního skla v různých přístavech EU. Skutečné náklady po dovozu se tedy liší podle vstupního přístavu v EU, typu výrobku, použití dočasného uskladnění v místě dovozu atd.
(73)
A dále, úprava nákladů po dovozu provedená Komisí v prozatímním nařízení se považuje za přiměřenou, neboť vychází z ověřených skutečných faktur za dovoz čínského solárního skla, které platili nezávislí dovozci.
(74)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska k metodice použité pro výpočet cenového podbízení, metoda porovnání cen vysvětlená v 89. a 90. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
5. Makroekonomické ukazatele
(75)
Jak je uvedeno v 92. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, pro účely analýzy újmy rozlišovala Komise mezi makroekonomickými a mikroekonomickými ukazateli újmy. Makroekonomické ukazatele za posuzované období byly analyzovány na základě údajů poskytnutých výrobním odvětvím Unie a vztahujících se na všechny výrobce v Unii, kteří se přihlásili během šetření.
(76)
Podle jednoho vyvážejícího výrobce Komise neprovedla analýzu újmy v souladu s čl. 3 odst. 2 a čl. 3 odst. 5 základního nařízení, protože újmu analyzovala na základě dvou samostatných a údajně nekonzistentních souborů údajů, a sice makroekonomických a mikroekonomických ukazatelů újmy. Vyvážející výrobce dále tvrdil, že nekonzistentnost analýzy založené na dvou souborech údajů vyvolává vážné pochybnosti o vhodnosti, spravedlnosti a objektivitě celkové představy o újmě.
(77)
Po poskytnutí konečných informací tato společnost své tvrzení zopakovala. Dále uvedla řadu předchozích šetření, kdy měly orgány Unie nejednotně zařadit různé soubory údajů buď do makroekonomických, nebo naopak do mikroekonomických údajů.
(78)
Komise nemůže tuto námitku uznat. Tato metodika se používá v případech výběru vzorku, aby se analyzovala situace výrobního odvětví Unie a vyhodnotil nejen vývoj zobrazovaný vzorkem, ale i vývoj výrobního odvětví Unie jako celku. Všechny činitele uvedené v čl. 3 odst. 5 základního nařízení byly při analýze vzaty v úvahu. Závěr ohledně újmy je rovněž vypracován na základě všech těchto činitelů. Analýza újmy byla proto provedena v souladu s čl. 3 odst. 2 a čl. 3 odst. 5 základního nařízení.
(79)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné v 90. až 94. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(80)
Pokud jde o makroekonomické ukazatele analyzované Komisí v 95. až 103. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, z důvodu opravy prodeje uskutečněného výrobním odvětvím Unie (viz 62. bod odůvodnění) se mírně pozměnil podíl výrobců v Unii na trhu (viz tabulka 5). Touto opravou se však nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení. Komise proto potvrzuje závěry učiněné v 95. až 105. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 5
Objem prodeje a podíl na trhu
2009
2010
2011
OŠ
Objem prodeje (1 000 m2)
14 696
25 303
26 556
18 039
Index
100
172
181
123
Podíl na trhu
88,6 %
89,6 %
78,1 %
65,8 %
Index
100
101
88
74
Zdroj: Glass for Europe, žadatel, a odpovědi na dotazník zaslané výrobci v Unii zařazenými do vzorku.
6. Mikroekonomické ukazatele
(81)
Po poskytnutí prozatímních informací byly aktualizovány jednotkové výrobní náklady výrobců v Unii zařazených do vzorku. Tabulka 7 byla tedy částečně změněna (viz níže). Touto opravou se nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení. Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 106. až 123. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 7
Průměrné prodejní ceny v Unii
2009
2010
2011
OŠ
Jednotkové výrobní náklady (EUR/m2)
13,13
8,38
8,44
9,34
Zdroj: odpovědi výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazník.
7. Závěr ohledně újmy
(82)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 124. až 129. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma ve smyslu č. 3 odst. 5 základního nařízení.
E. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Účinek dumpingového dovozu
(83)
Ve 131., 132. a 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení dospěla Komise k závěru, že existuje příčinná souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem z ČLR. Tento závěr napadlo několik účastníků řízení, kteří tvrdili, že neexistuje žádná rozumná a ucelená časová souvislost mezi újmou a zvýšeným dovozem z dotčené země. Důvodem má být skutečnost, že dovoz z ČLR se mezi rokem 2009 a 2011 výrazně zvýšil. Průměrná cena čínského dovozu v roce 2011 navíc činila 4,96 EUR/m2, což je částka blízká stavu z roku 2012 (4,38 EUR/m2).
(84)
Podle názoru těchto účastníků je závěr, že újma způsobená výrobnímu odvětví Unie by měla být přičtena čínskému dovozu v roce 2012, v rozporu se zjištěními tohoto odvětví, že čínský dovoz neměl žádný negativní dopad v předchozím roce, zejména pokud jde o ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie, přestože průměrná dovozní cena byla velmi podobná.
(85)
Od počátku posuzovaného období do konce období šetření vzrostl dovoz o 596 % a jeho podíl na trhu vzrostl o 321 %. Dovozní ceny poklesly v posuzovaném období o 27,2 %.
(86)
Je pravdou, že ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie v roce 2011 bylo pouze mírně nižší než v roce 2010, a to navzdory vysokému nárůstu dovozu z ČLR již v roce 2011. V roce 2011 však výrazně vzrostla spotřeba solárního skla v Unii, konkrétně o 20,4 % mezi roky 2010 a 2011, zatímco dovoz z ČLR se během stejného období zvýšil o 150 %. V období šetření se sice spotřeba snížila o něco více než 19 %, ale objem čínského dovozu se oproti roku 2011 dále zvýšil o více než 35 %. To jasně prokazuje časovou souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie v období šetření a silným nárůstem dumpingového čínského dovozu. Logicky trvá nějakou dobu, než výrobci v Unii pocítí některé negativní účinky nárůstu dumpingového dovozu (například ztrátu klientů, finanční ztráty, snížení návratnosti investic a peněžních toků atd.). Tvrzení se proto zamítá.
(87)
Po poskytnutí konečných informací titíž účastníci tvrdili, že časovou souvislost mezi způsobenou podstatnou újmou a dumpingovým čínským dovozem nelze posuzovat na základě celého posuzovaného období, tj. od roku 2009 do konce období šetření, aniž by se zohlednil vývoj zaznamenaný v tomto období.
(88)
Komise také analyzovala vývoj v průběhu posuzovaného období. Skutečnost, že v roce 2011 bylo výrobní odvětví Unie i přes silný nárůst dovozu z ČLR ještě ziskové, nijak neovlivňuje závěr, že v období šetření existovala časová souvislost mezi újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a čínským dumpingovým dovozem.
(89)
V období šetření se spotřeba snížila o něco více než o 19 %, zatímco čínští vyvážející výrobci:
-
zvýšili svůj podíl na trhu o 12,4 procentního bodu oproti roku 2011, zatímco podíl výrobního odvětví Unie na trhu klesl o 12,3 procentního bodu,
-
zvýšili objem čínského dovozu o více než 35 % v porovnání s 32 % poklesem prodeje výrobního odvětví Unie a
-
dále snížili své již tak velmi nízké vývozní ceny o více než 10 % a jejich ceny se podbízely vůči cenám výrobního odvětví Unie až o 26,7 %, čímž přispěly ke ztrátám způsobeným výrobnímu odvětví Unie v období šetření.
(90)
Na základě výše uvedené analýzy dospěla Komise k závěru, že dumpingový dovoz a značný nárůst jeho podílu na trhu za ceny, které se trvale podbízejí vůči cenám výrobního odvětví Unie, způsobily výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu.
(91)
Jelikož ohledně účinku dumpingového dovozu nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 131., 132. a 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Účinek jiných činitelů
2.1 Dovoz z třetích zemí
(92)
Kvůli opravě údajů o objemu prodeje výrobního odvětví Unie (viz 62. bod odůvodnění) se mírně změnil podíl dovozu z třetích zemí na trhu (viz opravená tabulka 11 níže). Touto opravou se však nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení.
(93)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 134. až 137. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 11
Dovoz z třetích zemí (1 000 m2)
Třetí země
2009
2010
2011
OŠ
Podíl na trhu
4,2 %
3,1 %
3,8 %
3,7 %
Index
100
74
90
88
Zdroj: Glass for Europe, odpovědi žadatele a výrobců v Unii na dotazník.
2.2 Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(94)
Jeden účastník řízení zpochybnil zjištění Komise uvedené ve 139. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že pokles prodeje na vývoz výrobců v Unii zařazených do vzorku během období šetření byl s největší pravděpodobností způsoben velmi nízkými cenami čínského vývozu do zemí, kam především mířil vývoz výrobního odvětví Unie (tj. USA, Kanada). Podle názoru účastníka řízení je takovýto závěr neodůvodněný, protože k čínskému vývozu docházelo i v roce 2011, a tedy neexistuje důvod, proč by měl mít dopad pouze v roce 2012. Dále se účastník řízení domnívá, že skutečným důvodem nízkého prodeje na vývoz je skutečnost, že výrobní odvětví Unie nebylo konkurenceschopné a v okamžiku poklesu cen na světovém trhu si nedokázalo udržet konkurenceschopnost. V důsledku toho účastník řízení tvrdil, že pokles prodeje na vývoz výrobců v Unii v období šetření prohloubil způsobenou újmu.
(95)
Prodej na vývoz výrobců v Unii zařazených do vzorku tvořil 20 % objemu jejich celkového prodeje v roce 2009 (v zahajovací fázi), v roce 2010 to bylo 11 % a v nejlepším roce 2011 jen 14 %. V 2012 došlo k dalšímu poklesu, a to na 5 %.
(96)
Komise tato tvrzení zamítá, a to z následujících důvodů: Trh Unie je stále jedním z největších na světě a zůstává na rozdíl od třetích zemí hlavním trhem pro výrobní odvětví Unie. Solární sklo je navíc poměrně těžké a křehké, což se promítá do vícenákladů na dálkovou přepravu (kvůli rozbití a korozi). Z informací, které Komise získala z odpovědí vyvážejících výrobců zařazených do vzorku na dotazník, vyplývá, že ceny čínského vývozu do hlavních exportních destinací výrobního odvětví Unie byly skutečně velmi nízké a v období šetření v porovnání s rokem 2011 ještě klesly. To ukazuje, že snížená vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie je způsobena zejména neustále zlevňovaným čínským vývozem, a to i na trzích třetích zemí, jak se potvrdilo během šetření.
(97)
Po poskytnutí konečných informací tento účastník řízení tvrdil, že se šetření týkalo pouze trhu Unie a neposuzovalo žádné nekalé cenové praktiky na trzích třetích zemí.
(98)
I za předpokladu, že by zjištění ze strany orgánů EU byla správná, kromě toho údajně přičítala dumpingovému dovozu do Unie újmu způsobenou jinými činiteli. Levný nebo subvencovaný čínský vývoz do třetích zemí proto nebyl dumpingovým dovozem do EU a jako takový měl být kvalifikován jako jiný činitel, jehož škodlivé účinky se neměly připsat dumpingovému dovozu.
(99)
Tuto námitku Komise zamítá. Neprověřovala totiž, zda jsou ceny dovozu z ČLR do třetích zemí dumpingové a/nebo subvencované. Na základě vývozních cen do třetích zemí předložených vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku pouze stanovila, že se tyto ceny v posledních letech neustále snižují.
(100)
Ve stejném duchu Komise analyzovala pokles cen dovozu z ČLR do třetích zemí jako samostatný činitel a nepřičítala jej dumpingovému dovozu do Unie. Tento fakt byl pouze použit jako možné vysvětlení snižujícího se vývozu výrobního odvětví Unie do hlavních vývozních trhů v třetích zemích v souvislosti se skutečností, že tyto trhy nikdy nebyly hlavní trhy pro výrobní odvětví Unie. Dokonce i v nejlepších letech 2010 a 2011 se více než 85 % prodeje výrobního odvětví Unie uskutečnilo na trhu Unie.
(101)
Proto se potvrzuje závěr uvedený ve 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, totiž že horší vývozní výkonnost výrobců v Unii zařazených do vzorku nemůže narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
2.3 Vývoj spotřeby, kapacita a využití kapacity
(102)
Jeden účastník řízení tvrdil, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl pokles spotřeby v Unii. To je údajně jediný činitel, který zjevně poprvé poklesl v roce 2012 a s nímž lze přiměřeně spojit újmu, zatímco čínský dovoz byl zahájen již v roce 2011 za ceny srovnatelné s cenami v roce 2012. Po poskytnutí konečných informací tento účastník řízení své tvrzení zopakoval.
(103)
V roce 2012 se spotřeba ve srovnání s předchozími roky skutečně snížila. Komise však provedla analýzu od počátku posuzovaného období v roce 2009 do konce období šetření a v uvedeném období vzrostla spotřeba Unie celkem o 65 %. Během posuzovaného období podíl výrobního odvětví Unie na trhu neustále a značně klesal, tj. celkem o 25,7 %, naproti tomu podíl čínského dovozu na trhu se zvýšil o 321 %. Během posuzovaného období došlo k 596 % nárůstu čínského dovozu.
(104)
Kromě toho se v období šetření spotřeba v Unii stále pohybovala na úrovni srovnatelné s rokem 2010, ale v roce 2010 dosáhlo výrobní odvětví Unie přiměřeného zisku (jak je uvedeno v tabulce 10 prozatímního nařízení). Pokles spotřeby v Unii v období šetření tudíž sám o sobě nemohl vyvolat ztráty způsobené výrobnímu odvětví Unie v tomto období. Podíl výrobního odvětví Unie na trhu se mimoto mezi roky 2010 až 2012 snížil o 26,6 %, zatímco podíl čínského dovozu na trhu vzrostl během téhož období o 318 %. Konečně, pokud by pokles spotřeby v období šetření způsobil újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, měl by zasáhnout i čínský dovoz. To se zjevně nestalo. V období šetření čínský dovoz naopak významně vzrostl, jak z hlediska objemu, tak i podílu na trhu.
(105)
Komise proto toto tvrzení zamítá a potvrzuje závěry učiněné ve 141. a 142. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(106)
Pokud jde o výrobní kapacitu výrobního odvětví Unie uvedenou v tabulce 4 prozatímního nařízení, Komise zastává názor, že její zvyšování jasně vykazovalo stejnou tendenci jako zvyšování spotřeby v Unii do roku 2011.
(107)
Komise rovněž stanovila, že hlavním důvodem zvýšení výrobní kapacity o 12,5 % mezi rokem 2011 a koncem období šetření byl vstup jedné společnosti na trh solárního skla, ačkoli se výrobní kapacita všech ostatních společností na trhu během stejného období mírně snížila.
(108)
Komise proto zastává názor, že vývoj kapacity výrobního odvětví Unie celkově vykazoval stejný trend jako vývoj spotřeby v Unii. Podle Komise tedy vysoká výrobní kapacita výrobního odvětví Unie, která byla vysoká již na počátku posuzovaného období a udržela se vysoko i během období šetření, nemohla narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(109)
Po poskytnutí konečných informací několik účastníků tvrdilo, že Komise nezohlednila nadměrnou kapacitu jako důležitou příčinu újmy. Během posuzovaného období nebylo podle jejich názoru zvýšení kapacity odůvodněno zvýšením spotřeby, jelikož výrobní odvětví Unie zaznamenávalo neustálý obrovský rozdíl mezi výrobní kapacitou a spotřebou, jež bránil ekonomické životaschopnosti. Podle jednoho účastníka řízení přispěla ke způsobené újmě také skutečnost, že na trh vstoupil mezi rokem 2011 a koncem období šetření nový subjekt, který zvýšil konkurenci na domácím trhu.
(110)
Účastník řízení rovněž tvrdil, že klesající spotřeba v Unii a zvýšení výrobní kapacity ve spojení s poklesem prodeje na vývoz vedly k nízké míře využití kapacity. Tato nízká míra využití způsobila vysoké fixní náklady, které podle účastníka řízení vážně zasáhly odvětví solárního skla odvětví v Unii.
(111)
Komise podotýká, že úroveň kapacity celého odvětví v Unii převyšovala celkovou spotřebu v Unii během celého posuzovaného období. To však nezabránilo výrobcům Unie zařazeným do vzorku dosahovat zisku během dvou let před obdobím šetření, zatímco jen v období šetření jim vznikla významná ztráta ve výši 14,5 %.
(112)
Kromě toho kapacita výrobců v Unii zařazených do vzorku vzrostla pouze o 4 % mezi lety 2010 a 2011 a o 2,6 % mezi rokem 2011 a obdobím šetření, což vedlo k mírnému celkovému zvýšení o 6,7 % mezi rokem 2010 a obdobím šetření.
(113)
Rozdíl mezi spotřebou a kapacitou tedy existoval během celého posuzovaného období, a přestože byl mírně vyšší v období šetření, nelze jím vysvětlit obrovské ztráty vzniklé během období šetření společnostem zařazeným do vzorku. V důsledku toho Komise odmítá tvrzení, že úroveň kapacity výrobního odvětví Unie není ekonomicky životaschopná.
(114)
K tvrzení, že nový účastník na trhu v roce 2012 přispěl k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, Komise poznamenává, že tento nový subjekt sice měl instalovanou vysokou kapacitu, ale v období šetření vykazoval velmi malou výrobu a prodej, v rozmezí 2 % celkového prodeje v EU. Jeho vstup tedy neměl téměř žádný dopad na výkonnost výrobního odvětví Unie jako celku, pouze výrazně navýšil údaje o kapacitě a využití kapacity v tomto odvětví. Bez údajů této společnosti totiž kapacita všech ostatních výrobců v Unii mezi lety 2011 a 2012 poklesla.
(115)
Kromě toho šetření neprokázalo, že by fixní náklady měly na odvětví solárního skla silný vliv. Ve skutečnosti se v období šetření pohybovaly průměrné fixní náklady výrobců v Unii zařazených do vzorku v rozmezí 25 % až 35 % celkových výrobních nákladů. V předchozích letech 2010 a 2011 byl procentní podíl fixních nákladů mírně nižší, avšak stále ve stejném rozmezí. To jasně ukazuje, že vysoká kapacita v období šetření měla na výrobní náklady samozřejmě dopad, který však nebyl významný a nevysvětluje vysoké ztráty v období šetření, zejména ve srovnání se ziskem dosaženým v předchozích letech. A dále, míra využití kapacity výrobců v Unii zařazených do vzorku v porovnání s předchozími roky klesla, ale v období šetření stále dosahovala úrovně 65 %.
(116)
V neposlední řadě Komise se ve své analýze rovněž zohlednila, že instalovaná kapacita může být upravena pro výrobu jiných typů skla, na které se toto šetření nevztahuje. I vzhledem k tomuto faktoru Komise proto nesouhlasí s názorem účastníka řízení, že vysoká instalovaná kapacita není ekonomicky životaschopná.
(117)
Vzhledem k výše uvedenému Komise zamítá tvrzení předložená tímto účastníkem řízení a opakuje, že vývoj spotřeby, výrobní kapacity a využití kapacity během posuzovaného období, ať byl analyzován jednotlivě nebo souhrnně, nenarušoval zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
2.4 Vývoj v oblasti solárních modulů
(118)
Dva účastníci namítli, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl kromě vývoje spotřeby dotčeného výrobku také pokles spotřeby solárních modulů a ztráty, které utrpělo toto výrobní odvětví na konci roku 2011 a začátkem roku 2012. Finanční potíže výrobců solárních panelů měly zasáhnout trh solárního skla na přelomu let 2011 a 2012, protože mezi těmito dvěma událostmi byla nutně časová prodleva.
(119)
Stejná tvrzení zopakoval jeden účastník řízení po poskytnutí konečných informací.
(120)
Ve 143. bodě odůvodnění prozatímního nařízení Komise skutečně zjistila, že trendy pozorované v odvětví solárních modulů mají významný dopad na spotřebu solárního skla, protože kolem 80-85 % solárního skla se prodává výrobcům solárních modulů (krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a fotovoltaické moduly s tenkým filmem). Nicméně podle 143. a 144. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se spotřeba solárních modulů v posuzovaném období, tj. 2009-2012, neustále zvyšovala, a ačkoli v roce 2012 došlo k poklesu, úroveň spotřeby zůstala o 221 % vyšší než v roce 2009 a o 44 % vyšší než v roce 2010. (7) Kromě toho bylo zjištěno, že škrty v zaručených výkupních cenách na konci roku 2011 a na počátku roku 2012 nenarušily příčinnou souvislost mezi dumpingovými dovozy solárních modulů a zjištěnou podstatnou újmou (8), protože poptávka po solárních modulech zůstala v období 2009-2012 relativně vysoká.
(121)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem dospěla Komise k závěru, že úroveň spotřeby solárních modulů nemůže být sama o sobě považována za tak silný faktor, aby narušila zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem solárního skla z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(122)
Podobně platí, že jelikož poptávka po solárních modulech zůstala v období 2009-2012 poměrně vysoká a poptávka po solárním skle se ve stejném období zvýšila o 65 %, stejně tak nemůže být dopad zhoršení finanční situace výrobců solárních modulů, k němuž došlo koncem roku 2011 a počátkem roku 2012, na spotřebu solárního skla sám o sobě považován za tak silný faktor, aby narušil zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem solárního skla z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(123)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, závěr učiněný ve 144. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
2.5 Závěr ohledně příčinné souvislosti
(124)
Vzhledem k výše uvedenému Komise potvrzuje svá zjištění uvedená ve 130. až 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tedy že v období šetření docházelo k dumpingovému dovozu dotčeného výrobku z dotčené země za ceny, které se podbízely vůči cenám výrobního odvětví Unie. Dále platí, že mezi nárůstem objemu dumpingového dovozu a zhoršením situace výrobního odvětví Unie existuje zjevná časová souvislost. Dumpingový dovoz přímo konkuroval výrobě odvětví Unie a v důsledku toho v posuzovaném období výrobní odvětví Unie ztrácelo ziskovost a podíl na trhu. Další možné příčiny újmy byly analyzovány výše, ale u žádné z nich, ať byla analyzována jednotlivě nebo souhrnně, nebylo shledáno, že by narušovala zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(125)
Nebyly předloženy žádné nové důkazy, jež by mohly změnit tento závěr, a jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska k závěru ohledně příčinné souvislosti, potvrzuje Komise 145. a 146. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(126)
Jelikož ohledně zájmu výrobního odvětví Unie nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 148. až 151. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Zájem dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení
(127)
Jelikož ohledně dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení, nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 152., 153. a 154. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Zájem dodavatelů surovin
(128)
Jelikož ohledně zájmu dodavatelů surovin nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 155. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Zájem uživatelů
(129)
Přihlásil se jeden uživatel, který uvedl, že antidumpingová opatření se ho nedotknou, jelikož nepoužívá solární sklo vyráběné v ČLR ani nemá v úmyslu tak učinit.
(130)
Jeden vyvážející výrobce namítl, že uložení antidumpingového cla na dovoz čínského solárního skla sice může mírně prospět unijnímu odvětví solárního skla, ale značně poškodí unijní odvětví fotovoltaických modulů a solárních termických zařízení, která budou muset platit za dotčený výrobek vyšší ceny. Navíc by patrně bylo v rozporu s cílem Unie chránit životní prostředí, jelikož by vedlo ke zvýšení cen pro fotovoltaické moduly a solární termická zařízení a pomohlo by odvětví solárního skla, které vyvážející výrobce považuje za energeticky náročné.
(131)
Jak je uvedeno ve 157. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, na celkové náklady solárních modulů bude mít uložení antidumpingových cel jen velmi omezený dopad (nižší než 1 %). Nebyly předloženy žádné důkazy zpochybňující správnost této analýzy. Tvrzení se proto zamítá.
(132)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska ohledně zájmu Unie, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 155. až 159. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Aspekty hospodářské soutěže
(133)
Jelikož nebyla předložena žádná stanoviska k aspektům hospodářské soutěže vymezeným ve 160. až 163. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, potvrzuje Komise tyto body.
6. Závěr ohledně zájmu Unie
(134)
Nebyla předložena žádná stanoviska, která by vedla ke změně analýzy zájmu Unie provedené v prozatímním nařízení. Komise proto potvrzuje závěry učiněné ve 164. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(135)
Několik účastníků řízení zpochybnilo uplatnění cílového zisku výrobního odvětví Unie ve výši 8,3 % stanoveného ve 167. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a uvedlo, že takový zisk je nereálně vysoký. Tvrdily, že ziskové rozpětí ve výši 8,3 % dosažené v roce 2010 bylo během posuzovaného období nejvyšší, protože rok 2010 představoval nejlepší rok pro odvětví fotovoltaických modulů na celém světě. Namítaly rovněž, že ani za neexistence dumpingu by odvětví solárního skla v Unii nemohlo v roce 2012 dosáhnout stejného ziskového rozpětí, protože tehdy zasáhla odvětví fotovoltaických modulů na světě včetně tohoto odvětví v Unii velká recese.
(136)
Tuto námitku Komise zamítá. Komise použila jako cílový zisk průměrný zisk dosažený výrobci v Unii zařazenými do vzorku v roce 2010, kdy dovoz dotčeného výrobku byl ještě malý, a proto zatím nemohl narušit běžné podmínky hospodářské soutěže. Ziskové rozpětí použité pro určení úrovně pro odstranění újmy proto odpovídá období, kdy výrobní odvětví Unie mohlo rozumně očekávat zisk za běžných podmínek hospodářské soutěže, které dosud nebyly ovlivněny dumpingovým dovozem (9).
(137)
A konečně, odvětví solárního skla nedosáhlo svého vrcholu v roce 2010, jak tvrdí účastníci, ale v roce 2011, kdy Unie vykazovala nejsilnější spotřebu a výrobní odvětví Unie zaznamenalo nejvyšší objem prodeje.
(138)
Po poskytnutí konečných informací jeden účastník řízení znovu zpochybnil ziskové rozpětí, jež bylo použito jako cílový zisk. Argumentoval tím, že Komise měla zohlednit všechny ostatní činitele, které ovlivnily ziskovost v období šetření. Podle účastníka řízení nemohl přiměřený cílový zisk převýšit 5 %.
(139)
Komise toto tvrzení zamítá, a to z následujících důvodů: Použitý cílový zisk nebyl odhadnut, ale vychází ze skutečného zisku, jehož dosáhlo výrobní odvětví Unie před narušením hospodářské soutěže čínským dumpingovým dovozem. Komise považuje tento zisk za přiměřený a zohlednila, že bez dopadu čínského dumpingového dovozu se situace na trhu ve srovnání s obdobím šetření výrazně nelišila. Prohlášení účastníka řízení, že spotřeba v roce 2010 značně přesahovala spotřebu v roce 2012, je věcně nesprávné. Jak je uvedeno v oddíle E.2.3, spotřeba v roce 2010 dosáhla podobné úrovně jako v roce 2012. A dále, vzhledem k předpokládanému silnému nárůstu poptávky zvyšovalo výrobní odvětví Unie v roce 2010 kapacitu, což negativně ovlivnilo jeho zisk v daném roce. Navrhovaný cílový zisk ve výši 5 % byl stanoven arbitrárně, jelikož se nezakládá na údajích či skutečných výpočtech, a proto se zamítá.
(140)
Žadatel naopak tvrdil, že ziskové rozpětí je příliš nízké a Komise by je měla zvýšit na 15 %, protože jeho zisk za rok 2010 přesáhl 10 %. Nižší zisková rozpětí, kterých v roce 2010 dosáhli ostatní výrobci v EU zařazení do vzorku, nepředstavují zisky, které lze rozumně očekávat při neexistenci nekalých praktik v dovozech. Důvody, proč tito výrobci dosáhli v uvedeném roce pouze nižších rozpětí a byli jako jedni z prvních poškozeni dumpingovým dovozem, souvisejí s největší pravděpodobností se strategickým řízením těchto společností nebo jinými souvisejícími otázkami, jako může být politika stanovování krátkodobých cen.
(141)
Komise tuto námitku neakceptuje. Jak se vysvětluje v tomto oddíle výše, podle názoru Komise průměrný zisk celého výrobního odvětví Unie v roce 2010 správně odráží průměrný zisk za běžných podmínek hospodářské soutěže. Tento závěr není v rozporu se skutečností, že někteří výrobci v Unii přijali manažerská rozhodnutí, jež vedla k ziskovým rozpětím nižším nebo vyšším u ostatních výrobců ve stejném odvětví. Existence těchto rozdílů je totiž základním rysem chování společností v tržním hospodářství.
(142)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise metodiku popsanou ve 166. až 169. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
(143)
Vzhledem k závěrům ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by mělo být uloženo konečné antidumpingové clo na dovoz dotčeného výrobku a to na úrovni rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V tomto případě by v souladu s tímto pravidlem měla být celní sazba stanovena na úrovni zjištěných rozpětí újmy.
(144)
Po poskytnutí prozatímních informací žadatel tvrdil, že prozatímní valorická cla nebyla účinná. Proto požádal Komisi o uložení konečných opatření v podobě minimální dovozní ceny. Žadatel tvrdil, že touto minimální dovozní cenou by se opatření zefektivnila, zejména pokud by byly uloženy dvě různé minimální dovozní ceny, jedna pro solární sklo s povlakem a jedna pro solární sklo bez povlaku. Důvody předložené žadatelem byly následující:
(145)
Za prvé, žadatel tvrdil, že po období šetření prodávají vyvážející výrobci solární sklo s povlakem na trh EU za stejnou cenu, za jakou prodávali solární sklo bez povlaku v období šetření. Rovněž tvrdil, že sklo s povlakem má vyšší výrobní náklady než sklo bez povlaku, a proto se obvykle prodává za ceny o 20 % až 25 % vyšší než ceny skla bez povlaku.
(146)
Za druhé, podle žadatele se po období šetření poptávka v Unii přesunula od solárního skla bez povlaku k solárnímu sklu s povlakem. Uživatelé při nákupu stále více upřednostňují sklo s povlakem před sklem bez povlaku. V důsledku toho se v druhé polovině roku 2013 dováželo z ČLR do EU téměř výlučně solární sklo s povlakem, zatímco během období šetření byla situace opačná.
(147)
Antidumpingová opatření mohou skutečně mít různou podobu. I když má Komise při volbě podoby opatření širokou diskreční pravomoc, zůstává účelem odstranění účinků dumpingu způsobujícího újmu.
(148)
Šetření potvrdilo, že mezi solárním sklem bez povlaku a solárním sklem s povlakem existuje v důsledku rozdílných technických vlastností těchto dvou výrobků významný rozdíl jak v nákladech, tak v cenách. Solární sklo s povlakem, které může mít v závislosti na použité technologii jednostranný nebo oboustranný povlak, zvyšuje ve srovnání se solárním sklem bez povlaku propustnost a může mít přidané samočisticí nebo protišpinivé vlastnosti nebo vyšší tvrdost. Vysoce kvalitní solární sklo bez povlaku může dosahovat až 92 % solární propustnost. Povrchová úprava může snížit odrážení přibližně o 3 % (na každé straně), a zvýšit tak propustnost solárního skla s jednostranným povlakem až na 95 % a solárního skla s oboustranným povlakem až na 98 %.
(149)
Solární sklo dovezené z ČLR, které se v období šetření prodalo v EU, bylo z 81 % bez povlaku a pouze z 19 % s povlakem. Rozdíl v cenách a nákladech zjištěný v období šetření mezi solárním sklem bez povlaku a s povlakem činil asi 30 %.
(150)
Komise se však domnívá, že důkazy předložené žadatelem nebyly dostatečně odůvodněny. Komise navíc nemá k dispozici dostatečné důkazy ani údaje z jiných zdrojů, které by jí umožňovaly dojít k závěru, že vzhledem k uložení prozatímních antidumpingových opatření se poptávka přesunula od solárního skla bez povlaku k solárnímu sklu s povlakem a že výrazně klesly zejména ceny skla s povlakem, jak tvrdí žadatel.
(151)
Komise proto nemůže tuto námitku přijmout a považuje za vhodné uložit valorická cla namísto minimálních dovozních cen. V zájmu vyřešení výše popsaných výhrad však budou vytvořeny dva zvláštní kódy integrovaného sazebníku Společenství (kódy TARIC) - jeden pro solární sklo s povlakem a jeden pro solární sklo bez povlaku. Ty umožní Komisi pozorně sledovat vývoj trhu a včas rozhodnout, zda jsou třeba další opatření.
(152)
Komise rovněž připomíná, že v minulosti použila minimální dovozní ceny pouze za zvláštních okolností, zejména v těchto situacích:
-
Obzvlášť vysoká vývozní cena jednoho typu výrobku, která u něj vylučovala existenci dumpingu (10).
-
Ohledy na tržní sílu a podíl výrobců v Unii na trhu, kvůli nimž bylo nezbytné zajistit z důvodů zájmu Unie, aby ceny dovozu nepřekročily určitou úroveň (11).
(153)
Minimální dovozní ceny byly navíc použity hlavně u homogenních výrobků, a nikoli u výrobků jako dotčený výrobek, který se vyskytuje v různých typech.
(154)
I z těchto důvodů zastává Komise názor, že minimální dovozní ceny nejsou v tomto případě vhodné.
(155)
Po poskytnutí konečných informací žadatel zopakoval žádost o uložení minimální dovozní ceny a ke 152. až 156. bodu odůvodnění se vyjádřil takto:
(156)
Za prvé namítal, že se uvedené body odůvodnění nezabývají účinností formy opatření na odstranění škodlivých účinků dumpingu a subvencování, což je také pádným důvodem k použití minimálních dovozních cen.
(157)
Za druhé, Komise nevysvětlila, proč jsou v daném případě uvedené úvahy relevantní a jak převažují nad zájmem výrobního odvětví Unie.
(158)
Za třetí tvrdil, že dotčený výrobek je dostatečně homogenní, aby umožnil správu minimální dovozní ceny v praxi, neboť oba hlavní typy výrobků mají jasně odlišné znaky dovolující řádné rozlišení cen a snadnou správu a sledování, zejména s ohledem na skutečnost, že v současnosti tvoří téměř veškerý dovoz solární sklo s povlakem.
(159)
Pokud jde o první tvrzení, je zřejmé, že se poptávka skutečně mohla přesunout od solárního skla bez povlaku k solárnímu sklu s povlakem. Jelikož však nebyly poskytnuty žádné další důkazy, nemůže Komise učinit závěr, že by se zejména ceny solárního skla s povlakem výrazně snížily. V důsledku toho nemá žádný důvod měnit svůj předchozí závěr, že valorická cla jsou pro odstranění účinků dumpingu a subvencování působících újmu vhodnější.
(160)
Pokud jde o druhé stanovisko, účelem dotčených bodů odůvodnění bylo doložit, že podle názoru Komise není uložení minimální dovozní ceny v tomto případě vhodné, ledaže by žadatel svá tvrzení důkladněji zdůvodnil. Jelikož tak neučinil, Komise nepovažuje za nutné dále analyzovat přínos případné minimální dovozní ceny pro zájem výrobního odvětví Unie.
(161)
Co se týče třetího stanoviska, žadatel nezpochybnil různé typy výrobku definované Komisí v rámci šetření ani neprokázal, že by neexistoval cenový rozdíl. Nabídka závazku ze strany vyvážejících výrobců navrhujících různé minimální dovozní ceny také potvrzuje, že tyto rozdíly jsou skutečné. Tvrzení se proto zamítá. V každém případě, i kdyby Komise akceptovala, že dotčený výrobek je spíše homogenní, považuje tuto otázku za nerelevantní, neboť žádost o zavedení minimální dovozní ceny zamítá i z dvou dalších výše uvedených důvodů. Komise rovněž připomíná, že k informacím týkajícím se období následujícího po období šetření může přihlížet pouze ve výjimečných případech (viz čl. 6 odst. 1 základního nařízení). Žadatelé neprokázali, že se jedná o výjimečnou situaci a že by k odstranění újmy nepostačovala jiná dostupná opatření, jako je sledování pomocí vytvoření doplňkového kódu TARIC.
(162)
Komise proto tato tvrzení zamítá.
(163)
Po poskytnutí konečných informací několik výrobců solárních modulů také požadovalo zavedení minimální dovozní ceny. V této souvislosti vyslovili tyto hlavní obavy:
-
Po období šetření se výrobní kapacita odvětví solárního skla značně snížila a mnoho výrobců v Unii muselo odejít z trhu. Jediní tři výrobci, kteří se v Unii udrželi na trhu, nyní dokážou pokrýt nejvýše 50 % evropské poptávky. Výrobci solárních modulů musí tedy své potřeby pokrývat dodávkami z ČLR. Jeden uživatel tvrdil, že by byl nucen odebírat zboží pouze od jednoho či dvou výrobců v Unii, kteří by jako jediní dokázali splnit požadované technické specifikace výrobku.
-
Cla v podobě, v jaké jsou nyní navrhována, by podstatně zvýšila náklady na výrobu solárních modulů přibližně o 3 centy za watt, což je pět procent minimální dovozní ceny stanovené v případu solárních panelů.
-
Minimální dovozní cena by měla být navržena tak, aby nezpůsobovala vyšší náklady na solární moduly v EU.
(164)
Pokud jde o první tvrzení, Komise nemá žádné důvody se domnívat, že výrobci v Unii, kteří snížili či dočasně ukončili výrobu, neobnoví své podnikání v plné kapacitě, jakmile se bude opět dovážet za spravedlivé ceny. Jak je uvedeno ve 106. až 112. bodě odůvodnění, výrobní odvětví Unie disponuje dostatečnou kapacitou pro uspokojení celkové spotřeby v Unii. Toto tvrzení se proto zamítá. Komise zamítá i tvrzení jednoho uživatele, že by byl nucen odebírat zboží pouze od jednoho či dvou výrobců v Unii. Čínští vyvážející výrobci by totiž stále mohli dodávat na trh Unie. Antidumpingová opatření by bez ohledu na svou formu měla zajistit, že se bude dovážet za spravedlivé ceny; jejich účelem není úplně pozastavit dovoz z ČLR.
(165)
Co se týká druhého tvrzení, uživatelé neposkytli žádné důkazy prokazující toto tvrzení. Naproti tomu Komise ve 157. bodě odůvodnění prozatímního nařízení stanovila, že dopad opatření na celkové náklady u solárních modulů vyráběných společnostmi, které při šetření spolupracovaly, by byl nižší než 1 %. Toto tvrzení se proto zamítá.
(166)
Není tudíž nutné vyjádřit se k třetímu bodu vznesenému výrobci solárních modulů.
(167)
Souběžně s antidumpingovým šetřením probíhalo antisubvenční šetření. Vzhledem k použití pravidla nižšího cla a skutečnosti, že konečná subvenční rozpětí jsou nižší než úroveň pro odstranění újmy, by Komise měla uložit konečné vyrovnávací clo na úrovni stanovených konečných subvenčních rozpětí a poté uložit konečné antidumpingové clo do příslušné úrovně pro odstranění újmy. Na základě výše uvedeného je sazba cel, která budou uložena, stanovena takto:
Společnost
Subvenční rozpětí
Dumpingové rozpětí
Úroveň pro odstranění újmy
Vyrovnávací clo
Antidumpingové clo
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
83,1 %
39,3 %
3,2 %
36,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
78,4 %
26,2 %
17,1 %
9,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
90,1 %
42,1 %
12,8 %
29,3 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
41,6 %
17,1 %
16,7 %
0,4 %
Ostatní spolupracující společnosti
12,4 %
84,7 %
36,5 %
12,4 %
24,1 %
Všechny ostatní společnosti
17,1 %
90,1 %
42,1 %
17,1 %
25,0 %
(168)
Individuální sazby antidumpingového cla pro společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění současného šetření. Odrážejí proto situaci zjištěnou během tohoto šetření, pokud jde o tyto společnosti. Tyto celní sazby (na rozdíl od celostátního cla použitelného na „všechny ostatní společnosti“) jsou proto použitelné výlučně na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z dotčené země a vyráběného uvedenými společnostmi, tedy konkrétními uvedenými právnickými osobami. Na dovážený dotčený výrobek vyrobený jakoukoli jinou společností, jejíž název není výslovně uveden v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, by se neměly tyto sazby vztahovat a takový výrobek podléhá celní sazbě použitelné pro „všechny ostatní společnosti“. Vzhledem k tomu, že ze strany vyvážejících výrobců byla zaznamenána vysoká úroveň spolupráce (více než 80 %, viz 15. bod odůvodnění prozatímního nařízení), je tato celní sazba založena na nejvyšším individuálním rozpětí újmy stanoveným pro vyvážející výrobce zařazené do vzorku. Sazba cla, která se vztahuje na „ostatní spolupracující společnosti“, je založena na váženém průměru vývozců zařazených do vzorku a použije se na všechny spolupracující společnosti nezařazené do vzorku (s výjimkou společnosti Henan Yuhua, která podléhá individuálnímu clu na základě své žádosti o individuální zjišťování (viz 48. bod odůvodnění prozatímního nařízení)).
(169)
S případnými žádostmi o použití těchto antidumpingových celních sazeb pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po vzniku nových výrobních či prodejních subjektů) je třeba se obrátit na Komisi (12) a připojit veškeré příslušné informace, zejména pak o jakékoli změně v činnostech společnosti souvisejících s výrobou či domácím prodejem a prodejem na vývoz, která je spojena například s takovou změnou názvu nebo takovou změnou výrobních či prodejních subjektů. Bude-li to vhodné, bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
3. Závazky
(170)
Po poskytnutí konečných informací tři vyvážející výrobci zařazení do vzorku a společnost Henan Yuhua nabídli cenové závazky podle čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Navrhují různé minimální dovozní ceny, které by odpovídaly různým skupinám typů výrobku.
(171)
Komise poznamenává, že minimální dovozní ceny navrhované všemi společnostmi jsou mnohem nižší než ceny nepůsobící újmu, jež stanovila v rámci šetření. Proto je nepovažuje za stanovené na úrovni pro odstranění újmy v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
(172)
I v případě, že by byly na úrovni pro odstranění újmy stanoveny, společnosti zařazené do vzorku navrhují pouze čtvrtletní úpravu ceny solárního skla s povlakem na bázi změny cen na trhu solárních modulů. Komise nemůže přijmout uvedený způsob indexace z těchto důvodů:
(173)
Za prvé, ceny všechny typů výrobku by měly být pravidelně upravovány, jinak se brzy může vytvořit umělý rozdíl mezi úrovní cen solárního skla s povlakem a bez povlaku. Za druhé, Komise nepovažuje za vhodné upravovat ceny solárního skla na základě cen konečných uživatelů (tj. cen solárních modulů). To by mohlo vést k neoprávněnému zmenšování ziskových rozpětí odvětví solárního skla, pokud by se například snížily ceny solárních modulů kvůli poklesu cen jiných komponentů těchto modulů.
(174)
Obecně Komise považuje za vhodné, aby se minimální dovozní ceny indexovaly cenami surovin. V tomto případě však nemá žádná surovina výrazně velký podíl na celkových výrobních nákladech.
(175)
Komise rovněž zjistila, že v období šetření vykazovaly ceny solárního skla v ČLR a v Turecku značnou nestabilitu.
(176)
Mimoto existuje vysoké riziko křížové kompenzace, jelikož některé šetřené společnosti prodávají dotčený výrobek i další výrobky stejným odběratelům. V neposlední řadě se zdá, že se minimální dovozní ceny navrhované společnostmi zařazenými do vzorku nevztahují na všechny typy výrobku vyráběné příslušnými vyvážejícími výrobci. Tyto faktory prakticky znemožňují účinné plnění závazků a ztěžují jejich sledování.
(177)
Z výše uvedených důvodů proto Komise nabídky závazků odmítá.
4. Konečný výběr prozatímních cel
(178)
Vzhledem ke zjištěným dumpingovým rozpětím a k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie by částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením měly být s konečnou platností vybrány. Částky zajištěné nad rámec kombinované konečné sazby antidumpingového a vyrovnávacího cla by měly být uvolněny.
5. Vymahatelnost opatření
(179)
Pokud by se po uložení konečných opatření podstatně změnily podmínky na trhu, může Komise ze své iniciativy formu opatření podrobit přezkumu s cílem posoudit, zda mají opatření předpokládaný účinek a odstraňují újmu a zda by změna formy opatření byla opodstatněná.
(180)
Kvůli co nejlepší ochraně proti případnému tlumení účinků opatření hodlá Komise neprodleně zahájit přezkum podle čl. 12 odst. 1 základního nařízení a v případě předložení důkazu o takovém chování může zavést celní evidenci dovozu podle čl. 14 odst. 5 základního nařízení. Podle čl. 12 odst. 3 základního nařízení může být výše uloženého cla zvýšena až na dvojnásobek původně uložené výše cla.
(181)
Komise se bude opírat mimo jiné o informace z dozoru nad dovozem poskytované vnitrostátními celními orgány i o informace poskytované členskými státy podle čl. 14 odst. 6 základního nařízení.
(182)
Výbor zřízený podle čl. 15 odst. 1 základního nařízení nevydal žádné stanovisko,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz solárního skla složeného z tvrzeného plochého sodnovápenatého skla s obsahem železa menším než 300 ppm, solární propustností větší než 88 % (měřeno podle AM1,5 300-2 500 nm), protitepelnou odolností až do 250 °C (měřeno podle EN 12150), odolností proti teplotním šokům Δ 150 K (měřeno podle normy EN 12150) a minimální mechanickou pevností 90 N/mm2 nebo vyšší (měřeno podle normy EN 1288-3) v současnosti kódu KN ex 7007 19 80 pocházejícího z Čínské lidové republiky. Solární sklo s povlakem (jednostranným či oboustranným) spadá pod kód TARIC 7007198019 a solární sklo bez povlaku spadá pod kód TARIC 7007198011.
2. Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením je pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený společnostmi uvedenými v tabulce stanovena takto:
Společnost
Antidumpingové clo
Doplňkový kód TARIC
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
36,1 %
B943
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
9,1 %
B944
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
29,3 %
B945
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0,4 %
B946
Ostatní spolupracující společnosti uvedené v příloze I
24,1 %
Všechny ostatní společnosti
25,0 %
B999
3. Uplatnění individuálních sazeb antidumpingového cla stanovených pro společnosti uvedené v odstavci 2 je podmíněno předložením platné obchodní faktury, která splňuje požadavky stanovené v příloze II, celním orgánům členských států. Není-li taková faktura předložena, použije se celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla podle nařízení Komise (EU) č. 1205/2013 (13) se vyberou s konečnou platností. Částky zajištěné nad rámec kombinované sazby antidumpingových cel uvedených v čl. 1 odst. 2 výše a vyrovnávacích cel přijatých prováděcím nařízením Komise (EU) č. 471/2014 (14) se uvolňují.
Článek 3
Pokud případný nový vyvážející výrobce v Čínské lidové republice poskytne Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
-
v období šetření (tj. od 1. ledna 2012 do 31. prosince 2012) nevyvážel do Unie výrobek popsaný v čl. 1 odst. 1,
-
není ve spojení s žádným vývozcem nebo výrobcem v Čínské lidové republice, na které se vztahují opatření uložená tímto nařízením,
-
skutečně vyvezl do Unie dotčený výrobek po skončení období šetření, na kterém jsou založena příslušná opatření, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt významné množství do Unie,
ustanovení čl. 1 odst. 2 mohou být změněna zařazením nového vyvážejícího výrobce mezi spolupracující společnosti nezařazené do vzorku, na něž se tudíž vztahuje vážená průměrná sazba cla ve výši 24,1 %.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. května 2014.
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 470/2014 AL COMISIEI
din 13 mai 2014
de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite la importurile de sticlă solară originară din Republica Populară Chineză
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (1), în special articolul 9 alineatul (4) și articolul 14 alineatul (1),
întrucât:
A. PROCEDURA
1. Măsuri provizorii
(1)
La 28 noiembrie 2013, Comisia Europeană (denumită în continuare „Comisia”) a impus o taxă antidumping provizorie la importurile de sticlă solară originară din Republica Populară Chineză prin Regulamentul (UE) nr. 1205/2013 (denumit în continuare „regulamentul provizoriu”) (2).
(2)
Procedura a fost deschisă la 28 februarie 2013, în urma unei plângeri depuse în numele unor producători reprezentând peste 25 % din producția totală de sticlă solară a Uniunii (3).
(3)
Ancheta privind dumpingul și prejudiciul a vizat perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2012 și 31 decembrie 2012 (denumită în continuare „perioada de anchetă” sau „PA”). Examinarea tendințelor relevante pentru evaluarea prejudiciului a acoperit perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2009 și sfârșitul perioadei de anchetă (denumită în continuare „perioada examinată”).
2. Procedura ulterioară
(4)
În urma comunicării faptelor și a considerentelor esențiale pe baza cărora s-a decis instituirea unei taxe antidumping provizorii (denumită în continuare „comunicarea constatărilor provizorii”), mai multe părți interesate și-au exprimat în scris opiniile cu privire la constatările provizorii. Părțile care au adresat o cerere în acest sens au avut posibilitatea de a fi audiate.
(5)
Comisia a continuat să caute și să verifice toate informațiile pe care le-a considerat necesare pentru constatările sale definitive. Observațiile prezentate oral și în scris de către părțile interesate au fost examinate și, după caz, constatările provizorii au fost modificate în consecință.
(6)
Ulterior, Comisia a informat toate părțile cu privire la faptele și considerentele esențiale pe baza cărora a decis să instituie o taxă antidumping definitivă la importurile de sticlă solară originară din Republica Populară Chineză (denumită în continuare „RPC”) și să perceapă definitiv sumele depuse cu titlu de taxă provizorie (denumită în continuare „comunicarea constatărilor definitive”). Părților li s-a acordat o perioadă în cursul căreia au putut formula observații cu privire la comunicarea finală.
(7)
Observațiile prezentate de părțile interesate au fost examinate și, după caz, luate în considerare.
3. Eșantionare
(8)
Un producător-exportator a susținut că numărul total de producători din Uniune nu a fost prezentat în mod clar în considerentele 7, 11 și 75 din regulamentul provizoriu. În acest sens, Comisia confirmă în prezentul regulament că au existat opt producători din Uniune care s-au făcut cunoscuți și care își desfășurau activitatea în cursul perioadei de anchetă. Cu excepția unui singur producător, identitatea tuturor celorlalți producători din Uniune a fost protejată. În răspunsul său la documentul general de comunicare, reclamantul a menționat trei producători din Uniune care și-au încetat activitatea (Guardian, AGC și Centrosolar Glass) și o a patra întreprindere care și-a redus în mod semnificativ producția (Saint Gobain).
(9)
În absența altor observații privind metoda de eșantionare a producătorilor-exportatori din RPC și a producătorilor din Uniune, se confirmă constatările provizorii de la considerentele 7-24 din regulamentul provizoriu.
4. Răspunsurile la chestionar și vizitele de verificare
(10)
După adoptarea regulamentului provizoriu, a fost efectuată o vizită de verificare la sediul unui al doilea utilizator cooperant, și anume, Viessmann Faulquemont SAS, Franța.
5. Drepturi procedurale
(11)
Un producător-exportator a susținut caracterul inadecvat al comunicării constărilor provizorii care i-a fost oferită, în special în ceea ce privește calculele privind marja de dumping, marja de subcotare a prețului și marja de prejudiciu. În lipsa unei comunicări adecvate, acesta a fost privat de drepturile sale fundamentale la apărare, garantate de Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 (denumit în continuare „regulamentul de bază”), de Acordul antidumping al OMC, precum și de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.
(12)
În ceea ce privește calculul marjei de dumping, producătorul-exportator a susținut că în comunicarea constărilor provizorii nu au fost furnizate detalii cu privire la valoarea ajustării aplicate costului acoperirii și costului procesului de producție prin turnare pe baie de metal topit (a se vedea considerentul 64 din regulamentul provizoriu) sau procentului costurilor de vânzare, al cheltuielilor generale și al cheltuielilor administrative suportate și al marjei de profit.
(13)
Afirmația a fost acceptată, iar Comisia a comunicat informații suplimentare. În cazul în care datele exacte nu au putut fi furnizate din motive de confidențialitate, au fost comunicate intervale de valori.
(14)
În urma comunicării constărilor definitive, producătorul-exportator a susținut că datele comunicate erau în continuare insuficiente și a afirmat, în special, că nu era clar dacă ajustarea aplicată în cazul costului acoperirii a ținut cont de costul acoperirii pe o singură față, a acoperirii pe ambele fețe sau de ambele.
(15)
Astfel cum se explică în considerentul 68 mai jos, nu au fost furnizate dovezi de către părțile interesate care să demonstreze că există o diferență semnificativă între costurile de producție ale sticlei solare acoperite pe o singură față și costurile de producție ale sticlei solare acoperite pe ambele fețe. Prin urmare, Comisia nu a făcut distincția între sticla solară acoperită pe o singură față și cea acoperită pe ambele fețe atunci când a calculat nivelul ajustării.
(16)
În ceea ce privește prejudiciul, același producător-exportator a reclamat faptul că în documentul specific de prezentare a constatărilor care i-a fost comunicat, prețurile de vânzare și prețurile indicative ale producătorilor din Uniune în legătură cu două dintre cele cinci tipuri de produse fuseseră însoțite de mențiunea „acces limitat” sau furnizate sub formă de interval din motive de confidențialitate.
(17)
Întreprinderea a afirmat, de asemenea, că în acest caz există un grad ridicat de confidențialitate deoarece se cunoaște doar numele unui singur producător din Uniune inclus în eșantion. Prin urmare, întreprinderea a considerat că, deși pentru anumite tipuri de produse informațiile se referă la date care provin numai de la unul sau de la doi producători din Uniune, nu este posibil sub nicio formă să se identifice întreprinderile respective și, prin urmare, să se ofere un avantaj concurențial semnificativ producătorului-exportator în raport cu oricare dintre concurenții săi din Uniune considerați individual sau colectiv.
(18)
În temeiul articolului 20 din regulamentul de bază, Comisia are într-adevăr obligația să comunice, ulterior instituirii măsurilor provizorii, detaliile care stau la baza faptelor și a considerentelor esențiale pe baza cărora au fost instituite măsurile respective. Cu toate acestea, Comisia este obligată, de asemenea, în temeiul articolului 19 din regulamentul de bază, să trateze drept confidențială orice informație de natură confidențială sau care este furnizată cu titlu confidențial.
(19)
În cazul de față, prețurile de vânzare și prețurile indicative reale ale producătorilor din Uniune pentru cele două tipuri de produse au fost fie eliminate, fie înlocuite cu intervale deoarece informațiile privind unul dintre tipurile de produse provin exclusiv de la unul sau doi producători din Uniune. De asemenea, este un fapt bine cunoscut în acest sector că tipul respectiv de produs nu mai este produs de niciun alt producător din Uniune. Prin urmare, Comisia consideră aceste informații ca fiind de natură confidențială deoarece divulgarea lor ar reprezenta un avantaj concurențial semnificativ pentru concurenți și/sau ar avea un efect negativ semnificativ asupra întreprinderii (întreprinderilor) care au furnizat informațiile. De asemenea, informațiile de același tip au fost eliminate pentru un al doilea tip de produs, pentru a evita ca cifrele pentru primul tip de produs să poată fi deduse din cifrele totale disponibile.
(20)
După comunicarea constatărilor definitive, întreprinderea a reiterat afirmația potrivit căreia nivelul de divulgare a calculelor marjei de prejudiciu a fost insuficient și inadecvat. Mai precis, aceasta a reclamat faptul că nu era clar modul în care a fost selectat cel de-al doilea tip de produs ale cărui cifre au fost eliminate. Comisia clarifică faptul că acest lucru s-a făcut în mod aleatoriu.
(21)
Ca o soluție la presupusa comunicare insuficientă, întreprinderea a propus o întâlnire între avocații săi și personalul Comisiei pentru a discuta în detaliu calculele marjei de dumping și ale marjei de prejudiciu fără a face copii ale documentelor confidențiale sau, în mod alternativ, aceasta a propus să i se acorde acces la o cameră de date la sediul Comisiei unde să se poată lua notițe.
(22)
Comisia nu a fost în măsură să dea curs solicitării. Pentru ca avocații întreprinderii să poată verifica respectivele calcule, era necesar să fie furnizate cifrele exacte pentru una sau două întreprinderi. Acest lucru nu a fost posibil, întrucât Comisia este obligată să păstreze confidențialitatea acestor date, în conformitate cu articolul 19 din regulamentul de bază.
(23)
De asemenea, Comisia a menționat explicit în comunicarea constatărilor definitive că, în ceea ce privește aspectele legate de drepturile la apărare ale întreprinderii - cum ar fi accesul la dosar - aceasta se poate adresa consilierului-auditor în conformitate cu mandatul consilierului-auditor (4). Cu toate acestea, întreprinderea nu a solicitat o intervenție a consilierului-auditor în termenul pentru transmiterea de observații cu privire la comunicarea definitivă.
(24)
Având în vedere cele de mai sus, Comisia respinge afirmațiile formulate cu privire la posibila încălcare a drepturilor procedurale ale producătorului-exportator în cauză.
B. PRODUSUL ÎN CAUZĂ ȘI PRODUSUL SIMILAR
1. Produsul în cauză
(25)
Astfel cum se prevede în considerentul 26 din regulamentul provizoriu, produsul în cauză este sticla solară, și anume, sticla sodocalcică plană temperată cu un conținut de fier mai mic de 300 ppm, un factor de transmisie a luminii solare mai mare de 88 % (măsurat conform AM1,5 300-2 500 nm), cu o rezistență la o temperatură de până la 250 °C (măsurată conform EN 12150), cu o rezistență la șocuri termice de Δ 150k (măsurată conform EN 12150) și o rezistență mecanică mai mare sau egală cu 90 N/mm2 (măsurată conform EN 1288-3) (denumit în continuare „produsul în cauză”, cunoscut sub denumirea de „sticlă solară”). Produsul în cauză se încadrează, în prezent, la codul NC ex 7007 19 80.
2. Afirmații cu privire la definiția produsului
(26)
Un producător-exportator a susținut în urma comunicării constatărilor provizorii că, în mod contrar celor menționate la considerentul 32 din regulamentul provizoriu, sticla pentru horticultură care respectă caracteristicile tehnice ale sticlei solare, astfel cum este definită la considerentul 26 din regulamentul provizoriu, ar trebui să fie exclusă din definiția produsului. În primul rând, potrivit exportatorului, caracteristicile fizice ale sticlei pentru horticultură sunt destul de diferite de cele ale sticlei solare: (i) sticla pentru horticultură are dimensiuni diferite în funcție de cerințele clienților, în timp ce sticla solară are anumite dimensiuni fixe; (ii) sticla pentru horticultură poate fi acoperită pe ambele fețe, însă sticla solară pentru modulele fotovoltaice („module FV”) nu este acoperită pe ambele fețe. În al doilea rând, se susține că sticla pentru horticultură are o utilizare diferită: aceasta nu poate fi folosită pentru fabricarea modulelor fotovoltaice sau a colectoarelor solare.
(27)
Comisia respinge afirmația din următoarele motive. În primul rând, faptul că sticla solară folosită pentru fabricarea serelor are dimensiuni diferite față de sticla solară folosită pentru module fotovoltaice sau colectoare solare este irelevant deoarece cerințele privind dimensiunile pot varia atât pentru modulele fotovoltaice, cât și pentru sere. De asemenea, orice excludere a unui produs pe o astfel de bază poate conduce la o posibilă eludare a măsurilor antidumping. În al doilea rând, sticla pentru horticultură vândută pe piață nu este doar sticlă solară acoperită pe ambele fețe ci poate fi, de asemenea, sticlă neacoperită sau acoperită doar pe o singură față. În plus, astfel cum se explică în considerentul 68 de mai jos, sticla acoperită pe ambele fețe este folosită, de asemenea, atât pentru module fotovoltaice, cât și pentru colectoare solare. Prin urmare, această caracteristică fizică nu poate permite realizarea unei diferențieri între sticla solară folosită pentru sticla pentru horticultură și cea pentru oricare altă utilizare. În sfârșit, nu este exclus ca sticla solară destinată fabricării serelor să fie folosită pentru fabricarea de module fotovoltaice și/sau colectoare solare.
(28)
După comunicarea constatărilor, un importator a susținut că faptul că sticla solară care poate fi folosită, de asemenea, ca sticlă pentru mobilier nu este exclusă din definiția produsului generează o sarcină administrativă și întârzieri pentru întreprinderi. Acestea ar fi cauzate de faptul că întreprinderile trebuie să trimită rapoarte ale testărilor autorităților vamale din Uniune ori de câte ori autoritățile vamale doresc să știe dacă mărfurile importate fac sau nu obiectul măsurilor.
(29)
Comisia consideră că tipurile respective de sticlă nu ar trebui excluse din domeniul de aplicare al anchetei deoarece sticla solară poate fi folosită în horticultură și pentru mobilier. Pentru a asigura o protecție adecvată a industriei din Uniune împotriva efectelor prejudiciabile ale importurilor care fac obiectul unui dumping, ar trebui evitate lacunele care pot permite eludarea. Efectul pozitiv al unei protecții adecvate depășește efectul negativ al sarcinii administrative suplimentare suportate eventual de importatorul în cauză.
(30)
Un alt producător-exportator a susținut faptul că sticla flotată ar trebui să fie exclusă din definiția produsului deoarece sticla pe care o produce acesta este utilizată pe piața construcțiilor și pe piața serelor. În plus, acesta a afirmat că sticla flotată nu este folosită pentru fabricarea de module fotovoltaice. Cu toate acestea, pe baza argumentelor prezentate de Comisie la considerentul 33 din regulamentul provizoriu, Comisia reiterează faptul că sticla flotată respectă în mod evident caracteristicile tehnice ale sticlei solare, astfel cum sunt prevăzute la considerentul 26 din regulamentul provizoriu. De asemenea, sticla flotată este produsă atât de către industria din Uniune, cât și de către producători-exportatori. Acest lucru este confirmat de informațiile accesibile publicului pe internet (5). Prin urmare, afirmația este respinsă.
3. Concluzie
(31)
În absența altor observații referitoare la produsul în cauză și la produsul similar, concluziile formulate în considerentele 26-33 din regulamentul provizoriu sunt confirmate.
C. DUMPINGUL
1. Tratament de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață
(32)
În urma comunicării constatărilor provizorii și, ulterior, după comunicarea constatărilor definitive, un producător-exportator a susținut că Comisia a comis o eroare atunci când i-a respins cererea de acordare a tratamentului de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață. Aceeași afirmație privind acordarea tratamentului de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață fusese deja formulată în etapa provizorie și a fost respinsă de către Comisie la considerentele 43 și 47 din regulamentul provizoriu.
(33)
Producătorul-exportator a susținut că beneficiile de care s-a bucurat ca urmare a subvențiilor și a regimurilor fiscale preferențiale nu reprezintă un procent semnificativ din cifra sa de afaceri. În această privință, se reamintește faptul că s-a răspuns deja la acest argument, precum și la alte argumente, în scrisoarea trimisă de Comisie exportatorului la 13 septembrie 2013, în care Comisia a informat partea cu privire la decizia privind tratamentul de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață. S-a subliniat în special faptul că beneficiul absolut primit pe durata perioadei de anchetă este, prin natura lui, irelevant pentru evaluarea „importanței” denaturării. Prin urmare, afirmația este respinsă.
(34)
Având în vedere cele de mai sus, se confirmă constatarea că toate cererile de acordare a tratamentului de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață ar trebui respinse, astfel cum este stabilit la considerentele 34-47 din regulamentul provizoriu.
2. Valoarea normală
2.1. Selectarea unei țări analoge
(35)
În regulamentul provizoriu, Turcia a fost selectată ca fiind o țară analogă adecvată în conformitate cu articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază. Un producător-exportator a susținut că Turcia nu este o țară analogă adecvată în scopul stabilirii valorii normale din cauza faptului că în Turcia nu există decât un singur producător de sticlă solară și nu există practic importuri de sticlă solară pe piața turcă. De asemenea, producătorul-exportator a susținut că marja de profit pe piața internă de sticlă solară din Turcia a fost deosebit de ridicată, ceea ce duce, prin urmare, la o creștere artificială a nivelului valorii normale. În plus, același producător-exportator a reamintit faptul că nu se aplică o tehnologie de acoperire în ceea ce privește sticla solară produsă în Turcia și că sticla solară originară din Turcia nu este produsă prin turnare pe baie de metal topit. În consecință, elemente-cheie necesare pentru stabilirea valorii normale nu au putut fi obținute de pe piața internă din Turcia a produsului similar. Prin urmare, producătorul-exportator a susținut că ar fi trebuit folosite prețurile din Uniune ca bază pentru stabilirea valorii normale.
(36)
În primul rând, Comisia reamintește faptul că în Turcia nu există bariere semnificative în calea comerțului cu privire la produsul similar. Prin urmare, nu se poate concluziona că piața sticlei solare din Turcia este închisă comerțului internațional. Dimpotrivă, piața este deschisă, iar prețul pe piața internă respectivă a produsului similar este stabilit în mod liber prin interacțiunea dintre cerere și ofertă.
(37)
În al doilea rând, în ceea ce privește afirmația referitoare la profiturile deosebit de ridicate pe piața internă din Turcia, Comisia subliniază că nu a observat o marjă de profit excesivă pe piața produsului similar din Turcia pe durata perioadei de anchetă comparativ cu marjele de profit realizate de producătorii din Uniune în cursul perioadei examinate.
(38)
În al treilea rând, lipsa anumitor tipuri de produse într-o țară terță nu o face inadecvată ca țară analogă. Dimpotrivă, articolul 2 alineatul (3) din regulamentul de bază stipulează că, în absența unor vânzări interne de anumite tipuri de produse, Comisia stabilește valoarea normală pe baza costului de producție din țara de origine, la care se adaugă o sumă rezonabilă pentru costurile de vânzare, cheltuielile administrative și alte costuri generale și pentru profit. Repartizarea costurilor pentru acoperire și procesul de producție prin turnare pe baie de metal topit s-a bazat pe date verificate provenite de la industria din Uniune.
(39)
Având în vedere cele de mai sus, afirmația potrivit căreia Turcia nu este o țară analogă adecvată este respinsă.
(40)
De asemenea, Comisia nu poate accepta argumentul potrivit căruia valoarea normală ar fi trebuit stabilită pe baza prețurilor plătite efectiv în Uniune. În conformitate cu articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază, Comisia poate apela la prețurile din Uniune pentru a stabili valoarea normală numai dacă nu este posibilă stabilirea valorii respective pe baza datelor provenite dintr-o țară analogă adecvată. Întrucât s-a constatat existența unei țări analoge adecvate cu un grad suficient de cooperare din partea unui producător, Comisia a fost obligată să stabilească valoarea normală pe baza datelor din respectiva țară analogă și să nu utilizeze prețurile din Uniune (6).
(41)
Comisia confirmă selectarea Turciei ca țară analogă în sensul articolului 2 alineatul (7) din regulamentul de bază.
2.2. Valoarea normală
(42)
Un producător-exportator a susținut că este greșită stabilirea de către Comisie a valorii normale doar pe baza vânzărilor profitabile din țara analogă și cu adăugarea unei marje de profit ipotetice la vânzările care nu erau profitabile.
(43)
Comisia confirmă faptul că, în vederea stabilirii valorii normale, astfel cum se explică la considerentele 61 și 62 din regulamentul provizoriu și astfel cum este prevăzut la articolul 2 alineatul (4) din regulamentul de bază, a verificat ca cel puțin 80 % din vânzările tuturor tipurilor de produse similare de pe piața internă a Turciei să fie profitabile. Prin urmare, toate vânzările de pe piața internă a Turciei, profitabile sau nu, au fost luate în calcul pentru stabilirea valorii normale. Prin urmare, afirmația este nefondată și, în consecință, respinsă.
(44)
În absența altor observații privind stabilirea valorii normale, considerentele 58-64 din regulamentul provizoriu se confirmă.
2.3. Prețul de export
(45)
În absența oricăror observații privind prețurile de export, considerentul 65 din regulamentul provizoriu se confirmă.
2.4. Comparație
(46)
În urma comunicării constatărilor provizorii și, ulterior, în urma comunicării constatărilor definitive, un producător-exportator a susținut că prețul său de export a fost ajustat în mod eronat de către Comisie în temeiul articolului 2 alineatul (10) litera (i) din regulamentul de bază. Acesta a susținut că producătorul și comerciantul afiliat constituie o singură entitate economică și că, prin urmare, o astfel de ajustare este exclusă. În orice caz, nivelul ajustării este prea ridicat deoarece Comisia s-a bazat pe marja efectivă care nu a fost stabilită conform principiului concurenței depline ci a reprezentat mai curând rezultatul unui acord privind prețurile de transfer. Comisia ar fi trebuit să opereze ajustarea, dacă aceasta se impunea, pe baza unei marje estimate între un producător și un importator neafiliat conform principiului concurenței depline.
(47)
Ancheta a arătat faptul că producătorul-exportator avea el însuși un departament pentru export complet funcțional care negocia condițiile și termenii de vânzare cu clienții din Uniune, plasa comenzi de producție, organiza și efectua transportul produsului final către clienții din Uniune, ocupându-se inclusiv de toate documentele de expediție, gestiona vămuirea la export și pregătea documentele pentru vânzare. Într-adevăr, nu a existat o dublare a sarcinilor legate de export între producătorul-exportator și comerciantul afiliat. Cu toate acestea, producătorul-exportator a emis facturi de vânzare către comerciant care, la rândul său, a emis o factură de vânzare către clientul din Uniune la prețul contractual. Comerciantul afiliat a colectat plata, a dedus o marjă și a plătit suma rămasă producătorului-exportator.
(48)
Prin urmare, Comisia constată că respectivul comerciant afiliat nu poate fi considerat un departament intern de vânzări chiar dacă s-ar considera că cele două întreprinderi formează o singură entitate economică și că o ajustare în temeiul articolului 2 alineatul (10) litera (i) este complet justificată. În plus, dat fiind că ajustarea efectuată reflectă marja practicată efectiv între societățile afiliate, nu există niciun motiv ca să fie înlocuită cu o altă sumă teoretică. Prin urmare, afirmația este respinsă.
(49)
Un producător-exportator a susținut că întreaga sa capacitate de producție este mult mai ridicată decât cea a industriei din Uniune și că, prin urmare, se bucură de un avantaj în termeni de costuri mai mici ale procesului de producție a produsului în cauză. În consecință, Comisia ar trebui să examineze presupusul avantaj legat de costurile de producție mai mici și să efectueze ajustarea necesară.
(50)
Comisia nu poate accepta afirmația. În primul rând, producătorul-exportator nu sugerează o dispoziție legală relevantă în temeiul căreia ar putea fi efectuată o astfel de ajustare. În al doilea rând, nu este demonstrat faptul că respectivele costuri mai mici datorate capacităților de producție mai mari ar afecta prețurile sau comparabilitatea prețurilor în sensul articolului 2 alineatul (10) din regulamentul de bază. Într-adevăr, chiar dacă s-ar putea demonstra o diferență de cost, nu este clar modul în care aceasta este reflectată în prețul final și dacă aceasta nu este compensată de o diferență privind alte costuri.
(51)
De asemenea, presupusul beneficiu invocat de către producătorul-exportator se referă la presupusele costuri de producție mai mici comparativ cu costurile suportate de către industria din Uniune. În acest sens, se reamintește faptul că producătorului-exportator nu i s-a acordat tratament de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață și că, prin urmare, costurile sale nu au fost verificate. În conformitate cu articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază, Comisia a stabilit valoarea normală pe baza prețurilor și/sau a costurilor efective ale producătorului din țara analogă deoarece prețurile și costurile din țările care nu funcționează în condițiile unei economii de piață nu sunt rezultatul unor forțe de piață și, prin urmare, ele nu constituie ca atare un indicator fiabil pentru prețurile sau costurile de pe piață.
(52)
Un producător-exportator din RPC a afirmat că Comisia ar trebui să ajusteze prețul de export franco fabrică al unuia dintre concurenții săi prin deducerea unei taxe pentru servicii și a unei taxe de licență care, conform afirmațiilor sale, au fost plătite unei părți terțe.
(53)
Comisia respinge afirmația. În primul rând, producătorul-exportator nu sugerează o dispoziție relevantă din regulamentul de bază în temeiul căreia s-ar putea efectua o astfel de ajustare. În al doilea rând, chiar dacă această afirmație ar putea fi interpretată ca intrând sub incidența articolului 2 alineatul (10) litera (e) din regulamentul de bază, care prevede ajustări pentru costurile de transport, asigurare, manipulare, încărcare și costuri auxiliare, dispoziția respectivă nu se referă la taxele pentru servicii sau la costurile legate de un acord de licență. Astfel de costuri constituie cheltuieli de funcționare care sunt suportate în mod normal de către un producător de bunuri care folosește o licență tehnologică obținută de la o parte terță indiferent dacă acestea sunt exportate sau vândute pe plan intern. Prin urmare, astfel de costuri ar trebui să fie reflectate în prețul final atât al vânzărilor la export, cât și al celor interne. Prin urmare, costurile respective nu pot afecta comparabilitatea dintre prețul de export și valoarea normală. În concluzie, o ajustare în temeiul articolului 2 alineatul (10) nu este justificată și, în consecință, afirmația este respinsă.
(54)
Astfel cum se prevede în considerentele 67 și 68 din regulamentul provizoriu, pentru a asigura o comparație echitabilă între valoarea normală și prețul de export, s-au operat ajustări pentru a ține seama, în conformitate cu articolul 2 alineatul (10) din regulamentul de bază, de diferențele care influențează prețurile și comparabilitatea acestora.
(55)
Pe această bază, s-au operat ajustări pentru fiecare întreprindere în parte pentru costurile de transport, de navlu și de asigurare, costurile de manipulare, de încărcare și costurile auxiliare, taxele și comisioanele la export, în toate cazurile în care s-a demonstrat că respectivele costuri au un impact asupra comparabilității prețurilor. Cu toate acestea, ulterior instituirii măsurilor provizorii, Comisia a notat o omisiune materială în legătură cu ajustarea TVA. Aceasta a fost corectată în consecință în ceea ce privește calculele privind dumpingul reflectate în tabelul relevant de la considerentul 169 de mai jos.
(56)
Doi producători-exportatori au susținut că nu a fost efectuată corect comparația prețurilor între prețul de export și valoarea normală în ceea ce privește un tip de produs. Afirmația este examinată în considerentele 67-68 de mai jos.
2.5. Marjele de dumping
(57)
În absența oricăror observații, se confirmă metodologia folosită pentru calcularea marjelor de dumping, astfel cum este stabilită în considerentele 69-73 din regulamentul provizoriu.
(58)
Un producător-exportator a afirmat că, în chestionarul privind măsurile antidumping, acesta a completat în mod eronat valori incorecte pentru cost, asigurare și navlu (denumite în continuare „valori CIF”) pentru o parte din vânzările sale la export ale produsului în cauză către UE. Valorile CIF raportate au fost prea mici, majorând astfel marja de dumping a întreprinderii, precum și marja sa de prejudiciu.
(59)
Comisia a examinat în detaliu afirmația. După ce a contraverificat și a controlat la fața locului prețurile CIF ale tranzacțiilor respective cu importatorul din UE, Comisia a putut confirma validitatea afirmației în cauză. Prin urmare, afirmația a fost acceptată.
(60)
Având în vedere ajustările efectuate în ceea ce privește valoarea normală și prețul de export și în absența altor observații, marjele de dumping definitive, exprimate ca procentaj din prețul CIF la frontiera Uniunii, înainte de vămuire, sunt următoarele:
Întreprindere
Marjă de dumping
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
83,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
78,4 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
90,1 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
41,6 %
Alte întreprinderi cooperante
84,7 %
Toate celelalte întreprinderi
90,1 %
D. PREJUDICIUL
1. Definiția industriei din Uniune și a producției Uniunii
(61)
Nu au fost primite observații cu privire la definiția industriei din Uniune și a producției Uniunii. Prin urmare, Comisia confirmă considerentele 75-79 din regulamentul provizoriu.
2. Consumul la nivelul Uniunii
(62)
În urma comunicării constatărilor provizorii, cifrele referitoare la volumul vânzărilor prezentate de către reclamant cu privire la producătorii din Uniune incluși în eșantion au fost actualizate cu date furnizate de către producătorii din Uniune incluși în eșantion. Prin urmare, tabelul 1 a fost corectat (a se vedea mai jos). Corecția nu modifică sau invalidează tendința sau concluziile formulate pe baza datelor din regulamentul provizoriu. Prin urmare, în absența oricăror observații cu privire la consumul la nivelul Uniunii, se confirmă tendința în ceea ce privește consumul la nivelul Uniunii stabilită în considerentele 80-82 din regulamentul provizoriu.
Tabelul 1
Consumul la nivelul Uniunii (1 000 m2)
2009
2010
2011
PA
Consumul total la nivelul Uniunii
16 596
28 239
33 993
27 412
Indice
100
170
205
165
Sursă: Glass for Europe, reclamantul și răspunsurile la chestionar primite din partea producătorilor din Uniune incluși în eșantion.
3. Volumul, prețul și cota de piață a importurilor care au făcut obiectul unui dumping din țara în cauză
(63)
Ca urmare a corecției aduse vânzărilor industriei din Uniune (a se vedea considerentul 62 de mai sus), cota de piață a importurilor din țara în cauză a trebuit corectată, de asemenea (a se vedea tabelul 2). Corecția nu modifică tendința sau concluziile formulate pe baza datelor din regulamentul provizoriu.
(64)
Prin urmare, Comisia confirmă considerentele 83-87 din regulamentul provizoriu.
Tabelul 2
Volumul importurilor (1 000 m2) și cota de piață
2009
2010
2011
PA
Cota de piață
7,2 %
7,3 %
18,1 %
30,5 %
Indice
100
100
250
421
Sursă: Glass for Europe, reclamantul și răspunsurile la chestionar primite din partea producătorilor incluși în eșantion.
4. Subcotarea prețurilor
(65)
Considerentele 88-89 din regulamentul provizoriu stabilesc modul în care a fost determinată subcotarea prețurilor în cursul perioadei de anchetă. Prețurile de vânzare medii ponderate pe tip de produs, practicate de către producătorii din Uniune incluși în eșantion și percepute de la clienții neafiliați pe piața Uniunii, ajustate la un nivel franco fabrică, au fost comparate cu prețurile medii ponderate corespunzătoare pe tip de produs pentru importurile de la producătorii-exportatori cooperanți incluși în eșantion. Importurile în cauză au fost importurile efectuate către primul client independent de pe piața Uniunii, stabilite pe o bază CIF și ajustate prin majorare, pentru a ține cont de costurile de vămuire, taxe, costurile de manipulare și încărcare. Ajustările majorează prețul, în funcție de numărul de control al produsului, cu 7 % până la 15 %.
(66)
Comparația prețurilor a fost realizată pentru fiecare număr de tip de produs, pentru tranzacții la același nivel comercial, efectuându-se ajustări în mod adecvat conform precizărilor de la considerentul de mai sus, după deducerea rabaturilor și a reducerilor. Rezultatul comparației, exprimat ca procent din cifra de afaceri a producătorilor din Uniune incluși în eșantion în timpul perioadei de anchetă, a indicat o marjă medie ponderată de subcotare cuprinsă între 10,6 % și 26,7 % din prețurile producătorilor din Uniune incluși în eșantion în raport cu importurile care au făcut obiectul unui dumping.
(67)
Doi producători-exportatori au afirmat că respectiva comparație a prețurilor nu a fost realizată în mod corect în ceea ce privește un tip de produs. În special, s-a susținut faptul că sticla solară acoperită pe ambele fețe ar fi trebuit să fie comparată separat de sticla solară acoperită pe o singură față. S-a afirmat, de asemenea, că prețul și costurile sticlei solare acoperite pe ambele fețe sunt mult mai ridicate decât prețul și costurile sticlei solare acoperite pe o singură față. S-a afirmat în continuare că sticla solară acoperită pe ambele fețe are un coeficient de transmisie a luminii solare care „în mod normal” este cu mult mai ridicat decât cel al sticlei solare acoperite pe o singură față. În sfârșit, un exportator a afirmat că modulele fotovoltaice nu folosesc niciodată sticlă solară acoperită pe ambele fețe deoarece prețul acesteia este mult mai ridicat decât prețul sticlei solare acoperite pe o singură față însă coeficientul de transmisie a luminii solare al sticlei solare acoperite pe ambele fețe este egal cu cel al sticlei solare acoperite pe o singură față atunci când este folosită pentru fabricarea de module fotovoltaice. În schimb, conform afirmațiilor, în cazul aplicațiilor termice solare, transmisia mai ridicată realizată de sticla solară acoperită pe ambele fețe este importantă, dat fiind că, grație ei, aplicațiile termice solare pot fi mult mai eficiente.
(68)
Comisia respinge argumentele prezentate de către producătorii-exportatori din următoarele motive. În primul rând, în afara afirmațiilor cu caracter general, producătorul-exportator nu a furnizat nicio dovadă referitoare la faptul că există o diferență semnificativă privind costurile de producție între sticla solară acoperită pe ambele fețe și cea acoperită pe o singură față. Industria din Uniune a susținut contrariul și a afirmat că, în funcție de tehnologia de acoperire folosită, costurile de producție diferă, iar sticla acoperită pe ambele fețe nu este în mod necesar mai costisitoare decât cea acoperită pe o singură față și viceversa. În al doilea rând, este adevărat că sticla acoperită pe ambele fețe poate oferi o transmisie a luminii solare mai ridicată decât sticla acoperită pe o singură față (prima poate oferi o transmisie a luminii solare de maximum 98 %, în timp ce a doua prezintă o transmisie de până la 95 %) și, într-adevăr, această caracteristică tehnică este importantă doar în cazul aplicațiilor termice solare, fiind irelevantă pentru modulele fotovoltaice. Cu toate acestea, contrar celor afirmate de către producătorul-exportator, sticla solară acoperită pe ambele fețe este vândută, de asemenea, producătorilor de module fotovoltaice, care constituie chiar principala piață a acesteia. De fapt, în cursul perioadei de anchetă, vânzările industriei din Uniune de sticlă acoperită pe ambele fețe pentru colectoare solare au fost neglijabile (mai puțin de 1 % din totalul vânzărilor de sticlă acoperită pe ambele fețe; toate celelalte vânzări au fost destinate fabricării de module fotovoltaice).
(69)
În ceea ce privește costul ulterior importării, au fost primite două observații în urma comunicării constatărilor provizorii. În prima observație, reclamantul a susținut că ajustările costurilor pentru a ține seama de costurile de vămuire, taxe, costurile de manipulare și încărcare ar trebui să fie la un nivel mult mai redus, și anume, de 0,26 EUR/m2 pentru costurile de vămuire, manipulare și încărcare plus o taxă de 3 %, în locul nivelului actual de 0,40 EUR/m2 plus o taxă de 3 %.
(70)
A doua observație a provenit de la un producător-exportator care a susținut că nu au fost comunicate defalcări detaliate, în afară de suma totală de 0,40 EUR/m2 acoperind costurile de manipulare, taxele de vămuire și depozitarea temporară a produselor importate la punctul de import. De asemenea, acesta a susținut că nu au fost explicate criteriile aplicate pentru a stabili dacă o ajustare este sau nu rezonabilă.
(71)
Ajustările în cauză aplicate de către Comisie se bazează pe date verificate furnizate de importatorii de sticlă solară produsă în RPC și reflectă costurile medii ponderate efective suportate pentru importul produsului în cauză în cursul perioadei de anchetă. Prin contrast, reclamantul a furnizat o declarație privind taxe standard regulate aplicate de către un agent de expediție independent pentru importuri din China în containere maritime standard. Declarația nu constituie o dovadă validă referitoare la taxele efective aplicate de agenții de expediție pentru importurile de produs în cauză în cursul perioadei de anchetă. În consecință, argumentul prezentat de către reclamant este respins.
(72)
În ceea ce privește afirmația producătorului-exportator, nu au putut fi furnizate defalcări suplimentare ale sumei de 0,40 EUR/m2 întrucât suma respectivă reprezintă o medie ponderată calculată pe baza numeroaselor facturi efective emise în cursul perioadei de anchetă pentru importuri de sticlă solară din China în diferite porturi din UE. Astfel, costurile ulterioare importului suportate în mod real variază în funcție de portul de intrare în UE, tipul de produs, utilizarea depozitării temporare la punctul de import etc.
(73)
De asemenea, ajustarea costurilor ulterioare importului operată de Comisie în regulamentul provizoriu este considerată rezonabilă deoarece se bazează pe facturi efective verificate ale importurilor de sticlă solară din China înregistrate de importatori independenți.
(74)
În absența altor observații privind metodologia utilizată pentru calcularea subcotării, se confirmă metoda de comparare a prețurilor explicată în considerentele 89 și 90 din regulamentul provizoriu.
5. Indicatori macroeconomici
(75)
Astfel cum s-a stabilit în considerentul 92 din regulamentul provizoriu, în scopul analizei prejudiciului, Comisia a făcut distincția între indicatori macroeconomici și indicatori microeconomici privind prejudiciul. Indicatorii macroeconomici pentru perioada examinată au fost analizați pe baza datelor furnizate de industria din Uniune cu privire la toți producătorii din Uniune care s-au făcut cunoscuți în cursul anchetei.
(76)
Un producător-exportator a susținut că analiza prejudiciului nu a fost efectuată de către Comisie în conformitate cu articolul 3 alineatele (2) și (5) din regulamentul de bază, întrucât aceasta a efectuat analiza prejudiciului pe baza a două seturi de date separate și presupus contradictorii, și anume, indicatori macroeconomici și indicatori microeconomici privind prejudiciul. Acesta susține, de asemenea, că presupusa incoerență a analizei bazate pe cele două seturi de date dă naștere la îndoieli serioase cu privire la caracterul adecvat, imparțialitatea și obiectivitatea imaginii de ansamblu privind prejudiciul.
(77)
În urma comunicării constatărilor definitive, întreprinderea în cauză și-a reiterat afirmația. De asemenea, ea a menționat o serie de anchete anterioare în care instituțiile Uniunii ar fi definit în mod incoerent diferite seturi de date, fie ca date macroeconomice, fie ca date microeconomice.
(78)
Comisia nu poate accepta afirmația. Este vorba despre o metodologie aplicabilă în cazurile de eșantionare pentru a analiza situația industriei din Uniune și pentru a lua în considerare nu doar tendințele indicate de eșantion, ci și de către industria din Uniune în ansamblu. Toți factorii prevăzuți la articolul 3 alineatul (5) din regulamentul de bază au fost luați în considerare în analiză. Concluzia formulată cu privire la prejudiciu se bazează, de asemenea, pe toți factorii respectivi. Prin urmare, analiza prejudiciului a fost efectuată în conformitate cu articolul 3 alineatele (2) și (5) din regulamentul de bază.
(79)
În absența altor observații, Comisia confirmă considerentele 90-94 din regulamentul provizoriu.
(80)
În ceea ce privește indicatorii macroeconomici analizați de către Comisie în considerentele 95-103 din regulamentul provizoriu, ca urmare a corecției operate în ceea ce privește vânzările industriei din Uniune (a se vedea considerentul 62 de mai sus), cota de piață a producătorilor din Uniune s-a modificat ușor (a se vedea tabelul 5). Cu toate acestea, corecția nu modifică tendința sau concluziile formulate pe baza datelor din regulamentul provizoriu. Prin urmare, Comisia confirmă considerentele 95-105 din regulamentul provizoriu.
Tabelul 5
Volumul vânzărilor și cota de piață
2009
2010
2011
PA
Volumul vânzărilor (1 000 m2)
14 696
25 303
26 556
18 039
Indice
100
172
181
123
Cota de piață
88,6 %
89,6 %
78,1 %
65,8 %
Indice
100
101
88
74
Sursă: Glass for Europe, reclamantul și răspunsurile la chestionar primite din partea producătorilor din Uniune incluși în eșantion.
6. Indicatori microeconomici
(81)
Ulterior comunicării constatărilor provizorii, costul unitar de producție al producătorilor din Uniune incluși în eșantion a fost actualizat. În consecință, tabelul 7 a fost ușor modificat (a se vedea mai jos). Corecția nu modifică sau invalidează tendința sau concluziile formulate pe baza datelor din regulamentul provizoriu. Prin urmare, în absența altor observații, Comisia confirmă considerentele 106-123 din regulamentul provizoriu.
Tabelul 7
Prețurile medii de vânzare în Uniune
2009
2010
2011
PA
Costul unitar de producție (EUR/m2)
13,13
8,38
8,44
9,34
Sursă: Răspunsurile la chestionar primite din partea producătorilor din Uniune incluși în eșantion.
7. Concluzie privind prejudiciul
(82)
În absența altor observații, Comisia confirmă concluzia formulată în considerentele 124-129 din regulamentul provizoriu conform căreia industria din Uniune a suferit un prejudiciu important în sensul articolului 3 alineatul (5) din regulamentul de bază.
E. LEGĂTURA DE CAUZALITATE
1. Efectul importurilor care au făcut obiectul unui dumping
(83)
În considerentele 131, 132 și 133 din regulamentul provizoriu, Comisia a concluzionat că există o legătură cauzală între prejudiciul important suferit de industria din Uniune și importurile care au făcut obiectul unui dumping din RPC. Concluzia a fost contestată de mai multe părți interesate, care au susținut că nu există nicio coincidență rezonabilă și coerentă, în timp, între prejudiciu și creșterea importurilor din țara în cauză. Aceasta se datorează faptului că, în perioada 2009-2011, importurile din China au crescut semnificativ. Mai mult, prețul mediu al importurilor din China în 2011 a fost de 4,96 EUR/m2, o valoare apropiată de cea din 2012 (4,38 EUR/m2).
(84)
Aceleași părți au susținut că o concluzie conform căreia prejudiciul suferit de industria din Uniune ar trebui atribuit importurilor din China din 2012 este contrară constatărilor referitoare la faptul că importurile din China nu ar fi avut niciun impact negativ în anul precedent, în special în ceea ce privește marja de profit a industriei din Uniune, deși prețul mediu de import a fost similar.
(85)
De la începutul perioadei examinate până la sfârșitul perioadei de anchetă, importurile au crescut cu 596 %, cu o creștere de 321 % a cotei de piață a acestora. Prețurile de import au scăzut cu 27,2 % pe durata perioadei examinate.
(86)
Este adevărat că, în 2011, marja de profit a industriei din Uniune a fost doar ușor mai mică decât în 2010, în pofida creșterii deja accentuate a importurilor din RPC în 2011. Cu toate acestea, în cursul anului 2011, consumul de sticlă solară la nivelul Uniunii a crescut semnificativ, și anume, cu 20,4 % în perioada 2010-2011, în timp ce importurile din RPC au crescut cu peste 150 % în aceeași perioadă. În cursul perioadei de anchetă, în timp ce consumul a scăzut cu puțin peste 19 %, volumul importurilor din China a crescut în continuare cu peste 35 % comparativ cu 2011. Acest lucru indică, în mod clar, coincidența, în timp, între prejudiciul important suferit de industria din Uniune în cursul perioadei de anchetă și creșterea accentuată a importurilor din China care au făcut obiectul unui dumping. De asemenea, în mod logic, este necesară o perioadă de timp înainte ca unele dintre efectele negative ale creșterii importurilor care au făcut obiectul unui dumping să fie resimțite de către producătorii din Uniune (de exemplu, pierderea clienților, înregistrarea de pierderi, reducerea randamentului investițiilor și a fluxului de numerar etc.). Prin urmare, afirmația este respinsă.
(87)
Ulterior comunicării constatărilor definitive, aceleași părți au susținut că respectiva coincidență în timp între prejudiciul important suferit și importurile din China care au făcut obiectul unui dumping nu poate fi evaluată pe baza întregii perioade examinate din 2009 până la sfârșitul perioadei de anchetă fără a ține cont de tendințele intervenite și observate în această perioadă.
(88)
Comisia a analizat, de asemenea, tendințele care au intervenit pe parcursul perioadei examinate. Faptul că, într-adevăr, în 2011, industria din Uniune era încă profitabilă chiar dacă importurile din China crescuseră deja masiv în anul respectiv nu afectează concluzia conform căreia, în perioada de anchetă, a existat o coincidență în timp între prejudiciul suferit de industria din Uniune și importurile din China care au făcut obiectul unui dumping.
(89)
În perioada de anchetă, în timp ce consumul a scăzut cu puțin peste 19 %, producătorii-exportatori din China:
-
și-au majorat cota de piață cu 12,4 puncte procentuale comparativ cu 2011, în timp ce cota industriei din Uniune a scăzut cu 12,3 puncte procentuale;
-
au crescut volumul importurilor din China cu peste 35 % comparativ cu o scădere de 32 % a vânzărilor industriei din Uniune; și
-
și-au redus în continuare prețurile deja foarte mici de export cu peste 10 % și au subcotat prețurile industriei din Uniune cu până la 26,7 %, contribuind prin aceasta la pierderile suferite de industria din Uniune pe parcursul perioadei de anchetă.
(90)
Pe baza analizei de mai sus, Comisia concluzionează că prezența importurilor care au făcut obiectul unui dumping și creșterea considerabilă a cotei de piață a acestora la prețuri care au subcotat constant prețurile industriei din Uniune au cauzat prejudiciul important suferit de industria din Uniune.
(91)
În absența altor observații referitoare la efectul importurilor care au făcut obiectul unui dumping, Comisia confirmă considerentele 131, 132 și 133 din regulamentul provizoriu.
2. Efectul altor factori
2.1. Importuri din țări terțe
(92)
Ca urmare a corecției operate cu privire la datele privind vânzările industriei din Uniune (a se vedea considerentul 62 de mai sus), cota de piață a importurilor din țări terțe s-a modificat ușor (a se vedea tabelul 11 de mai jos, corectat). Cu toate acestea, corecția nu modifică tendința sau concluziile formulate pe baza datelor din regulamentul provizoriu.
(93)
În absența altor observații, Comisia confirmă considerentele 134-137 din regulamentul provizoriu.
Tabelul 11
Importuri din țări terțe (1 000 m2)
Țări terțe
2009
2010
2011
PA
Cota de piață
4,2 %
3,1 %
3,8 %
3,7 %
Indice
100
74
90
88
Sursă: Glass for Europe, reclamantul și răspunsurile la chestionar primite din partea producătorilor din Uniune.
2.2. Performanța la export a industriei din Uniune
(94)
O parte interesată a contestat constatările Comisiei de la considerentul 139 din regulamentul provizoriu conform cărora scăderea vânzărilor la export ale producătorilor din Uniune incluși în eșantion în cursul perioadei de anchetă se datorează cel mai probabil prețurilor foarte scăzute ale exporturilor din China către principalele destinații ale exporturilor industriei din Uniune (și anume, SUA, Canada). Partea respectivă a considerat că această concluzie este nejustificată deoarece exporturile din China au fost prezente, de asemenea, în 2011 și, prin urmare, nu există niciun motiv ca ele să fi avut un impact numai în 2012. Aceasta consideră, de asemenea, că motivul real al vânzărilor scăzute la export a fost faptul că industria din Uniune nu a fost competitivă, dat fiind că atunci când prețurile de pe piața globală au scăzut, industria din Uniune nu a putut rămâne competitivă. Prin urmare, partea respectivă a susținut că scăderea vânzărilor la export ale industriei din Uniune în cursul perioadei de anchetă a contribuit și mai mult la prejudiciul suferit.
(95)
Vânzările la export ale producătorilor din Uniune incluși în eșantion au constituit 20 % din totalul vânzărilor acestora, ca volum, în anul 2009 (în faza de demarare), 11 % pe parcursul anului 2010 și doar 14 % în anul de vârf 2011. În anul 2012 s-a înregistrat o scădere suplimentară până la 5 %.
(96)
Comisia respinge afirmațiile din următoarele motive. Având în vedere faptul că este una dintre cele mai mari piețe din lume, piața Uniunii, și nu piețele din țări terțe, a fost întotdeauna și este în continuare piața principală pentru industria din Uniune. De asemenea, faptul că sticla solară este relativ grea și fragilă are ca rezultat costuri suplimentare pentru transport pe anumite distanțe (din cauza riscului de spargere și de coroziune). Pe baza informațiilor de care dispune Comisia din răspunsurile la chestionar primite din partea producătorilor-exportatori incluși în eșantion, prețurile exporturilor din China către principalele destinații ale exporturilor industriei din Uniune au fost într-adevăr foarte mici și au scăzut și mai mult în cursul perioadei de anchetă în comparație cu 2011. Acest lucru indică faptul că performanța redusă la export a industriei din Uniune se datorează, în principal, exporturilor din China la prețuri din ce în ce mai mici, de asemenea, și pe piețele din țări terțe, astfel cum s-a confirmat în cursul anchetei.
(97)
Ulterior comunicării constatărilor definitive, aceeași parte a susținut că ancheta a vizat piața din Uniune și că nu a evaluat nicio presupusă practică tarifară neloială de pe piețele din țări terțe.
(98)
De asemenea, constatările instituțiilor UE, inclusiv în cazul în care s-ar presupune că au fost corecte, ar fi atribuit prejudiciul cauzat de alți factori importurilor care au făcut obiectul unui dumping în Uniune. Astfel, exporturile din China despre care se afirmă că au fost efectuate la prețuri reduse sau subvenționate către țări terțe nu au fost importurile care au făcut obiectul unui dumping în UE și, ca atare, au reprezentat un alt factor, ale cărui efecte prejudiciabile nu au putut fi atribuite importurilor care au făcut obiectul unui dumping.
(99)
Comisia respinge afirmația. Ea nu a investigat dacă prețurile importurilor din RPC către țări terțe au făcut obiectul unui dumping și/sau al unor subvenții. Comisia a stabilit, pe baza prețurilor de export către țări terțe care au fost transmise de către producătorii-exportatori incluși în eșantion, că prețurile respective au scăzut constant în ultimii ani.
(100)
În același context, Comisia a analizat scăderea prețurilor importurilor din RPC către țări terțe ca un factor separat și nu a atribuit-o importurilor care au făcut obiectul unui dumping în Uniune. Într-adevăr, acest fapt a fost utilizat doar ca o posibilă explicație a exporturilor reduse ale industriei din Uniune către principalele sale destinații din țări terțe în contextul în care piețele respective nu sunt și nu au fost niciodată piețele principale pentru industria din Uniune. Inclusiv în anii de vârf 2010 și 2011, peste 85 % din vânzările industriei din Uniune au fost efectuate pe piața din Uniune.
(101)
Prin urmare, se confirmă concluzia de la considerentul 140 din regulamentul provizoriu conform căreia performanța redusă la export a producătorilor din Uniune incluși în eșantion nu poate rupe legătura de cauzalitate dintre importurile care au făcut obiectul unui dumping și prejudiciul suferit de industria din Uniune.
2.3. Evoluția consumului, a capacității și a utilizării capacității
(102)
O parte a susținut că prejudiciul suferit de industria din Uniune s-a datorat scăderii consumului la nivelul Uniunii. Se afirmă că acesta ar fi singurul factor care pare să fi scăzut pentru prima dată în 2012 și de care poate fi legat, în mod rezonabil, prejudiciul, având în vedere că importurile din China începuseră încă din 2011, la prețuri comparabile cu cele din 2012. Ulterior comunicării constatărilor definitive, partea respectivă și-a reiterat afirmația.
(103)
Într-adevăr, în 2012, consumul a scăzut în comparație cu anii precedenți. Cu toate acestea, analiza Comisiei vizează intervalul de la începutul perioadei examinate, din 2009, până la sfârșitul perioadei de anchetă, iar, în acest interval, consumul la nivelul Uniunii a crescut pe ansamblu cu 65 %. În perioada examinată, cota de piață a industriei din Uniune a scăzut constant și considerabil, și anume, cu 25,7 % pe ansamblu, în timp ce cota de piață a importurilor din China a crescut cu 321 %. Creșterea importurilor din China a fost de 596 % în perioada examinată.
(104)
De asemenea, în cursul perioadei de anchetă, consumul la nivelul Uniunii se afla încă la un nivel comparabil cu cel din 2010, în timp ce, conform tabelului 10 din regulamentul provizoriu, 2010 a fost anul în care industria din Uniune a realizat un profit rezonabil. Prin urmare, scăderea consumului la nivelul Uniunii în cursul perioadei de anchetă nu poate, în sine, să fi generat pierderile suferite de industria din Uniune în perioada de anchetă. În plus, cota de piață a industriei din Uniune a scăzut cu 26,6 % în perioada 2010-2012, în timp ce, în aceeași perioadă, cota de piață a importurilor din China a crescut cu 318 %. În sfârșit, dacă se consideră că scăderea consumului în cursul perioadei de anchetă ar fi cauzat prejudiciul suferit de industria din Uniune, atunci scăderea ar fi trebuit să afecteze, de asemenea, importurile din China. Cu toate acestea, în mod clar, situația este diferită. Dimpotrivă, în cursul perioadei de anchetă, importurile din China au crescut semnificativ atât în ceea ce privește volumul, cât și cota de piață.
(105)
În consecință, Comisia respinge afirmația și confirmă concluziile formulate în considerentele 141 și 142 din regulamentul provizoriu.
(106)
În ceea ce privește capacitatea de producție a industriei din Uniune prezentată în tabelul 4 din regulamentul provizoriu, Comisia consideră că sporirea capacității a reflectat în mod clar tendința de creștere a consumului la nivelul Uniunii până în 2011.
(107)
De asemenea, Comisia a stabilit că principalul motiv al creșterii cu 12,5 % a capacității de producție între 2011 și sfârșitul perioadei de anchetă a fost reprezentat de intrarea pe piața sticlei solare a unei întreprinderi, în timp ce capacitatea de producție a tuturor celorlalte întreprinderi de pe piață a scăzut ușor în aceeași perioadă.
(108)
În consecință, Comisia consideră că, în ansamblu, tendința înregistrată privind evoluția capacității industriei din Uniune a reflectat evoluția consumului la nivelul Uniunii. Astfel, Comisia consideră că o capacitate de producție ridicată a industriei din Uniune, care era deja ridicată la începutul perioadei examinate și care a rămas ridicată în cursul perioadei de anchetă, nu poate rupe legătura de cauzalitate dintre importurile care au făcut obiectul unui dumping și prejudiciul suferit de industria din Uniune.
(109)
Ulterior comunicării constatărilor definitive, mai multe părți au susținut că presupusa capacitate excedentară nu a fost inclusă de către Comisie printre cauzele importante ale prejudiciului. Pe durata perioadei examinate, creșterea capacității nu ar fi fost justificată de creșterea consumului, întrucât industria din Uniune s-a confruntat constant cu o discrepanță semnificativă între capacitatea de producție și consum care nu este, în opinia acestora, viabilă din punct de vedere economic. O parte a susținut, de asemenea, că intrarea pe piață a unei noi întreprinderi între 2011 și sfârșitul perioadei de anchetă a contribuit la prejudiciul suferit deoarece concurența internă a crescut.
(110)
De asemenea, s-a susținut că scăderea consumului din Uniune și creșterea capacității de producție, combinate cu o scădere a vânzărilor la export au avut drept rezultat o rată scăzută de utilizare a capacității. Rata scăzută de utilizare a cauzat costuri fixe ridicate care, în opinia părții, au avut un impact semnificativ asupra industriei sticlei solare din Uniune.
(111)
Comisia observă că nivelul capacității întregii industrii din Uniune a fost constant mai ridicat decât consumul total din Uniune pe întreaga durată a perioadei examinate. Cu toate acestea, acest lucru nu a împiedicat întreprinderile din Uniune incluse în eșantion să realizeze profit în cursul celor doi ani de dinaintea perioadei de anchetă, în timp ce acestea au suferit pierderi semnificative de 14,5 % numai în perioada de anchetă.
(112)
De asemenea, capacitatea producătorilor din Uniune incluși în eșantion a crescut cu numai 4 % în perioada 2010-2011 și cu 2,6 % între 2011 și perioada de anchetă, ceea ce înseamnă o creștere totală modestă de 6,7 % între 2010 și perioada de anchetă.
(113)
Prin urmare, diferența dintre consum și capacitate a existat pe durata întregii perioade examinate și, chiar dacă a fost ușor mai ridicată în perioada de anchetă, aceasta nu poate explica pierderile uriașe suferite de întreprinderile incluse în eșantion în cursul perioadei de anchetă. Prin urmare, Comisia respinge afirmația potrivit căreia nivelul capacității industriei din Uniune nu este viabil din punct de vedere economic.
(114)
În ceea ce privește argumentul referitor la faptul că întreprinderea nou intrată pe piață în 2012 a contribuit la prejudiciul suferit de industria din Uniune, Comisia observă că noua întreprindere, chiar dacă și-a instalat o capacitate ridicată de producție, a avut un volum de producție și de vânzări foarte limitat, de aproximativ 2 % din vânzările totale ale UE, în cursul perioadei de anchetă. Prin urmare, intrarea sa a avut un impact minor asupra performanței industriei din Uniune pe ansamblu, cu excepția faptului că a determinat creșterea semnificativă a datelor privind capacitatea și utilizarea capacității referitoare la industria din Uniune. Într-adevăr, fără datele referitoare la întreprinderea respectivă, capacitatea tuturor celorlalți producători din Uniune a scăzut, de fapt, în perioada 2011-2012.
(115)
În plus, ancheta nu a confirmat faptul că industria sticlei solare este afectată în mod semnificativ de costurile fixe. De fapt, costurile fixe medii ale producătorilor din Uniune incluși în eșantion s-au situat între 25 % - 35 % din costurile totale de producție pe durata perioadei de anchetă. În anii anteriori 2010 și 2011, procentul costurilor fixe a fost ușor mai scăzut, dar a rămas în aceleași limite. Acest lucru indică, în mod clar, că respectiva capacitate ridicată din perioada de anchetă a avut, în mod evident, un impact asupra costului de producție, însă impactul acesteia nu a fost semnificativ și nu poate explica pierderile ridicate suferite în cursul perioadei de anchetă, în special în comparație cu profiturile realizate în anii anteriori. În plus, rata de utilizare a capacității a producătorilor din Uniune incluși în eșantion a scăzut comparativ cu anii anteriori, dar s-a situat în continuare la nivelul de 65 % în cursul perioadei de anchetă.
(116)
În sfârșit, în analiza efectuată, Comisia a ținut cont, de asemenea, de faptul că respectiva capacitate instalată poate fi adaptată pentru producția altor tipuri de sticlă, care nu intră în domeniul de aplicare al anchetei. Prin urmare, inclusiv din acest motiv, Comisia nu este de acord cu partea interesată cu privire la faptul că respectiva capacitate instalată ridicată nu este viabilă din punct de vedere economic.
(117)
Având în vedere cele de mai sus, Comisia respinge afirmațiile prezentate de partea respectivă și reiterează faptul că evoluția consumului, a capacității și a utilizării capacității în cursul perioadei examinate, analizate atât separat, cât și cumulativ, nu este de natură să rupă legătura de cauzalitate dintre prejudiciul important suferit de industria din Uniune și importurile care au făcut obiectul unui dumping.
2.4. Tendințe ale sectorului modulelor solare
(118)
Două părți au afirmat că, pe lângă evoluția consumului produsului în cauză, prejudiciul suferit de industria din Uniune a fost cauzat, de asemenea, de scăderea consumului de module solare și de pierderile suferite de acest sector la sfârșitul anului 2011 și începutul anului 2012. S-a afirmat că impactul dificultăților financiare ale producătorilor de panouri solare asupra pieței de sticlă solară a început să fie resimțit la sfârșitul anului 2011 și în 2012, ca urmare a intervalului de timp între cele două evenimente.
(119)
Aceleași argumente au fost repetate de către una dintre părți ulterior comunicării constatărilor definitive.
(120)
În considerentul 143 din regulamentul provizoriu, Comisia a constatat într-adevăr că tendințele observate în sectorul modulelor solare au un impact important asupra consumului de sticlă solară, întrucât 80-85 % din vânzările de sticlă solară se realizează către producătorii de module solare (module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și module fotovoltaice cu strat subțire). Cu toate acestea, astfel cum se menționează în considerentele 143 și 144 din regulamentul provizoriu, consumul de module solare a crescut constant pe durata perioadei examinate, și anume, în perioada 2009-2012 și, chiar dacă nivelul consumului a scăzut în 2012, acesta a rămas cu 221 % mai mare decât în 2009 și cu 44 % mai mare decât în 2010 (7). De asemenea, s-a stabilit că reducerile tarifelor fixe (FIT) operate la sfârșitul anului 2011 și începutul anului 2012 nu au rupt legătura de cauzalitate dintre importurile de module solare care fac obiectul unui dumping și prejudiciul important constatat (8) întrucât cererea de module solare a rămas relativ ridicată în perioada 2009-2012.
(121)
Având în vedere cele de mai sus, Comisia concluzionează că scăderea din 2012 a nivelului consumului de module solare nu poate fi considerată în sine drept un factor de natură să rupă legătura de cauzalitate dintre importurile de sticlă solară din RPC care au făcut obiectul unui dumping și prejudiciul important suferit de industria din Uniune.
(122)
În mod similar, având în vedere că cererea de module solare a rămas relativ ridicată în perioada 2009-2012, iar cererea de sticlă solară a crescut cu 65 % în aceeași perioadă, impactul asupra consumului de sticlă solară al deteriorării situației financiare a producătorilor de module solare la sfârșitul anului 2011 și începutul anului 2012 nu poate fi considerat în sine drept un factor de natură să rupă legătura de cauzalitate dintre importurile de sticlă solară din RPC care au făcut obiectul unui dumping și prejudiciul important suferit de industria din Uniune.
(123)
În absența altor observații, se confirmă concluzia formulată la considerentul 144 din regulamentul provizoriu.
2.5. Concluzie privind legătura de cauzalitate
(124)
Având în vedere cele de mai sus, Comisia confirmă constatările sale din considerentele 130-133 din regulamentul provizoriu conform cărora importurile produsului în cauză din țara în cauză au făcut obiectul unui dumping în cursul perioadei de anchetă și au subcotat vânzările industriei din Uniune. De asemenea, există o coincidență clară, în timp, între creșterea volumului importurilor care au făcut obiectul unui dumping și deteriorarea situației industriei din Uniune. Importurile care au făcut obiectul unui dumping au fost în concurență directă cu producția industriei din Uniune și, prin urmare, industria din Uniune a înregistrat pierderi în ceea ce privește profitabilitatea și cota de piață în perioada examinată. Alte cauze posibile ale prejudiciului au fost analizate mai sus și niciuna dintre acestea, analizate atât individual, cât și cumulativ, nu a fost considerată ca fiind de natură să rupă legătura de cauzalitate dintre importurile din RPC care au făcut obiectul unui dumping și prejudiciul important suferit de industria din Uniune.
(125)
Nu au fost furnizate dovezi noi care să modifice concluzia respectivă și, în absența altor observații referitoare la concluzia privind legătura de cauzalitate, Comisia confirmă considerentele 145 și 146 din regulamentul provizoriu.
F. INTERESUL UNIUNII
1. Interesul industriei din Uniune
(126)
În absența oricăror observații referitoare la interesul industriei din Uniune, Comisia confirmă considerentele 148-151 din regulamentul provizoriu.
2. Interesul importatorilor și al comercianților neafiliați
(127)
În absența oricăror observații referitoare la interesul importatorilor și al comercianților neafiliați, Comisia confirmă considerentele 152, 153, 154 din regulamentul provizoriu.
3. Interesul furnizorilor de materii prime
(128)
În absența oricăror observații referitoare la interesul furnizorilor de materii prime, Comisia confirmă considerentul 155 din regulamentul provizoriu.
4. Interesul utilizatorilor
(129)
Un utilizator s-a făcut cunoscut și a indicat faptul că măsurile antidumping nu îl vor afecta deoarece nu a folosit sticlă solară produsă în RPC și nici nu intenționează să folosească astfel de sticlă.
(130)
Un producător-exportator a afirmat că instituirea unei taxe antidumping la importul de sticlă solară din China poate fi într-o mică măsură în beneficiul industriei sticlei solare din Uniune, însă va prejudicia într-o mare măsură industria termică solară și de module fotovoltaice din Uniune deoarece aceasta va trebui să plătească mai mult pentru produsul în cauză. De asemenea, o astfel de măsură ar fi, fără îndoială, contrară obiectivului de protecție a mediului al Uniunii deoarece ar crește prețurile modulelor fotovoltaice și ale aplicațiilor termice solare și ar favoriza industria sticlei solare, considerate a fi o mare consumatoare de energie.
(131)
Astfel cum se prevede în considerentul 157 din regulamentul provizoriu, instituirea de taxe antidumping va avea doar un impact foarte limitat (mai mic de 1 %) asupra costurilor totale ale modulelor solare. Nu au fost primite dovezi care să pună sub semnul întrebării exactitatea acestei analize. Prin urmare, afirmația este respinsă.
(132)
În absența altor observații primite cu privire la interesul Uniunii, Comisia confirmă considerentele 155-159 din regulamentul provizoriu.
5. Aspecte referitoare la concurență
(133)
În absența oricăror observații privind aspectele referitoare la concurență identificate în considerentele 160-163 din regulamentul provizoriu, Comisia confirmă considerentele respective.
6. Concluzie privind interesul Uniunii
(134)
Nu au fost primite observații care să modifice analiza interesului Uniunii, astfel cum este prevăzută în regulamentul provizoriu. Prin urmare, Comisia confirmă considerentul 164 din regulamentul provizoriu.
G. MĂSURI ANTIDUMPING DEFINITIVE
1. Nivelul de eliminare a prejudiciului
(135)
Mai multe părți interesate au contestat ținta de 8,3 % pentru marja de profit a industriei din Uniune, stabilit în considerentul 167 din regulamentul provizoriu, afirmând că această cifră este nerealistă și prea ridicată. Părțile au susținut că marja de profit de 8,3 % în 2010 a fost cea mai ridicată în perioada examinată deoarece anul 2010 a fost cel mai bun an pentru industria mondială de module fotovoltaice. Ele au afirmat, de asemenea, că este imposibil ca industria de sticlă solară din Uniune să obțină aceeași marjă de profit în 2012 în absența dumpingului, dat fiind că, în opinia lor, industria mondială a modulelor fotovoltaice, inclusiv industria modulelor fotovoltaice din Uniune, a intrat într-o recesiune accentuată în 2012.
(136)
Comisia respinge această afirmație. Comisia a utilizat ca profit-țintă profitul mediu realizat de producătorii din Uniune incluși în eșantion în 2010, când importurile produsului în cauză erau încă reduse și, prin urmare, nu au putut denatura condițiile normale de concurență. Prin urmare, marja de profit utilizată pentru a stabili nivelul de eliminare a prejudiciului corespunde unei perioade când industria din Uniune putea estima în mod rezonabil un profit în condiții normale de concurență, nefiind încă afectată de importurile care au făcut obiectul unui dumping (9).
(137)
În sfârșit, în ceea ce privește industria sticlei solare, anul de vârf al acesteia nu a fost 2010, astfel cum afirmă părțile, ci 2011, când s-a înregistrat cel mai mare consum la nivelul Uniunii și cel mai mare volum de vânzări al industriei din Uniune.
(138)
În urma comunicării constatărilor definitive, o parte și-a reiterat afirmația prin care contesta marja de profit utilizată ca profit-țintă. Ea a susținut că toți ceilalți factori care au afectat profitabilitatea în cursul perioadei de anchetă ar trebui să fie luați în considerare de către Comisie. Partea în cauză a afirmat că un profit-țintă rezonabil nu poate fi mai mare de 5 %.
(139)
Comisia respingea afirmația din următoarele motive. Profitul-țintă utilizat nu se bazează pe o estimare ci pe un profit real realizat de industria din Uniune anterior denaturării concurenței cauzate de importurile din China care au făcut obiectul unui dumping. Comisia consideră profitul respectiv ca fiind unul rezonabil și a ținut cont de faptul că situația de pe piață nu a fost în mod considerabil diferită comparativ cu perioada de anchetă, cu excepția impactului importurilor din China care au făcut obiectul unui dumping. Declarația părții în această privință, potrivit căreia consumul a fost mult mai ridicat în 2010 decât în 2012, este faptic incorectă. Astfel cum s-a indicat în secțiunea E.2.3 mai sus, consumul în 2010 s-a situat la un nivel similar celui din 2012. De asemenea, în 2010, industria din Uniune și-a dezvoltat capacitatea având în vedere creșterea considerabilă estimată a cererii, fapt care i-a afectat în mod negativ profitul din anul respectiv. În sfârșit, profitul-țintă propus de 5 % este arbitrar deoarece nu se bazează pe date sau calcule reale și, prin urmare, este respins.
(140)
Pe de altă parte, reclamantul a susținut că marja de profit este prea mică și că aceasta ar trebui să fie majorată de către Comisie la 15 % deoarece profiturile reclamanților pentru anul 2010 au fost mai mari de 10 %. S-a afirmat că marjele de profit mai mici care par să fi fost obținute de alți producători din UE incluși în eșantion în 2010 nu sunt reprezentative pentru profiturile care pot fi estimate în mod rezonabil în lipsa unor importuri comercializate în mod neloial. Cel mai probabil, există motive legate de aspecte sau politici de gestionare ale întreprinderilor respective, incluzând posibile politici de tarifare pe termen scurt, destinate obținerii de cote de piață, ceea ce ar explica de ce acestea au obținut doar o marjă mai mică în anul respectiv și de ce s-au numărat printre primele întreprinderi care au suferit prejudicii ca urmare a importurilor care au făcut obiectul unui dumping.
(141)
Comisia nu acceptă această afirmație. Astfel cum s-a explicat mai sus în prezenta secțiune, în opinia Comisiei, profitul mediu în 2010 pentru întreaga industrie din Uniune reflectă în mod corect profitul mediu în condiții normale de concurență. Concluzia nu este contrazisă de faptul că unii membri ai industriei din Uniune au luat decizii de gestionare care au condus la marje de profit mai mici sau mai mari decât cele ale altor membri din cadrul aceleiași industrii. Într-adevăr, existența unor astfel de diferențe este o caracteristică intrinsecă a comportamentului întreprinderilor într-o economie de piață.
(142)
În absența altor observații, Comisia confirmă metodologia descrisă în considerentele 166-169 din regulamentul provizoriu.
2. Măsuri definitive
(143)
Având în vedere concluziile la care s-a ajuns în ceea ce privește dumpingul, prejudiciul, legătura de cauzalitate și interesul Uniunii și în conformitate cu articolul 9 alineatul (4) din regulamentul de bază, ar trebui instituite măsuri antidumping definitive la importurile produsului în cauză, la nivelul marjelor de prejudiciu, în conformitate cu regula taxei celei mai mici. În cazul de față, nivelul taxei ar trebui să fie stabilit în consecință la nivelul marjelor de prejudiciu constatate.
(144)
În urma comunicării constatărilor provizorii, reclamantul a afirmat că taxele provizorii ad valorem nu au fost eficiente. Prin urmare, acesta a solicitat Comisiei să impună măsuri definitive sub forma unui preț minim la import („PMI”). Reclamantul a susținut că un astfel de preț minim la import ar eficientiza măsurile, în special dacă ar fi impuse două prețuri minime la import, unul pentru sticla solară acoperită și unul pentru sticla solară neacoperită. Motivele prezentate de către reclamant au fost următoarele.
(145)
În primul rând, reclamantul a afirmat că, ulterior perioadei de anchetă, producătorii-exportatori au vândut sticlă acoperită pe piața UE la prețul cu care vânduseră sticla solară neacoperită în timpul perioadei de anchetă. Acesta a susținut, de asemenea, că sticla acoperită are costuri de producție mai ridicate decât sticla neacoperită și că, în mod normal, aceasta este vândută la prețuri care sunt cu 20 % până la 25 % mai mari decât cele ale sticlei neacoperite.
(146)
În al doilea rând, reclamantul a afirmat că, după perioada de anchetă, cererea la nivelul Uniunii a trecut de la sticla solară neacoperită la cea acoperită. Utilizatorii au achiziționat într-o proporție din ce în ce mai mare sticlă solară acoperită în detrimentul sticlei solare neacoperite. Prin urmare, importurile din RPC în UE în a doua jumătate a anului 2013 au constat aproape în totalitate în sticlă solară acoperită, în timp ce, în timpul perioadei de anchetă, situația a fost inversă.
(147)
Într-adevăr, măsurile antidumping pot avea forme diferite. Comisia dispune de competențe extinse în alegerea formei măsurilor, însă obiectivul este de a elimina efectele dumpingului prejudiciabil.
(148)
Ancheta a confirmat că există o diferență semnificativă atât la nivelul costurilor, cât și la nivelul prețurilor între sticla solară neacoperită și cea acoperită datorită diferenței între caracteristicile tehnice ale celor două produse. Într-adevăr, sticla solară acoperită, care, în funcție de tehnologia folosită, poate fi acoperită pe ambele fețe sau pe o singură față, prezintă un factor de transmisie mai ridicat în comparație cu sticla solară neacoperită și ar putea avea proprietăți suplimentare de autocurățare, antimurdărire sau duritate. O sticlă solară neacoperită de calitate ridicată poate atinge o transmisie a luminii solare de până la 92 %. Acoperirea poate reduce reflexia cu aproximativ 3 % (pe fiecare față) și, prin urmare, poate crește transmisia sticlei solare acoperite pe o singură față la maximum 95 % și a sticlei solare acoperite pe ambele fețe la maximum 98 %.
(149)
În cursul perioadei de anchetă, 81 % din sticla solară importată din RPC și vândută în UE era neacoperită, în timp ce doar 19 % din aceasta era acoperită. Atât diferențele de preț, cât și cele de cost constatate între sticla solară neacoperită și cea acoperită în timpul perioadei de anchetă s-au situat în jur de 30 %.
(150)
Cu toate acestea, Comisia consideră că dovezile furnizate de reclamant pentru a justifica această afirmație nu au fost suficient de solide. De asemenea, Comisia nu deține dovezi sau date suficiente din alte surse care să-i permită să concluzioneze că, de la momentul instituirii măsurilor antidumping provizorii, cererea a trecut de la sticla solară neacoperită la cea acoperită și că prețurile, în special pentru sticla acoperită, au scăzut semnificativ, astfel cum afirmă reclamantul.
(151)
În consecință, Comisia nu poate accepta afirmația și consideră adecvată instituirea unor taxe ad valorem în locul unor prețuri minime la import. Cu toate acestea, pentru a răspunde preocupărilor exprimate mai sus, vor fi create două coduri TARIC diferite (Tariful vamal integrat al Comunităților Europene), unul pentru sticla solară acoperită și altul pentru sticla solară neacoperită. Acestea vor permite Comisiei să monitorizeze îndeaproape evoluțiile pieței și să decidă în timp util dacă sunt necesare alte măsuri suplimentare.
(152)
De asemenea, Comisia reamintește că, în trecut, a folosit prețurile minime la import în circumstanțe specifice, în special, în următoarele situații:
-
un preț la export deosebit de ridicat pentru un tip de produs, ceea ce a însemnat că nu exista dumping cu privire la respectivul tip de produs (10);
-
considerente legate de puterea de piață și cota de piață a producătorilor din Uniune, care au făcut necesară, din motive de interes al Uniunii, garantarea faptului că prețurile importurilor nu depășesc un anumit nivel (11).
(153)
În plus, prețurile minime la import au fost folosite, în principal, pentru produse omogene și nu pentru produse precum cel din cazul de față, care cuprinde o varietate de tipuri de produse.
(154)
Inclusiv din aceste motive, Comisia consideră că prețurile minime la import nu sunt adecvate în cazul de față.
(155)
În urma comunicării constatărilor definitive, reclamantul și-a reiterat solicitarea de instituire a unui preț minim la import și a formulat observații cu privire la considerentele 152-156 de mai sus, indicând următoarele.
(156)
În primul rând, în opinia sa, considerentele respective nu abordează considerațiile legate de eficacitatea formei măsurilor adoptate pentru a înlătura efectele prejudiciabile ale dumpingului și subvenționării care reprezintă, de asemenea, un motiv întemeiat de a utiliza prețul minim la import.
(157)
În al doilea rând, Comisia nu ar fi explicat de ce considerațiile respective sunt relevante în cazul de față și în ce măsură sunt mai importante decât interesul industriei din UE.
(158)
În al treilea rând, acesta a susținut că produsul în cauză este suficient de omogen pentru a permite aplicarea practică a unui preț minim la import, întrucât cele două tipuri principale de produs prezintă trăsături distinctive clare care permit o diferențiere adecvată a prețurilor și facilitează gestionarea și controlul, mai ales că aproape toate importurile constau în prezent în sticlă solară acoperită.
(159)
În ceea ce privește prima afirmație, este posibil, într-adevăr, ca cererea să se fi orientat către sticla solară acoperită în detrimentul celei neacoperite. Cu toate acestea, întrucât nu au fost furnizate dovezi suplimentare, Comisia nu poate concluziona că prețurile, în special cele ale sticlei solare acoperite, au scăzut semnificativ. Prin urmare, ea nu are motive să-și modifice concluzia anterioară, și anume, că taxele ad valorem sunt mai adecvate pentru a înlătura efectele prejudiciabile ale dumpingului și subvenționării.
(160)
Cu privire la cea de-a doua observație, scopul considerentelor în cauză a fost de a ilustra faptul că, în cazul de față, Comisia nu consideră adecvată instituirea unui preț minim la import, cu excepția cazului în care reclamantul ar aduce dovezi suplimentare în sprijinul afirmațiilor formulate. Întrucât el nu a făcut acest lucru, Comisia nu consideră necesară analizarea suplimentară a beneficiului unui preț minim la import pentru interesul industriei din UE.
(161)
În ceea ce privește cea de-a treia observație, reclamantul nu a contestat diferitele tipuri de produse definite de Comisie în anchetă și nu a demonstrat că nu ar exista o diferență de prețuri. Oferta de angajament prezentată de către producătorii-exportatori, care prevede diferite prețuri minime la import, indică, de asemenea, că diferențele sunt reale. Prin urmare, afirmația este respinsă. În orice caz, chiar dacă s-ar accepta de către Comisie faptul că produsul în cauză ar putea fi destul de omogen, ea consideră aspectul irelevant deoarece solicitarea unui preț minim la import este respinsă inclusiv din celelalte două motive prezentate mai sus. De asemenea, Comisia reamintește faptul că poate lua în considerare informații care se referă la perioada ulterioară anchetei numai în cazuri excepționale [a se vedea articolul 6 alineatul (1) din regulamentul de bază]. Reclamanții nu au demonstrat că situația ar constitui o astfel de situație excepțională și nici faptul că alte soluții disponibile, cum ar fi monitorizarea prin intermediul creării unui cod TARIC suplimentar, nu ar fi suficiente.
(162)
În concluzie, Comisia respinge afirmațiile.
(163)
În urma comunicării constatărilor definitive, câțiva producători de module solare au solicitat, de asemenea, un preț minim la import. Principalele lor preocupări au fost:
-
după perioada de anchetă, capacitatea de producție de sticlă solară a scăzut în mod accentuat și mulți producători din Uniune au ieșit în mod irevocabil de pe piață. Singurii trei producători din Uniune rămași pe piață nu mai pot acoperi mai mult de 50 % din cererea europeană. Astfel, producătorii de module solare trebuie să se aprovizioneze din RPC pentru a-și acoperi nevoile. Un utilizator a afirmat că va fi obligat să se bazeze pentru aprovizionare doar pe unul sau doi producători din Uniune care sunt capabili să îndeplinească specificațiile tehnice solicitate ale produsului;
-
taxele, astfel cum sunt propuse în prezent, ar crește costurile de producție ale modulelor solare în mod semnificativ (cu aproximativ 3 cenți pe watt, ceea ce ar reprezenta cinci procente din prețul minim la import stabilit în cazul panourilor solare);
-
prețul minim la import ar trebui conceput astfel încât să nu conducă la costuri mai ridicate pentru modulele solare în UE.
(164)
Cu privire la primul argument, Comisia nu are niciun motiv să considere că producătorii din Uniune care și-au redus sau și-au încetat temporar activitatea nu își vor relua activitatea la capacitate maximă după ce importurile se vor realiza din nou la prețuri corecte. Astfel cum s-a arătat mai sus în considerentele 106-112, industria din Uniune dispune de o capacitate suficientă pentru a satisface întregul consum la nivelul Uniunii. Prin urmare, afirmația este respinsă. Comisia respinge, de asemenea, afirmația unui utilizator care susține că ar fi obligat să se bazeze doar pe unul sau pe doi producători din Uniune pentru aprovizionare. În realitate, producătorii-exportatori chinezi vor putea, în continuare, să aprovizioneze piața Uniunii. Măsurile antidumping, indiferent de forma lor, ar trebui să asigure faptul că importurile sunt realizate la prețurile corecte și nu sunt menite să elimine complet importurile din RPC.
(165)
Cu privire la cel de-al doilea argument, utilizatorii nu au furnizat nicio dovadă prin care să-și demonstreze afirmația. Dimpotrivă, Comisia a stabilit în considerentul 157 din regulamentul provizoriu că impactul măsurilor va fi mai mic de 1 % asupra costurilor totale ale modulelor solare produse de întreprinderile care au cooperat la anchetă. Prin urmare, afirmația este respinsă.
(166)
În consecință, nu este necesară exprimarea unui punct de vedere cu privire la cel de-al treilea aspect formulat de către producătorii de module solare.
(167)
În paralel cu ancheta antidumping, a fost derulată, de asemenea, o anchetă antisubvenții. Având în vedere aplicarea regulii taxei celei mai mici și faptul că marjele de subvenții definitive sunt mai mici decât nivelul de eliminare a prejudiciului, Comisia ar trebui să instituie taxa compensatorie definitivă la nivelul marjelor de subvenție definitive stabilite și ulterior să instituie taxa antidumping definitivă până la nivelul relevant de eliminare a prejudiciului. Pe baza celor de mai sus, nivelurile la care taxele vor fi instituite sunt stabilite după cum urmează:
Întreprindere
Marjă de subvenție
Marjă de dumping
Nivel de eliminare a prejudiciului
Taxă compensatorie
Taxă antidumping
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
83,1 %
39,3 %
3,2 %
36,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
78,4 %
26,2 %
17,1 %
9,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
90,1 %
42,1 %
12,8 %
29,3 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
41,6 %
17,1 %
16,7 %
0,4 %
Alte întreprinderi cooperante
12,4 %
84,7 %
36,5 %
12,4 %
24,1 %
Toate celelalte întreprinderi
17,1 %
90,1 %
42,1 %
17,1 %
25,0 %
(168)
Nivelurile taxelor antidumping individuale pentru întreprinderi menționate în prezentul regulament au fost stabilite pe baza constatărilor prezentei anchete. Prin urmare, acestea reflectă situația constatată în cazul întreprinderilor în cauză în cursul anchetei. Nivelurile taxelor respective (spre deosebire de taxa aplicabilă „tuturor celorlalte întreprinderi”la nivel național) se aplică în mod exclusiv importurilor produsului în cauză originar din țara în cauză și fabricat de întreprinderile și, prin urmare, de entitățile juridice specifice menționate. Importurile de produs în cauză fabricat de oricare altă întreprindere care nu este în mod specific menționată în dispozitivul prezentului regulament, inclusiv de entitățile afiliate celor menționate în mod specific, nu ar trebui să beneficieze de nivelurile respective și ar trebui să fie supuse taxei aplicabile „tuturor celorlalte întreprinderi”. Datorită faptului că a existat un nivel ridicat de cooperare din partea producătorilor-exportatori (peste 80 %, a se vedea considerentul 15 din regulamentul provizoriu), nivelul taxei respective se bazează pe marja individuală de prejudiciu cea mai ridicată stabilită pentru producătorii-exportatori incluși în eșantion. Taxa aplicabilă „altor întreprinderi cooperante” se bazează pe media ponderată a exportatorilor incluși în eșantion și se aplică tuturor întreprinderilor cooperante care nu au fost incluse în eșantion (cu excepția întreprinderii Henan Yuhua, care face obiectul unei taxe individuale în urma cererii sale de examinare individuală, a se vedea considerentul 48 din regulamentul provizoriu).
(169)
Orice cerere de aplicare a acestor niveluri individuale ale taxei antidumping (de exemplu, în urma unei schimbări a denumirii entității sau în urma înființării de noi entități de producție sau de vânzare) ar trebui să fie adresată Comisiei (12) împreună cu toate informațiile relevante, în special cu privire la orice modificare a activităților întreprinderii referitoare atât la producție, cât și la vânzările interne și la export care rezultă, de exemplu, în urma schimbării denumirii sau a modificării respective privind entitățile de producție și de vânzare. Dacă este cazul, regulamentul poate fi modificat în consecință prin actualizarea listei întreprinderilor care beneficiază de niveluri individuale ale taxei.
3. Angajamente
(170)
În urma comunicării constatărilor definitive, cei trei producători-exportatori incluși în eșantion și Henan Yuhua au oferit angajamente de preț în conformitate cu articolul 8 alineatul (1) din regulamentul de bază. Aceștia prevăd diferite prețuri minime la import corespunzătoare unor grupuri diferite de tipuri de produse.
(171)
Comisia notează că prețurile minime la import propuse de toate întreprinderile sunt mult mai mici decât prețurile neprejudiciabile pe care aceasta le-a stabilit în cursul anchetei. Prin urmare, Comisia nu consideră că acestea sunt stabilite la nivelul de eliminare a prejudiciului, în conformitate cu articolul 8 alineatul (1) din regulamentul de bază.
(172)
Chiar dacă acestea ar fi fost stabilite la nivelul de eliminare a prejudiciului, întreprinderile incluse în eșantion propun o ajustare trimestrială numai a prețului pentru sticla solară acoperită, pe baza evoluției prețurilor de pe piața modulelor solare. Comisia nu poate accepta această metodă de indexare din următoarele motive.
(173)
În primul rând, prețurile tuturor tipurilor de produse ar trebui să fie ajustate în mod regulat, în caz contrar în scurt timp ar putea apărea o discrepanță creată artificial între nivelurile prețurilor sticlei solare acoperite și cele ale sticlei solare neacoperite. În al doilea rând, Comisia nu consideră adecvată ajustarea prețurilor sticlei solare pe baza prețurilor utilizatorilor finali (și anume, prețurile modulelor solare). Acest lucru ar putea conduce la o micșorare nejustificată a marjelor de profit ale industriei sticlei solare, în cazul în care prețurile modulelor solare ar scădea, de exemplu, ca urmare a scăderii prețurilor altor componente ale modulelor solare.
(174)
În general, Comisia consideră adecvată indexarea prețului minim la import în funcție de prețurile materiilor prime. Cu toate acestea, în cazul de față, nicio materie primă nu a fost identificată ca reprezentând un procent semnificativ din costurile totale de fabricație.
(175)
De asemenea, Comisia a stabilit că prețurile sticlei solare au fost în mod semnificativ instabile în cursul perioadei de anchetă în RPC și în Turcia.
(176)
În plus, există un risc ridicat de compensare încrucișată, întrucât unele dintre întreprinderile în cauză vând produsul în cauză, precum și alte produse, acelorași clienți. În sfârșit, prețurile minime la import propuse de către întreprinderile incluse în eșantion nu par să acopere toate tipurile de produse fabricate de către producătorii-exportatori respectivi. Acești factori fac impracticabilă și dificil de monitorizat punerea în aplicare eficace a angajamentelor.
(177)
Prin urmare, din motivele prezentate mai sus, Comisia respinge propunerile de angajamente.
4. Perceperea definitivă a taxelor provizorii
(178)
Având în vedere marjele de dumping constatate și având în vedere nivelul prejudiciului cauzat industriei din Uniune, ar trebui percepute definitiv sumele depuse cu titlu de taxă antidumping provizorie, instituită de regulamentul provizoriu. Sumele depuse care depășesc nivelurile combinate ale taxei antidumping definitive și ale taxelor compensatorii ar trebui returnate.
5. Caracterul executoriu al măsurilor
(179)
În cazul în care condițiile de piață se modifică semnificativ după instituirea măsurilor definitive, Comisia poate, din proprie inițiativă, să revizuiască forma măsurilor în scopul de a evalua dacă măsurile au rezultatele dorite privind eliminarea prejudiciului și dacă se justifică o modificare a formei măsurilor.
(180)
În scopul de a preveni o eventuală absorbție a măsurilor, Comisia intenționează să inițieze imediat o revizuire în conformitate cu articolul 12 alineatul (1) din regulamentul de bază și poate supune înregistrării importurile, în conformitate cu articolul 14 alineatul (5) din regulamentul de bază, în cazul în care i se furnizează dovezi privind un astfel de comportament. În conformitate cu articolul 12 alineatul (3) din regulamentul de bază, valoarea taxei instituite poate fi majorată pentru a atinge dublul valorii taxei instituite inițial.
(181)
Comisia se va baza, printre altele, pe informații privind supravegherea importurilor, furnizate de autoritățile vamale naționale, precum și pe informații furnizate de statele membre în conformitate cu articolul 14 alineatul (6) din regulamentul de bază.
(182)
Comitetul stabilit prin articolul 15 alineatul (1) din regulamentul de bază nu a prezentat un aviz,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
(1) Se impune o taxă antidumping definitivă la importurile de sticlă solară, și anume sticla sodocalcică plană temperată cu un conținut de fier mai mic de 300 ppm, un factor de transmisie a luminii solare mai mare de 88 % (măsurat conform AM1,5 300-2 500 nm), cu o rezistență la o temperatură de până la 250 °C (măsurată conform EN 12150), cu o rezistență la șocuri termice de Δ 150k (măsurată conform EN 12150) și o rezistență mecanică mai mare sau egală cu 90 N/mm2 (măsurată conform EN 1288-3), care se încadrează, în prezent, la codul NC ex 7007 19 80 și care este originară din Republica Populară Chineză. Sticla solară acoperită (pe o singură parte sau pe ambele părți) se încadrează la codul TARIC 7007198019, iar sticla solară neacoperită se încadrează la codul TARIC 7007198011.
(2) Nivelurile taxei antidumping definitive aplicabile prețului net, franco frontieră a Uniunii, înainte de vămuire, pentru produsul descris la alineatul (1) și fabricat de întreprinderile enumerate în tabel, se stabilesc după cum urmează:
Întreprindere
Taxa antidumping
Codul adițional TARIC
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
36,1 %
B943
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
9,1 %
B944
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
29,3 %
B945
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0,4 %
B946
Alte întreprinderi cooperante enumerate în anexa I
24,1 %
Toate celelalte întreprinderi
25,0 %
B999
(3) Aplicarea nivelurilor individuale ale taxei antidumping menționate pentru întreprinderile enumerate la alineatul (2) este condiționată de punerea la dispoziția autorităților vamale ale statelor membre a unei facturi comerciale valabile, care este conformă cu cerințele prevăzute în anexa II. În cazul în care nu se pune la dispoziție o astfel de factură, se aplică taxa aplicabilă „tuturor celorlalte întreprinderi”.
(4) Cu excepția cazului în care se prevede altfel, se aplică dispozițiile în vigoare în materie de taxe vamale.
Articolul 2
Sumele depuse cu titlu de taxă antidumping provizorie în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1205/2013 al Comisiei (13) se percep definitiv. Sumele depuse care depășesc nivelurile combinate ale taxelor antidumping prevăzute la articolul 1 alineatul (2) și ale taxelor compensatorii adoptate prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 471/2014 al Comisiei (14) sunt returnate.
Articolul 3
În cazul în care un nou producător-exportator din Republica Populară Chineză prezintă Comisiei probe suficiente pentru a se stabili că:
-
nu a exportat în Uniune produsul descris la articolul 1 alineatul (1) pe parcursul perioadei de anchetă (1 ianuarie 2012 - 31 decembrie 2012);
-
nu este afiliat niciunui exportator sau producător din Republica Populară Chineză care face obiectul măsurilor instituite prin prezentul regulament;
-
a exportat efectiv către Uniune produsul în cauză după perioada de anchetă pe care se bazează măsurile sau și-a asumat o obligație contractuală irevocabilă de a exporta o cantitate importantă a produsului în cauză către Uniune,
articolul 1 alineatul (2) poate fi modificat prin adăugarea noului producător-exportator în lista întreprinderilor cooperante neincluse în eșantion și supuse astfel taxei medii ponderate de 24,1 %.
Articolul 4
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 13 mai 2014.