NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) 2015/514
ze dne 18. prosince 2014
o informacích, které mají podávat příslušné orgány Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy v souladu s čl. 67 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů a o změně směrnic 2003/41/ES a 2009/65/ES a nařízení (ES) č. 1060/2009 a (EU) č. 1095/2010 (1) a zejména s ohledem na čl. 67 odst. 5 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Je nezbytné upřesnit obsah informací, které příslušné orgány členských států musí čtvrtletně podávat Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy (ESMA) v souladu s čl. 67 odst. 3 směrnice 2011/61/EU, aby tak tento orgán mohl posoudit, jak funguje pas pro unijní správce alternativních investičních fondů (dále jen: unijní správci), kteří spravují nebo nabízejí unijní alternativní investiční fondy v Unii, podmínky provozování činnosti pro alternativní investiční fondy a jejich správce a případný dopad rozšíření působnosti pasu.
(2)
Je důležité zajistit, aby informace podávané příslušnými orgány byly věcné a umožňovaly provést informované posouzení. Všechny příslušné orgány by proto měly podávat informace, které umožňují soudržné posouzení v celé Unii, a zároveň by měla být zachována možnost poskytnout také jakékoli další informace, které by mohly považovat za užitečné, pokud jde o hodnocení celkového fungování pasu EU, vnitrostátních pravidel upravujících neveřejné nabízení a rovněž možného dopadu rozšíření působnosti pasu na fondy a správce ze třetích zemí. Aby bylo zajištěno, že se jednotný soubor požadavků na podávání zpráv uplatní přímo na všechny příslušné orgány, je nezbytné stanovit pravidla pro informace, jež mají být poskytovány orgánu pro cenné papíry a trhy, formou nařízení.
(3)
V zájmu posouzení využívání pasu EU je důležité shromažďovat kvantitativní údaje o správcích alternativních investičních fondů a o alternativních investičních fondech, jež využívají pasy uvedené v článcích 32 a 33 směrnice 2011/61/EU, údaje o jurisdikcích, v nichž dochází k přeshraničním činnostem, a rovněž o druzích přeshraničních činností.
(4)
Nezbytným prvkem celkového fungování pasu EU je účinná spolupráce mezi příslušnými orgány. Pro posouzení účinnosti je nezbytné shromáždit informace o spolupráci mezi příslušnými orgány při výkonu jejich pravomocí v souladu s články 45 a 50 směrnice 2011/61/EU. To znamená posouzení případů, kdy se překrývají různé pravomoci, přijatých opatření v reakci na tuto situaci a rovněž účinnosti spolupráce, pokud jde o načasování, věcnost a důkladnost.
(5)
Pas EU je založen na systému oznamování stanoveném v článcích 32 a 33 směrnice 2011/61/EU. Příslušné orgány by proto měly podávat informace o provozování tohoto systému, zvláště pokud jde o načasování, bezproblémovost, kvalitu oznámených informací a případné odchylky při jeho uplatňování.
(6)
Aby bylo možné provést objektivní posouzení, měly by mít příslušné orgány povinnost podávat informace o fungování pasu také z hlediska investorů, zvláště pokud jde o dopady na jejich ochranu. Příslušné orgány by měly také podávat informace o stížnostech, které podali investoři v souvislosti se správci alternativních investičních fondů nebo s těmito fondy usazenými v jiném členském státě, než ve kterém má investor bydliště, o dotazech investorů týkajících se rozdělení pravomocí mezi příslušnými orgány z různých členských států a o jakýchkoli záležitostech, které vyvstaly v souvislosti s opatřeními ohledně nabízení fondů.
(7)
Při posouzení fungování pasu je nutno náležitě zohledňovat úlohu Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy při odstraňování rozdílného přístupu příslušných orgánů k přeshraniční správě a nabízení fondů. Příslušné orgány by proto měly sdělovat své názory na užitečnost, načasování, kvalitu a jakékoli další záležitosti týkající se zapojení orgánu pro cenné papíry a trhy.
(8)
V zájmu posouzení fungování nynějších vnitrostátních režimů, které umožňují mimounijním správcům a mimounijním alternativním investičním fondům působit v jednotlivých členských státech, je třeba znát beze zbytku podrobnosti týkající se právních rámců přijatých těmito jednotlivými členskými státy, jejich specifické rysy a odlišnosti ve srovnání s pravidly, jež se uplatňují na unijní správce a unijní alternativní investiční fondy. Rovněž je důležité shromažďovat kvantitativní informace o počtu mimounijních alternativních investičních fondů nabízených v členských státech a mimounijních správců, kteří v členských státech spravují nebo nabízejí alternativní investiční fondy. Tyto informace by měly rovněž obsahovat údaje o opatřeních v oblasti prosazování práva a dohledu a rovněž o doplňujících informacích, které dodaly mimounijní orgány dohledu na základě žádosti.
(9)
Příslušné orgány by poté, co se zapojí do vyjednávání mnohostranných memorand o porozumění, měly sdělovat informace o všech dohodách o spolupráci uzavřených s orgány dohledu třetích zemí, o nichž Evropský orgán pro cenné papíry a trhy dosud neví. Aby bylo možné posoudit fungování dohod o spolupráci, je důležité shromažďovat informace o účinnosti těchto dohod, např. kvantitativní i kvalitativní informace o využívání různých pravomocí stanovených v těchto dohodách. Mezi tyto informace patří i požadavky na informace, inspekce na místě a sdílení informací. Účinnost spolupráce by měla být posuzována z hlediska významnosti, důkladnosti, načasování a úplnosti poskytované pomoci.
(10)
Příslušné orgány by měly podávat informace o veškerých prvcích režimu třetí země, které de facto nebo de iure způsobují omezení nebo obtíže při výkonu dohledových funkcí příslušného orgánu členského státu nebo s ohledem na přímé přijímání informací od mimounijních subjektů. Kromě toho by měly být shromažďovány informace o stížnostech ze strany investorů, jakož i o opatřeních, jež příslušné orgány v reakci na tyto stížnosti přijaly.
(11)
Posouzení vzájemného působení mezi oběma systémy zavedenými pro správu nebo nabízení alternativních investičních fondů by mělo vycházet z důkazů, které odrážejí celkovou situaci na vnitřním trhu, a také z krátkodobých i dlouhodobých posouzení vývoje na trhu, včetně možných narušení trhu či hospodářské soutěže. Posouzení, zda mají členské státy a jednotlivé třetí země rovné podmínky, například pokud jde o regulační zátěž, podmínky hospodářské soutěže nebo dohled, by měla být založena na důkazech. Příslušné orgány by měly podávat konkrétní informace o obecných nebo konkrétních záležitostech týkajících se třetích zemí a uvádět jejich příčiny.
(12)
Příslušné orgány by měly při podávání informací o možných narušeních trhu a hospodářské soutěže zohledňovat veškeré subjekty kolektivního financování a jejich správce. Je důležité určit, zda a do jaké míry jsou unijní alternativní investiční fondy a subjekty kolektivního investování do převoditelných cenných papírů zavedené podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES (2) a jejich správci potenciálně dotčeni zavedením pasu třetí země. Je to významné zvláště s ohledem na to, že se definice mimounijních správců alternativních investičních fondů ve směrnici 2011/61/EU vztahuje na všechny subjekty kolektivního investování usazené v třetích zemích, včetně těch, na které by se jinak vztahovala směrnice 2009/65/ES, pokud by byly usazeny v některém členském státě. Aby bylo možné zhodnotit celkový dopad na trh, je kromě toho nezbytné určit potenciální dopad na další zprostředkovatele působící v odvětví správy majetku, jako jsou depozitáři nebo poskytovatelé služeb,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příslušné orgány podávají Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy (ESMA) v souladu s čl. 67 odst. 3 směrnice 2011/61/EU tyto informace:
a)
informace o fungování pasu EU pro unijní správce alternativních investičních fondů (dále jen: unijní správci), kteří spravují nebo nabízejí unijní alternativní investiční fondy, jak je stanoveno v článcích 2 až 7;
b)
informace o fungování nabízení mimounijních alternativních investičních fondů unijními správci v členských státech a o správě nebo nabízení alternativních investičních fondů mimounijními správci v členských státech v souladu s příslušnými vnitrostátními režimy, jak je stanoveno v článcích 8 až 13;
c)
informace o dopadu fungování systémů uvedených v písmenech a) a b) tohoto odstavce, jak je stanoveno v článku 14.
Článek 2
V souvislosti s využíváním pasu podávají příslušné orgány tyto informace:
a)
počet unijních správců alternativních investičních fondů povolených podle článku 7 směrnice 2011/61/EU;
b)
počet unijních správců, kteří nabízejí podílové jednotky nebo akcie unijních alternativních investičních fondů podle článku 32 směrnice 2011/61/EU, počet unijních alternativních investičních fondů a jejich podfondů, které jsou nabízeny podle článku 32 směrnice 2011/61/EU, a rozdělení těchto informací podle domovského a hostitelského členského státu;
c)
počet unijních správců, kteří spravují unijní alternativní investiční fondy podle článku 33 směrnice 2011/61/EU, počet unijních alternativních investičních fondů spravovaných podle článku 33 směrnice 2011/61/EU a rozdělení těchto informací podle domovského a hostitelského členského státu;
d)
počet unijních správců, kteří spravují unijní alternativní investiční fondy usazené v jiných členských státech prostřednictvím pobočky podle článku 33 směrnice 2011/61/EU a počet unijních správců, kteří spravují unijní alternativní investiční fondy usazené v jiném členském státě přímo podle článku 33 směrnice 2011/61/EU.
Článek 3
Pokud jde o problémy, které vyvstanou v souvislosti s účinnou spoluprací mezi příslušnými orgány, podávají příslušné orgány tyto informace:
a)
počet případů, kdy příslušný orgán oznámil příslušnému orgánu domovského členského státu správce alternativního investičního fondu situaci popsanou v čl. 45 odst. 5 směrnice 2011/61/EU, včetně uvedení druhu situace;
b)
počet případů, kdy příslušný orgán poté, co obdržel oznámení od příslušného orgánu hostitelského členského státu, jak je popsáno v čl. 45 odst. 5 směrnice 2011/61/EU, přijal opatření stanovená v čl. 45 odst. 5 uvedené směrnice, včetně uvedení druhu přijatých opatření;
c)
počet případů, kdy příslušný orgán poté, co obdržel oznámení od příslušného orgánu domovského členského státu správce alternativního investičního fondu o situaci popsané v čl. 45 odst. 5 směrnice 2011/61/EU, přijal opatření stanovená v čl. 45 odst. 6 uvedené směrnice, včetně uvedení druhu přijatých opatření;
d)
počet případů, kdy příslušný orgán oznámil příslušnému orgánu domovského členského státu správce alternativního investičního fondu situaci popsanou v čl. 45 odst. 7 směrnice 2011/61/EU, včetně uvedení druhu situace;
e)
počet případů, kdy příslušný orgán poté, co obdržel oznámení od příslušného orgánu hostitelského členského státu, jak je popsáno v čl. 45 odst. 7 směrnice 2011/61/EU, přijal opatření v souladu v čl. 45 odst. 7 této směrnice, včetně uvedení druhu přijatých opatření;
f)
počet případů, kdy příslušný orgán poté, co obdržel oznámení od příslušného orgánu domovského členského státu správce alternativního investičního fondu o situaci popsané v čl. 45 odst. 7 směrnice 2011/61/EU, přijal opatření stanovená v čl. 45 odst. 8 této směrnice, včetně uvedení druhu přijatých opatření;
g)
počet zaslaných a přijatých oznámení podle čl. 50 odst. 5 směrnice 2011/61/EU a uvedení opatření přijatých v důsledku oznámení;
h)
pokud jde o žádosti o pomoc vydané příslušným orgánem:
-
počet a druh žádostí,
-
počet zamítnutých žádostí a důvody zamítnutí,
-
míra spokojenosti s přijatou pomocí a obtíže, které vyvstaly,
-
průměrná doba do obdržení odpovědi;
i)
pokud jde o žádosti o pomoc, které obdržel příslušný orgán od příslušných orgánů v jiných členských státech:
-
počet a druh žádostí,
-
počet zamítnutých žádostí a důvody zamítnutí,
-
průměrná doba do vydání odpovědi;
j)
počet ověření na místě nebo šetření, která příslušný orgán provedl v jiném členském státě v souladu s čl. 54 odst. 1 směrnice 2011/61/EU a počet žádostí o ověření na místě nebo šetření v jiném členském státě, které byly zamítnuty.
Článek 4
Pokud jde o problémy, jež vyvstaly v souvislosti s účinným fungováním systému oznamování stanoveném v článcích 32 a 33 směrnice 2011/61/EU, poskytnou příslušné orgány tyto informace:
a)
průměrná doba, která uplyne mezi přijetím oznámení se všemi nezbytnými dokumenty od správce alternativního investičního fondu a okamžikem, kdy přijímající příslušný orgán podá oznámení příslušnému orgánu hostitelského členského státu;
b)
průměrná doba, která uplyne, než příslušný orgán domovského členského státu správce alternativního investičního fondu tomuto správci oznámí, že může provádět přeshraniční činnosti; tato doba se počítá od data předání oznámení s dokumenty příslušnému orgánu hostitelského členského státu;
c)
počet žádostí příslušného orgánu hostitelské země o objasnění skutečností, které se týkají oznámení;
d)
počet sporů příslušných orgánů domovského a hostitelského členského státu týkajících se postupu oznamování.
Článek 5
Pokud jde o záležitosti ochrany investorů týkající se alternativních investičních fondů nabízených nebo spravovaných z jiného členského státu a rovněž alternativních investičních fondů nabízených podle článku 43 směrnice 2011/61/EU, podají příslušné orgány tyto informace:
a)
počet a druh stížností investorů podaných příslušnému orgánu týkajících se alternativních investičních fondů nabízených nebo spravovaných správcem usazeným v jiném členském státě, uváděné důvody a způsob, jakým byly tyto stížnosti vyřízeny;
b)
důkazy o nejasnostech ze strany investorů, pokud jde o rozdělení úkolů dohledu mezi příslušné orgány domovské a hostitelské země;
c)
veškeré záležitosti týkající se fungování opatření přijatých správcem a týkajících se nabízení alternativních investičních fondů a opatření, která byla přijata, aby se zabránilo nabízení podílových jednotek nebo akcií alternativních investičních fondů neprofesionálním investorům, jak je požadováno v příloze IV písm. h) směrnice 2011/61/EU.
Článek 6
Pokud jde o zprostředkování ze strany orgánu pro cenné papíry a trhy, příslušné orgány podají informace o míře spokojenosti se zprostředkováním provedeným tímto orgánem ve věcech týkajících se fungování pasu pro unijní správce spravující nebo nabízející unijní alternativní investiční fondy.
Článek 7
Pokud jde o účinnost shromažďování a sdílení informací o sledování systémových rizik, poskytnou příslušné orgány tyto informace:
a)
počet případů, kdy příslušný orgán obdržel informaci od jiného příslušného orgánu, která se týkala sledování systémového rizika, přičemž se rozliší tyto informace:
-
opakované informace poskytované v souladu s první větou čl. 25 odst. 2 směrnice 2011/61/EU,
-
informace získané na dvoustranném základě o významných zdrojích rizika u protistrany předané v souladu s druhou větou čl. 25 odst. 2 směrnice 2011/61/EU,
-
informace podle aktuální potřeby, které jsou sdíleny na dvoustranném základě v souladu s článkem 53 směrnice 2011/61/EU;
b)
počet situací, kdy příslušný orgán sdílel s jiným příslušným orgánem informace, které se týkaly sledování systémového rizika, přičemž se rozliší tyto informace:
-
informace podávané pravidelně podle článku 25 směrnice 2011/61/EU,
-
informace podle aktuální potřeby, které jsou sdíleny na dvoustranném základě v souladu s článkem 53 směrnice 2011/61/EU.
Článek 8
Pokud jde o nabízení mimounijních alternativních investičních fondů unijními správci v souladu s čl. 36 odst. 1 směrnice 2011/61/EU, příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
právní ustanovení, na jejichž základě je takové nabízení povoleno, včetně popisu uplatňovaných zvláštních podmínek;
b)
počet unijních správců, jimž příslušný orgán povolil nabízet ve své jurisdikci mimounijní alternativní investiční fondy v souladu s článkem 36 směrnice 2011/61/EU, a počet nabízených mimounijních alternativních investičních fondů;
c)
počet žádostí o informace, které podal příslušný orgán unijním správcům ohledně nabízení mimounijních alternativních investičních fondů;
d)
vymáhání nebo opatření dohledu nebo sankce uložené unijním správcům v souvislosti s nabízením mimounijních alternativních investičních fondů.
Článek 9
Pokud jde o nabízení alternativních investičních fondů mimounijními správci v souladu s čl. 42 odst. 1 směrnice 2011/61/EU, příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
právní ustanovení, na jejichž základě je takové nabízení povoleno, včetně popisu uplatňovaných zvláštních podmínek;
b)
počet mimounijních správců, kteří nabízejí alternativní investiční fondy v jurisdikci příslušného orgánu v souladu s čl. 42 odst. 1 směrnice 2011/61/EU, a počet nabízených alternativních investičních fondů;
c)
počet žádostí o informace, které podal příslušný orgán mimounijním správcům ohledně nabízení alternativních investičních fondů podle čl. 42 odst. 1 směrnice 2011/61/EU;
d)
vymáhání nebo opatření dohledu nebo sankce uložené příslušným orgánem mimounijním správcům alternativních investičních fondů v souvislosti s povinnostmi stanovenými v článcích 22, 23, 24 a 26 až 30 směrnice 2011/61/EU.
Článek 10
Pokud jde o správu unijních alternativních investičních fondů mimounijními správci na základě příslušných vnitrostátních režimů, příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
právní ustanovení, na jejichž základě je taková správa povolena, včetně popisu uplatňovaných zvláštních podmínek;
b)
počet mimounijních správců, kteří spravují unijní alternativní investiční fondy v jurisdikci příslušného orgánu, a počet spravovaných unijních alternativních investičních fondů;
c)
počet žádostí o informace, které podal příslušný orgán mimounijním správcům ohledně správy unijních alternativních investičních fondů.
Článek 11
Pokud jde o existenci a účinnost dohod o spolupráci mezi příslušným orgánem členského státu a orgánem dohledu mimounijní země pro účely dohledu nad systémovými riziky, příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
existence dvoustranných dohod o spolupráci mezi příslušným orgánem a orgány dohledu v třetích zemích jiných než těch, které byly sjednány a schváleny pod záštitou Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy a dotčených třetích zemí;
b)
pokud jde o žádosti o informace nebo pomoc, které podá příslušný orgán orgánům třetí země v souladu s dohodami o spolupráci:
-
počet a druh žádostí,
-
počet zamítnutých žádostí a důvody zamítnutí,
-
míra spokojenosti s přijatou pomocí, včetně obtíží, které vyvstaly,
-
průměrná doba do obdržení odpovědi;
c)
počet návštěv na místě, o jejichž vykonání svým jménem požádal příslušný orgán v souladu s dohodami o spolupráci orgán dohledu třetí země, a rovněž počet žádostí o inspekce na místě, které byly zamítnuty;
d)
počet situací, kdy orgán dohledu třetí země podal v souladu s dohodami o spolupráci nevyžádanou informaci ohledně:
-
jakékoli významné události, která by mohla mít negativní vliv na subjekt, nad nímž je vykonáván dohled,
-
vymáhání nebo regulačních opatření či sankcí, včetně zrušení, přerušení nebo úpravy příslušných licencí nebo registrací, jež se týkají nebo mají nějaký vztah k mimounijním správcům, kteří nabízejí nebo spravují alternativní investiční fondy v jurisdikci příslušného orgánu;
e)
počet případů, kdy příslušný orgán sdílel s jinými příslušnými orgány informaci, kterou obdržel v souladu s dohodami o spolupráci od orgánů dohledu třetí země pro účely sledování systémového rizika.
Článek 12
Pokud jde o záležitosti ochrany investorů ve vztahu k nabízení a správě fondů podle příslušných vnitrostátních režimů, příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
počet a druh stížností investorů podaných příslušnému orgánu, které se týkají alternativních investičních fondů nabízených v dané jurisdikci podle příslušného vnitrostátního režimu;
b)
vymáhání nebo regulační opatření či sankce uložené příslušným orgánem, včetně zrušení, pozastavení nebo změny příslušných licencí nebo registrací, jež se týkají nebo mají nějaký vztah k mimounijním správcům, kteří nabízejí nebo spravují alternativní investiční fondy v dané jurisdikci, nebo k mimounijním alternativním investičním fondům nabízeným v dané jurisdikci unijními správci.
Článek 13
Pokud jde o vlastnosti regulačního a dohledového rámce třetí země, které by mohly bránit účinnému výkonu dohledových pravomocí příslušného orgánu, příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
problémy nebo překážky při uplatňování regulačního a dohledového rámce, se kterými se příslušný orgán setkal při výkonu svých dohledových pravomocí nad mimounijními správci alternativních investičních fondů nebo mimounijními alternativními investičními fondy;
b)
problémy při získávání informací přímo od mimounijních správců alternativních investičních fondů.
Článek 14
Pokud jde o dopad fungování systémů uvedených v čl. 1 písm. a) a b), příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
důkazy, že správci alternativních investičních fondů, kteří byli usazeni v jejich jurisdikci, se přesunuli do třetích zemí, přičemž upřesní souhrnné údaje o počtu alternativních investičních fondů a majetku ve správě za každou třetí zemi a důvody tohoto přesunu;
b)
podrobné informace o jakémkoli zjištěném nebo očekávaném narušení trhu nebo hospodářské soutěže mezi unijními a mimounijními subjekty kolektivního investování a rovněž unijními a mimounijními správci těchto subjektů;
c)
důkazy, že unijní správci subjektů kolektivního investování povolených v jejich jurisdikci se setkali s obtížemi nebo omezeními při usazování nebo při nabízení subjektů kolektivního investování, které spravují, v jakékoliv třetí zemi, přičemž příslušné orgány uvedou tuto třetí zemi;
d)
důkazy, že v třetích zemích existují obtíže nebo omezení, jež ve svém důsledku odrazují unijní správce subjektů kolektivního investování povolených v jejich jurisdikci od rozhodnutí usadit se nebo nabízet subjekty kolektivního investování, které spravují, v jakékoli třetí zemi, přičemž příslušné orgány uvedou tuto třetí zemi;
e)
informace uvádějící jakékoli všeobecné nebo konkrétní obtíže, s nimiž se unijní správci subjektů kolektivního investování setkávají při usazování nebo nabízení subjektů kolektivního investování, které spravují, v třetích zemích, přičemž příslušné orgány uvedou tuto třetí zemi.
Článek 15
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. prosince 2014.
REGULAMENTUL DELEGAT (UE) 2015/514 AL COMISIEI
din 18 decembrie 2014
privind informațiile care trebuie furnizate de către autoritățile competente Autorității Europene pentru Valori Mobiliare și Piețe în temeiul articolului 67 alineatul (3) din Directiva 2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2011 privind administratorii fondurilor de investiții alternative și de modificare a Directivelor 2003/41/CE și 2009/65/CE și a Regulamentelor (CE) nr. 1060/2009 și (UE) nr. 1095/2010 (1), în special articolul 67 alineatul (5),
întrucât:
(1)
Este necesar să se precizeze conținutul informațiilor pe care autoritățile competente din statele membre au obligația de a le furniza trimestrial Autorității Europene pentru Valori Mobiliare și Piețe (ESMA) în conformitate cu articolul 67 alineatul (3) din Directiva 2011/61/UE pentru a-i permite să evalueze funcționarea pașaportului pentru administratorii din UE ai unor fonduri de investiții alternative (AFIA din UE) care administrează sau distribuie în Uniune unități sau acțiuni ale unor fonduri de investiții alternative din UE (FIA din UE), condițiile de funcționare pentru FIA și administratorii acestora, precum și impactul potențial al unei extinderi a pașaportului.
(2)
Este important să se asigure faptul că informațiile furnizate de autoritățile competente sunt pertinente și susceptibile să stea la baza unei evaluări în cunoștință de cauză. Toate autoritățile competente ar trebui, prin urmare, să ofere informații care permit o evaluare coerentă pe întreg teritoriul Uniunii, menținând, în același timp, posibilitatea de a furniza și orice informații suplimentare pe care le consideră utile pentru evaluarea funcționării generale a pașaportului UE, a normelor naționale privind plasamentele private, precum și a oricărui impact potențial al extinderii pașaportului la fondurile și administratorii de fonduri din țări terțe. Pentru a se asigura o aplicare directă a unui set uniform de cerințe de raportare în cazul tuturor autorităților competente, este necesar să se stabilească normele referitoare la informațiile care trebuie furnizate ESMA sub forma unui regulament.
(3)
Pentru a evalua gradul de utilizare a pașaportului UE, este important să se colecteze date cantitative privind AFIA și FIA care utilizează pașapoartele prevăzute la articolele 32 și 33 din Directiva 2011/61/UE, date referitoare la jurisdicțiile în care au loc activități transfrontaliere, precum și la tipurile de activități transfrontaliere.
(4)
Cooperarea efectivă dintre autoritățile competente este un aspect esențial al funcționării globale a pașaportului UE. Pentru a evalua eficacitatea, este esențial să se colecteze informații referitoare la cooperarea dintre autoritățile competente în ceea ce privește exercitarea responsabilităților care le revin în conformitate cu articolele 45 și 50 din Directiva 2011/61/UE. Aceasta implică evaluarea situațiilor în care sunt activate diferite competențe, măsurile active luate, precum și eficacitatea cooperării în ceea ce privește punctualitatea, pertinența și gradul de detaliere.
(5)
Pașaportul UE se bazează pe sistemul de notificare prevăzut la articolele 32 și 33 din Directiva 2011/61/UE. Autoritățile competente ar trebui, prin urmare, să furnizeze informații privind funcționarea unui astfel de sistem, în special din punctul de vedere al punctualității, al fluidității, al calității informațiilor notificate și al oricăror eventuale divergențe care decurg din aplicarea acestuia.
(6)
Pentru a permite o evaluare obiectivă, autoritățile competente ar trebui să aibă obligația de a furniza informații referitoare la funcționarea pașaportului și din perspectiva investitorilor, în special în ceea ce privește impactul asupra protecției investitorilor. Autoritățile competente ar trebui să furnizeze, de asemenea, informații referitoare la reclamațiile depuse de investitori cu privire la AFIA sau FIA stabilite în alte state membre decât cel în care își are domiciliul investitorul, la întrebările adresate de investitori privind repartizarea competențelor între autoritățile competente din diferite state membre și la orice probleme apărute în legătură cu mecanismele de distribuire.
(7)
Evaluarea funcționării pașaportului trebuie să țină seama în mod corespunzător de rolul pe care îl joacă ESMA în soluționarea divergențelor dintre autoritățile competente în ceea ce privește administrarea sau distribuirea la nivel transfrontalier. Prin urmare, autoritățile competente ar trebui să comunice punctul lor de vedere în ceea ce privește utilitatea, punctualitatea, calitatea sau orice alte aspecte legate de implicarea ESMA.
(8)
Pentru a evalua funcționarea actualelor regimuri naționale care permit AFIA din afara UE și FIA din afara UE să își desfășoare activitatea în statele membre, este necesar să se cunoască pe deplin detaliile privind cadrele juridice adoptate de fiecare stat membru în parte, particularitățile acestora și diferențele în raport cu normele aplicabile AFIA și FIA din UE. De asemenea, este important să se culeagă informații cantitative în ceea ce privește numărul de FIA din afara UE ale căror unități sau acțiuni sunt distribuite în statele membre și numărul de AFIA din afara UE care administrează sau distribuie unități sau acțiuni ale unor FIA în statele membre. Aceste informații ar trebui să conțină și date privind acțiunile de asigurare a respectării normelor și de supraveghere, precum și informații suplimentare primite de la autoritățile de supraveghere din afara UE, la cerere.
(9)
Autoritățile competente ar trebui să comunice informații cu privire la orice mecanism de cooperare cu autoritățile de supraveghere din țări terțe care nu este deja cunoscut de ESMA în urma participării sale în cadrul negocierii unor memorandumuri de înțelegere multilaterale. Pentru a putea evalua funcționarea mecanismelor de cooperare, este important să se colecteze informații privind eficacitatea unor astfel de mecanisme de cooperare, precum informații cantitative și calitative privind modul de utilizare a diferitelor competențe prevăzute în aceste mecanisme. Printre acestea se numără cereri de informații, vizite la fața locului și schimburi de informații. Eficiența cooperării ar trebui evaluată din punct de vedere al relevanței, al gradului de detaliere, al punctualității și al integralității asistenței primite.
(10)
Autoritățile competente ar trebui să ofere informații privind orice caracteristici ale regimului țării terțe care, de facto sau de jure, creează restricții sau dificultăți în ceea ce privește exercitarea funcțiilor de supraveghere de către autoritatea competentă a unui stat membru sau în ceea ce privește primirea directă a informațiilor de la entități din afara UE. În plus, ar trebui culese informații referitoare la reclamațiile din partea investitorilor, precum și la măsurile luate de autoritățile competente ca răspuns la astfel de reclamații.
(11)
Evaluarea interacțiunii dintre cele două sisteme instituite pentru administrarea sau distribuirea de unități sau acțiuni ale unor FIA ar trebui să se bazeze pe dovezi care reflectă situația generală de pe piața internă, precum și pe evaluările pe termen scurt și pe termen lung referitoare la dezvoltarea pieței, inclusiv la eventualele perturbări ale pieței sau denaturări ale concurenței. Evaluările ar trebui efectuate pe baza unor dovezi care să indice dacă există condiții echitabile de concurență între statele membre și țări terțe individuale, de exemplu în ceea ce privește sarcina de reglementare, condițiile de concurență sau supravegherea. Autoritățile competente ar trebui să ofere informații concrete cu privire la probleme generale sau specifice privind anumite țări terțe și să indice sursa acestor probleme.
(12)
Atunci când transmit informații privind eventualele perturbări ale pieței și denaturări ale concurenței, autoritățile competente ar trebui să ia în considerare toate organismele de plasament colectiv și administratorii acestora. Este important să se stabilească dacă și în ce măsură atât FIA din UE și organismele de plasament colectiv în valori mobiliare instituite în temeiul Directivei 2009/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului (2), cât și administratorii acestora sunt eventual afectați de introducerea pașaportului „țări terțe”. Acest lucru este deosebit de important având în vedere că definiția AFIA din afara UE din Directiva 2011/61/UE se aplică tuturor organismelor de plasament colectiv stabilite în țări terțe, inclusiv celor care ar fi făcut obiectul Directivei 2009/65/CE dacă ar fi fost stabilite într-un stat membru. În plus, pentru a putea evalua impactul global pe piață, este necesar să se identifice impactul potențial asupra altor intermediari care operează în sectorul de administrare a activelor, cum ar fi depozitarii sau prestatorii de servicii,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
În temeiul articolului 67 alineatul (3) din Directiva 2011/61/UE, autoritățile competente furnizează următoarele informații Autorității Europene pentru Valori Mobiliare și Piețe (ESMA):
(a)
informații privind funcționarea pașaportului UE pentru administratorii fondurilor de investiții alternative din UE (AFIA) care administrează și/sau distribuie unități sau acțiuni ale unor fonduri de investiții alternative din UE (FIA), astfel cum se prevede la articolele 2-7;
(b)
informații privind funcționarea distribuirii în statele membre de unități sau acțiuni ale unor FIA din afara UE de către AFIA din UE și a administrării și/sau distribuirii în statele membre de unități sau acțiuni ale unor FIA de către AFIA din afara UE, în conformitate cu regimurile naționale aplicabile, astfel cum se prevede la articolele 813;
(c)
informații privind impactul funcționării sistemelor menționate la literele (a) și (b) din prezentul alineat, astfel cum se prevede la articolul 14.
Articolul 2
În ceea ce privește utilizarea pașaportului, autoritățile competente furnizează următoarele informații:
(a)
numărul de AFIA din UE autorizați în conformitate cu articolul 7 din Directiva 2011/61/UE;
(b)
numărul de AFIA din UE care distribuie unități sau acțiuni ale unor FIA din UE în temeiul articolului 32 din Directiva 2011/61/UE, numărul de FIA din UE și al compartimentelor FIA ale căror unități sau acțiuni sunt distribuite în temeiul articolului 32 din Directiva 2011/61/UE, precum și defalcarea în funcție de statul membru de origine și statul membru gazdă;
(c)
numărul de AFIA din UE care administrează FIA din UE în temeiul articolului 33 din Directiva 2011/61/UE, numărul de FIA din UE care sunt administrate în temeiul articolului 33 din Directiva 2011/61/UE, precum și defalcarea în funcție de statul membru de origine și statul membru gazdă;
(d)
numărul de AFIA din UE care administrează FIA din UE stabilite în alte state membre în temeiul articolului 33 din Directiva 2011/61/UE prin înființarea unei sucursale și numărul de AFIA din UE care administrează direct FIA din UE stabilite în alte state membre în temeiul articolului 33 din Directiva 2011/61/UE.
Articolul 3
Cu privire la problemele întâmpinate în legătură cu cooperarea eficace dintre autoritățile competente, acestea furnizează următoarele informații:
(a)
numărul de cazuri în care o autoritate competentă a notificat autorității competente din statul membru de origine al unui AFIA o situație precum cea descrisă la articolul 45 alineatul (5) din Directiva 2011/61/UE, indicând tipul de situație;
(b)
numărul de cazuri în care o autoritate competentă, după ce a primit o notificare, astfel cum se descrie la articolul 45 alineatul (5) din Directiva 2011/61/UE, de la autoritatea competentă din statul membru gazdă, a luat măsurile prevăzute la articolul 45 alineatul (5) din directiva menționată, indicând tipul de măsuri luate în acest sens;
(c)
numărul de cazuri în care o autoritate competentă, după notificarea autorității competente din statul membru de origine al unui AFIA cu privire la o situație precum cea descrisă la articolul 45 alineatul (5) din Directiva 2011/61/UE, a luat măsurile prevăzute la articolul 45 alineatul (6) din directiva menționată, indicând tipul de măsuri luate în acest sens;
(d)
numărul de cazuri în care o autoritate competentă a notificat autorității competente din statul membru de origine al unui AFIA o situație precum cea descrisă la articolul 45 alineatul (7) din Directiva 2011/61/UE, indicând tipul de situație;
(e)
numărul de cazuri în care o autoritate competentă, după ce a primit o notificare, astfel cum se descrie la articolul 45 alineatul (7) din Directiva 2011/61/UE, de la autoritatea competentă din statul membru gazdă, a luat măsuri în conformitate cu articolul 45 alineatul (7) din directiva menționată, indicând tipul de măsuri luate în acest sens;
(f)
numărul de cazuri în care o autoritate competentă, după notificarea autorității competente din statul membru de origine al unui AFIA cu privire la o situație precum cea descrisă la articolul 45 alineatul (7) din Directiva 2011/61/UE, a luat măsurile prevăzute la articolul 45 alineatul (8) din directiva menționată, indicând tipul de măsuri luate în acest sens;
(g)
numărul de notificări trimise și de notificări primite în conformitate cu articolul 50 alineatul (5) din Directiva 2011/61/UE, indicând acțiunile întreprinse ca urmare a notificării;
(h)
în ceea ce privește cererile de asistență emise de autoritatea competentă:
-
numărul și tipul de cereri;
-
numărul cererilor respinse și motivele de respingere;
-
gradul de satisfacție față de asistența primită și dificultățile întâmpinate;
-
durata medie de așteptare pentru primirea unui răspuns;
(i)
în ceea ce privește cererile de asistență primite de autoritatea competentă de la autoritățile competente din alte state membre:
-
numărul și tipul de cereri;
-
numărul cererilor respinse și motivele de respingere;
-
durata medie de emitere a unui răspuns;
(j)
numărul de verificări la fața locului sau de investigații pe care autoritatea competentă le-a efectuat într-un alt stat membru, în conformitate cu articolul 54 alineatul (1) din Directiva 2011/61/UE și numărul de cereri de verificări la fața locului sau de investigații într-un alt stat membru care au fost respinse.
Articolul 4
În ceea ce privește problemele întâmpinate în legătură cu funcționarea eficientă a sistemului de notificare prevăzut la articolele 32 și 33 din Directiva 2011/61/UE, autoritățile competente furnizează următoarele informații:
(a)
intervalul mediu de timp scurs între primirea dosarului complet de notificare din partea unui AFIA și momentul în care autoritatea competentă care a primit dosarul notifică autoritatea competentă din statul membru gazdă;
(b)
durata medie a acțiunii de notificare a AFIA, de către autoritatea competentă din statul său membru de origine, cu privire la faptul că acesta poate întreprinde activități transfrontaliere, calculată de la data transmiterii dosarului de notificare către autoritatea competentă din statul membru gazdă;
(c)
numărul de cereri de clarificare din partea autorității competente din țara gazdă în legătură cu notificarea;
(d)
numărul de litigii care implică autoritățile competente ale statului membru de origine și ale statului membru gazdă în legătură cu procesul de notificare.
Articolul 5
În ceea ce privește aspectele de protecție a investitorilor în legătură cu FIA ale căror unități sau acțiuni sunt distribuite sau administrate din alt stat membru, precum și cu FIA ale căror unități sau acțiuni sunt distribuite în conformitate cu articolul 43 din Directiva 2011/61/UE, autoritățile competente furnizează următoarele informații:
(a)
numărul și tipul de reclamații din partea investitorilor adresate autorității competente în legătură cu FIA ale căror unități sau acțiuni sunt distribuite sau administrate de un AFIA stabilit în alt stat membru, motivele invocate și modul în care au fost soluționate aceste reclamații;
(b)
dovada lipsei de claritate în rândul investitorilor în ceea ce privește distribuția sarcinilor de supraveghere între autoritățile competente din țara de origine și țara gazdă;
(c)
orice aspecte legate de funcționarea mecanismelor instituite de AFIA pentru distribuirea de unități sau acțiuni ale unor FIA și a mecanismelor instituite pentru a împiedica distribuirea de unități sau acțiuni ale FIA către investitorii de retail, în conformitate cu anexa IV litera (h) din Directiva 2011/61/UE.
Articolul 6
În ceea ce privește medierea asigurată de ESMA, autoritățile competente furnizează informații privind gradul de satisfacție față de medierea asigurată de ESMA în legătură cu funcționarea pașaportului pentru AFIA din UE care administrează și/sau distribuie unități sau acțiuni ale unor FIA din UE.
Articolul 7
În ceea ce privește eficacitatea colectării și a schimburilor de informații legate de monitorizarea riscurilor sistemice, autoritățile competente furnizează următoarele informații:
(a)
numărul de situații în care autoritatea competentă a primit informații de la o altă autoritate competentă în legătură cu monitorizarea riscurilor sistemice, stabilind o distincție între:
-
informațiile recurente puse la dispoziție în conformitate cu articolul 25 alineatul (2) prima teză din Directiva 2011/61/UE;
-
informațiile bilaterale privind sursele importante de risc de contraparte transmise în conformitate cu articolul 25 alineatul (2) a doua teză din Directiva 2011/61/UE;
-
informațiile ad-hoc comunicate pe cale bilaterală în conformitate cu articolul 53 din Directiva 2011/61/UE;
(b)
numărul de situații în care autoritatea competentă a făcut schimb de informații cu o altă autoritate competentă în legătură cu monitorizarea riscurilor sistemice, stabilind o distincție între:
-
informațiile raportate cu regularitate în conformitate cu articolul 25 din Directiva 2011/61/UE;
-
informațiile ad-hoc comunicate pe cale bilaterală în conformitate cu articolul 53 din Directiva 2011/61/UE.
Articolul 8
În ceea ce privește distribuirea de unități sau acțiuni ale unor FIA din afara UE de către AFIA din UE în conformitate cu articolul 36 alineatul (1) din Directiva 2011/61/UE, autoritățile competente furnizează următoarele informații:
(a)
dispozițiile legale în temeiul cărora este autorizată această distribuire, inclusiv o descriere a condițiilor specifice aplicabile;
(b)
numărul de AFIA din UE autorizați de autoritatea competentă să distribuie unități sau acțiuni ale unor FIA din afara UE în jurisdicția sa, în conformitate cu articolul 36 din Directiva 2011/61/UE și numărul de FIA din afara UE ale căror unități sau acțiuni sunt distribuite;
(c)
numărul de cereri de informații transmise de autoritatea competentă AFIA din UE în ceea ce privește distribuirea de unități sau acțiuni ale unor FIA din afara UE;
(d)
acțiunile de asigurare a respectării normelor sau de supraveghere ori sancțiunile impuse AFIA din UE în ceea ce privește distribuirea de unități sau acțiuni ale unor FIA din afara UE.
Articolul 9
În ceea ce privește distribuirea de unități sau acțiuni ale unor FIA de către AFIA din afara UE în conformitate cu articolul 42 alineatul (1) din Directiva 2011/61/UE, autoritățile competente furnizează următoarele informații:
(a)
dispozițiile legale în temeiul cărora este autorizată această distribuire, inclusiv o descriere a condițiilor specifice aplicabile;
(b)
numărul de AFIA din afara UE care distribuie unități sau acțiuni ale unor FIA în jurisdicția autorității competente, în conformitate cu articolul 42 alineatul (1) din Directiva 2011/61/UE și numărul de FIA ale căror unități sau acțiuni sunt distribuite;
(c)
numărul de cereri de informații transmise de autoritatea competentă AFIA din afara UE în ceea ce privește distribuirea de unități sau acțiuni ale unor FIA în temeiul articolului 42 alineatul (1) din Directiva 2011/61/UE;
(d)
acțiunile de asigurare a respectării normelor sau de supraveghere ori sancțiunile impuse AFIA din afara UE de către autoritatea competentă în ceea ce privește obligațiile prevăzute la articolele 22, 23, 24 și 26-30 din Directiva 2011/61/UE.
Articolul 10
În ceea ce privește administrarea unor FIA din UE de către AFIA din afara UE în conformitate cu regimurile naționale aplicabile, autoritățile competente furnizează următoarele informații:
(a)
dispozițiile legale în temeiul cărora este autorizată această administrare, inclusiv o descriere a condițiilor specifice aplicabile;
(b)
numărul de AFIA din afara UE care administrează FIA din UE în jurisdicția autorității competente și numărul de FIA din UE care sunt administrate;
(c)
numărul de cereri de informații transmise de autoritatea competentă AFIA din afara UE în ceea ce privește administrarea unor FIA din UE.
Articolul 11
În ceea ce privește existența și eficacitatea mecanismelor de cooperare pentru supravegherea riscurilor sistemice între autoritatea competentă a unui stat membru și autoritatea de supraveghere din țara terță, autoritățile competente furnizează următoarele informații:
(a)
existența unor mecanisme bilaterale de cooperare între autoritatea competentă și autoritățile de supraveghere din țări terțe, altele decât cele negociate și convenite sub auspiciile ESMA și ale țărilor terțe în cauză;
(b)
în ceea ce privește cererile de informații sau de asistență transmise de autoritatea competentă către autoritățile unei țări terțe în conformitate cu mecanismele de cooperare:
-
numărul și tipul de cereri;
-
numărul cererilor respinse și motivele de respingere;
-
gradul de satisfacție față de asistența primită, inclusiv dificultățile întâmpinate;
-
durata medie de așteptare pentru primirea unui răspuns;
(c)
numărul vizitelor la fața locului pe care autoritatea competentă a solicitat să fie efectuate, în numele său, de către autoritatea de supraveghere dintr-o țară terță, în conformitate cu mecanismele de cooperare, precum și numărul de cereri pentru efectuarea de vizite la fața locului care au fost refuzate;
(d)
numărul de situații în care, în conformitate cu mecanismele de cooperare, s-au primit informații nesolicitate de la autoritatea de supraveghere dintr-o țară terță cu privire la:
-
orice eveniment semnificativ cunoscut care ar putea avea un impact negativ asupra unei entități supravegheate;
-
acțiunile de asigurare a respectării normelor sau de supraveghere ori sancțiunile, inclusiv revocarea, suspendarea sau modificarea autorizațiilor relevante ori a înregistrării, care vizează sau se referă la AFIA din afara UE care distribuie sau administrează FIA în jurisdicția autorității competente;
(e)
numărul de situații în care autoritatea competentă a făcut schimb cu alte autorități competente de informații primite de la autoritățile de supraveghere din țări terțe în scopul de a monitoriza riscurile sistemice, în conformitate cu mecanismele de cooperare.
Articolul 12
În ceea ce privește aspectele de protecție a investitorilor în materie de distribuire și administrare, în conformitate cu regimurile naționale aplicabile, autoritățile competente furnizează următoarele informații:
(a)
numărul și tipul de reclamații adresate autorității competente de investitori în legătură cu FIA ale căror unități sau acțiuni sunt distribuite în jurisdicția respectivă în conformitate cu regimul național aplicabil;
(b)
acțiunile de asigurare a respectării normelor sau de supraveghere ori sancțiunile impuse de autoritatea competentă, inclusiv revocarea, suspendarea sau modificarea autorizațiilor relevante ori a înregistrării, care vizează sau se referă la AFIA din afara UE care distribuie ori administrează FIA în jurisdicția respectivă sau la FIA din afara UE ale căror unități sau acțiuni sunt distribuite în jurisdicția respectivă de către AFIA din UE.
Articolul 13
În ceea ce privește caracteristicile cadrului de reglementare și de supraveghere dintr-o țară terță, care ar putea împiedica exercitarea efectivă de către autoritatea competentă a funcțiilor sale de supraveghere, autoritățile competente furnizează următoarele informații:
(a)
problemele sau obstacolele referitoare la aplicarea cadrului de reglementare și de supraveghere pe care autoritatea competentă le-a întâmpinat în exercitarea funcțiilor de supraveghere asupra AFIA din afara UE sau FIA din afara UE;
(b)
dificultățile întâmpinate în ceea ce privește obținerea de informații direct de la AFIA din afara UE.
Articolul 14
În ceea ce privește impactul funcționării sistemelor prevăzute la articolul 1 literele (a) și (b), autoritățile competente furnizează următoarele informații:
(a)
dovezi care să ateste că AFIA care au fost stabilite în jurisdicția lor s-au mutat în țări terțe, precizând cifrele agregate pentru numărul de FIA și activele aflate în administrare pentru fiecare țară terță, precum și motivele acestei mutări;
(b)
informații detaliate privind orice perturbare a pieței sau denaturare a concurenței, care a fost identificată sau preconizată, între organismele de plasament colectiv din UE și din afara UE, precum și între administratorii din UE și din afara UE ai organismelor de plasament colectiv;
(c)
dovezi care să arate că administratorii din UE ai organismelor de plasament colectiv autorizate în jurisdicția lor au întâmpinat dificultăți sau limitări în a se stabili sau a distribui într-o țară terță unități sau acțiuni ale organismelor de plasament colectiv pe care le administrează, precizând țara terță respectivă;
(d)
dovezi care să demonstreze dificultățile sau limitările existente în țările terțe, care au ca efect să îi descurajeze pe administratorii din UE ai organismelor de plasament colectiv autorizate în jurisdicția lor să decidă să se stabilească sau să distribuie într-o țară terță unități sau acțiuni ale organismelor de plasament colectiv pe care le administrează, precizând țara terță respectivă;
(e)
informații care să indice orice alte dificultăți generale sau specifice cu care se confruntă administratorii din UE ai organismelor de plasament colectiv în ceea ce privește stabilirea sau distribuirea în țări terțe de unități sau acțiuni ale organismelor de plasament colectiv pe care le administrează, precizând țara terță respectivă.
Articolul 15
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 18 decembrie 2014.