PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 360/2014
ze dne 9. dubna 2014
o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz ferosilicia pocházejícího z Čínské lidové republiky a Ruska na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 11 odst. 2, 5 a 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. Platná opatření
(1)
Na základě antidumpingového šetření (dále jen „původní šetření“) Rada prostřednictvím nařízení (ES) č. 172/2008 (2) uložila konečné antidumpingové clo na dovoz ferosilicia (dále též „FeSi“) v současnosti kódů KN 7202 21 00, 7202 29 10 a 7202 29 90, pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“), Egypta, Kazachstánu, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a Ruska (dále jen „konečná antidumpingová opatření“).
(2)
Opatření měla podobu valorického cla v sazbě stanovené na 31,2 % u dovozu z ČLR, s výjimkou společností Erdos Xijin Kuangye Co. (15,6 %) a Lanzhou Good Land Ferroalloy Factory Co. (29,0 %), na 18,0 % u dovozu z Egypta, s výjimkou společnosti The Egyptian Ferroalloys Co. (15,4 %), na 33,9 % u dovozu z Kazachstánu, 5,4 % u dovozu z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a 22,7 % u dovozu z Ruska, s výjimkou továrny na slitiny železa ve městě Bratsk (17,8 %).
(3)
Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1297/2009 (3) zrušilo antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 172/2008 na dovoz FeSi pocházejícího z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie.
(4)
Dne 30. listopadu 2009 obdržela Evropská komise (dále jen „Komise“) žádost o částečný prozatímní přezkum (dále jen „prozatímní přezkum“) podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení, kterou podal vyvážející výrobce v Rusku, akciová společnost Čeljabinskij elektrometalurgičeskij kombinat, a akciová společnost Kuzneckije Ferrosplavi, která je s ní ve spojení (dále jen „ruská skupina“). Prováděcím nařízením (EU) č. 60/2012 (4) Rada ukončila částečný prozatímní přezkum na základě nedostatku důkazů týkajících se trvalé povahy změněných okolností. Ruská skupina zejména neprokázala, že její chování v oblasti tvorby cen je trvalé povahy. Dumpingové rozpětí stanovené pro ruskou skupinu v původním šetření proto nebylo změněno. Nabídka závazku ze strany ruské skupiny byla odmítnuta ze stejných důvodů.
2. Žádost o přezkum před pozbytím platnosti
(5)
V návaznosti na zveřejnění oznámení o nadcházejícím pozbytí platnosti (5) platných konečných antidumpingových opatření obdržela Komise dne 28. listopadu 2012 žádost o zahájení přezkumu před pozbytím platnosti těchto opatření podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení. Žádost podal výbor Euroalliages („dále jen žadatel“) jménem výrobců představujících více než 25 % celkové výroby FeSi v Unii.
(6)
Žádost se týkala dvou zemí, ČLR a Ruska.
(7)
Žádost byla odůvodněna tím, že pozbytí platnosti stávajících opatření by pravděpodobně vedlo k přetrvání nebo opakování dumpingu a újmy pro výrobní odvětví Unie.
3. Zahájení přezkumu před pozbytím platnosti
(8)
Komise po konzultaci s poradním výborem dospěla k závěru, že pro zahájení přezkumu před pozbytím platnosti existují dostatečné důkazy, a dne 28. února 2013 oznámila zveřejněním oznámení v Úředním věstníku Evropské unie (6) (dále jen „oznámení o zahájení přezkumu“) zahájení přezkumu před pozbytím platnosti v souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
4. Šetření
4.1 Období přezkumného šetření a posuzované období
(9)
Šetření týkající se přetrvání nebo obnovení dumpingu se týkalo období od 1. ledna 2012 do 31. prosince 2012 (dále jen „období přezkumného šetření“ nebo „OPŠ“). Přezkoumání trendů významných pro posouzení pravděpodobnosti přetrvávání nebo obnovení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2012 (dále jen „dotčené období“).
4.2 Strany dotčené šetřením
(10)
O zahájení přezkumu před pozbytím platnosti Komise oficiálně vyrozuměla žadatele, ostatní známé výrobce v Unii, vyvážející výrobce v ČLR a Rusku, dovozce, kteří nejsou ve spojení, uživatele, o nichž je známo, že se jich řízení týká, a zástupce zemí vývozu. Zúčastněné strany dostaly možnost písemně se k věci vyjádřit a požádat o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení přezkumu.
(11)
Všechny zúčastněné strany, které o to požádaly a které prokázaly, že mají konkrétní důvody ke slyšení, byly vyslechnuty.
(12)
S ohledem na zjevný velký počet vyvážejících výrobců v ČLR a dovozců v Unii, kteří nejsou ve spojení, jichž se šetření týkalo, se v oznámení o zahájení přezkumu počítalo s výběrem vzorku v souladu s článkem 17 základního nařízení. Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, byly výše uvedené strany požádány, aby se do 15 dnů ode dne zahájení přezkumu přihlásily Komisi a aby jí poskytly informace požadované v oznámení o zahájení přezkumu.
(13)
Vzhledem k tomu, že pouze jeden vyvážející výrobce v ČLR poskytl informace požadované v oznámení o zahájení a vyjádřil ochotu spolupracovat s Komisí, bylo rozhodnuto, že v případě vyvážejících výrobců v ČLR se nepoužije výběr vzorku. Po obdržení dotazníku se dotčený vyvážející výrobce rozhodl, že nebude dále spolupracovat. Usuzovalo se proto, že při šetření nespolupracoval žádný vyvážející výrobce v ČLR.
(14)
V případě Ruska byli ke spolupráci při šetření přizváni všichni známí ruští výrobci, tj. továrny na slitiny železa ve městech Bratsk a Serov, NLMK a ruská skupina. Při tomto přezkumném šetření s Komisí spolupracovala pouze ruská skupina.
(15)
Pokud jde o dovozce, kteří nejsou ve spojení, od žádného z nich Komise neobdržela odpověď na dotazník. Usoudila proto, že při šetření nespolupracoval žádný dovozce v Unii, který není ve spojení.
(16)
Komise obdržela odpovědi na dotazník od šesti ze sedmi známých výrobců FeSi v Unii. Vzhledem k poměrně omezenému počtu výrobců v Unii se při přezkumném šetření nepočítalo s výběrem vzorku.
(17)
Inspekce na místě se uskutečnily v prostorách těchto společností:
a)
Výrobci v Unii:
Grupo FERROATLÁNTICA:
Ferroatlántica S.L. - Madrid, Španělsko
Ferropem - Chambéry, Francie
HUTA LAZISKA S.A. - Łaziska Górne, Polsko
OFZ a.s. - Istebné, Slovensko
TDR LEGURE d.o.o. - Ruše, Slovinsko
VARGON ALLOYS A.B. - Vargön, Švédsko
b)
Uživatelé v Unii:
Aperam SA - Lucembursko
Ugitech - Ugine, Francie
c)
Vyvážející výrobce v Rusku:
Ruská skupina:
Čeljabinskij elektrometalurgičeskij kombinat, a. s. (dále též „ČEMK, a. s.“) - Čeljabinsk, Rusko
Kuzneckije Ferrosplavi, a. s. (dále též „KF, a. s.“) - Novokuzneck, Rusko
RFA International LP („RFAI“) - Mishawaka, Spojené státy americké
d)
Výrobci ve srovnatelné zemi:
Elkem AS, Oslo, Norsko
FESIL Rana Metall AS, Trondheim, Norsko
Finnfjord AS, Finnsnes, Norsko.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(18)
Dotčený výrobek je ferosilicium, v současnosti kódů KN 7202 21 00, 7202 29 10 a 7202 29 90, pocházející z ČLR a Ruska.
(19)
Ferosilicium se vyrábí v elektrických obloukových pecích redukcí křemene pomocí uhlíkatých látek. Tento postup je energeticky náročný. Ferosilicium se prodává ve formě hrud, zrn nebo prášku o různé jakosti, která závisí na obsahu křemíku a nečistot (např. hliníku). Při obsahu křemíku 70 % a vyšším se jedná o FeSi vysoké čistoty. Při obsahu křemíku mezi 55 % a 70 % se jedná o FeSi střední čistoty a při obsahu křemíku nižším než 55 % o FeSi nízké čistoty. Dotčený výrobek se používá především jako redukční činidlo a jako legovací přísada v železářském a ocelářském průmyslu.
2. Obdobný výrobek
(20)
Bylo zjištěno, že ferosilicium vyráběné a prodávané v Unii výrobním odvětvím Unie a FeSi vyráběné a prodávané v Norsku (dále jen „srovnatelná země“) - neboť ČLR není zemí s tržním hospodářstvím a během šetření nebyla prošetřena - a v Rusku má v zásadě stejné základní fyzikální a technické vlastnosti a stejné základní použití jako FeSi vyráběné v ČLR a v Rusku a prodávané na vývoz do Unie. Proto jsou považovány za obdobné ve smyslu ustanovení čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
C. PRAVDĚPODOBNOST PŘETRVÁNÍ NEBO OBNOVENÍ DUMPINGU
(21)
V souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení se zkoumalo, zda by pravděpodobně došlo k přetrvání nebo obnovení dumpingu ze strany obou dotčených zemí, pokud by stávající opatření pozbyla platnosti.
DOVOZ Z ČLR
1. Předběžné poznámky
(22)
Jak je uvedeno v 13. bodě odůvodnění, žádný čínský vyvážející výrobce při šetření nespolupracoval. Proto vzhledem k nulové spolupráci ze strany vyvážejících vývozců v ČLR vychází celková analýza, včetně výpočtu výše dumpingu, z dostupných údajů podle článku 18 základního nařízení.
(23)
Pro posouzení pravděpodobnosti přetrvání nebo obnovení dumpingu byla proto použita žádost o přezkum před pozbytím platnosti v kombinaci s dalšími zdroji informací, například se statistikou obchodu týkající se dovozu a vývozu (Eurostat a čínské údaje o vývozu) a jinými veřejně dostupnými informacemi.
(24)
Nedostatek spolupráce ovlivnil srovnání běžné hodnoty s vývozní cenou různých typů výrobku. Jak je vysvětleno v 30. bodě odůvodnění níže, považovalo se za vhodné stanovit běžnou hodnotu i vývozní cenu obecně, a to na základě jediného výrobku, v souladu s článkem 18 základního nařízení.
(25)
V případě, že se zjistilo, že nedošlo ke změně okolností, se v souladu s čl. 11 odst. 9 základního nařízení postupovalo stejným způsobem jako při stanovení dumpingu během původního šetření.
2. Dumping při dovozu během období přezkumného šetření
2.1 Stanovení běžné hodnoty
(26)
V oznámení o zahájení přezkumu Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se vyjádřily k návrhu použít Norsko jako třetí zemi s tržním hospodářstvím pro účely stanovení běžné hodnoty v souvislosti s ČLR. Norsko bylo použito jako srovnatelná země v původním šetření. Protože žádná ze stran se k tomu nevyjádřila, dospělo se k závěru, že Norsko by mělo být opět zvoleno jako srovnatelná země za účelem stanovení běžné hodnoty pro ČLR v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení.
(27)
V souladu s čl. 2 odst. 2 základního nařízení bylo nejdříve přezkoumáno, zda byl celkový objem domácího prodeje obdobného výrobku spolupracujícími výrobci v Norsku nezávislým odběratelům reprezentativní ve srovnání s celkovým objemem jeho vývozu z ČLR do Unie, tj. zda celkový objem tohoto domácího prodeje představoval alespoň 5 % celkového objemu vývozu dotčeného výrobku do Unie. Bylo zjištěno, že prodej na domácím trhu srovnatelné země je reprezentativní.
(28)
Zjišťovalo se rovněž, zda prodej obdobného výrobku na domácím trhu může být považován za uskutečněný v běžném obchodním styku podle čl. 2 odst. 4 základního nařízení. Za tímto účelem se určil podíl ziskového prodeje nezávislým odběratelům na domácím trhu za období přezkumného šetření.
(29)
Běžná hodnota tak vyšla ze skutečné ceny na domácím trhu, která byla vypočítána jako vážený průměr ceny ziskového domácího prodeje v období přezkumného šetření.
2.2 Stanovení vývozní ceny
(30)
Jak je uvedeno v 24. bodě odůvodnění, žádný čínský vyvážející výrobce při šetření nespolupracoval. Proto byla vývozní cena v souladu s článkem 18 základního nařízení určena na základě nejspolehlivějších dostupných informací.
(31)
Nejprve byly z databáze dovozu Eurostatu získány údaje o objemu a dovozních cenách týkající se tří kódů KN uvedených v 18. bodě odůvodnění výše, to znamená s ohledem na rozdíly v kvalitě. Vzhledem k tomu se považovalo za vhodné stanovit vývozní cenu na základě průměru, přičemž údaje získané v souvislosti s kódy KN 7202 29 10 a 7202 29 90 byly přizpůsobeny obsahu křemíku kódu KN 7202 21 00. Tento postup je jedním z postupů navrhovaných v žádosti o přezkum za účelem odhadu celkového objemu dovozu v závislosti na kvalitě FeSi s obsahem křemíku 75 %. Objem a dovozní ceny výrobků uvedených tří kódů KN byly sjednoceny a zváženy, aby odpovídaly jednomu průměru
(32)
Tato průměrná dovozní cena na úrovni cen CIF byla nakonec upravena odečtením zejména nákladů na přepravu, aby se došlo k hodnotě ze závodu. Prodejní cena byla tedy stanovena podle čl. 2 odst. 8 základního nařízení na základě zaplacených cen nebo splatných cen, které jsou uvedeny ve statistice dovozu Eurostatu.
2.3 Srovnání a úpravy
(33)
Srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny bylo provedeno na základě ceny ze závodu. Pro zajištění spravedlivého srovnání bylo v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení rovněž přihlédnuto k rozdílům, které ovlivňují srovnatelnost cen. Na základě údajů v žádosti o přezkum vzhledem k nedostatku spolupráce čínských vyvážejících výrobců byly zejména provedeny úpravy, které zohledňují vývozní cla.
2.4 Dumping během období přezkumného šetření
(34)
Na základě výše uvedených skutečností bylo zjištěno, že dumpingové rozpětí vyjádřené v procentech ceny s dodáním na hranice Unie před proclením činí 165 %.
(35)
Je však třeba poznamenat, že celkový objem dovozu dotčeného výrobku do Unie se po uložení původních opatření výrazně snížil a výše uvedené dumpingové rozpětí bylo stanoveno na základě sníženého objemu dovozu (tj. méně než 2 500 tun během období přezkumného šetření).
(36)
Proto bylo z důvodu úplnosti analýzy přezkoumáno chování čínských vyvážejících výrobců v oblasti tvorby cen na třech nejvýznamnějších trzích mimo EU, kterými jsou Japonsko, Jižní Korea a Spojené státy americké (dále jen „USA“).
(37)
Za tímto účelem byly pro stanovení cen čínského vývozu do Japonska, Jižní Korey a USA použity čínské údaje o vývozu. Srovnání s běžnou hodnotou stanovenou výše rovněž poukazuje na existenci dumpingu, který kolísá mezi 86 % a 92 %, podle země určení.
3. Vývoj dovozu v případě zrušení opatření
3.1 Výrobní kapacita ČLR
(38)
ČLR je zdaleka největším světovým výrobcem FeSi. Výrobní kapacita byla odhadnuta na 10-11 milionů tun ročně za období přezkumného šetření. Výrobní odvětví ČLR tedy využilo zhruba 50 % své výrobní kapacity. To znamená, že současná volná kapacita činí přibližně 5,5 milionů tun ročně, což představuje téměř sedminásobek celkové spotřeby v Unii. I přes přebytek stávající výrobní kapacity a na základě informací poskytnutých žadatelem se jeví, že kapacita v ČLR stále roste vzhledem k tomu, že jsou v současné době stavěny větší a efektivnější pece.
(39)
Nic nenasvědčuje tomu, že by se spotřeba na čínském domácím trhu nebo na trzích třetích zemí výrazně zvyšovala, a mohla tedy vstřebat nárůst výroby v případě, že by byla využita volná kapacita čínských výrobců.
3.2 Atraktivita trhu Unie
(40)
Po uložení konečných opatření v únoru 2008 se dovoz z ČLR soustavně snižoval, dosáhl okrajové úrovně a v období přezkumného šetření představoval méně než 1 % spotřeby v Unii. Po kulminaci dovozu, která činila přibližně 330 400 tun v roce 2007, se dovoz snížil na méně než 2 500 tun v roce 2012. Trh EU s FeSi však podle zjištěných úrovní cen nadále zůstává pro čínský vývoz atraktivní.
(41)
Jak je uvedeno výše, v ČLR existuje výrazný přebytek výrobní kapacity, což je silná motivace pro hledání alternativních trhů, které by tuto nadbytečnou výrobní kapacitu absorbovaly. V důsledku přísných omezení vývozu, která uložila čínská vláda (tj. 25 % vývozní clo, 17 % DPH bez nároku na odpočet a vývozní licence), však celkový vývoz ČLR klesl z 1,5 milionu tun v období kulminace v roce 2007 na pouhé 0,4 milionu tun v roce 2009. Nicméně počínaje rokem 2010 došlo k oživení celkového vývozu, objem vývozu se zvýšil na 0,8 milionu tun a odhad vývozu na rok 2013 činil 0,7 milionu tun. Nejčerstvější údaje poukazují na setrvalou úroveň vývozu, jehož objem je vyšší než celková spotřeba v Unii.
(42)
Navzdory uvedeným omezením vývozu vyvezli čínští výrobci značný objem FeSi na světové trhy, které nepodléhají žádným omezením dovozu (tj. do Japonska, Jižní Korey a USA).
(43)
Na první pohled by asijský trh mohl být alternativou, která by absorbovala část nadbytku čínské výroby. Na základě informací od žadatele však nedávný vývoj na uvedeném trhu může vést k jeho menší atraktivitě pro čínský vývoz.
(44)
Na asijský trh totiž bude mít vážný dopad zahájení výroby dvou nových výrobců ferosilicia v Malajsii (jedná se o výrobce železných slitin Pertama a Sarawak). Odhaduje se, že malajská roční produkce ferosilicia se od roku 2014 zvýší o 420 000 tun a najde odbytiště v sousedních zemích jihovýchodní Asie, především v Japonsku, které spotřebuje 600 000 tun ferosilicia ročně. Produkce malajských výrobních zařízení bude mít negativní dopad na čínský vývoz do jihovýchodní Asie. Výrobci oceli v Japonsku a ocelárny v Jižní Koreji kromě toho již uzavřeli dohody o nákupu značných objemů ferosilicia ročně od nových malajských výrobců, čímž se vstup čínského vývozu na trh stává obtížnějším.
(45)
V připomínkách k poskytnutým informacím vyvážející výrobce uvedl, že malajská výroba je nadsazena. Po ověření bylo shledáno, že tato připomínka odpovídá skutečnosti, a proto byly údaje o malajské výrobě opraveny na 370 000 tun.
(46)
Proto se očekává, že nová malajská výroba znásobí konkurenci na tomto již nasyceném trhu, na němž mají v současnosti významný podíl ČLR a Rusko.
(47)
Omezenou přítomnost čínských výrobků na trhu Unie v období přezkumného šetření lze vysvětlit především omezením vývozu ze strany vlády ČLR, jak je uvedeno ve 41. bodě odůvodnění výše.
(48)
Atraktivní z hlediska absorpce nadbytečné výrobní kapacity čínských výrobců by rovněž mohly být ceny na trhu EU. Průměrná cena na trhu Unie v roce 2012 byla totiž přinejmenším stejné výše jako vývozní ceny čínských výrobců v hlavních zemích určení (Japonsko, Jižní Korea a USA), což činí trh Unie ještě přitažlivější v době, kdy se prodej v jiných odbytištích stává problematičtějším.
(49)
Je proto možné dospět k závěru, že Evropský trh, který je jedním z největších světových trhů, je nadále pro čínské výrobce atraktivní.
4. Závěr o pravděpodobnosti přetrvání dumpingu
(50)
Na základě dostupné volné kapacity v ČLR a poměrně atraktivní úrovně cen na trhu Unie lze konstatovat, že pokud by platná opatření pozbyla platnosti, existuje riziko zvýšení čínského vývozu dotčeného výrobku.
(51)
Vzhledem k současné a potenciální volné kapacitě v ČLR, skutečnosti, že trh Unie je jedním z největších trhů na světě, a vzhledem k očekávanému tlaku na čínský vývoz v jihovýchodní Asii lze dospět k závěru, že pokud by antidumpingová opatření byla zrušena, čínští vývozci by pravděpodobně vývoz do Unie za dumpingové ceny zvýšili.
DOVOZ Z RUSKA
1. Předběžné poznámky
(52)
Jak je uvedeno ve 14. bodě odůvodnění, při řízení spolupracovala pouze jedna skupina výrobců. Bylo však zjištěno, že ruská skupina přestavuje významný podíl celkové ruské výroby, tj. přibližně 78 % celkové ruské výroby FeSi a největší část vývozu FeSi pocházejícího z Ruska do Unie. Proto se dospělo k závěru, že informace poskytnuté ruskou skupinou v kombinaci s informacemi z jiných zdrojů, například s žádostí o přezkum a s dostupnou statistikou obchodu týkající se dovozu (Eurostat) je třeba využít k posouzení pravděpodobnosti přetrvání nebo opakování dumpingu.
(53)
Pro výpočet dumpingového rozpětí se společnosti, které jsou součástí ruské skupiny, tj. ČEMK, a. s., a KF, a. s., považují za společnosti ve spojení ve smyslu článku 143 celního kodexu (7), stejně jako při původním šetření. Proto bylo za použití níže uvedeného postupu vypočteno dumpingové rozpětí pro celou skupinu. Výše dumpingu se vypočítala pro každého jednotlivého vyvážejícího výrobce před určením váženého průměru dumpingu pro skupinu jako celek. Je třeba poznamenat, že tento postup se lišil od postupu použitého v původním šetření, kdy byl výpočet výše dumpingu proveden shrnutím všech údajů výrobních subjektů o výrobě a prodeji. Tento odlišný postup byl použit při prozatímním přezkumu. Změna okolností, která odůvodnila přijetí této změny postupu, byla změnou v podnikové struktuře skupiny, která umožňuje identifikaci jednotlivých výrobců v rámci skupiny, pokud jde o prodej a výrobu.
2. Dumping při dovozu během období přezkumného šetření
2.1 Stanovení běžné hodnoty
(54)
V souladu s čl. 2 odst. 2 základního nařízení bylo nejdříve u každého vyvážejícího výrobce přezkoumáno, zda byl celkový objem jeho domácího prodeje obdobného výrobku nezávislým odběratelům reprezentativní ve srovnání s celkovým objemem jeho vývozu do Unie, tj. zda celkový objem tohoto prodeje představoval alespoň 5 % celkového objemu vývozu dotčeného výrobku do Unie.
(55)
Bylo rovněž přezkoumáno, zda byl prodej na domácím trhu dostatečně reprezentativní pro účely čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Tento přezkum byl proveden u typů dotčeného výrobku prodávaných vyvážejícím výrobcem na domácím trhu, které byly uznány za přímo srovnatelné s typem prodávaným za účelem vývozu do Unie. Prodej konkrétního typu výrobku na domácím trhu byl považován za dostatečně reprezentativní, pokud celkový objem tohoto typu výrobku prodaného dotčeným vyvážejícím výrobcem na domácím trhu nezávislým odběratelům představoval alespoň 5 % jeho celkového objemu prodeje srovnatelného typu výrobku vyvezeného do Unie.
(56)
Rovněž bylo zjišťováno, zda lze domácí prodej typů výrobku považovat v souladu s čl. 2 odst. 4 základního nařízení za uskutečněný v běžném obchodním styku. Za tímto účelem se určil podíl ziskového prodeje nezávislým odběratelům na domácím trhu za období přezkumného šetření.
(57)
V případě typů výrobku, u nichž se více než 80 % objemu prodeje na domácím trhu uskutečnilo za cenu vyšší než náklady na jednotku a jejichž vážená průměrná prodejní cena byla rovna výrobním nákladům na jednotku nebo vyšší, byla běžná hodnota jednotlivých typů výrobku určena jako vážený průměr skutečných cen veškerého prodeje daného typu na domácím trhu bez ohledu na to, zda šlo o prodej ziskový, či nikoli.
(58)
Pokud objem ziskového prodeje takového typu výrobku nepřesahoval 80 % celkového objemu prodeje daného typu výrobku nebo pokud vážená průměrná cena daného typu výrobku nedosahovala výrobních nákladů na jednotku, byla běžná hodnota založena na skutečné ceně na domácím trhu, která byla určena jako vážená průměrná cena pouze ziskového domácího prodeje daného typu výrobku uskutečněného během období přezkumného šetření.
(59)
Pokud nebyl realizován žádný domácí prodej konkrétního typu výrobku a v případě typů výrobku, u nichž byl domácí prodej nedostatečný, byla běžná hodnota vypočtena v souladu s čl. 2 odst. 3 základního nařízení.
(60)
Při určení běžné hodnoty podle čl. 2 odst. 3 základního nařízení byly částky pro prodejní, režijní a správní náklady a pro zisk stanoveny podle čl. 2 odst. 6 základního nařízení na základě skutečných údajů, které spolupracující vyvážející výrobci skutečně zaznamenali při výrobě a prodeji obdobného výrobku v běžném obchodním styku, nebo na základě dostupných údajů.
2.2 Stanovení vývozní ceny
(61)
Během období přezkumného šetření se vývoz ruské skupiny do Unie uskutečnil prostřednictvím společnosti RFAI, která je v obchodním spojení s ruskou skupinou (dovozce ve spojení) a jež plnila veškeré dovozní funkce spojené se zbožím vstupujícím do volného oběhu v Unii, tj. funkce dovozce ve spojení.
(62)
Vývozní cena tak byla stanovena podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení na základě cen, za něž byly dovezené výrobky poprvé znovu prodány nezávislému kupujícímu, upravených s přihlédnutím k veškerým nákladům vzniklým mezi dovozem a dalším prodejem, jakož i k přiměřenému rozpětí pro prodejní, režijní a správní náklady a zisky. Pro tento účel byl použit skutečný procentní podíl prodejních, správních a režijních nákladů a vzhledem k neexistenci nových informací od nezávislých dovozců o obvykle dosahovaných ziscích se použil shodný procentní zisk, z něhož se vycházelo v původním šetření, tedy 6 %.
(63)
Ruská skupina uvedla, že ke společnosti RFAI by mělo být přistupováno jako k součásti stejného jednoho hospodářského subjektu, neboť obě společnosti jsou kontrolovány a řízeny stejnými osobami a jednají jako jeden hospodářský subjekt. Při stanovení vývozních cen by proto neměly být odečteny prodejní, režijní a správní náklady RFAI a zisk této společnosti.
(64)
Otázka, zda obchodní spojení ruské skupiny a společnosti RFAI má podobu jednoho hospodářského subjektu či nikoli, není podstatná v souvislosti s úpravami za účelem určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9.
(65)
Proto, vzhledem k tomu, že prodej vývozu ruské skupiny se uskutečnil prostřednictvím přidružené společnosti (RFAI), musela být vývozní cena upravena odečtením přiměřeného rozpětí prodejních, správních a režijních nákladů a zisku, jak je jednoznačně stanoveno v čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Na tomto základě musí být toto tvrzení odmítnuto.
(66)
Vyvážející výrobce zopakoval své tvrzení o existenci jednoho hospodářského subjektu, která znemožnila úpravu o prodejní, režijní a správní náklady a zisk podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Uvedl rovněž, že i v případě, že by úpravy byly oprávněné, určená vývozní cena by zahrnovala pouze náklady související s dovozem uskutečněným společností RFAI a nespadaly by do ní prodejní, režijní a správní náklady spojené s vývozem jednoho hospodářského subjektu. Vyvážející výrobce nakonec uvedl, že nesouhlasí se zjištěním, že v tomto případě se nejedná o existenci jednoho hospodářského subjektu.
(67)
Existence jednoho hospodářského subjektu není v souvislosti s určením vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení podstatná. Pokud jsou splněny podmínky uvedené v čl. 2 odst. 1 a 9 základního nařízení, není rozsah kontroly nebo integrace pro posouzení oprávněnosti úprav podle čl. 2 odst. 9 podstatný (8). V čl. 2 odst. 9 základního nařízení se stanoví, že Komise v některých situacích určí vývozní cenu a upraví tuto určenou vývozní cenu, pokud jde o určitý počet parametrů, včetně případů, kdy u stran „vyšla najevo existence obchodního spojení“. Znění čl. 2 odst. 9 základního nařízení jasně stanoví, že „se provedou úpravy“ (podtržení přidala Komise). Komise ověřila, že společnost RFAI plnila veškeré funkce, které běžně plní dovozce v obchodním spojení v Unii. Společnost RFAI je skutečně úzce zapojena do mezinárodní činnosti skupiny (asistenční služba pro zákazníky, logistika a rozvrh dodávek, nákup investičního majetku a nejdůležitějších surovin atd.). Podmínka požadovaná ohledně úpravy podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení byla tedy splněna a opravňovala k provedení úprav. Závěrem proto je, že provedené úpravy byly nutné podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení.
(68)
Vyvážející výrobce uvedl, že z rozhodnutí ve věci Nikopolsky/Interpipe (9) vyplývá, že pokud vývozce a obchodník ve spojení tvoří jeden hospodářský subjekt, není možné provést úpravu vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Toto tvrzení je neopodstatněné. Uvedený rozsudek se skutečně týká úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) o nominálních provizích obchodníka, jehož funkce jsou obdobné jako funkce obchodního zástupce vykonávajícího svou činnost za úplatu formou provize. Uvedenou judikaturu nelze proto uplatnit na současný případ, vzhledem k tomu, že švýcarská společnost RFAI vykonává všechny funkce běžně vykonávané obchodníkem ve spojení. Existence jednoho hospodářského subjektu nemá stejné důsledky v případě úprav podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení a v případě vyžadovaných úprav podle čl. 2 odst. 9 zmíněného nařízení. Navíc není jisté, zda strany mohou žádat o úpravu o přiměřené rozpětí prodejních, správních a režijních nákladů a zisku. Tato úprava se provede podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení, jsou-li strany v obchodním spojení.
(69)
Pokud jde o rozsah úprav, žádost týkající se částečných odečtů prodejních, správních a režijních nákladů a zisku nelze přijmout v případě, že vyvážející výrobce nepředložil příslušné důkazy. Úpravy podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení jsou úpravy, které umožňují určit vývozní cenu v těch nejběžnějších případech obchodního spojení. Celkové prodejní, správní a režijní náklady a zisk mohou být upraveny pouze částečně, a to na základě důkazů předložených vyvážejícím výrobcem v souvislosti s náklady, zejména pokud jde o náklady představující zvláštní výdaje, ke kterým došlo v souvislosti s jakoukoli činností, jež není přímo spojená s dovozem dotčeného výrobku mezi jeho dovezením a následným dalším prodejem.
(70)
Ruská skupina dále uvedla, že při výpočtu vývozní ceny by v souladu s čl. 11 odst. 10 základního nařízení nemělo být odečteno antidumpingové clo, neboť toto clo je řádně zohledněno v cenách dalšího prodeje a v pozdějších kupních cenách v Unii.
(71)
Z šetření především vyplynulo, že ceny dalšího prodeje dotčeného výrobku v Unii nezohledňovaly clo, které bylo zaplaceno v případě 99 % doložených transakcí. Proto lze dospět k závěru, že antidumpingové clo nebylo řádně zohledněno v cenách dalšího prodeje ruské skupiny. Žádost ruské skupiny proto nebyla přijata a částka antidumpingového cla byla při určení vývozní ceny odečtena v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení.
2.3 Srovnání a úpravy
(72)
Srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny bylo provedeno na základě ceny ze závodu. Pro zajištění spravedlivého srovnání bylo v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení přihlédnuto k rozdílům, které ovlivňují srovnatelnost cen.
(73)
Byly provedeny úpravy týkající se nákladů na dopravu, na pojištění, na terminály a manipulaci, nákladů na úvěr a poplatky, pokud připadaly v úvahu a byly odůvodněné, v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení.
2.4 Dumping během období přezkumného šetření
(74)
V souladu s čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení byl srovnán vážený průměr běžné hodnoty a vážený průměr vývozní ceny podle typu výrobku na základě ceny ze závodu odděleně pro každého spolupracujícího vyvážejícího výrobce, který je součástí ruské skupiny.
(75)
Dotčený vyvážející výrobce vyjádřil několik připomínek ohledně výpočtu dumpingového rozpětí.
(76)
Zaprvé, pokud jde o úpravu nákladů na křemenec nakoupený jednou vyrábějící společností, která je součástí skupiny, od jiné vyrábějící společnosti této skupiny, zpochybnil připočtení 5 % ziskového rozpětí k revidované kupní ceně. To zdůvodnil tím, že obě společnosti jsou členy stejného jednoho hospodářského subjektu.
(77)
Přestože argumentace jedním hospodářským subjektem je v souvislosti s úpravou nákladů na křemenec nepodstatná, uznává se, že transakce mezi stranami v obchodním spojení mohou být neziskové. Protože nedošlo k prodeji křemence externím stranám, nemohl být rovněž prokázán vznik zisku. Proto k ziskové přirážce upravených nákladů na křemenec nedošlo a dumping byl odpovídajícím způsobem znovu stanoven.
(78)
Druhá připomínka se týkala skutečnosti, že Komise uplatnila doporučení Orgánu WTO pro řešení sporů v případě sporu s Norskem týkajícím se lososa. V tomto případě doporučení znělo, aby, pokud domácí prodej typu určitého výrobku není reprezentativní, prodejní, správní a režijní náklady a zisk vzniklé při takových transakcích byly nicméně použity při určení běžné hodnoty. Vyvážející výrobce rovněž uvedl, že uplatnění nového postupu při přezkumu před pozbytím platnosti nebylo přípustné vzhledem k tomu, že nedošlo k významné změně okolností.
(79)
Komise objasnila postup skupiny odborníků při sporu týkajícím se norského lososa ve slyšení poskytnutém vyvážejícímu výrobci, který se nadále domníval, že v případě doporučení skupiny odborníků se jednalo o porušení čl. 2 odst. 4 a 6 základního nařízení. Komise má však povinnost provádět tato rozhodnutí v rámci svých závazků vůči WTO. Uvedený postup se týká všech případů, nejen šetření zahájených podle článku 5 základního nařízení.
(80)
Na základě třetí připomínky Komise provedla opravy v případech, kdy náklady jednoho vyvážejícího výrobce skupiny byly porovnány s určitým prodejem jiného vyvážejícího výrobce.
(81)
Komise dále potvrzuje, že u obratu uplatnila úpravu o stejné poplatky jako na náklady na výrobu, přepravní náklady, náklady na pojištění a manipulační náklady, za účelem zkoušky ziskovosti a náklady na balení, za účelem stanovení dumpingového rozpětí.
(82)
Začtvrté vyvážející výrobce uvedl, že bylo chybné odečíst platné antidumpingové clo od vývozní ceny. Aby to dokázal, uvedl, že vývozní prodejní ceny byly v období přezkumného šetření o více než 100 % vyšší než v období původního šetření, což údajně dokazuje, že antidumpingové clo bylo zohledněno ve vývozní ceně. Kromě toho určitá běžná cla na dovoz a antidumpingová cla neměla být odečtena, neboť byla údajně zaplacena předem a spadala do dalšího období. A rovněž náklady na kancelářské prostory v Japonsku a švýcarské federální a kantonální daně z příjmu by neměly být Komisí zohledněny.
(83)
Důkazy poskytnuté vyvážejícím výrobcem nejsou v tomto případě a ohledně dotčeného výrobku přesvědčivé, pokud jde o dokázání, že antidumpingové clo bylo řádně zohledněno ve vývozní ceně. Cena při dalším prodeji a výrobní náklady od původního šetření značně vzrostly. Proto nelze nárůst vývozních cen přesvědčivě připsat údajnému zohlednění cla. Pro ilustraci nepřesvědčivosti předložených důkazů Komise porovnala vývozní ceny a náklady zboží, včetně antidumpingového cla, během období přezkumného šetření; při 99 % transakcích spojených s vývozem nebyla vývozní cena dostatečně vysoká, aby pokryla antidumpingové clo. I v případě, že se clo neodečte, nestačí to pro zpochybnění zjištění o podstatném dumpingu a pravděpodobnost přetrvání dumpingu tím nebyla ovlivněna. Tato skutečnost by proto neměla žádný dopad na výsledky současného šetření v rámci přezkumu před pozbytím platnosti.
(84)
Komise zjistila, že zaplacení zálohy na cla na dovoz a antidumpingová cla není možné a že tato cla se ukládají na dovoz. Skupina kromě toho používala celní sklad, což znamená, že clo bylo splatné teprve, když skutečně došlo k dovozu a prodeji. Na základě srovnání předvahy ze dne 31. prosince 2012 a auditorem ověřené účetní závěrky se navíc jasně ukázalo, že auditoři překlasifikovali údajnou zálohu na antidumpingové clo na skutečně zaplacené antidumpingové clo jako náklady ve výkazu zisků a ztrát.
(85)
Náklady na kancelářské prostory v Japonsku nesouvisely s dotčeným výrobkem, a proto neovlivnily výpočet Komise. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto. Uvedené švýcarské daně mohou být odečteny, pouze pokud se vztahují k dani z příjmu právnických osob; podle reakce na zveřejnění informací se o takový případ pravděpodobně jedná. Výpočet dumpingu byl proto odpovídajícím způsobem přizpůsoben.
(86)
Upravený úrok z půjčky poskytnuté společností, která je členem skupiny se sídlem na Britských Panenských ostrovech, byl opraven Komisí v reakci na tvrzení, podle kterého podobné půjčky mohou být poskytnuty pod tržní úrovní a v zásadě jsou smysluplné, pouze pokud je úrok z takové půjčky nižší než úrok požadovaný bankou. Komise dále potvrdila, že ziskové rozpětí v případě společnosti RFAI bylo uplatněno na čistou hodnotu fakturovanou v účetní měně společnosti a nevycházelo z cen CIF, k nimž byly přidány některé náklady.
(87)
Komise zohlednila výše uvedené a opravila výpočet založený na přijetí tvrzení o prodeji křemence v rámci skupiny, o půjčkách v rámci skupiny a o daních z příjmu uložených švýcarskými federálními a kantonálními orgány; tak bylo dumpingové rozpětí, vyjádřené jako procentní podíl ceny s dodáním na hranice Unie před proclením, stanoveno na 43 %.
(88)
Je třeba připomenout, že z prozatímního přezkumu uvedeného ve 4. bodě odůvodnění vyplynulo, že dovoz ruské skupiny v období od října 2009 do září 2010 se uskutečnil za dumpingové ceny.
3. Vývoj dovozu v případě zrušení opatření
(89)
Kromě analýzy existence dumpingu v průběhu období přezkumného šetření byla též prošetřena pravděpodobnost přetrvání nebo obnovení dumpingu.
3.1 Výrobní kapacita Ruska
(90)
Rusko je druhým největším výrobcem FeSi ve světě. Podle společnosti pro výzkum trhu Metal Expert dosahuje výrobní kapacita Ruska, pokud jde o ferosilicium, zhruba 900 000 tun. Sem patří též výroba v pecích, které mohou vyrábět FeSi, ale i jiné druhy slitin železa. Výrobní zařízení dvou výrobců (společnost Čeljabinskij elektrometalurgičeskij kombinat a továrna na slitiny železa ve městě Serov) totiž umožňuje přecházet od výroby FeSi k výrobě jiných druhů slitin železa v krátkém časovém úseku. Avšak zařízení ostatních ruských výrobců (továrna na slitiny železa ve městě Bratsk, společnosti NLMK a Kuzneckije Ferrosplavi) umožňuje pouze výrobu FeSi.
(91)
Po zveřejnění výsledků jediný spolupracující vyvážející výrobce uvedl, že při výpočtu výrobní kapacity Ruska jeho vlastní informace nebyly zohledněny. Avšak, jak je uvedeno v 52. bodě odůvodnění, hlavní použitý zdroj informací byly informace poskytnuté ruskou skupinou. Zpráva společnosti Metal Expert byla použita pro určení výrobní kapacity dalších ruských výrobců. Tento nárok tudíž není oprávněný.
(92)
Tento vyvážející výrobce dále uvedl, že výroba CHEMK, a. s. byla nesprávně posouzena, neboť podle něj je přecházení od jednoho typu výroby slitin železa k jinému typu výroby prakticky nemožné bez dalších významných nákladů a časových ztrát. Důkazy plynoucí z inspekcí na místě v prostorách CHEMK, a. s. poukazují na to, že pece této společnosti mohou přecházet z výroby jedné slitiny na výrobu jiné bez výše uvedených časových ztrát. Tento nárok tudíž není oprávněný.
(93)
Skutečná výroba v období přezkumného šetření byla odhadnuta na 633 000 tun (základ FeSi s obsahem křemíku 75 %), přičemž je k dispozici volná kapacita až 267 000 tun. Střízlivý přístup a zohlednění výrobní kapacity pro výrobu ostatních slitin železa vede k odhadu, že volná kapacita pro FeSi je nejméně 120 000 tun.
(94)
Ruská skupina uvedla, že odhad volné ruské kapacity byl proveden chybně, neboť Komise nezohlednila, že ruská skupina využívala 95-100 % své výrobní kapacity. Avšak, jak je uvedeno v bodě odůvodnění výše, konzervativní přístup byl rovněž uplatněn zohledněním skutečné volné kapacity. Toto tvrzení se proto zamítá.
(95)
Ze zprávy společnosti Metal Expert vyplývá, že značnou volnou kapacitu lze vysvětlit výrazným poklesem domácí poptávky o 50 % mezi lety 2002 a 2009, která zůstala na stejné úrovni až do roku 2012. Výrobní kapacita tedy značně převyšuje poptávku na domácím trhu. Proto jsou ruští výrobci závislí na vývozu.
3.2 Atraktivita trhu Unie
(96)
Trh EU je pro ruské vývozce i nadále atraktivní, přestože platí stávající opatření. Úroveň dovozu v období přezkumného šetření poukazuje na to, že ruský dovoz byl do určité míry ovlivněn uloženými antidumpingovými cly, jeho přítomnost však byla během období přezkumného šetření i nadále výrazná.
(97)
Jedna ze stran tvrdila, že trh Evropské unie s ferosiliciem bude pro celosvětového dodavatele, např. ruskou skupinu, nezajímavý a že existuje značný globální pokles dovozu, který pokračoval v roce 2012. Uvedená strana tvrdila, že tento trend se v budoucnosti nezmění. Analýza údajů o obchodu shromážděných Eurostatem v souladu s čl. 14 odst. 6 základního nařízení však poukazuje na to, že dovoz z Ruska byl v období 2010-2012 spíše stabilní.
98)
Při srovnání cen dotčeného výrobku vyvezeného do Evropské unie s cenami účtovanými za FeSi na trzích třetích zemí se navíc ukazuje, že ruská skupina stanovuje pro EU vyšší ceny, a to v závislosti na zemi určení.
(99)
Proto je třeba zamítnout tvrzení, že trh Unie není pro ruské výrobce atraktivní.
(100)
Jedna ze stran uvedla, že ruský trh je čím dál tím atraktivnější z důvodu několika nadcházejících projektů, např. zimních olympijských her v roce 2014, které podpoří domácí poptávku po oceli, a tím pádem se znásobí domácí spotřeba ferosilicia. V první řadě je však potřeba poukázat na to, že uvedená strana neposkytla žádné relevantní údaje nebo odhady týkající se dopadu zmíněných projektů na domácí spotřebu FeSi. V každém případě, pokud by k takovému vývoji skutečně došlo, jeho účinek by se již projevil v letech 2012 a 2013. Dostupné údaje však ukazují, že domácí spotřeba zůstává nezměněná. A konečně by působení uvedených projektů bylo v každém případě omezené a dočasné. K tomuto argumentu se proto nepřihlédlo. Jedna ze stran uvedla, že přebytek kapacity v Rusku je z velké části absorbován vývozem na trhy v Asii a USA. V období přezkumného šetření totiž ruští výrobci vyvezli do celého světa více než 73 % své výroby. Nicméně, jak je uvedeno v 93. bodě odůvodnění, v Rusku stále existuje přebytek výrobní kapacity v důsledku poklesu domácí spotřeby, který poukazuje na silnou potřebu nalézt alternativní trhy, aby se vyrovnal ztrátový domácí prodej a absorbovala nadbytečná výrobní kapacita.
(101)
Jak je uvedeno ve 44. bodě odůvodnění, na asijských trzích se znásobí konkurence z důvodu výstavby nových zařízení v Malajsii, která v roce 2014 zahájí výrobu přibližně 420 000 tun. Tato situace vývoz pocházející z Ruska určený pro asijský trh ještě ztíží.
(102)
Jak je uvedeno ve 45. bodě odůvodnění, objem malajské výroby byl stanoven na 370 000 tun.
(103)
Navíc v USA, které jsou jedním z hlavních vývozních trhů, čelí ruští vývozci antidumpingovému šetření, v němž se ověřuje tvrzení o významných dumpingových rozpětích.
(104)
Proto lze dospět k závěru, že ruští vyvážející výrobci jsou značně závislí na vývozu na trhy třetích zemí, na nichž se zvýší konkurence. Uvedená skutečnost ještě zvýší atraktivitu trhu Unie pro zmíněné vyvážející výrobce.
4. Závěr o pravděpodobnosti přetrvání dumpingu
(105)
Na základě výše uvedených zjištění lze závěrem konstatovat, že dovoz z Ruska je stále prováděn za dumpingové ceny a že je velmi pravděpodobné, že dumping bude pokračovat. Vzhledem k současné a případné budoucí volné kapacitě v Rusku, ke skutečnosti, že trh Unie je jedním z největších trhů na světě, a k očekávanému zvýšení kapacity na trhu jihovýchodní Asie lze dospět k závěru, že pokud by antidumpingová opatření pozbyla platnosti, ruští vývozci by pravděpodobně vývoz do Unie za dumpingové ceny ještě zvýšili.
5. Závěr
(106)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se dospělo k závěru, že existuje závažné a reálné nebezpečí přetrvání dumpingu, pokud jde o FeSi pocházející z ČLR a Ruska, pokud by stávající opatření pozbyla platnosti.
D. DEFINICE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE
(107)
V období přezkumného šetření vyrábělo obdobný výrobek sedm známých výrobců v Unii. Tito výrobci představují výrobní odvětví Unie ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního nařízení a jsou dále souhrnně označováni jako „výrobní odvětví Unie“.
(108)
Jak je uvedeno v 16. bodě odůvodnění, požadované informace poskytlo šest výrobců v Unii. Odhaduje se, že dotčené společnosti představují přibližně 90 % celkové výroby Unie a jejich situace se považuje za reprezentativní pro výrobní odvětví Unie.
E. SITUACE NA TRHU UNIE
1. Spotřeba v Unii
(109)
Spotřeba v Unii byla stanovena na základě nesouvisejícího i souvisejícího objemu prodeje výrobního odvětví Unie na trhu Unie, odhadu pro nespolupracujícího výrobce (podle žádosti o přezkum) a údajů o dovozu od Erostatu na úrovni kódů KN.
(110)
V průběhu posuzovaného období se spotřeba v Unii zvýšila o 40 %. Mělo by se nicméně zohlednit, že rok zahájení posuzovaného období (2009) byl velice neúspěšný v důsledku negativních dopadů hospodářské krize. Přes částečné oživení po roce 2009 spotřeba v Unii stále nedosáhla úrovní, které byly zaznamenány v původním šetření, kdy spotřeba každý rok činila více než 850 000 tun.
Tabulka 1
Spotřeba
2009
2010
2011
OPŠ
Spotřeba (v tunách)
544 093
799 233
841 796
760 128
Index (2009 = 100)
100
147
155
140
Zdroj: Odpovědi na dotazník, žádost o přezkum před pozbytím platnosti, Eurostat
2. Objem, ceny a tržní podíl dovozu z dotčených zemí
(111)
Objem dovozu z ČLR a Ruska a podíl tohoto dovozu na trhu byl analyzován na základě údajů Eurostatu a údajů shromážděných v souladu s čl. 14 odst. 6 základního nařízení. Vzhledem k tomu, že objem pocházející z ČLR je velmi nízký, dovoz z dotčených zemí nebyl posuzován souhrnně.
a) Objem dotčeného dovozu a jeho podíl na trhu
(112)
Bylo zjištěno, že během posuzovaného období se dumpingový dovoz do Unie, pokud jde o jeho objem a podíl na trhu, vyvíjel takto:
Tabulka 2
Objem a příslušné podíly dovozu na trhu
2009
2010
2011
OPŠ
ČLR
Objem dovozu (v tunách)
8 105
13 828
5 125
2 516
Index (2009 = 100)
100
171
63
31
Podíl na trhu (v %)
1,5
1,7
0,6
0,3
Index (2009 = 100)
100
116
41
22
Rusko
Objem dovozu (v tunách)
74 678
53 671
29 338
40 725
Index (2009 = 100)
100
72
39
55
Podíl na trhu (v %)
13,7
6,7
3,5
5,4
Index (2009 = 100)
100
49
25
39
Dotčené země celkem
Objem dovozu (v tunách)
82 783
67 499
34 463
43 241
Index (2009 = 100)
100
82
42
52
Podíl na trhu (v %)
15,2
8,4
4,1
5,7
Index (2009 = 100)
100
56
27
37
Zdroj: Eurostat
(113)
Objem dovozu z dotčených zemí během posuzovaného období výrazně poklesl o 48 %. Jeho podíl na trhu rovněž klesl z 15,2 % v roce 2009 na 5,7 % v období přezkumného šetření. Následkem tohoto vývoje téměř ustal vývoz z ČLR na trh Unie. Ruští vyvážející výrobci však nadále vlastní značný podíl na trhu, což z Ruska činí čtvrtého největšího vývozce do Unie.
b) Cena dovozu a cenové podbízení
(114)
Následující tabulka udává průměrnou cenu dumpingového dovozu. Během posuzovaného období se průměrná cena dovozu z ČLR snížila o 38 %. Během stejného období se průměrná cena dovozu z Ruska zvýšila o 31 %, nadále však zůstala nižší než prodejní ceny výrobního odvětví Unie.
Tabulka 3
Průměrná cena dumpingového dovozu
2009
2010
2011
OPŠ
ČLR
Průměrná cena (v EUR za tunu)
991
1 088
873
611
Index (2009 = 100)
100
110
88
62
Rusko
Průměrná cena (v EUR za tunu)
716
776
889
999
Index (2009 = 100)
100
108
124
140
Dotčené země celkem
Průměrná cena (v EUR za tunu)
742
840
887
976
Index (2009 = 100)
100
113
119
131
Zdroj: Eurostat
(115)
S cílem určit cenové podbízení během období přezkumného šetření byly vážené průměrné prodejní ceny jednotlivých typů výrobku spolupracujících výrobců v Unii účtované zákazníkům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, upravené na úroveň cen ze závodu, porovnány s odpovídajícími váženými průměrnými cenami jednotlivých typů výrobku z dumpingového dovozu účtovanými spolupracujícími ruskými výrobci prvnímu nezávislému zákazníkovi na trhu Unie, stanovenými na základě cen CIF s příslušnou úpravou o cla.
(116)
Vzhledem k tomu, že čínský vyvážející výrobce spolupracoval v přezkumném šetření, bylo cenové podbízení pro čínský vývoz určeno srovnáním vážené průměrné ceny výrobců v Unii účtované odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, na základě ceny ze závodu, a průměrné vývozní ceny čínského vývozu na základě cen CIF získaných z Eurostatu s příslušnou úpravou o cla.
(117)
Výsledek srovnání vyjádřený jako procentní podíl obratu spolupracujících výrobců v Unii v období přezkumného šetření ukázal vážené průměrné rozpětí cenového podbízení na trhu Unie mezi 6 % a 39 % v případě Ruska a ve výši 46 % v případě ČLR.
3. Dovoz z dalších třetích zemí, na které se nevztahují opatření
(118)
Objem dovozu z třetích zemí na trh Unie se během posuzovaného období zvýšil o 33 %, což způsobilo zvýšení spotřeby. Podíl na trhu dovozu z třetích zemí zůstal v posuzovaném období relativně stabilní a pohyboval se kolem 70 % spotřeby v Unii; mírně se snížil v období přezkumného šetření. Geografická skladba vývozu však byla proměnlivější vzhledem k výraznému růstu objemu dovozu a podílů na trhu Brazílie a Norska, které pravděpodobně využily především růst spotřeby.
(119)
Průměrné ceny dovozu ze třetích zemí se v průběhu posuzovaného období zvýšily o 22 % a udržely se vysoko nad úrovní cen dovozu z Ruska a ČLR.
4. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
(120)
V souladu s čl. 3 odst. 5 základního nařízení přezkoumala Komise všechny hospodářské faktory a ukazatele ovlivňující stav výrobního odvětví Unie.
(121)
Pro účely analýzy újmy se hospodářská situace výrobního odvětví Unie posuzuje na základě ukazatelů, jako je výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu a růst, zaměstnanost, produktivita, velikost skutečného dumpingového rozpětí a překonání účinků dřívějšího dumpingu, průměrné jednotkové ceny, náklady na jednotku, ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost opatřit si kapitál, zásoby a náklady práce.
a) Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
(122)
Výroba výrobního odvětví Unie se v posuzovaném období výrazně zvýšila. Tento nárůst byl nejvýraznější v letech 2009 a 2011, kdy výroba vzrostla o 178 %. Tato situace se udržela nezměněná i v období přezkumného šetření. Je třeba připomenout, že rok zahájení posuzovaného období byl výjimečný v důsledku hospodářské krize a byl poznamenán neobvykle nízkou úrovní výroby. Nehledě na výrazné oživení po roce 2009 je totiž třeba připomenout, že výroba výrobního odvětví Unie dosud nedosáhla původní úrovně z období původního šetření (rok 2003), za které byla zaznamenána výroba v množství 270 000 tun.
Tabulka 5
Celková výroba výrobního odvětví Unie
2009
2010
2011
OPŠ
Výroba (v tunách)
81 147
192 495
225 376
224 540
Index (2009 = 100)
100
237
278
277
Zdroj: Odpovědi na dotazník a žádost o přezkum
(123)
Kapacita využití zůstala během posuzovaného období poměrně stabilní, během období přezkumného šetření mírně stoupla. Vzhledem k tomu, že v letech 2009-2011 výrazně rostla výroba, i využití kapacity vykázalo celkové zvýšení o 179 %. Tento vývojový trend se změnil v období přezkumného šetření, když se snížilo využití kapacity. Tato negativní změna nebyla nicméně způsobena snížením skutečné výroby, ale zvýšením samotné kapacity.
Tabulka 6
Výrobní kapacita a využití kapacity
2009
2010
2011
OPŠ
Výrobní kapacita (v tunách)
301 456
301 456
299 914
324 884
Index (2009 = 100)
100
100
99
108
Využití kapacity (v %)
27
64
75
69
Index (2009 = 100)
100
237
279
257
Zdroj: Odpovědi na dotazník a žádost o přezkum
b) Objem prodeje, podíl na trhu a růst
(124)
Objem prodeje výrobního odvětví Unie na trhu Unie odběratelům, kteří nejsou ve spojení (stanovený na základě prodeje odběratelům v Unii, kteří jsou ve spojení, i těm, kteří nejsou ve spojení) sledoval v letech 2009-2011 trend spotřeby. Další náhlý růst v období přezkumného šetření je výsledkem přesunutí prodeje výrobního odvětví Unie odběratelům v Unii, kteří jsou ve spojení, na odběratele v Unii, kteří ve spojení nejsou, což bylo zaznamenáno v letošním roce. Došlo k tomu v důsledku změny v podnikové struktuře jednoho výrobce v Unii.
Tabulka 7
Prodej výrobního odvětví Unie odběratelům, kteří nejsou ve spojení
2009
2010
2011
OPŠ
Objem (v tunách)
60 257
113 048
122 860
191 525
Index (2009 = 100)
100
188
204
318
Zdroj: Odpovědi na dotazník a žádost o přezkum
(125)
Jelikož objem prodeje na trhu Unie sledoval trend spotřeby, zůstal po počátečním nárůstu v roce 2010 podíl výrobního odvětví Unie na trhu během posuzovaného období poměrně stálý.
Tabulka 8
Podíl výrobního odvětví Unie na trhu
2009
2010
2011
OPŠ
Podíl výrobního odvětví Unie na trhu (v %)
14
21
22
25
Index (2009 = 100)
100
155
165
187
Zdroj: Odpovědi na dotazník, Eurostat
(126)
Jak je uvedeno v 111. bodě odůvodnění, mezi rokem 2009 a obdobím přezkumného šetření vzrostla spotřeba v Unii o 40 %. Ve stejném období se výrobnímu odvětví Unie podařilo mírně zvýšit svůj objem prodeje a podíl na trhu.
c) Zaměstnanost a produktivita
(127)
V souvislosti s dotčeným výrobkem vzrostla zaměstnanost ve výrobním odvětví Unie v posuzovaném období o téměř 50 %. Tento nárůst počtu zaměstnanců byl spojen s ještě silnějším růstem produktivity, měřené výstupem (v tunách) na zaměstnance za jeden rok, která ve stejném období činila 86 %.
Tabulka 9
Zaměstnanost a produktivita
2009
2010
2011
OPŠ
Počet zaměstnanců
701
869
1064
1042
Index (2009 = 100)
100
124
152
149
Produktivita (v jednotkách na zaměstnance)
116
222
212
216
Index (2009 = 100)
100
191
183
186
Zdroj: Odpovědi na dotazník, žádost o přezkum.
d) Velikost skutečného dumpingového rozpětí a překonání účinků dřívějšího dumpingu
(128)
Jak je uvedeno v 37. a 87. bodě odůvodnění, dumpingové rozpětí u dovozu z dotčených zemí zůstalo nadále vysoké. Analýza určitých ukazatelů újmy ukázala, že výrobní odvětví překonává účinky minulého dumpingu. Hospodářské oživení však nastalo teprve nedávno a v průběhu období přezkumného šetření byl na trhu Unie zaznamenán i určitý pokles různých ukazatelů újmy, jako je ziskovost, peněžní tok, návratnost investic. Dále je třeba poznamenat, že k příznivému vývoji dochází díky ochraně, kterou poskytují stávající antidumpingová opatření. V případě zrušení uvedených opatření by skutečné dumpingové rozpětí mělo výrazný dopad na výrobní odvětví Unie.
e) Průměrné jednotkové prodejní ceny na trhu Unie a jednotkové výrobní náklady
(129)
Průměrné prodejní ceny spolupracujících výrobců v Unii určené odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, se zvýšily o 25 % v období 2009-2011 a v období přezkumného šetření opět klesly. V tomto pohybu cen se obecně odráží změny v nákladech na suroviny a energii ve stejném období. Podobný trend, tj. nárůst v období 2009-2011 a pokles v období přezkumného šetření, lze pozorovat u prodejních cen dovozu ze třetích zemí, které jsou držiteli značného podílu na trhu Unie.
Tabulka 10
Prodejní ceny a náklady
2009
2010
2011
OPŠ
Průměrná jednotková prodejní cena v Unii pro odběratele, kteří nejsou ve spojení (v EUR za tunu)
1 136
1 282
1 421
1 151
Index (2009 = 100)
100
113
125
101
Jednotkové výrobní náklady (v EUR za tunu)
1 094
1 031
1 228
1 063
Index (2009 = 100)
100
94
112
97
Zdroj: Odpovědi na dotazník
f) Ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost získávat kapitál
(130)
V posuzovaném období se peněžní tok, investice a návratnost investic výrobců v Unii a jejich schopnost získávat kapitál vyvíjely takto:
Tabulka 11
Ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic
2009
2010
2011
OPŠ
Ziskovost prodeje v Unii odběratelům, kteří nejsou ve spojení (procentní podíl na obratu z prodeje)
2,3
27,0
18,3
7,4
Peněžní tok (v EUR)
4 554 714
44 888 689
39 959 668
19 353 017
Investice (v EUR)
26 599 036
20 962 570
25 274 658
27 076 802
Index (2009 = 100)
100
79
95
102
Návratnost investic (v %)
- 62,6
159,2
58,3
24,8
Zdroj: Odpovědi na dotazník
(131)
Ziskovost spolupracujících výrobců v Unii byla stanovena tak, že čistý zisk před zdaněním z prodeje obdobného výrobku odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, byl vyjádřen jako procentní podíl z obratu z tohoto prodeje. V roce 2009 bylo ziskové rozpětí velmi nízké, pro některé výrobce v Unii záporné; v roce 2010 se však začalo zvyšovat, společně s růstem spotřeby a prodeje. Je však třeba poznamenat, že v období přezkumného šetření se ziskové rozpětí snížilo, přestože objem prodeje spolupracujícího výrobního odvětví Unie (rovněž při zohlednění změn v podnikové struktuře) byl stabilní. Tato skutečnost vzbudila obavy, pokud jde o budoucí vývoj ziskového rozpětí výrobního odvětví EU.
(132)
Peněžní tok, což je schopnost výrobního odvětví samofinancovat své činnosti, který byl vypočítán na základě operací, byl po celé posuzované období kladný. Tento ukazatel se však zlepšil teprve v roce 2010; poté se ve dvou následujících letech výrazně zhoršil. Šetření rovněž prokázalo, že toto zhoršení týkající se peněžního toku bylo výraznější u menších výrobců v Unii. Tato skutečnost vzbudila obavy, pokud jde o schopnost výrobního odvětví EU pokračovat v nezbytném samofinancování jeho činností ve stávající hospodářské situaci.
(133)
Vývoj v oblasti ziskovosti a peněžního toku během posuzovaného období měl dopad na schopnost spolupracujících výrobců v Unii investovat do jejich činností. Výsledkem je, že úroveň investic zůstává v posuzovaném období poměrně vysoká a stabilní. Návratnost investic vyjádřená jako zisk v procentech čisté účetní hodnoty investic dosáhla kladných hodnot teprve po roce 2009. Avšak tento ukazatel následoval trend v oblasti ziskovosti a peněžního toku, v roce 2010 dosáhl rovněž vrcholu a v letech 2011-2012 plynule klesal.
(134)
Na základě výše uvedených skutečností lze vyvodit závěr, že ačkoli finanční výsledky spolupracujících výrobců v Unii byly nadále dobré během větší části posuzovaného období, ke konci uvedeného období se začaly zhoršovat, zejména v období přezkumného šetření. Jak ukazuje tabulka 11, ziskovost prodeje EU značně klesla a peněžní tok výrobního odvětví Unie byl nižší než hodnota investic, což poukazuje na to, že výrobní odvětví Unie bylo v období přezkumného šetření nuceno využít externího financování.
(135)
Ve stejné době byly zaznamenány obavy týkající se schopnosti získávat kapitál. Pokud by stávající opatření pozbyla platnosti, mohl by uvedený faktor působit jako kritický aspekt oslabení výrobního odvětví Unie. V současné ekonomické situaci je pravděpodobné, že by výrobní odvětví Unie obtížně nacházelo finanční prostředky, aby čelilo návratu dumpingového dovozu z dotčených zemí, a mohlo by velice rychle opět utrpět vážnou újmu. Tato možnost je zejména znepokojující, pokud jde o malé a střední podniky, které jsou součástí výrobního odvětví Unie.
g) Zásoby
(136)
Ačkoli konečný stav zásob spolupracujících výrobců v Unii vzrostl mezi rokem 2009 a obdobím přezkumného šetření o 32 %, snížil se úměrně úrovni výroby a výrobci jej nepovažují za nezvykle velký.
Tabulka 12
Konečný stav zásob
2009
2010
2011
OPŠ
Konečný stav zásob (v tunách)
23 946
21 214
26 117
31 504
Index (2009 = 100)
100
89
109
132
Zdroj: Odpovědi na dotazník
h) Náklady práce
(137)
Počet osob zaměstnaných spolupracujícími výrobci v Unii se v posuzovaném období zvýšil o téměř 50 %, průměrné mzdy těchto zaměstnanců byly v uvedeném období stabilní.
Tabulka 13
Náklady práce
2009
2010
2011
OPŠ
Průměrné náklady práce na zaměstnance
(v EUR)
29 705
30 296
28 991
29 837
Index (2009 = 100)
100
102
98
100
Zdroj: Odpovědi na dotazník
ZÁVĚR K SITUACI VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE
(138)
Šetření ukázalo, že se dovoz levných dumpingových výrobků z dotčených zemí na trh Unie po uložení původních opatření v roce 2008 snížil. Výrobní odvětví Unie mohlo díky tomu dosáhnout vysoké úrovně výroby, zvýšit svůj objem prodeje, podíl na trhu a ziskovost a zlepšit svou celkovou finanční situaci.
(139)
Proto byl učiněn závěr, že výrobní odvětví Unie neutrpělo během období přezkumného šetření podstatnou újmu. Vzhledem k poklesu spotřeby a zhoršení některých finančních ukazatelů během období přezkumného šetření, například ziskovosti, peněžního toku a návratnosti investic, však situace výrobního odvětví Unie zůstává nestabilní.
F. PRAVDĚPODOBNOST OBNOVENÍ ÚJMY
1. Předběžné poznámky
(140)
Aby mohla být posouzena pravděpodobnost obnovení újmy v případě, že by opatření pozbyla platnosti, byl analyzován možný dopad dovozu z ČLR na trh Unie a na výrobní odvětví Unie v souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
(141)
Analýza se soustředila na trend spotřeby na trhu Unie, volnou kapacitu, obchodní toky, atraktivitu trhu Unie a chování dotčených zemí v oblasti tvorby cen.
2. Spotřeba v Unii
(142)
Spotřeba dotčeného výrobku v Unii se v období přezkumného šetření snížila vůči předchozímu roku o 10 %. To zároveň znamená snížení o více než 25 % v porovnání s úrovní před krizí v roce 2007. Pokles spotřeby dotčeného výrobku je důsledkem klesající výroby oceli v Unii, přičemž lze v příštích letech očekávat další pokles. To bude náročné pro výrobní odvětví Unie, které se bude pohybovat ve velmi konkurenčním prostředí. Má se proto za to, že nelze připustit levný dumpingový dovoz z ČLR a Ruska. Takový dovoz bude vyvolávat tlak na snižování cen na trhu a narušovat hospodářskou soutěž a jeho důsledkem bude podstatná újma způsobená výrobcům v Unii.
3. Volná kapacita, obchodní toky a atraktivita trhu Unie a chování dotčených třetích zemí v oblasti tvorby cen
a) ČLR
(143)
Je třeba poznamenat, že celková výrobní kapacita dotčeného výrobku v ČLR se odhaduje na 10-11 milionů tun, což převyšuje celkovou spotřebu FeSi. Zároveň celkové využití kapacity činí přibližně 50 %.
(144)
Čínský vývoz FeSi do celého světa byl v posuzovaném období poměrně stálý, dosáhl 0,8 milionu tun. Tato úroveň vývozu je především výsledkem omezení uvedených ve 41. bodě odůvodnění. Unie však tyto mechanismy nekontroluje a omezení vývozu může čínská vláda kdykoli zrušit, což by pro trh Unie představovalo vážnou hrozbu zaplavení čínským vývozem dotčeného výrobku.
(145)
I v případě, že omezení vývozu budou nadále v platnosti, je třeba zdůraznit, že stávající celosvětový objem vývozu ČLR převyšuje celkovou spotřebu v Unii.
(146)
Lze oprávněně očekávat, že pokud by opatření byla zrušena, v důsledku atraktivity trhu EU uvedené v bodech odůvodnění 40-49 by přinejmenším část stávajícího čínského vývozu byla přesměrována na trh Unie, zvláště proto, že již velmi brzy bude čelit znásobené konkurenci na svých obvyklých asijských trzích; tato konkurence bude důsledkem zvýšené výrobní kapacity v Malajsii, jak je uvedeno ve 44. bodě odůvodnění.
(147)
Pozbytí platnosti antidumpingových cel ve spojení s tvrdší konkurencí v Asii s největší pravděpodobností učiní z trhu Unie atraktivní odbytiště pro čínské vývozce. V této souvislosti je vhodné připomenout, že před uložením opatření byla ČLR významným vývozcem na trh Unie.
(148)
V neposlední řadě stávající úroveň čínských vývozních cen, rozsah zjištěného dumpingového rozpětí a existence výrazného cenového podbízení potvrzují, že bez antidumpingových opatření se bude nekalá soutěž ze strany čínských vývozců opakovat a povede k podstatné újmě výrobního odvětví Unie.
b) Rusko
(149)
Během přezkumného šetření bylo určeno, že výroba dotčeného výrobku v Rusku v období přezkumného šetření činila 633 000 tun a výrobní kapacita se odhaduje na 900 000 tun. Z toho vyplývá přibližně 267 000 tun volné kapacity, která je sama o sobě dostatečná pro zásobení jedné třetiny poptávky Unie.
(150)
Pokud jde o ruský vývoz dotčeného výrobku, je třeba poznamenat, že Rusko v současné době vyváží 73 % své produkce. Kromě Unie jsou tradičními vývozními trhy Ruska USA, Japonsko a Jižní Korea. S ohledem na znásobenou konkurenci na asijských trzích, jak je uvedeno ve 44. bodě odůvodnění, existují nepochybné náznaky, že většina těchto obchodních toků bude přesměrována do Unie, pokud budou zrušena antidumpingová opatření. Tento vývoj by mohl být ještě výraznější, pokud by v současnosti v USA probíhající antidumpingové šetření dovozu z Ruska (které vyplývá z šetření zahájeného v červenci 2013) vedlo k uložení opatření.
(151)
V tomto ohledu jeden vyvážející výrobce z Ruska uvedl, že uložení cla z ferosilicia pocházejícího z Ruska v USA je nepravděpodobné. S cílem podložit toto tvrzení byla předložena určitá neformální zjištění z probíhajícího šetření. Tento výrobce však na podporu svého tvrzení neposkytl žádné podložené důkazy a vzhledem k tomu, že antidumpingové šetření ze strany USA bylo zahájeno a stále probíhá, uložení opatření nelze vyloučit.
(152)
Pozbytí platnosti antidumpingových cel ve spojení s tvrdší konkurencí na jejich hlavních vývozních trzích učiní z trhu Unie atraktivní odbytiště pro ruské vývozce. V této souvislosti je vhodné připomenout, že před uložením opatření bylo Rusko významným vývozcem na trh Unie a je na tomto trhu stále přítomné navzdory opatřením, která platí již pět let.
(153)
V neposlední řadě je třeba zdůraznit, že hrozba, kterou představuje objem ruského dovozu, zostřuje cenová politika Ruska na jeho vývozních trzích. Původní šetření i stávající šetření před pozbytím platnosti ukázala, že ruské dumpingové praktiky se zdají být strukturované, vzhledem k tomu, že vývozní ceny jsou soustavně nižší než ceny na ruském domácím trhu. Stávající šetření navíc potvrzuje, že ceny dovozu z Ruska se i nadále podbízejí prodejním cenám výrobců v Unii.
4. Závěr
(154)
S ohledem na výsledky šetření, zejména ohledně volné kapacity v dotčených zemích, pokračování dumpingu a omezené schopnosti čínských a ruských vývozců prodávat na jiných hlavních trzích třetích zemí, což zvyšuje atraktivitu trhu Unie, se má za to, že zrušení uložených opatření by oslabilo postavení výrobního odvětví Unie na jeho hlavním trhu a že v důsledku pravděpodobného čínského a ruského dovozu za dumpingové ceny by se zopakovala způsobená újma.
(155)
Neexistuje žádný důvod k domněnce, že lepší výsledky výrobního odvětví Unie dosažené díky platným opatřením by zůstaly zachovány nebo by dále posílily, pokud by opatření byla zrušena. Naopak, existují příznivé podmínky pro pravděpodobný přesun dovozu z dotčených zemí na trh Unie za dumpingové ceny a ve velkém objemu. Tento dovoz by pravděpodobně poškodil pozitivní vývoj na trhu Unie, jenž se projevil v posuzovaném období. Pravděpodobný objem dumpingového dovozu by dokázal vyvinout tlak na prodejní ceny výrobního odvětví Unie a způsobit mu ztrátu podílu na trhu. To by mělo nepříznivý dopad na finanční výsledky výrobního odvětví Unie, které je stále nestabilní.
(156)
V souvislosti s tím jsme obdrželi od ruského vyvážejícího výrobce připomínku, že přetrvání újmy nelze zakládat na pouhé možnosti přetrvání újmy, ale spíše na její pravděpodobnosti. Šetření však odhalilo řadu skutečností, včetně toho, že dumpingové praktiky ruských výrobců pokračují, a prokázalo rovněž existenci volné kapacity v Rusku. Skutečností dále zůstává, že spotřeba v Unii je v období přezkumného šetření nižší, než byla při původním šetření. V celosvětovém měřítku se pak očekává větší výstup daného výrobku, zejména na asijském trhu. Pokud se zváží všechny uvedené skutečnosti, lze nabýt poměrné jistoty, že na základě dostupných faktů by v případě pozbytí platnosti opatření bylo výrobní odvětví Unie opět poškozováno dumpingovým dovozem.
G. ZÁJEM UNIE
1. Úvod
(157)
V souladu s článkem 21 základního nařízení bylo zkoumáno, zda by zachování stávajících opatření nebylo v rozporu se zájmem Unie jako celku. Zájem Unie byl určen na základě zhodnocení zájmů různých subjektů, jichž se věc týká, tedy zájmů výrobního odvětví Unie, dovozců a uživatelů. Všem zúčastněným stranám byla poskytnuta příležitost, aby předložily svá stanoviska podle čl. 21 odst. 2 základního nařízení.
(158)
Toto šetření je přezkumem stávajících opatření, a proto bylo možné posoudit případný nepřípustný nepříznivý dopad stávajících antidumpingových opatření na zúčastněné strany.
2. Zájem výrobního odvětví Unie
(159)
V 154. bodě odůvodnění výše byl učiněn závěr, že situace výrobního odvětví Unie by se pravděpodobně vážně zhoršila, pokud by antidumpingová opatření pozbyla platnosti. Zachování opatření by tedy bylo ku prospěchu výrobního odvětví Unie, jelikož výrobci v Unii by měli být schopni udržet objem prodeje, podíl na trhu, ziskovost a celkově pozitivní hospodářskou situaci. Naopak ukončení platnosti opatření by vážně ohrozilo životaschopnost výrobního odvětví Unie, jelikož lze důvodně očekávat změnu orientace čínského a ruského dovozu na trh Unie za dumpingové ceny a ve velkém objemu, což by vedlo k obnovení újmy.
3. Zájem uživatelů
(160)
Při stávajícím šetření s Komisí spolupracovalo deset uživatelů v Unii (slévárny a výrobci oceli). Čtyři odpovědi tvořily připomínky obecné povahy a pouze šest uživatelů zaslalo úplné odpovědi na dotazník. Na základě takto získaných údajů bylo určeno, že náklady na dotčený výrobek měly v průměru přibližně 1 % dopad na celkové výrobní náklady uživatelů a nedosáhly výše 2 % u žádného spolupracujícího výrobce. Proto navzdory ztrátovosti některých uživatelů mezi rokem 2011 a obdobím přezkumného šetření ve ztrátě nelze jejich situaci přičítat antidumpingovým clům na dovoz FeSi.
(161)
Je třeba zohlednit, že podíl ČLR a Ruska na trhu během původního šetření činil přibližně 40 % trhu Unie a cla pro obě uvedené země se pohybovala mezi 15,6 % a 31,2 %. Možný dopad pozbytí platnosti uvedených cel by proto mohl být považován za úsporu nákladů v průměru nejvýše 0,1 % (vypočítáno na základě 40 % podílu na trhu zemí, na něž se opatření vztahují, a s průměrným valorickým clem 20 %). Proto je nepravděpodobné, že by pozbytí platnosti cla mělo dopad na opětnou ziskovost uživatelů, kteří utrpěli ztráty v průběhu posledních dvou let posuzovaného období. V neposlední řadě vzhledem k charakteru dotčeného produktu, jakož i vzhledem k několika zdrojům zásobování trhu, mohou uživatelé snadno přejít k jinému dodavateli.
4. Zájem dovozců
(162)
Všichni známí dovozci byli informováni o zahájení přezkumu. Žádný z dovozců dotčeného výrobku neodpověděl na dotazník k výběru vzorku připojený k oznámení o zahájení přezkumu. Šetřením bylo zjištěno, že dovozci mohou snadno nakupovat od různých zdrojů, které jsou v současné době dostupné na trhu, zejména od výrobního odvětví Unie a od velkých vývozců ze třetích zemí, kteří prodávají za ceny, jež nejsou dumpingové. Jelikož dovozci neprojevili zájem, byl učiněn závěr, že zachování opatření by nebylo proti jejich zájmu.
5. Závěr
(163)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem byl učiněn závěr, že neexistují žádné přesvědčivé důvody proti zachování stávajících antidumpingových opatření.
H. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(164)
Všechny strany byly informovány o stěžejních skutečnostech a důvodech, na jejichž základě byl přijat záměr doporučit, aby byla stávající opatření zachována. Byla jim rovněž poskytnuta lhůta pro podání připomínek k poskytnutým informacím. Podání a připomínky byly v odůvodněných případech náležitě vzaty v úvahu.
(165)
Z těchto důvodů by měla být v souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení antidumpingová opatření na dovoz ferosilicia pocházejícího z ČLR a Ruska uložená nařízením (ES) č. 172/2008 zachována.
(166)
Aby bylo minimalizováno riziko obcházení uložených opatření z důvodu velkých rozdílů v celních sazbách, má se za to, že v tomto případě jsou nezbytná zvláštní opatření za účelem zajištění řádného uplatňování antidumpingových cel. Tato zvláštní opatření, která se týkají pouze společností, pro něž je stanovena individuální celní sazba, zahrnují: povinnost předložit celním orgánům členských států platnou obchodní fakturu, která splňuje požadavky stanovené v příloze tohoto nařízení. Dovoz, k němuž uvedená faktura přiložena není, podléhá zbytkovému antidumpingovému clu použitelnému na všechny ostatní výrobce.
(167)
Výbor zřízený čl. 15 odst. 1 základního nařízení nezaujal žádné stanovisko,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz ferosilicia, v současnosti kódů KN 7202 21 00, 7202 29 10 a 7202 29 90, pocházejícího z Čínské lidové republiky a Ruska.
2. Sazba konečného antidumpingového cla, která se použije na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyráběné níže uvedenými společnostmi, činí:
Země
Společnost
Sazba antidumpingového cla (v %)
Doplňkový kód TARIC
Čínská lidová republika
Erdos Xijin Kuang Co., Ltd., Qipanjing Industry Park
15,6
A829
Lanzhou Good Land Ferroalloy Factory Co., Ltd., Xicha Villa
29,0
A830
Všechny ostatní společnosti
31,2
A999
Rusko
Bratsk Ferroalloy Plant, Bratsk
17,8
A835
Všechny ostatní společnosti
22,7
A999
3. Použití individuálních celních sazeb stanovených pro společnosti uvedené v odstavci 2 je podmíněno předložením platné obchodní faktury, která splňuje požadavky stanovené v příloze, celním orgánům členských států. Není-li taková faktura předložena, použije se celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 9. dubna 2014.
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 360/2014 AL COMISIEI
din 9 aprilie 2014
de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de ferosiliciu originar din Republica Populară Chineză și din Rusia, în urma unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor în temeiul articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (1) (denumit în continuare „regulamentul de bază”), în special articolul 11 alineatele (2), (5) și (6),
întrucât:
A. PROCEDURA
1. Măsuri în vigoare
(1)
În urma unei anchete antidumping (denumită în continuare „ancheta inițială”), Consiliul a instituit, prin Regulamentul (CE) nr. 172/2008 (2), o taxă antidumping definitivă la importurile de ferosiliciu (denumit în continuare „FeSi”) care se încadrează în prezent la codurile NC 7202 21 00, 7202 29 10 și 7202 29 90, originar din Republica Populară Chineză (denumită în continuare „RPC”), Egipt, Kazahstan, fosta Republică iugoslavă a Macedoniei și Rusia (denumite în continuare „măsurile antidumping definitive”).
(2)
Măsurile au luat forma unei taxe ad valorem de 31,2 % pentru importurile din RPC, cu excepția societăților Erdos Xijin Kuangye Co. (15,6 %) și Lanzhou Good Land Ferroalloy Factory Co. (29,0 %), de 18,0 % pentru importurile din Egipt, cu excepția societății The Egyptian Ferroalloys Co. (15,4 %), de 33,9 % pentru importurile din Kazahstan, de 5,4 % pentru importurile din fosta Republică iugoslavă a Macedoniei și de 22,7 % pentru importurile din Rusia, cu excepția societății Bratsk Ferroalloy Plant (17,8 %).
(3)
Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1297/2009 al Consiliului (3) a abrogat taxa antidumping instituită prin Regulamentul (CE) nr. 172/2008 la importurile de FeSi originar din fosta Republică iugoslavă a Macedoniei.
(4)
La 30 noiembrie 2009, Comisia Europeană (denumită în continuare „Comisia”) a primit o cerere de reexaminare intermediară parțială (denumită în continuare „reexaminarea intermediară”), în temeiul articolului 11 alineatul (3) din regulamentul de bază, înaintată de un producător-exportator din Rusia, Joint Stock Company Chelyabinsk Electrometallurgical Integrated Plant și de societatea afiliată acestuia Joint Stock Company Kuznetsk Ferroalloy Works (denumite în continuare, în mod colectiv, „grupul rus”). Consiliul, prin Regulamentul (UE) nr. 60/2012 (4), a încheiat reexaminarea intermediară parțială datorită lipsei de dovezi suficiente cu privire la caracterul durabil al modificării circumstanțelor. În mod special, grupul rus nu a demonstrat că comportamentul său în materie de prețuri are un caracter durabil. Prin urmare, marja de dumping stabilită pentru grupul rus în cadrul anchetei inițiale nu a fost modificată. Oferta de angajament depusă de grupul rus a fost respinsă din aceleași motive.
2. Cererea de reexaminare în perspectiva expirării măsurilor
(5)
În urma publicării unui aviz de expirare iminentă (5) a măsurilor antidumping definitive în vigoare, Comisia a primit, la 28 noiembrie 2012, o cerere de deschidere a unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării acestor măsuri, în temeiul articolului 11 alineatul (2) din regulamentul de bază. Cererea a fost depusă de Euroalliages (denumit în continuare „solicitantul”) în numele unor producători reprezentând mai mult de 25 % din producția totală de FeSi a Uniunii.
(6)
Cererea s-a referit la următoarele două țări: RPC și Rusia.
(7)
Cererea s-a bazat pe faptul că expirarea măsurilor ar conduce, probabil, la continuarea sau reapariția dumpingului și a prejudiciului pentru industria Uniunii.
3. Deschiderea unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor
(8)
Constatând, după consultarea Comitetului consultativ, existența unor dovezi suficiente pentru deschiderea unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor, Comisia a anunțat la 28 februarie 2013, printr-un aviz publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (6) (denumit în continuare "avizul de deschidere"), deschiderea unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor în temeiul articolului 11 alineatul (2) din regulamentul de bază.
4. Ancheta
4.1. Perioada anchetei de reexaminare și perioada examinată
(9)
Ancheta privind continuarea sau reapariția dumpingului a vizat perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2012 și 31 decembrie 2012 (denumită în continuare „perioada anchetei de reexaminare” sau „PAR”). Analiza tendințelor relevante pentru evaluarea probabilității unei continuări sau reapariții a prejudiciului a acoperit perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2009 și 31 decembrie 2012 (denumită în continuare „perioada examinată”).
4.2. Părțile vizate de anchetă
(10)
Comisia a anunțat oficial solicitanții, ceilalți producători cunoscuți din Uniune, producătorii-exportatori din RPC și din Rusia, importatorii neafiliați, utilizatorii cunoscuți ca fiind interesați, precum și reprezentanții țărilor exportatoare, cu privire la deschiderea reexaminării efectuate în perspectiva expirării măsurilor. Părților interesate li s-a oferit posibilitatea de a-și face cunoscute punctele de vedere în scris și de a solicita o audiere până la termenul stabilit în avizul de deschidere.
(11)
Au fost audiate toate părțile interesate care au solicitat acest lucru și care au demonstrat că există motive speciale pentru a fi audiate.
(12)
Având în vedere numărul relativ mare de producători-exportatori din RPC și de importatori neafiliați din Uniune implicați în anchetă, s-a avut în vedere în avizul de deschidere să se recurgă la eșantionare, în conformitate cu articolul 17 din regulamentul de bază. Pentru a permite Comisiei să decidă dacă eșantionarea ar fi necesară și, în caz afirmativ, să selecteze un eșantion, s-a cerut părților menționate anterior să se facă cunoscute Comisiei în termen de 15 zile de la deschiderea reexaminării și să furnizeze Comisiei informațiile solicitate în avizul de deschidere.
(13)
Având în vedere faptul că un singur producător-exportator din RPC a furnizat informațiile solicitate în avizul de deschidere și și-a exprimat dorința de a coopera cu Comisia, s-a hotărât să nu se recurgă la eșantionare pentru producătorii-exportatori din RPC. După ce a primit chestionarul, producătorul-exportator a decis să nu continue cooperarea. Prin urmare, se consideră că niciun producător-exportator din RPC nu a cooperat în cadrul anchetei.
(14)
În ceea ce privește Rusia, toți producătorii ruși cunoscuți au fost invitați să coopereze la anchetă, și anume Bratsk Ferroalloy Plant, Serov Ferroalloy Plant, NLMK și grupul rus. Doar grupul rus a cooperat cu Comisia în cadrul prezentei anchete de reexaminare.
(15)
Nu s-a primit niciun răspuns la chestionar din partea importatorilor neafiliați. Prin urmare, se consideră că niciun importator neafiliat din Uniune nu a cooperat în cadrul anchetei.
(16)
S-au primit răspunsuri la chestionare de la șase dintre cei șapte producători cunoscuți de FeSi din Uniune. Având în vedere numărul relativ redus de producători din Uniune, nu s-a prevăzut eșantionarea în cadrul anchetei de reexaminare.
(17)
S-au efectuat vizite de verificare la sediile următoarelor societăți:
(a)
producători din Uniune:
FERROATLANTICA Group:
Ferroatlantica S.L. - Madrid, Spania
Ferropem - Chambery, Franța
HUTA LAZISKA S.A. - Laziska Gorne, Polonia
OFZ a.s. - Istebne, Slovacia
TDR LEGURE d.o.o. - Ruse, Slovenia
VARGON ALLOYS A.B. - Vargon, Suedia
(b)
utilizatori din Uniune:
Aperam SA - Luxemburg
Ugitech - Ugine, Franța
(c)
producătorul-exportator din Rusia:
Grupul rus:
JSC Chelyabinsk Electrometallurgical Integrated Plant („JSC CHEMK”) - Chelyabinsk, Rusia
JSC Kuznetsk Ferroalloy Works („JSC KF”) - Novokuznetsk, Rusia
RFA International LP („RFAI”) - Mishawaka, SUA
(d)
producători din țara analogă:
Elkem AS, Oslo, Norvegia
FESIL Rana Metall AS, Trondheim, Norvegia
Finnfjord AS, Finnsnes, Norvegia.
B. PRODUSUL ÎN CAUZĂ ȘI PRODUSUL SIMILAR
1. Produsul în cauză
(18)
Produsul în cauză este ferosiliciul încadrat în prezent la codurile NC 7202 21 00, 7202 29 10 și 7202 29 90, originar din RPC și Rusia.
(19)
FeSi este produs în cuptoare electrice cu arc prin procedeul reducerii cuarțului cu ajutorul unor produse conținând carbon. Acest proces este energointensiv. FeSi se comercializează sub formă de bucăți, granule sau pulbere și este disponibil în calități diferite, în funcție de raportul dintre conținutul de siliciu și cel de impurități (de exemplu, aluminiu). FeSi cu un conținut de siliciu de minimum 70 % este considerat un produs cu un grad înalt de puritate. FeSi cu un conținut de siliciu între 55 % și 70 %, este un produs cu o puritate medie, iar FeSi cu un conținut de siliciu sub 55 % este un produs cu un nivel scăzut de puritate. Produsul în cauză este utilizat în principal în industria fierului și a oțelului ca dezoxidant și compus de aliaj.
2. Produsul similar
(20)
Întrucât RPC nu este o țară cu economie de piață și nu a fost anchetată în cursul prezentei anchete, s-a constatat că FeSi produs și vândut în Uniune de către industria din Uniune, FeSi produs și vândut în Norvegia (denumită în continuare „țara analogă”) și FeSi produs în Rusia au, în esență, aceleași caracteristici fizice și chimice de bază și au aceleași utilizări ca și FeSi produs în RPC și în Rusia și vândut la export către Uniune. Acestea sunt, prin urmare, considerate produse similare în sensul articolului 1 alineatul (4) din regulamentul de bază.
C. PROBABILITATEA CONTINUĂRII SAU A REAPARIȚIEI DUMPINGULUI
(21)
În conformitate cu articolul 11 alineatul (2) din regulamentul de bază, s-a examinat dacă expirarea măsurilor existente ar putea conduce la o continuare sau o reapariție a dumpingului din partea celor două țări în cauză.
IMPORTURILE DIN RPC
1. Observații preliminare
(22)
Astfel cum se menționează în considerentul 13 de mai sus, niciun producător-exportator chinez nu a cooperat la anchetă. Astfel, în absența cooperării din partea producătorilor-exportatori din RPC, analiza globală, inclusiv calcularea dumpingului, se bazează pe faptele disponibile, în conformitate cu articolul 18 din regulamentul de bază.
(23)
Prin urmare, probabilitatea de continuare sau de reapariție a dumpingului a fost evaluată utilizându-se cererea de reexaminare în perspectiva expirării măsurilor, împreună cu alte surse de informații, cum ar fi statisticile comerciale privind importurile și exporturile (datele Eurostat și datele chineze privind exporturile), precum și alte informații aflate la dispoziția publicului.
(24)
Absența cooperării a afectat comparația între valoarea normală și prețul de export al diverselor tipuri de produs. Astfel cum se explică în considerentul 30 de mai jos, s-a considerat adecvat să se stabilească atât valoarea normală, cât și prețul de export la nivel global, și anume bazate pe un singur produs, în conformitate cu articolul 18 din regulamentul de bază.
(25)
În conformitate cu articolul 11 alineatul (9) din regulamentul de bază, aceeași metodologie ca cea folosită în ancheta inițială pentru a stabili existența dumpingului a fost folosită în cazurile în care s-a constatat că circumstanțele nu s-au schimbat.
2. Importurile care au făcut obiectul unui dumping în cursul PAR
2.1. Determinarea valorii normale
(26)
În avizul de deschidere, Comisia a invitat toate părțile interesate să prezinte observații cu privire la propunerea sa de a utiliza Norvegia ca țară terță cu economie de piață în scopul stabilirii valorii normale în ceea ce privește RPC. Norvegia a fost utilizată ca țară analogă în ancheta inițială. În absența comentariilor din partea vreunei părți cu privire la acest aspect, s-a concluzionat că Norvegia ar trebui să fie selectată din nou ca țară analogă în scopul stabilirii valorii normale pentru RPC, în conformitate cu articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază.
(27)
În conformitate cu articolul 2 alineatul (2) din regulamentul de bază, s-a examinat mai întâi dacă volumul total al vânzărilor interne ale produsului similar către clienți independenți efectuate de producătorii cooperanți din Norvegia a fost reprezentativ în comparație cu volumul total al exporturilor din RPC către Uniune, mai precis dacă volumul total al vânzărilor interne respective reprezenta cel puțin 5 % din volumul total al vânzărilor la export ale produsului în cauză către Uniune. Pe această bază, s-a constatat că vânzările interne din țara analogă au fost reprezentative.
(28)
Ulterior, s-a examinat dacă vânzările interne ale produsului similar puteau fi considerate ca fiind efectuate în cursul normal al unor operațiuni comerciale, conform articolului 2 alineatul (4) din regulamentul de bază. Examinarea s-a realizat prin stabilirea proporției de vânzări interne către clienți independenți de pe piața internă care au fost profitabile pe parcursul PAR.
(29)
Astfel, valoarea normală a fost stabilită pe baza prețului intern real, calculat ca medie ponderată a prețurilor de vânzare profitabile efectuate pe piața internă în cursul PAR.
2.2. Determinarea prețului de export
(30)
Astfel cum se menționează în considerentul 24 de mai sus, niciun producător-exportator chinez nu a cooperat la anchetă. Prin urmare, prețul de export a fost stabilit pe baza celor mai bune informații disponibile, în conformitate cu articolul 18 din regulamentul de bază.
(31)
Volumul și prețurile de import au fost extrase din baza de date privind importurile a Eurostat pentru cele trei coduri NC menționate în considerentul 18 de mai sus, care permit diferențierea în funcție de calitate. Având în vedere că s-a considerat adecvat să se determine prețul de export pe baza unei medii, datele extrase pentru codurile NC 7202 29 10 și 7202229210290 au fost ajustate în funcție de conținutul de siliciu prevăzut în codul NC 7202 21 00. Această metodă este cea propusă în cererea de reexaminare pentru a estima volumul total al importurilor în funcție de calitatea FeSi75. Volumul și prețurile importurilor din aceste trei coduri NC au fost agregate și ponderate pentru a reflecta o medie.
(32)
În cele din urmă, acest preț mediu de import la nivelul CIF a fost ajustat prin deducerea în special a costurilor de transport pentru a obține valoarea franco fabrică. Astfel, prețul de vânzare a fost stabilit în conformitate cu articolul 2 alineatul (8) din regulamentul de bază, pe baza prețului efectiv plătit sau de plătit care a fost raportat în statisticile Eurostat privind importurile.
2.3. Comparație și ajustări
(33)
Comparația dintre valoarea normală și prețul de export a fost efectuată pe o bază franco fabrică. Pentru a asigura o comparație echitabilă, s-au luat în considerare și diferențele care afectează comparabilitatea prețurilor, în conformitate cu articolul 2 alineatul (10) din regulamentul de bază. În special, au fost făcute ajustări pentru a reflecta taxele vamale de export, pe baza datelor menționate în cererea de reexaminare, având în vedere lipsa cooperării din partea producătorilor-exportatori chinezi.
2.4. Dumpingul în cursul PAR
(34)
Pe baza celor de mai sus, s-a constatat că marja de dumping, exprimată ca procent al prețului franco frontiera Uniunii, înainte de vămuire, a fost de 165 %.
(35)
Cu toate acestea, trebuie remarcat faptul că volumul total al importurilor de produs în cauză în Uniune a scăzut dramatic după instituirea măsurilor inițiale și că marja de dumping menționată anterior a fost stabilită pe baza unui volum limitat de importuri (și anume mai puțin de 2 500 de tone pe parcursul PAR).
(36)
Prin urmare, pentru a asigura caracterul complet al analizei, s-a examinat, de asemenea, comportamentul în materie de prețuri al producătorilor-exportatori chinezi față de cele mai importante trei piețe din afara Uniunii, și anume Japonia, Coreea de Sud și Statele Unite ale Americii (denumită în continuare „SUA”).
(37)
În acest scop, cifrele de export chineze au fost utilizate pentru a stabili prețul exporturilor chineze către Japonia, Coreea de Sud și SUA. Comparația cu valoarea normală stabilită mai sus a arătat, de asemenea, existența unui dumping, variind între 86 % și 92 %, în funcție de țara de destinație.
3. Evoluția importurilor în cazul abrogării măsurilor
3.1. Capacitatea de producție a RPC
(38)
RPC este, de departe, țara cu cea mai ridicată producție de FeSi. Capacitatea sa de producție a fost estimată la 10-11 milioane de tone pe an în cursul PAR. Prin urmare, se estimează că industria din RPC a funcționat la 50 % din capacitatea sa de producție. Aceasta înseamnă că există o capacitate neutilizată de aproximativ 5,5 milioane de tone pe an, ceea ce reprezintă aproape de șapte ori consumul total din Uniune. În pofida acestei capacități excedentare, pe baza informațiilor furnizate de către solicitant, se pare că, întrucât în RPC se construiesc în prezent furnale mai mari și mai eficiente, capacitatea de producție a acesteia este în curs de extindere.
(39)
Nu există dovezi care să sugereze faptul că nivelul consumului de pe piața internă din China sau de pe piețele țărilor terțe ar crește semnificativ și ar absorbi, astfel, creșterea producției în cazul în care s-ar utiliza capacitățile neutilizate ale producătorilor chinezi.
3.2. Atractivitatea pieței Uniunii
(40)
După instituirea unor măsuri definitive în februarie 2008, importurile din RPC au scăzut în mod constant și au devenit marginale, reprezentând mai puțin de 1 % din consumul Uniunii în decursul PAR. După o creștere maximă a importurilor de aproximativ 330 400 de tone în 2007, importurile au scăzut până la mai puțin de 2 500 de tone în 2012. Cu toate acestea, piața UE pentru FeSi rămâne atractivă pentru exporturile chineze, având în vedere nivelurile observate ale prețurilor.
(41)
Astfel cum s-a menționat anterior, în RPC există o importantă capacitate excedentară de producție, care sugerează o motivație puternică pentru a găsi piețe alternative menite să absoarbă acest surplus de capacitate de producției. Cu toate acestea, având în vedere mai multe restricții pentru export aplicate de guvernul chinez (și anume o taxă de export de 25 %, TVA nerambursabilă de 17 % și licențe de export), exporturile chineze au scăzut, în general, de la un nivel maxim de 1,5 milioane în 2007 până la 0,4 milioane de tone în 2009. Cu toate acestea, începând din anul 2010, s-a observat o creștere generală a exporturilor, volumul exporturilor crescând până la 0,8 milioane de tone, iar în 2013 volumul acestora a fost estimat la 0,7 milioane de tone. Cele mai recente cifre indică un nivel susținut al exporturilor, al căror volum este mai mare decât consumul total al Uniunii.
(42)
În pofida acestor restricții privind exporturile, producătorii chinezi au exportat un volum semnificativ de FeSi către piețele internaționale care nu fac obiectul niciunei restricții privind importurile (și anume Japonia, Coreea de Sud și SUA).
(43)
La prima vedere, piața asiatică ar putea fi o alternativă pentru absorbirea unei părți a producției excedentare chineze. Cu toate acestea, conform informațiilor prezentate de către solicitant, evoluțiile recente de pe piața asiatică pot face ca aceasta să fie mai puțin atractivă pentru exporturile chineze.
(44)
Într-adevăr, piața asiatică va fi grav afectată de punerea în funcțiune în Malaysia a două noi instalații producătoare de ferosiliciu (uzinele Pertama Ferroalloys și Sarawak Ferroalloys). Se estimează că, începând cu 2014, producția anuală de ferosiliciu a Malaysiei va crește cu 420 000 de tone, ferosiliciul fiind vândut către țările vecine din Asia de Sud-Est, în special către Japonia, care are nevoie de 600 000 de tone de ferosiliciu pe an. Producția uzinelor din Malaysia va avea un impact negativ asupra exporturilor chineze către Asia de Sud-Est. În plus, producătorii de oțel din Japonia și oțelăriile din Coreea de Sud deja au încheiat acorduri de achiziționare anuală a unor volume semnificative de ferosiliciu de la noii producători din Malaysia, ceea ce face mai dificilă pătrunderea pe piață a exporturilor chinezești.
(45)
În observațiile sale privind comunicarea constatărilor, producătorul-exportator a afirmat că producția Malaysiei a fost supraevaluată. După verificare, această observație a fost considerată pertinentă și, prin urmare, producția Malaysiei a fost corectată la aproximativ 370 000 de tone.
(46)
Prin urmare, se preconizează că producția suplimentară a Malaysiei va duce la creșterea concurenței pe această piață deja saturată, pe care RPC și Rusia dețin, în prezent, o cotă semnificativă.
(47)
Prezența redusă a produselor chineze pe piața Uniunii în cursul perioadei de anchetă se explică, în principal, prin restricția privind exporturile instituită de guvernul chinez, menționată în considerentul 41 de mai sus.
(48)
Prețurile de pe piața UE ar acționa, de asemenea, ca un stimulent pentru absorbirea capacității excedentare a producătorilor chinezi. Într-adevăr, media prețurilor de pe piața Uniunii în 2012 a fost cel puțin la fel de ridicată ca prețurile de export ale producătorilor chinezi către principalele țări de destinație (Japonia, Coreea de Sud și SUA), subliniind și mai mult atractivitatea pieței Uniunii în cazurile în care vânzările către alte destinații devin mai problematice.
(49)
Prin urmare, se poate concluziona că piața europeană, una dintre cele mai mari la nivel mondial, rămâne atractivă pentru producătorii chinezi.
4. Constatările privind probabilitatea unei continuări a dumpingului
(50)
Capacitățile de producție neutilizate disponibile în RPC și prețurile relativ atractive de pe piața Uniunii conduc la concluzia că există un risc de creștere a exporturilor chineze de produs în cauză, dacă s-ar permite expirarea măsurilor în vigoare.
(51)
Având în vedere capacitățile de producție neutilizate actuale și cele potențiale din RPC și faptul că piața Uniunii este una dintre cele mai mari piețe din lume, precum și presiunile preconizate asupra exporturilor chineze în Asia de Sud-Est, se poate concluziona că este foarte probabil ca exportatorii din RPC să-și sporească exporturile către Uniune la prețuri de dumping, în cazul în care măsurile antidumping vor fi abrogate.
IMPORTURI DIN RUSIA
1. Observații preliminare
(52)
Astfel cum se menționează în considerentul 14 de mai sus, un singur grup de producători a cooperat la procedură. Cu toate acestea, s-a constatat că grupul rus a reprezentat o proporție semnificativă din producția totală a Rusiei - și anume aproximativ 78 % din producția totală de FeSi a Rusiei -, precum și cea mai mare parte a importurilor de FeSi originare din Rusia în Uniune. Prin urmare, s-a considerat că informațiile furnizate de grupul rus, combinate cu informații provenite din alte surse, cum ar fi cererea de reexaminare și statisticile comerciale disponibile privind importurile (transmise de Eurostat) trebuie să fie folosite pentru a evalua probabilitatea de continuare sau de reapariție a dumpingului.
(53)
Pentru calcularea marjei de dumping, se consideră că societățile care fac parte din grupul rus - JSC CHEMK și JSC KF - sunt afiliate în sensul articolului 143 din Codul vamal (7), la fel ca în cadrul anchetei inițiale. Prin urmare, s-a calculat o singură marjă de dumping pentru întregul grup, pe baza următoarei metodologii. Suma aferentă marjei de dumping a fost calculată pentru fiecare producător-exportator în parte, înainte de a determina o marjă medie ponderată de dumping pentru întregul grup. Trebuie remarcat faptul că această metodologie a fost diferită de metodologia utilizată în ancheta inițială, în care calcularea dumpingului a fost efectuată prin agregarea tuturor datelor privind producția și vânzările entităților producătoare. Metodologia diferită a fost utilizată în reexaminarea intermediară încheiată. Modificarea circumstanțelor care a justificat modificarea metodologiei s-a datorat unei schimbări în structura corporativă a grupului care a permis identificarea vânzărilor și producției fiecărui producător din cadrul grupului.
2. Importurile care au făcut obiectul unui dumping în cursul PAR
2.1. Determinarea valorii normale
(54)
În conformitate cu articolul 2 alineatul (2) din regulamentul de bază, s-a examinat mai întâi dacă volumul total al vânzărilor interne de produs similar către clienți independenți efectuate de producătorii-exportatori cooperanți a fost reprezentativ în comparație cu volumul total al exporturilor acestora către Uniune, mai precis dacă volumul total al vânzărilor interne respective a reprezentat cel puțin 5 % din volumul total al vânzărilor la export de produs în cauză către Uniune.
(55)
S-a examinat, de asemenea, dacă vânzările pe piața internă au fost suficient de reprezentative în sensul articolului 2 alineatul (2) din regulamentul de bază. Această examinare a fost efectuată pentru tipuri de produs vândute de un producător-exportator pe piața sa internă, despre care s-a constatat ca sunt direct comparabile cu tipul de produs vândut la export către Uniune. Vânzările pe piața internă ale unui anumit tip de produs au fost considerate ca fiind suficient de reprezentative atunci când volumul total al vânzărilor acestui tip de produs realizate pe piața internă de producătorul-exportator către clienți neafiliați a reprezentat cel puțin 5 % din volumul total al vânzărilor tipului de produs comparabil exportat de acesta către Uniune.
(56)
S-a examinat, de asemenea, dacă vânzările interne ale tipurilor de produs ar putea fi considerate ca fiind realizate în cadrul operațiunilor comerciale normale, conform articolului 2 alineatul (4) din regulamentul de bază. Examinarea s-a realizat prin stabilirea proporției de vânzări interne către clienți independenți de pe piața internă care au fost profitabile pentru fiecare tip de produs în cauză exportat pe durata PAR.
(57)
Pentru tipurile de produs ale căror vânzări (ca volum) pe piața internă a tipului de produs respectiv s-au realizat, în proporție de peste 80 %, la prețuri care erau superioare costului și al căror preț de vânzare mediu ponderat pentru acel tip a fost mai mare sau egal cu costul unitar de producție, valoarea normală, pentru fiecare tip de produs, a fost calculată ca fiind media ponderată a prețurilor interne reale ale tuturor vânzărilor tipului de produs în cauză, indiferent dacă aceste vânzări au fost sau nu profitabile.
(58)
În cazul în care volumul vânzărilor profitabile pentru un tip de produs a reprezentat 80 % sau mai puțin din volumul total al vânzărilor pentru acel tip sau atunci când prețul mediu ponderat pentru acel tip era mai mic decât costul unitar de producție, valoarea normală a fost stabilită pe baza prețului intern real, calculat ca preț mediu ponderat numai pentru vânzările interne profitabile ale acelui tip, în cursul PAR.
(59)
Atunci când nu au fost realizate vânzări interne ale unui anumit tip de produs și când vânzările interne au fost insuficiente pentru unele tipuri de produs, valoarea normală a fost stabilită în conformitate cu articolul 2 alineatul (3) din regulamentul de bază.
(60)
În momentul stabilirii valorii normale în conformitate cu articolul 2 alineatul (3) din regulamentul de bază, sumele corespunzătoare costurilor legate de vânzări, cheltuielilor generale și administrative, precum și profiturilor s-au bazat, în conformitate cu articolul 2 alineatul (6) din regulamentul de bază, pe datele efective privind producția și vânzările de produs similar, în cursul unor operațiuni comerciale normale, ale producătorilor-exportatori cooperanți sau pe datele disponibile.
2.2. Determinarea prețului de export
(61)
Pe parcursul PAR, vânzările la export ale grupului rus către Uniune au fost realizate prin intermediul societății sale afiliate (importatorul afiliat) RFAI care exercita toate funcțiile de import pentru mărfurile puse în liberă circulație în cadrul Uniunii, mai precis funcțiile unui importator afiliat.
(62)
Prin urmare, prețul de export a fost stabilit, în conformitate cu articolul 2 alineatul (9) din regulamentul de bază, pe baza prețurilor la care produsele importate au fost revândute pentru prima dată unui cumpărător independent, ajustate pentru a ține seama de toate costurile suportate între import și revânzare, precum și de o marjă rezonabilă pentru costurile VAG și pentru profit. În acest scop, s-a utilizat procentul efectiv al costurilor VAG și, în absența unor noi informații din partea importatorilor independenți cu privire la profitul realizat, s-a utilizat rata de profit aplicată în ancheta inițială, respectiv 6 %.
(63)
Grup rus a susținut că RFAI ar trebui să fie tratată ca făcând parte din aceeași entitate economică unică (denumită în continuare „EEU”), întrucât ambele sunt controlate și gestionate de către aceleași persoane, iar societățile funcționează ca o entitate economică unică. Prin urmare, la determinarea prețului de export nu ar trebui să se facă nicio deducere pentru profitul și cheltuielile VAG ale RFAI.
(64)
Dacă asocierea între grupul rus și RFAI a fost efectuată sau nu sub forma unei EEU nu este un aspect relevant în contextul unei ajustări pentru calcularea prețului de export, efectuată în temeiul articolului 2 alineatul (9).
(65)
Prin urmare, întrucât vânzările la export ale grupului rus au fost realizate prin intermediul unei societăți asociate (RFAI), prețul de export a trebuit să fie ajustat prin deducerea unei marje rezonabile pentru costurile VAG și pentru profit, astfel cum se prevede în mod explicit la articolul 2 alineatul (9) din regulamentul de bază. Din acest motiv, afirmația trebuie să fie respinsă.
(66)
Producătorul-exportator a reiterat afirmația cu privire la existența unei EEU și a susținut că existența acesteia nu permite efectuarea ajustărilor prin deducerea costurilor VAG și a profitului în temeiul articolului 2 alineatul (9) din regulamentul de bază. De asemenea, acesta a afirmat că, chiar dacă ajustările ar fi justificate, prețul de export construit ar trebui să includă doar cheltuielile aferente importurilor efectuate de RFAI și să excludă toate costurile VAG legate de exporturile EEU. În cele din urmă, acesta a declarat că nu este de acord cu constatarea inexistenței unei EEU în acest caz.
(67)
Existența unei EEU nu este relevantă în contextul construirii prețului de export, în conformitate cu articolul 2 alineatul (9) din regulamentul de bază. Atâta timp cât condițiile prevăzute la articolul 2 alineatele (1) și (9) din regulamentul de bază sunt îndeplinite, gradul de control sau integrarea sunt irelevante pentru evaluarea legalității ajustărilor în conformitate cu articolul 2 alineatul (9) (8). Articolul 2 alineatul (9) din regulamentul de bază prevede obligativitatea Comisiei de a construi, în anumite situații, un preț de export și de a-l ajusta în funcție de un anumit număr de parametri, inclusiv atunci când părțile „par a fi asociate”. Textul de la articolul 2 alineatul (9) din regulamentul de bază specifică în mod clar „operarea unei ajustări” (subliniere adăugată de către Comisie). Comisia a verificat îndeplinirea de către RFAI a tuturor funcțiilor care revin în mod normal unui importator afiliat din UE. Într-adevăr, RFAI este puternic implicat în activitatea internațională a grupului (asistență pentru clienți, logistică și calendarul livrărilor, achiziționarea de bunuri de capital și materii prime esențiale etc.). Prin urmare, condiția necesară pentru efectuarea unei ajustări în temeiul articolului 2 alineatul (9) din regulamentul de bază a fost îndeplinită, justificând ajustările efectuate. În consecință, se concluzionează că ajustările efectuate au fost necesare în temeiul articolului 2 alineatul (9) din regulamentul de bază.
(68)
Producătorul-exportator a afirmat că din hotărârea pronunțată în cauza Nikopolsky/Interpipe (9) rezultă că, dacă exportatorul și comerciantul afiliat constituie o EEU, nu este permisă efectuarea unei ajustări a prețului de export în temeiul articolului 2 alineatul (9) din regulamentul de bază. Afirmația este neîntemeiată. De fapt, hotărârea respectivă se referă la o ajustare efectuată în temeiul articolului 2 alineatul (10) litera (i) pentru comisioanele nominale primite de către un comerciant ale cărui funcții sunt similare cu cele ale unui agent care lucrează pe bază de comision. Această jurisprudență este, prin urmare, irelevantă pentru cazul de față, în care societatea elvețiană RFAI îndeplinește toate funcțiile care revin în mod normal unui importator afiliat. Existența unei EEU nu are același impact asupra ajustărilor efectuate în temeiul articolului 2 alineatul (10) din regulamentul de bază ca impactul din cazul ajustărilor solicitate în temeiul articolului 2 alineatul (9) din respectivul regulament. În plus, părțile nu au ocazia de a solicita o ajustare în vederea asigurării unei marje rezonabile pentru costurile VAG și profit. O astfel de ajustare se efectuează în temeiul articolului 2 alineatul (9) din regulamentul de bază, atunci când părțile sunt asociate.
(69)
În ceea ce privește domeniul de aplicare a ajustării, cererea de deducere parțială a costurilor VAG și a profitului nu poate fi acceptată, în absența unor dovezi relevante prezentate de către producătorul-exportator. Ajustările în temeiul articolului 2 alineatul (9) din regulamentul de bază sunt cele inerente construirii unui preț de export în cazurile cele mai des întâlnite de asociere. În cazul în care costurile VAG globale și profitul ar fi doar parțial ajustate, o astfel de modificare ar trebui să se bazeze pe dovezile furnizate de producătorul-exportator în ceea ce privește costurile, în special, pe dovezile care atestă că aceste costuri reprezintă cheltuieli speciale suportate între import și revânzarea ulterioară în legătură cu o activitate care nu este direct legată de importul produsului în cauză.
(70)
Grupul rus a susținut, de asemenea, că nicio deducere a taxei antidumping nu ar trebui să fie efectuată la calcularea prețului de export în conformitate cu articolul 11 alineatul (10) din regulamentul de bază, întrucât taxa se reflectă în mod corespunzător în prețurile de revânzare și în prețurile de vânzare ulterioară în Uniune.
(71)
Ancheta a stabilit, în special, că în cazul a 99 % dintre operațiunile raportate, prețurile de revânzare a produsului în cauză în Uniune nu au reflectat taxa plătită. Prin urmare, se poate concluziona că taxa antidumping nu s-a reflectat în mod corespunzător în prețurile de revânzare practicate de grupul rus. Prin urmare, solicitarea respectivă a grupului rus nu a putut fi acceptată, iar valoarea taxelor antidumping a fost dedusă la calcularea prețurilor de export, în conformitate cu articolul 2 alineatul (9) din regulamentul de bază.
2.3. Comparație și ajustări
(72)
Comparația dintre valoarea normală și prețul de export a fost efectuată pe o bază franco fabrică. Pentru a asigura o comparație echitabilă, s-au luat în considerare diferențele care afectează comparabilitatea prețurilor, în conformitate cu articolul 2 alineatul (10) din regulamentul de bază.
(73)
Au fost efectuate ajustări pentru a ține seama de costurile de transport, cheltuielile de asigurare, costurile terminale și de manipulare, costurile de credit și comisioanele, în cazul în care acestea erau aplicabile și justificate, în conformitate cu articolul 2 alineatul (10) din regulamentul de bază.
2.4. Dumpingul în cursul PAR
(74)
În conformitate cu articolul 2 alineatele (11) și (12) din regulamentul de bază, valoarea normală medie ponderată a fost comparată cu prețul de export mediu ponderat pe tip de produs, pe o bază franco fabrică, separat pentru fiecare dintre producătorii-exportatori care fac parte din grupul rus.
(75)
Producătorul-exportator în cauză a formulat mai multe reclamații privind calculul marjei de dumping.
(76)
În primul rând, în ceea ce privește ajustarea costului cuarțitului achiziționat de către o societate producătoare din cadrul grupului de la cealaltă societate producătoare din cadrul grupului, a fost contestată adăugarea unei marje de profit de 5 % la prețul de achiziție revizuit. Argumentul utilizat este că ambele societăți fac parte din aceeași entitate economică unică.
(77)
Deși argumentul referitor la EEU este irelevant în contextul ajustării costului cuarțitului, se recunoaște faptul că tranzacțiile între părțile afiliate pot fi făcute fără realizarea unui profit. În absența vânzărilor de cuarțit către părți externe, existența unui profit nu a putut fi demonstrată. Prin urmare, a fost omisă marja de profit aferentă costului ajustat al cuarțitului, iar determinarea existenței unui dumping a fost revizuită în consecință.
(78)
O a doua reclamație s-a referit la aplicarea de către Comisie a recomandărilor Organului OMC de soluționare a litigiilor în cazul litigiului cu Norvegia referitor la somon. În cazul respectiv, s-a recomandat ca, atunci când vânzările interne ale unui anumit tip de produs nu sunt reprezentative, costurile VAG și profitul realizat în urma tranzacțiilor respective să fie utilizate la construirea valorii normale. Producătorul-exportator a afirmat, de asemenea, că aplicarea noii metodologii în cadrul unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor nu este permisă întrucât nu a avut loc nicio modificare substanțială a circumstanțelor care să permită acest lucru.
(79)
În cadrul unei audieri acordate producătorului-exportator, Comisia a explicat metodologia utilizată de Organul de soluționare a litigiilor pentru cazul referitor la somon, producătorul-exportator continuând să considere că recomandarea Organului OMC încalcă articolul 2 alineatele (4) și (6) din regulamentul de bază. Cu toate acestea, este de datoria Comisiei să pună în aplicare astfel de hotărâri în contextul obligațiilor care îi revin în cadrul OMC. O astfel de metodologie afectează toate cazurile și nu numai anchetele deschise în temeiul articolului 5 din regulamentul de bază.
(80)
Ca urmare a unei a treia reclamații, Comisia a corectat ocurențele în care costurile suportate de un producător-exportator din grup au fost comparate cu anumite vânzări ale celuilalt producător-exportator.
(81)
De asemenea, Comisia confirmă că cifra de afaceri a fost ajustată în același mod ca și costurile de producție - cum ar fi costurile de transport, de asigurare și de manipulare - în vederea stabilirii analizei de rentabilitate și, respectiv, ca și costurile de ambalare în vederea determinării marjelor de dumping.
(82)
Într-o a patra cerere, producătorul-exportator consideră că taxa antidumping în vigoare a fost dedusă în mod nejustificat din prețul de export. Pentru a demonstra acest lucru, producătorul-exportator afirmă că prețurile de vânzare la export au fost mai mari cu peste 100 % în perioada anchetei de reexaminare decât în perioada anchetei inițiale, fapt care ar dovedi, conform afirmațiilor acestuia, că taxa antidumping a fost încorporată în prețurile de export. În plus, anumite drepturi de import și taxe antidumping nu ar fi trebuit deduse, întrucât se presupune că acestea au fost plătite în avans și s-au referit la o perioadă viitoare. În cele din urmă, costurile aferente unui birou în Japonia și impozitele pe profit federale și cantonale elvețiene nu ar fi trebuit, nici ele, să fie luate în considerare de către Comisie.
(83)
Dovezile furnizate de producătorul-exportator nu sunt concludente în sensul dovedirii faptului că taxa antidumping s-a reflectat în mod corespunzător în prețul de export în acest caz și pentru acest produs. Atât prețurile de revânzare, cât și costurile de producție au crescut puternic de la ancheta inițială. Prin urmare, creșterea prețurilor de export nu poate fi atribuită în mod convingător presupusei reflectări a taxei. Pentru a ilustra caracterul neconcludent al dovezilor prezentate, Comisia a comparat prețurile de export cu costul produselor, inclusiv taxa antidumping, în perioada anchetei de reexaminare, iar din această comparație a rezultat faptul că 99 % dintre tranzacțiile de export nu au un preț de export suficient de mare pentru a acoperi taxa antidumping. În cele din urmă, chiar în cazul în care nu se deduce taxa, acest lucru nu ar fi suficient pentru a elimina constatarea privind dumpingul considerabil și nici nu ar afecta concluziile privind probabilitatea unei continuări a dumpingului. Prin urmare, aceasta nu ar avea niciun impact asupra rezultatului prezentei anchete de reexaminare în perspectiva expirării măsurilor.
(84)
Comisia a observat că plata în avans a unor taxe de import și taxe antidumping este imposibilă și că aceste taxe sunt percepute la import. În plus, grupul a utilizat un antrepozit vamal, ceea ce înseamnă că taxele au fost datorate numai atunci când importurile și vânzările au fost realizate efectiv. De asemenea, pe baza unei comparații între balanța de verificare din 31 decembrie 2012 și conturile auditate, s-a stabilit în mod clar că auditorii au recalificat taxele antidumping despre care s-a presupus că au fost plătite în avans în taxe antidumping plătite efectiv, cu titlu de costuri în contul de profit și pierdere.
(85)
Costurile aferente biroului din Japonia nu erau legate de produsul în cauză și, prin urmare, nu au influențat calculul efectuat de către Comisie. Prin urmare, afirmația a fost respinsă. În cele din urmă, impozitele elvețiene menționate ar fi putut să fie excluse numai în cazul în care acestea s-ar fi referit la plata impozitului pe profit, fapt care pare a fi adevărat, conform răspunsului la comunicarea concluziilor. Prin urmare, calcularea dumpingului a fost ajustată în consecință.
(86)
Dobânda ajustată aferentă unui împrumut acordat de o societate din grup localizată în Insulele Virgine britanice către o altă societate din grup a fost revizuită de Comisie ca răspuns la afirmația conform căreia astfel de împrumuturi pot fi efectuate sub condițiile pieței și, în esență, sunt justificate numai în cazul în care dobânda aferentă împrumutului este mai scăzută decât dobânda solicitată de o bancă. De asemenea, Comisia confirmă faptul că marja de profit a RFAI a fost aplicată valorii nete facturate în deviza contului societății și că aceasta nu a fost bazată pe nivelul CIF după adăugarea anumitor costuri.
(87)
Ținând cont de considerațiile de mai sus și în urma revizuirii calcului având în vedere acceptarea argumentelor privind vânzările de cuarțit în interiorul grupului, împrumutul acordat în interiorul grupului și impozitele pe profit federale și cantonale elvețiene, marja de dumping, exprimată ca procent al prețului franco frontiera Uniunii, înainte de vămuire, a fost revizuită și stabilită la 43 %.
(88)
Trebuie reamintit că reexaminarea intermediară menționată în considerentul 4 de mai sus a concluzionat că importurile grupului din Rusia s-au efectuat la prețuri de dumping în cursul perioadei cuprinse între octombrie 2009 și septembrie 2010.
3. Evoluția importurilor în cazul abrogării măsurilor
(89)
Pe lângă analiza existenței dumpingului pe parcursul PAR, s-a examinat și probabilitatea continuării sau a reapariției dumpingului.
3.1. Capacitatea de producție a Rusiei
(90)
Rusia se situează pe locul al doilea, la nivel mondial, în ceea ce privește producția de FeSi. Conform societății de cercetare a pieței Metal Expert, capacitatea de producție de FeSi a Rusiei se ridică la aproximativ 900 000 de tone. Această cifră include producția cuptoarelor care pot fabrica FeSi, dar și alte tipuri de feroaliaje. Într-adevăr, echipamentele de producție ale celor doi producători (și anume JSC CHEMK și Serov Ferroalloy Plant) permit trecerea de la producția de FeSi la producția de alte tipuri de feroaliaje, într-o perioadă scurtă de timp. Cu toate acestea, echipamentul celorlalți producători ruși (și anume Bratsk Ferroalloy Plant, NLMK și JSC KF) permite numai producerea de FeSi.
(91)
În urma comunicării concluziilor, singurul producător-exportator care a cooperat la anchetă a afirmat că informațiile sale nu au fost luate în considerare la calcularea capacității de producție a Rusiei. Cu toate acestea, astfel cum s-a menționat în considerentul 52, principala sursă de informare folosită a fost cea oferită de grupul rus respectiv. Raportul realizat de societatea Metal Expert a fost utilizat pentru a stabili capacitățile de producție ale altor producători ruși. Prin urmare, această afirmație este respinsă.
(92)
În plus, producătorul-exportator respectiv a susținut că producția JSC CHEMK a fost evaluată în mod greșit, afirmând că este, practic, imposibil să se treacă de la producerea unui feroaliaj la producerea altuia, fără costuri suplimentare semnificative și fără întârzieri. Cu toate acestea, dovezile colectate în timpul verificării la fața locului la sediul JSC CHEMK arată faptul că cuptoarele JSC CHEMK pot trece de la producerea unui feroaliaj la producerea altuia, fără întârzierile menționate mai sus. Prin urmare, această afirmație este respinsă.
(93)
Producția reală în cursul PAR a fost estimată la aproximativ 633 000 de tone (baza FeSi75), cu o capacitate de producție neutilizată de până la 267 000 de tone. Utilizând o abordare prudentă și luând în considerare capacitatea de producție utilizată pentru fabricarea celorlalte feroaliaje, capacitatea neutilizată pentru FeSi este de cel puțin 120 000 de tone.
(94)
Grupul rus a susținut că estimarea capacității neutilizate a Rusiei a fost incorectă, întrucât Comisia nu a ținut cont de faptul că grupul rus a funcționat la 95-100 % din capacitatea sa de producție. Cu toate acestea, astfel cum se menționează în considerentul de mai sus, a fost urmată o abordare prudentă, fiind luată în considerare capacitatea de producție neutilizată efectivă. Prin urmare, această afirmație este respinsă.
(95)
Pe baza raportului realizat de societatea Metal Expert, capacitatea neutilizată semnificativă este explicată de o scădere pronunțată, de 50 %, a cererii interne în perioada 2002-2009, aceasta rămânând stabilă până în 2012. Capacitatea de producție depășește, prin urmare, cu mult, cererea de pe piața internă. Prin urmare, producătorii ruși depind de exporturi.
3.2. Atractivitatea pieței Uniunii
(96)
În pofida existenței măsurilor actuale, piața UE este încă atractivă pentru exportatorii ruși. Nivelul importurilor observat în cursul PAR arată că importurile din Rusia au fost afectate, într-o anumită măsură, de taxele antidumping instituite, dar au fost încă puternic prezente pe parcursul PAR.
(97)
Una dintre părți a afirmat că piața pentru FeSi a Uniunii Europene ar fi neatractivă pentru un furnizor global precum grupul rus și că a avut loc o puternică scădere generală a importurilor, care a continuat în 2012. Partea respectivă a susținut că această tendință nu se va schimba în viitor. Cu toate acestea, în urma examinării datelor privind comerțul colectate de la Eurostat și în conformitate cu articolul 14 alineatul (6) din regulamentul de bază, reiese faptul că importurile din Rusia au fost destul de stabile în perioada 2010-2012.
(98)
În plus, atunci când se compară prețurile de export ale produsului în cauză către Uniunea Europeană cu prețurile FeSi practicate pe piețele țărilor terțe, se constată că prețurile practicate de grupul rus față de UE sunt mai ridicate, în funcție de țara de destinație.
(99)
Prin urmare, afirmația conform căreia piața Uniunii nu este atractivă pentru producătorii ruși trebuie să fie respinsă.
(100)
Una dintre părți a afirmat că piața din Rusia devine din ce în ce mai atractivă, având în vedere mai multe proiecte în curs de realizare, cum ar fi Jocurile Olimpice de iarnă din 2014, care ar trebui să stimuleze cererea internă pentru oțel și, în consecință, să contribuie la creșterea consumului intern de FeSi. Cu toate acestea, ar trebui să se menționeze, în primul rând, faptul că partea în cauză nu a furnizat date relevante sau o estimare a impactului acestor proiecte asupra consumului intern de FeSi. În orice caz, în cazul în care această situație s-ar fi materializat, efectul respectiv ar fi trebuit să fie deja vizibil în 2012 și 2013. Cu toate acestea, datele disponibile arată că consumul intern a rămas stabil. În final, efectul acestor proiecte ar fi, în orice caz, limitat și cu caracter temporar. Prin urmare, această afirmație este respinsă. Una dintre părți a afirmat că supracapacitatea Rusiei este absorbită, în mare parte, de exporturile către piețele asiatice și către SUA. Într-adevăr, în cursul PAR, producătorii ruși au exportat în întreaga lume peste 73 % din producția lor. Cu toate acestea, astfel cum s-a menționat în considerentul 93 de mai sus, există încă o importantă supracapacitate de producție în Rusia, cauzată de scăderea consumului intern, ceea ce sugerează o nevoie puternică de a găsi piețe alternative pentru a compensa diminuarea vânzărilor interne și a absorbi surplusul de capacitate de producție.
(101)
Astfel cum s-a menționat în considerentul 44 de mai sus, concurența va spori pe piețele asiatice, ca urmare a construirii unor noi instalații în Malaysia, care vor începe să producă aproximativ 420 000 de tone în 2014. Această situație va face mai dificile exporturile ruse către piața asiatică.
(102)
Astfel cum se explică în considerentul 45, estimarea producției Malaysiei a fost revizuită la 370 000 de tone.
(103)
În plus, exportatorii ruși fac deja obiectul unei anchete antidumping în SUA - una dintre principalele lor piețe de export -, ca urmare a unei plângeri în care se afirmă că aceștia practică marje de dumping substanțiale.
(104)
Prin urmare, trebuie concluzionat că producătorii-exportatori ruși depind, în mare măsură, de exporturile către piețele țărilor terțe, care vor face obiectul unei concurențe mai acerbe. Acest lucru va face ca piața Uniunii să fie și mai atractivă pentru ei.
4. Concluzii privind probabilitatea unei continuări a dumpingului
(105)
Ținând cont de constatările descrise mai sus, se poate trage concluzia că dumpingul continuă să afecteze importurile din Rusia și că este foarte probabil ca această practică să continue. Având în vedere capacitatea de producție neutilizată actuală și cea potențial viitoare din Rusia și faptul că piața Uniunii este una dintre cele mai mari piețe din lume, precum și expansiunea preconizată a capacității de producție a pieței din Asia de Sud-Est, se poate trage concluzia că este foarte probabil ca exportatorii ruși să-și sporească, în continuare, exporturile la prețuri de dumping către Uniune, în cazul în care s-ar permite expirarea măsurilor antidumping.
5. Concluzie
(106)
Având în vedere considerațiile anterioare, se concluzionează că există un risc important și real de continuare a dumpingului cu privire la FeSi originar din RPC și din Rusia, în cazul în care s-ar permite expirarea măsurilor existente.
D. DEFINIȚIA INDUSTRIEI DIN UNIUNE
(107)
În cursul PAR, produsul similar a fost fabricat de către șapte producători cunoscuți din Uniune. Aceștia constituie industria din Uniune în sensul articolului 4 alineatul (1) din regulamentul de bază și vor fi denumiți în continuare „industria din Uniune”.
(108)
Astfel cum se menționează în considerentul 16 de mai sus, șase producători din Uniune au furnizat informațiile solicitate. Se estimează că întreprinderile în cauză reprezintă aproximativ 90 % din producția totală a Uniunii, iar situația lor este considerată reprezentativă pentru industria din Uniune.
E. SITUAȚIA PE PIAȚA UNIUNII
1. Consumul la nivelul Uniunii
(109)
Consumul la nivelul Uniunii a fost stabilit pe baza volumului vânzărilor efectuate pe piața Uniunii de industria din Uniune către clienți independenți și către clienți afiliați, a unei estimări privind producătorul care nu a cooperat la anchetă (pe baza datelor din cererea de reexaminare) și a datelor Eurostat privind importurile, la nivelul codului NC.
(110)
În perioada examinată, consumul la nivelul Uniunii a crescut cu 40 %. Cu toate acestea, ar trebui să se țină seama de faptul că primul an al perioadei examinate (2009) a fost un an extrem de dificil din pricina efectelor negative ale crizei economice. În pofida redresării parțiale ulterioare anului 2009, consumul din Uniune nu a atins nivelurile înregistrate în cursul anchetei inițiale când, în fiecare an, consumul a fost mai mare de 850 000 de tone.
Tabelul 1
Consumul
2009
2010
2011
PAR
Consumul (tone)
544 093
799 233
841 796
760 128
Indice (2009 = 100)
100
147
155
140
Sursa: Răspunsurile la chestionar, cererea de reexaminare în perspectiva expirării măsurilor, Eurostat.
2. Volumul, prețul și cota de piață ale importurilor din țările în cauză
(111)
Volumele și cotele de piață ale importurilor din RPC și din Rusia au fost analizate pe baza datelor Eurostat și a datelor colectate în conformitate cu articolul 14 alineatul (6) din regulamentul de bază. Dat fiind faptul că volumele importurilor din RPC sunt foarte scăzute, importurile din țările în cauză nu au fost evaluate cumulativ.
(a) Volumul și cota de piață a importurilor vizate
(112)
S-a constatat că, în perioada examinată, importurile care fac obiectul unui dumping în Uniune au crescut, în ceea ce privește volumul și cota de piață, după cum urmează:
Tabelul 2
Volumul și cota de piață a importurilor vizate
2009
2010
2011
PAR
RPC
Volumul importurilor (tone)
8 105
13 828
5 125
2 516
Indice (2009 = 100)
100
171
63
31
Cota de piață (%)
1,5
1,7
0,6
0,3
Indice (2009 = 100)
100
116
41
22
Rusia
Volumul importurilor (tone)
74 678
53 671
29 338
40 725
Indice (2009 = 100)
100
72
39
55
Cota de piață (%)
13,7
6,7
3,5
5,4
Indice (2009 = 100)
100
49
25
39
Total țări vizate
Volumul importurilor (tone)
82 783
67 499
34 463
43 241
Indice (2009 = 100)
100
82
42
52
Cota de piață (%)
15,2
8,4
4,1
5,7
Indice (2009 = 100)
100
56
27
37
Sursa: Eurostat.
(113)
Volumele importurilor din țările în cauză au scăzut în mod considerabil, cu 48 %, în cursul perioadei examinate. Cota de piață a acestora a scăzut, de asemenea, de la 15,2 % în anul 2009 până la 5,7 % în cursul PAR. Ca urmare a acestei tendințe, exporturile chineze aproape au încetat să existe pe piața Uniunii. Cu toate acestea, producătorii-exportatori ruși își mențin o cotă de piață considerabilă, ceea ce face ca Rusia să fie cel de al patrulea mare exportator în Uniune.
(b) Prețurile importurilor și subcotarea prețurilor
(114)
Tabelul de mai jos indică prețul mediu al importurilor care fac obiectul unui dumping. În cursul perioadei examinate, prețul mediu de import din RPC a scăzut cu 38 %. Prețul mediu al importurilor din Rusia a crescut cu 31 % în această perioadă, dar a rămas sub prețurile de vânzare practicate de industria din Uniune.
Tabelul 3
Prețul mediu al importurilor care fac obiectul unui dumping
2009
2010
2011
PAR
RPC
Preț mediu (EUR/tonă)
991
1 088
873
611
Indice (2009 = 100)
100
110
88
62
Rusia
Preț mediu (EUR/tonă)
716
776
889
999
Indice (2009 = 100)
100
108
124
140
Total țări vizate
Preț mediu (EUR/tonă)
742
840
887
976
Indice (2009 = 100)
100
113
119
131
Sursa: Eurostat.
(115)
Pentru a determina subcotarea prețului pe parcursul PAR, prețurile de vânzare medii ponderate pe tip de produs practicate de producătorii cooperanți din Uniune față de clienții neafiliați de pe piața Uniunii, ajustate la un nivel franco fabrică, au fost comparate cu prețurile medii ponderate corespondente, pe tip de produs, pentru importurile care fac obiectul unui dumping efectuate de producătorii cooperanți din Rusia către primul client independent de pe piața Uniunii, stabilite pe o bază CIF și ajustate în mod corespunzător pentru a ține seama de taxele vamale.
(116)
Întrucât niciun producător-exportator chinez nu a cooperat la ancheta de reexaminare, subcotarea prețurilor de export chineze a fost determinată prin compararea prețurilor medii ponderate practicate de producătorii din Uniune către clienți independenți de pe piața Uniunii, pe bază franco fabrică, cu prețurile de export medii ale exporturilor chineze, stabilite pe o bază CIF și ajustate în mod corespunzător pentru a ține seama de taxele vamale.
(117)
Rezultatul comparației, exprimat ca procentaj din cifra de afaceri a producătorilor cooperanți din Uniune pe parcursul PAR, a arătat o marjă medie ponderată de subcotare pe piața Uniunii cuprinsă între 6 % și 39 % în cazul Rusiei și, respectiv, de 46 % în cazul RPC.
3. Importuri din alte țări terțe care nu fac obiectul măsurilor
(118)
Volumul importurilor din țările terțe către piața Uniunii a crescut cu 33 % în cursul perioadei examinate, urmând tendința de creștere a consumului. Cota de piață deținută de importurile din țările terțe a rămas relativ stabilă în cursul perioadei examinate, aceasta reprezentând aproximativ 70 % din consumul Uniunii, cu o ușoară scădere în cursul PAR. Cu toate acestea, structura geografică a importurilor a fost mai schimbătoare, cu o creștere vizibilă a volumelor importate și a cotelor de piață ale Braziliei și Norvegiei, care par a fi principalele țări care au beneficiat de pe urma creșterii consumului.
(119)
Prețurile medii ale importurilor din țări terțe au crescut cu 22 % în cursul perioadei examinate și rămân cu mult peste nivelul prețurilor importurilor din RPC și din Rusia.
4. Situația economică a industriei din Uniune
(120)
În conformitate cu articolul 3 alineatul (5) din regulamentul de bază, Comisia a examinat toți factorii și indicii economici care influențează situația industriei din Uniune.
(121)
În scopul analizei prejudiciului, situația economică a industriei din Uniune este evaluată pe baza unor indicatori precum producția, capacitatea de producție, gradul de utilizare a capacității de producție, volumul vânzărilor, cota de piață și creșterea economică, ocuparea forței de muncă, productivitatea, amploarea marjei de dumping efective și redresarea în urma practicilor de dumping anterioare, prețurile unitare medii, costul unitar, rentabilitatea, fluxul de numerar, investițiile, randamentul investițiilor și capacitatea de a mobiliza capitaluri, stocurile și costul forței de muncă.
(a) Producția, capacitatea de producție și gradul de utilizare a capacității de producție
(122)
Producția industriei din Uniune a crescut semnificativ în cursul perioadei examinate. Creșterea a fost însemnată în special între 2009 și 2011, când producția a crescut cu 178 %. Aceasta a rămas stabilă, ulterior, în cursul PAR. Se reamintește faptul că primul an din perioada examinată a fost excepțional datorită crizei economice, fiind caracterizat printr-un nivel de producție neobișnuit de redus. Într-adevăr, deși a existat o redresare semnificativă după 2009, ar trebui să se reamintească faptul că producția industriei din Uniune nu a atins încă nivelul înregistrat la începutul anchetei inițiale (anul 2003), când a fost raportată o producție de peste 270 000 de tone.
Tabelul 5
Producția totală a industriei din Uniune
2009
2010
2011
PAR
Producție (tone)
81 147
192 495
225 376
224 540
Indice (2009 = 100)
100
237
278
277
Sursa: Răspunsurile la chestionar și cererea de reexaminare.
(123)
Capacitatea de producție a rămas relativ stabilă în cursul perioadei examinate, deși s-a înregistrat o ușoară creștere în cursul PAR. Având în vedere că producția a crescut semnificativ în perioada 2009-2011, gradul de utilizare a capacității a crescut, în total, cu 179 %. Această tendință s-a schimbat în PAR, când gradul de utilizare a capacității a scăzut. Această evoluție negativă nu a rezultat, cu toate acestea, din scăderea producției efective, ci din creșterea capacității.
Tabelul 6
Capacitatea de producție și gradul de utilizare a capacității
2009
2010
2011
PAR
Capacitatea de producție (tone)
301 456
301 456
299 914
324 884
Indice (2009 = 100)
100
100
99
108
Gradul de utilizare a capacității (%)
27
64
75
69
Indice (2009 = 100)
100
237
279
257
Sursa: Răspunsurile la chestionar și cererea de reexaminare.
(b) Volumul vânzărilor, cota de piață și creșterea
(124)
Volumul vânzărilor industriei din Uniune pe piața Uniunii către clienți independenți (stabilit pe baza vânzărilor către clienți afiliați și către clienți independenți de pe piața Uniunii) a urmat tendința consumului în perioada 2009-2011. Un alt salt brusc înregistrat în cursul PAR rezultă din redirecționarea vânzărilor industriei din Uniune de la clienți afiliați către clienți independenți din Uniune, care a fost observată în acest an. Aceasta s-a datorat unei schimbări a structurii corporative a unui producător din Uniune.
Tabelul 7
Vânzările realizate de industria din Uniune către clienți independenți
2009
2010
2011
PAR
Volum (tone)
60 257
113 048
122 860
191 525
Indice (2009 = 100)
100
188
204
318
Sursa: Răspunsurile la chestionar și cererea de reexaminare.
(125)
În timp ce volumul vânzărilor pe piața Uniunii a urmat tendința consumului, cota de piață a industriei din Uniune, după o creștere inițială în 2010, a rămas relativ stabilă în cursul perioadei examinate, cu o tendință ușor ascendentă.
Tabelul 8
Cota de piață a industriei din Uniune
2009
2010
2011
PAR
Cota de piață a industriei din Uniune (%)
14
21
22
25
Indice (2009 = 100)
100
155
165
187
Sursa: Răspunsurile la chestionar, Eurostat.
(126)
Astfel cum se menționează în considerentul 111 de mai sus, consumul la nivelul Uniunii a crescut cu 40 % între 2009 și PAR. Industria din Uniune a putut beneficia de această creștere, sporindu-și volumul vânzărilor și cota de piață, în aceeași perioadă.
(c) Ocuparea forței de muncă și productivitatea
(127)
Ocuparea forței muncă a industriei din Uniune în legătură cu produsul în cauză a crescut cu aproape 50 % în perioada examinată. Această creștere a numărului de angajați a fost, în același timp, însoțită de o creștere și mai pronunțată a productivității, măsurată ca producție (tone) pe salariat pe an, care a reprezentat 86 % în aceeași perioadă.
Tabelul 9
Ocuparea forței de muncă și productivitatea
2009
2010
2011
PAR
Numărul de angajați
701
869
1064
1042
Indice (2009 = 100)
100
124
152
149
Productivitate (unitate/angajat)
116
222
212
216
Indice (2009 = 100)
100
191
183
186
Sursa: Răspunsurile la chestionar, cererea de reexaminare.
(d) Amploarea marjei de dumping efective și redresarea în urma practicilor anterioare de dumping
(128)
Astfel cum se precizează în considerentele 37 și 87 de mai sus, marjele de dumping ale importurilor din țările în cauză rămân ridicate. Analiza indicatorilor de prejudiciu a dovedit că industria se redresează de pe urma practicilor de dumping anterioare. Cu toate acestea, redresarea este recentă, observându-se un anumit declin al mai multor indicatori de prejudiciu precum rentabilitatea, fluxul de numerar și randamentul investițiilor pe piața Uniunii în cursul PAR. În plus, ar trebui subliniat faptul că această evoluție pozitivă are loc sub protecția actualelor măsuri antidumping. În caz de abrogare a măsurilor, impactul marjelor de dumping efective asupra industriei din Uniune ar fi semnificativ.
(e) Prețurile de vânzare unitare medii practicate pe piața din Uniune și costurile unitare de producție
(129)
Prețurile de vânzare medii practicate de producătorii cooperanți din Uniune față de clienți neafiliați din Uniune au crescut cu 25 % în perioada 2009-2011 și apoi au scăzut, din nou, în cursul PAR. Aceste fluctuații ale prețurilor reflectă, în general, modificări ale costurilor materiilor prime și energiei în cursul aceleiași perioade. O tendință similară, și anume creșterea în perioada 2009-2011 și scăderea în cursul PAR, poate fi observată în cazul prețurilor de vânzare ale importurilor din țări terțe care acoperă cea mai mare parte din piața Uniunii.
Tabelul 10
Prețurile de vânzare și costurile
2009
2010
2011
PAR
Prețul de vânzare mediu unitar practicat în Uniune față de clienți independenți (EUR/tonă)
1 136
1 282
1 421
1 151
Indice (2009 = 100)
100
113
125
101
Costul de producție unitar (EUR/tonă)
1 094
1 031
1 228
1 063
Indice (2009 = 100)
100
94
112
97
Sursa: Răspunsurile la chestionar.
(f) Rentabilitatea, fluxul de lichidități, investițiile, randamentul investițiilor și capacitatea de a mobiliza capital
(130)
În cursul perioadei luate în considerare, fluxul de lichidități, investițiile, randamentul investițiilor și capacitatea de a mobiliza capital ale producătorilor din Uniune au evoluat după cum urmează:
Tabelul 11
Rentabilitatea, fluxul de lichidități, investițiile, randamentul investițiilor
2009
2010
2011
PAR
Rentabilitatea vânzărilor în Uniune către clienți independenți (% vânzărilor din cifra de afaceri)
2,3
27,0
18,3
7,4
Fluxul de lichidități (în EUR)
4 554 714
44 888 689
39 959 668
19 353 017
Investițiile (în EUR)
26 599 036
20 962 570
25 274 658
27 076 802
Indice (2009 = 100)
100
79
95
102
Randamentul investițiilor (%)
- 62,6
159,2
58,3
24,8
Sursa: Răspunsurile la chestionar.
(131)
Rentabilitatea producătorilor cooperanți din Uniune a fost stabilită prin exprimarea profitului net înainte de impozitare al vânzărilor produsului similar către clienți independenți, ca procent din cifra de afaceri relevantă. În 2009, marja de profit a fost foarte scăzută și chiar negativă pentru unii producători din Uniune; cu toate acestea, marja de profit a început să se redreseze în 2010, în paralel cu o creștere a consumului și a vânzărilor. Ar trebui să se remarce, totuși, faptul că, în cursul PAR, marja de profit este în scădere, în pofida faptului că volumul vânzărilor industriei cooperante din Uniune (ținând seama, de asemenea, de modificările survenite în structura corporativă) a rămas stabil. Acest aspect dă naștere unor preocupări privind evoluția viitoare a marjelor de profit realizate de industria din UE.
(132)
Fluxul de numerar, care reprezintă capacitatea industriei de a-și autofinanța activitățile și care a fost calculat pe baza operațiunilor, a fost pozitiv în întreaga perioadă examinată. Cu toate acestea, indicatorul respectiv s-a îmbunătățit abia în 2010, iar ulterior, în următorii doi ani, s-a deteriorat considerabil. Ancheta a arătat, de asemenea, că deteriorarea fluxului de lichidități a fost mai pronunțată pentru micii producători din Uniune. Acest aspect dă naștere unor preocupări cu privire la capacitatea industriei din UE de a continua autofinanțarea necesară a activităților sale în contextul economic actual.
(133)
Evoluția rentabilității și a fluxului de lichidități pe parcursul perioadei examinate a influențat capacitatea producătorilor cooperanți din Uniune de a investi în propriile activități. Prin urmare, nivelul investițiilor rămâne relativ ridicat și stabil pe parcursul perioadei examinate. Randamentul investițiilor, exprimat ca profit în procente din valoarea contabilă netă a investițiilor, a devenit pozitiv doar după 2009. Cu toate acestea, urmând tendința rentabilității și a fluxului de lichidități, acest indicator a atins, de asemenea, nivelul său maxim în 2010 și a scăzut în mod constant în perioada 2011-2012.
(134)
Având în vedere cele de mai sus, se poate ajunge la concluzia că, deși performanța financiară a producătorilor cooperanți din Uniune a rămas solidă în cea mai mare parte a perioadei examinate, aceasta a început să se deterioreze spre sfârșitul acestei perioade, în special în cursul PAR. După cum se prezintă în tabelul 11, rentabilitatea vânzărilor UE a scăzut în mod considerabil, iar fluxul de lichidități generat de industria din Uniune a fost mai mic decât valoarea investițiilor, ceea ce indică faptul că industria a trebuit să recurgă la finanțare externă în cursul PAR.
(135)
În același timp, au fost comunicate preocupări cu privire la capacitatea de a mobiliza capital. Acest factor ar putea constitui un element critic de fragilizare a industriei din Uniune, în cazul în care se va permite expirarea măsurilor. În situația economică actuală, este probabil că industria din Uniune va avea dificultăți în a găsi mijloacele financiare pentru a face față revenirii importurilor care fac obiectul unui dumping din țările în cauză și că aceasta ar putea suferi, din nou, un prejudiciu grav, într-un interval foarte scurt de timp. Acest lucru este deosebit de îngrijorător pentru IMM-urile care fac parte din industria din Uniune.
(g) Stocuri
(136)
Deși nivelul stocurilor finale ale producătorilor cooperanți din Uniune a crescut cu 32 % între 2009 și PAR, acesta a scăzut proporțional cu nivelurile de producție și nu este considerat de către producători ca fiind anormal de ridicat.
Tabelul 12
Stocuri finale
2009
2010
2011
PAR
Stocuri finale (tone)
23 946
21 214
26 117
31 504
Indice (2009 = 100)
100
89
109
132
Sursa: Răspunsurile la chestionar.
(h) Costurile cu forța de muncă
(137)
În timp ce numărul de persoane angajate de producătorii cooperanți din Uniune a crescut cu aproape 50 % în perioada examinată, salariile medii ale acestora au rămas stabile în această perioadă.
Tabelul 13
Costurile cu forța de muncă
2009
2010
2011
PAR
Costurile medii cu forța de muncă, pe angajat
(EUR)
29 705
30 296
28 991
29 837
Indice (2009 = 100)
100
102
98
100
Sursa: răspunsurile la chestionar
CONCLUZIE PRIVIND SITUAȚIA INDUSTRIEI DIN UNIUNE
(138)
Ancheta a arătat că importurile de produse la prețuri de dumping din țările în cauză au scăzut pe piața Uniunii după instituirea măsurilor inițiale, în 2008. Acest lucru a permis industriei din Uniune să obțină un nivel ridicat de producție, să-și crească volumul de vânzări, cota de piață și rentabilitatea și să-și îmbunătățească situația financiară generală.
(139)
Prin urmare, se trage concluzia că industria din Uniune nu a suferit un prejudiciu important pe parcursul PAR. Cu toate acestea, având în vedere scăderea consumului și deteriorarea anumitor indicatori financiari în cursul PAR, cum ar fi rentabilitatea, fluxul de lichidități și randamentul investițiilor, situația industriei din Uniune rămâne vulnerabilă.
F. PROBABILITATEA REAPARIȚIEI PREJUDICIULUI
1. Observații preliminare
(140)
Pentru a evalua probabilitatea reapariției prejudiciului în cazul în care se permite expirarea măsurilor, a fost analizat impactul potențial al importurilor chineze și ruse asupra pieței și industriei din Uniune, în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) din regulamentul de bază.
(141)
Analiza s-a axat pe evoluția consumului pieței din Uniune, capacitățile neutilizate, fluxurile comerciale și atractivitatea pieței Uniunii, precum și pe comportamentul în materie de prețuri al țărilor în cauză.
2. Consumul în Uniune
(142)
Consumul de produs în cauză în Uniune a scăzut cu 10 % în PAR, în comparație cu anul precedent. În același timp, aceasta reprezintă o reducere de peste 25 % în raport cu nivelul înregistrat înainte de criză, în 2007. Scăderea consumului de produs în cauză este determinată de scăderea producției de oțel în Uniune și se poate preconiza o scădere suplimentară în următorii ani. Aceasta va fi o provocare pentru industria din Uniune, care se va confrunta cu un mediu puternic concurențial. Prin urmare, se consideră că prezența importurilor la prețuri de dumping din RPC și din Rusia nu poate fi tolerată. Aceasta va exercita o presiune descrescătoare asupra prețurilor de pe piață și va denatura concurența și, prin urmare, va cauza un prejudiciu material substanțial producătorilor din Uniune.
3. Capacitățile de producție neutilizate, fluxurile comerciale, atractivitatea pieței Uniunii și comportamentul în materie de prețuri al țărilor în cauză
(a) RPC
(143)
Trebuie remarcat faptul că capacitatea totală de producție a produsului în cauză în RPC este estimată la 10-11 milioane de tone, ceea ce depășește consumul mondial de FeSi. În același timp, gradul general de utilizare a capacității de producție este în jur de 50 %.
(144)
Exporturile chineze de FeSi în întreaga lume au fost relativ stabile în cursul perioadei examinate, situându-se la un nivel de 0,8 milioane de tone. Acest nivel al exporturilor este, în principal, o consecință a restricțiilor la export, conform descrierii din considerentul 41. Cu toate acestea, Uniunea nu deține niciun control asupra acestor mecanisme, iar restricțiile la export pot fi îndepărtate de către guvernul chinez în orice moment, provocând o amenințare serioasă de inundare a pieței Uniunii de către exporturile de produs în cauză din China.
(145)
Chiar și în cazul în care restricțiile la export rămân în vigoare, ar trebui subliniat faptul că actualele volume de exporturi chinezești la nivel mondial depășesc consumul total din Uniune.
(146)
Se poate anticipa în mod justificat, având în vedere atractivitatea pieței UE conform descrierii din considerentele 40-49 de mai sus, că, în cazul abrogării măsurilor, cel puțin o parte dintre exporturile chineze actuale ar fi redirecționate către piața Uniunii, mai ales dat fiind faptul că, foarte curând, RPC se va confrunta cu o creștere a concurenței pe piețele sale tradiționale asiatice, ca urmare a unei capacități suplimentare de producție a Malaysiei, astfel cum se explică în considerentul 44 de mai sus.
(147)
Expirarea taxelor antidumping combinată cu concurența mai acerbă din Asia vor face, cu siguranță, ca piața Uniunii să devină o destinație atrăgătoare pentru exportatorii chinezi. În acest context, se reamintește faptul că, înainte de instituirea măsurilor, China a fost un exportator important către piața Uniunii.
(148)
În cele din urmă, nivelul actual al prețurilor de export chineze, amploarea marjei de dumping constatate și existența unei subcotări semnificative a prețurilor confirmă faptul că, în absența măsurilor antidumping, concurența neloială exercitată de exporturile chineze va reapărea, cauzând un prejudiciu material industriei din Uniune.
(b) Rusia
(149)
Pe parcursul anchetei de reexaminare s-a stabilit faptul că producția produsului în cauză în Rusia în cursul PAR a fost de 633 000 de tone, în timp ce capacitatea de producție este estimată la 900 000 de tone. Aceasta lasă aproximativ 267 000 de tone de capacitate de producție neutilizată, care este suficientă pentru a aproviziona o treime din cererea Uniunii.
(150)
În ceea ce privește exporturile ruse de produs în cauză, ar trebui să se remarce faptul că Rusia exportă, în prezent, 73 % din producția sa. Pe lângă Uniune, celelalte piețe de export tradiționale sunt SUA, Japonia și Coreea de Sud. Având în vedere creșterea concurenței pe piețele asiatice, astfel cum se descrie în considerentul 44 de mai sus, există indicii clare care arată că cele mai multe dintre aceste fluxuri comerciale vor fi redirecționate către Uniune, în cazul abrogării măsurilor antidumping. Acest efect ar putea fi accentuat și mai mult în cazul în care ancheta antidumping aflată în desfășurare în SUA cu privire la importurile din Rusia (ca urmare a anchetei deschise în iulie 2013) ar conduce la instituirea de măsuri.
(151)
În această privință, un producător-exportator din Rusia a susținut că instituirea de taxe în SUA pentru ferosiliciul originar din Rusia este puțin probabilă. Pentru a susține această afirmație, au fost furnizate unele constatări neoficiale din cadrul anchetei aflate în curs de desfășurare. Cu toate acestea, producătorul nu furnizează documente justificative care să îi susțină afirmațiile și, dat fiind că ancheta antidumping realizată în SUA a fost deschisă și este încă în curs de desfășurare, instituirea de măsuri nu poate fi exclusă.
(152)
Expirarea taxelor antidumping combinată cu concurența mai acerbă pe piețele lor principale de export vor face, cu siguranță, ca piața Uniunii să devină o destinație atrăgătoare pentru exportatorii ruși. În acest context, se reamintește faptul că, înainte de instituirea măsurilor, Rusia era un exportator important pe piața Uniunii și este încă prezentă pe aceasta, în pofida a cinci ani de aplicare a măsurilor.
(153)
În cele din urmă, ar trebui subliniat faptul că amenințarea pe care o reprezintă Rusia în ceea ce privește volumul exporturilor este completată de politica sa în materie de prețuri pe piețele de export. Atât ancheta inițială, cât și ancheta actuală în perspectiva expirării măsurilor, au arătat că practica de dumping a Rusiei pare a fi structurală: prețul său de export este, în mod sistematic, mai mic decât prețul practicat pe piața internă din Rusia. În plus, prezenta anchetă confirmă faptul că prețurile importurilor din Rusia încă subcotează prețurile de vânzare practicate de producătorii din Uniune.
4. Concluzie
(154)
Având în vedere constatările anchetei, și anume capacitatea neutilizată disponibilă în țările în cauză, continuarea dumpingului și capacitatea scăzută a exportatorilor din China și din Rusia de a vinde pe piețe principale ale altor țări terțe, capacitatea limitată a exportatorilor chinezi de a vinde pe alte piețe principale din țări terțe, fapt care crește atractivitatea pieței Uniunii, se consideră că abrogarea măsurilor ar fragiliza poziția industriei din Uniune pe piața de bază și că prejudiciul suferit ar reapărea din cauza probabilității destul de mari ca importurile din China și din Rusia să se realizeze la prețuri de dumping.
(155)
Nu există motive pentru a crede că îmbunătățirea performanței industriei din Uniune datorită măsurilor în vigoare s-ar menține sau s-ar consolida dacă măsurile ar fi abrogate. Dimpotrivă, există condiții favorabile pentru o redirecționare probabilă a importurilor din țările în cauză către piața Uniunii, la prețuri de dumping și în cantități considerabile, iar acest lucru ar putea submina evoluțiile pozitive de pe piața Uniunii care au fost înregistrate în cursul perioadei examinate. Importurile la preț de dumping preconizate ar putea exercita presiuni asupra prețurilor de vânzare ale industriei din Uniune, făcând-o să piardă cote de piață, și ar avea un impact negativ asupra performanței financiare a industriei Uniunii, care este încă vulnerabilă.
(156)
În această privință, am primit un comentariu din partea unui producător-exportator din Rusia, care susține că reapariția prejudiciului nu se poate fundamenta pe simpla posibilitate a reapariției prejudiciului, ci mai degrabă pe probabilitatea acestuia. Cu toate acestea, ancheta a evidențiat o serie de elemente concrete, printre care faptul că practicile de dumping ale producătorilor ruși nu au încetat și existența unei capacități neutilizate în Rusia. În plus, este o realitate faptul că consumul din Uniune este mai scăzut în PAR decât înaintea anchetei inițiale. În cele din urmă, la nivel global, se preconizează o cantitate mai mare de produse, în special pe piața asiatică. Aceste elemente considerate împreună conduc, cu certitudine, la concluzia că, pe baza datelor disponibile, în cazul în care se va permite expirarea măsurilor, industria din Uniune va suferi din nou un prejudiciu generat de importurile care fac obiectul unui dumping.
G. INTERESUL UNIUNII
1. Introducere
(157)
În conformitate cu articolul 21 din regulamentul de bază, s-a analizat dacă menținerea măsurilor existente ar fi împotriva interesului Uniunii, în ansamblu. Determinarea interesului Uniunii s-a bazat pe evaluarea diferitelor interese implicate, și anume cele ale industriei din Uniune, ale importatorilor și ale utilizatorilor. Părțile interesate au avut posibilitatea de a-și exprima punctul de vedere în temeiul articolului 21 alineatul (2) din regulamentul de bază.
(158)
Dat fiind că această anchetă este o reexaminare a măsurilor în vigoare, ea a permis evaluarea oricărui impact negativ nejustificat al actualelor măsuri antidumping asupra părților interesate.
2. Interesul industriei din Uniune
(159)
În considerentul 154 de mai sus s-a concluzionat că situația industriei din Uniune ar suferi, probabil, o deteriorare gravă în cazul în care s-ar permite expirarea măsurilor antidumping. În consecință, menținerea măsurilor ar fi avantajoasă pentru industria din Uniune, deoarece producătorii din Uniune ar trebui să fie capabili să își mențină volumul vânzărilor, cota de piață, rentabilitatea și situația lor economică, în general, pozitivă. În caz contrar, suprimarea măsurilor ar amenința în mod serios viabilitatea industriei din Uniune, deoarece există motive să se preconizeze o reorientare a importurilor chineze și ruse către piața Uniunii, la prețuri de dumping și în cantități considerabile, fapt care ar determina o reapariție a prejudiciului.
3. Interesul utilizatorilor
(160)
În cadrul reexaminării actuale, 10 utilizatori din Uniune (turnătorii și producători de oțel) au cooperat cu Comisia. Patru dintre răspunsuri au constat în observații generale, în timp ce doar șase dintre acestea au cuprins răspunsuri complete la chestionar. Pe baza acestor date, s-a stabilit că impactul avut de costul produsului în cauză este, în medie, de aproximativ 1 % din costul total de producție al utilizatorilor și că acesta nu atinge procentul de 2 % pentru niciunul dintre utilizatorii care au cooperat. Astfel, deși unii dintre utilizatori au suferit pierderi în 2011 și în cursul PAR, acest fapt nu poate fi pus pe seama existenței taxelor antidumping la importurile de FeSi.
(161)
Ar trebui să se țină cont de faptul că, în cursul anchetei inițiale, cota de piață a Chinei și a Rusiei a fost de aproximativ 40 % din piața Uniunii, iar taxele vamale pentru aceste două țări variază între 15,6 % și 31,2 %. Prin urmare, impactul potențial al expirării taxelor ar putea fi estimat ca fiind o economie medie de cel mult 0,1 % (calculată pe baza unei cote de piață de 40 % pentru țările care fac obiectul măsurilor și a unei taxe ad valorem medii de 20 %). Din acest motiv, este puțin probabil ca expirarea taxei să aibă un efect în sensul redresării rentabilității utilizatorilor care au suferit pierderi în cursul ultimilor doi ani ai perioadei examinate. În plus, date fiind natura produsului și numărul mare de surse de aprovizionare disponibile pe piață, utilizatorii pot să schimbe furnizorii cu ușurință.
4. Interesul importatorilor
(162)
Toți importatorii cunoscuți au fost informați cu privire la deschiderea reexaminării. Niciun importator al produsului în cauză nu a răspuns la chestionarul de eșantionare anexat la avizul de deschidere. Ancheta a arătat că importatorii pot cumpăra cu ușurință de la surse diferite care sunt disponibile în prezent pe piață, în special de la industria din Uniune și de la exportatorii din principalele țări terțe care vând la prețuri care nu fac obiectul unui dumping. De asemenea, în lipsa interesului din partea importatorilor, s-a concluzionat că menținerea măsurilor nu ar contraveni interesului acestora.
5. Concluzie
(163)
Având în vedere cele menționate mai sus, se consideră, în concluzie, că nu există motive imperioase legate de interesul Uniunii împotriva menținerii actualelor măsuri antidumping.
H. MĂSURILE ANTIDUMPING
(164)
Toate părțile au fost informate cu privire la faptele și la considerentele esențiale pe baza cărora se intenționează să se recomande menținerea măsurilor în vigoare. De asemenea, s-a acordat părților un termen pentru a-și prezenta observațiile în urma respectivei notificări. Declarațiile și observațiile au fost luate în considerare în mod corespunzător, atunci când acestea erau întemeiate.
(165)
Având în vedere cele de mai sus, se consideră că, în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) din regulamentul de bază, măsurile antidumping aplicabile importurilor de ferosiliciu originar din RPC și din Rusia, instituite prin Regulamentul (CE) nr. 172/2008 al Consiliului, ar trebui menținute.
(166)
Pentru a reduce la minimum riscul de eludare datorat diferenței mari existente în privința nivelurilor taxei, se consideră că este nevoie de măsuri speciale în acest caz pentru a asigura aplicarea adecvată a taxelor antidumping. Aceste măsuri speciale, care se aplică numai societăților pentru care se introduce un nivel individual al taxei, includ prezentarea către autoritățile vamale ale statului membru a unei facturi comerciale valabile, care să fie conformă cu cerințele prevăzute în anexa la prezentul regulament. Importurile care nu sunt însoțite de o astfel de factură fac obiectul taxei antidumping reziduale care se aplică tuturor producătorilor,
(167)
Comitetul instituit în temeiul articolului 15 alineatul (1) din Regulamentul de bază nu a emis niciun aviz,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
(1) Se instituie o taxă antidumping definitivă la importurile de ferosiliciu care se încadrează, în prezent, la codurile NC 7202 21 00, 7202 29 10 și 7202 29 90 și care este originar din Republica Populară Chineză și din Rusia.
(2) Nivelul taxei antidumping definitive aplicabil prețului net franco-frontiera Uniunii, înainte de vămuire, al produselor descrise la alineatul (1) și fabricate de societățile menționate mai jos este după cum urmează:
Țară
Societatea
Nivelul taxei antidumping (%)
Cod adițional TARIC
Republica Populară Chineză
Erdos Xijin Kuangye Co. Ltd., Qipanjing Industry Park
15,6
A829
Lanzhou Good Land Ferroalloy Factory Co., Ltd., Xicha Villa
29,0
A830
Toate celelalte societăți
31,2
A999
Rusia
Bratsk Ferroalloy Plant, Bratsk
17,8
A835
Toate celelalte societăți
22,7
A999
(3) Aplicarea nivelurilor individuale ale taxei specificate pentru societățile menționate la alineatul (2) este condiționată de prezentarea către autoritățile vamale ale statelor membre a unei facturi comerciale valabile, care corespunde cerințelor stabilite în anexă. În cazul în care nu se prezintă o astfel de factură, se aplică nivelul taxei aplicabil societăților incluse în categoria "toate celelalte societăți".
(4) În lipsa unor dispoziții contrare, se aplică dispozițiile în vigoare în materie de taxe vamale.
Articolul 2
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 9 aprilie 2014.