NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1026/2012
ze dne 25. října 2012
o některých opatřeních za účelem zachování populací ryb ve vztahu k zemím, které umožňují neudržitelný rybolov
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 2 a na článek 207 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Jak je uvedeno v Úmluvě Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 (dále jen „UNCLOS“) a v Dohodě Organizace spojených národů o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací ze dne 4. srpna 1995 (dále jen „UNFSA“), řízení některých sdílených, tažných a vysoce stěhovavých rybích populací vyžaduje spolupráci všech zemí, v jejichž vodách se tyto populace vyskytují (pobřežní státy), a zemí, jejichž loďstva tyto populace loví (rybářské státy). Tato spolupráce může být navázána v rámci regionálních organizací pro řízení rybolovu, nebo nespadá-li dotčená populace do pravomoci takové organizace, prostřednictvím ujednání ad hoc mezi zeměmi, které mají na tomto rybolovu zájem.
(2)
V případech, kdy třetí země se zájmem na rybolovu zahrnujícím populaci společného zájmu pro tuto zemi a Unii umožňuje rybolovnou činnost ohrožující udržitelnost této populace, aniž by brala náležitý ohled na stávající rybolovné zvyklosti nebo práva, povinnosti a zájmy jiných zemí a Unie, a nespolupracuje s jinými zeměmi a Unií na jejím řízení, měla by být přijata konkrétní opatření, která by danou zemi motivovala, aby přispěla k zachování uvedené populace.
(3)
Stav populací ryb by měl být považován za neudržitelný, pokud se neustále neudržuje alespoň na úrovni, která umožňuje vyprodukovat maximální udržitelný výnos, nebo nelze-li tuto úroveň odhadnout, pokud se dané populace neustále neudržují v bezpečných biologických mezích.
(4)
Je nutné vymezit podmínky, za jakých lze určitou zemi považovat za zemi umožňující neudržitelný rybolov a zemi, na kterou se vztahují opatření uvedená v tomto nařízení, včetně procesu, který zajistí, aby dotčené země měly právo být slyšeny a aby dostaly příležitost přijmout nápravná opatření.
(5)
Dále je nutné určit druh opatření, která lze přijmout vůči zemím umožňujícím neudržitelný rybolov, a stanovit obecné podmínky pro přijetí těchto opatření tak, aby byla založena na objektivních kritériích a byla spravedlivá, hospodárná a v souladu s mezinárodním právem, zejména s Dohodou o zřízení Světové obchodní organizace.
(6)
Cílem těchto opatření by mělo být odstranění motivace, která vede země umožňující neudržitelný rybolov k lovu populace společného zájmu. Toho lze docílit mimo jiné omezením dovozu rybích produktů z úlovků plavidel, která provozují lov populací společného zájmu pod kontrolou země umožňující neudržitelný rybolov, omezením přístupu těchto plavidel do přístavů nebo znemožněním využívání rybářských plavidel Unie nebo rybářského vybavení Unie na lov populace společného zájmu pod kontrolou země umožňující neudržitelný rybolov.
(7)
Pro zajištění účinné a konzistentní činnosti Unie za účelem zachování populací ryb je důležité, aby bylo přihlédnuto k opatřením stanoveným nařízením Rady (ES) č. 1005/2008 ze dne 29. září 2008, kterým se zavádí systém Společenství pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu (3).
(8)
S cílem zaručit, aby byla opatření přijatá vůči určité zemi podle tohoto nařízení šetrná k životnímu prostředí, účinná, přiměřená a slučitelná s mezinárodními pravidly, je nezbytné, aby jejich přijetí předcházelo hodnocení jejich očekávaných ekologických, obchodních, hospodářských a sociálních účinků.
(9)
Pokud jsou opatření přijatá vůči určité zemi podle tohoto nařízení neúčinná a daná země je i nadále považována za zemi umožňující neudržitelný rybolov, mohou být přijata další opatření v souladu s tímto nařízením.
(10)
Opatření přijatá vůči určité zemi podle tohoto nařízení by se měla přestat používat, pokud země umožňující neudržitelný rybolov přijme opatření nezbytná k tomu, aby přispěla k zachování populace společného zájmu.
(11)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o označení země umožňující neudržitelný rybolov, přijímání opatření vůči této zemi a rozhodnutí, že by tato opatření měla pozbýt použitelnosti. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (4).
(12)
Je-li to nezbytné v závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech týkajících se ukončení použitelnosti opatření přijatých podle tohoto nařízení, měla by Komise přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tímto nařízením se stanoví rámec pro přijímání určitých opatření týkajících se činností a politik třetích zemí souvisejících s rybolovem, s cílem zajistit dlouhodobé zachování rybích populací společného zájmu Unie a těchto třetích zemí.
2. Opatření přijatá podle tohoto nařízení se mohou použít ve všech případech, kdy je ke společnému řízení populací společného zájmu nutná spolupráce mezi třetími zeměmi a Unií, včetně případů, kdy spolupráce probíhá v rámci regionální organizace pro řízení rybolovu nebo obdobného subjektu.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„populací společného zájmu“ rybí populace, která je vzhledem ke svému zeměpisnému rozšíření dostupná jak pro Unii, tak pro třetí země, a jejíž řízení vyžaduje spolupráci mezi těmito zeměmi a Unií, a to v rámci dvoustranného či mnohostranného uspořádání;
b)
„přidruženými druhy“ všechny druhy ryb, které patří do stejného ekosystému jako populace společného zájmu a které se touto populací živí, jsou pro ni potravou, soupeří s ní o potravu a životní prostor nebo se s ní společně vyskytují v téže rybolovné oblasti a jsou loveny nebo náhodně zachycovány při výlovu v tomtéž lovišti nebo lovištích;
c)
„regionální organizací pro řízení rybolovu“ subregionální, regionální nebo obdobná organizace s pravomocí podle mezinárodního práva přijímat opatření na zachování a řízení živých mořských zdrojů, za které odpovídá podle úmluvy nebo dohody o svém zřízení;
d)
„dovozem“ vstup ryb nebo produktů rybolovu na území Unie, včetně vstupu za účelem překládky v přístavech na jejím území;
e)
„překládkou“ vykládka všech nebo některých ryb nebo produktů rybolovu z paluby jednoho rybářského pravidla na palubu jiného rybářského plavidla;
f)
„neudržitelným stavem“ situace, kdy se populace neustále neudržuje alespoň na úrovni, která umožňuje vyprodukovat maximální udržitelný výnos, nebo nelze-li tuto úroveň odhadnout, pokud se daná populace neustále neudržuje v bezpečných biologických mezích; úroveň populace určující, zda je daná populace v neudržitelném stavu, se stanoví na základě nejlepších dostupných vědeckých doporučení;
g)
„bezpečnými biologickými mezemi“ hranice velikosti určité populace, v jejichž rámci je tato populace s vysokou pravděpodobností schopna dostatečné reprodukce, přičemž zároveň umožňuje vysoký výnos rybolovu;
h)
„zemí“ třetí země, včetně území majících statut samosprávy a pravomoci v oblasti zachovávání a řízení živých mořských zdrojů.
Článek 3
Země umožňující neudržitelný rybolov
Země může být označena za zemi umožňující neudržitelný rybolov v případě, že:
a)
nespolupracuje na řízení populace společného zájmu zcela v souladu s ustanoveními UNCLOS a UNFSA nebo jakékoli jiné mezinárodní dohody nebo normy mezinárodního práva a
b)
buď:
i)
nepřijala potřebná opatření na řízení rybolovu, nebo
ii)
přijala opatření na řízení rybolovu bez náležitého ohledu na práva, zájmy a povinnosti jiných zemí a Unie a tato opatření na řízení rybolovu, posuzovaná ve spojení s opatřeními přijatými jinými zeměmi a Unií, vedou k rybolovné činnosti, která by u populace mohla mít za následek vznik neudržitelného stavu. Tato podmínka se považuje za splněnou také tehdy, když opatření na řízení rybolovu přijatá touto zemí nevedla u populace ke vzniku neudržitelného stavu pouze díky opatřením přijatým jinými subjekty.
Článek 4
Opatření vůči zemím umožňujícím neudržitelný rybolov
1. Komise může přijmout prostřednictvím prováděcích aktů vůči zemi umožňující neudržitelný rybolov opatření, která:
a)
označují danou zemi za zemi umožňující neudržitelný rybolov;
b)
v případě potřeby určují konkrétní plavidla nebo loďstva této země, na něž se mají vztahovat určitá opatření;
c)
stanoví množstevní omezení na dovoz ryb, které pocházejí z populace společného zájmu a byly uloveny pod kontrolou dané země, a na dovoz produktů rybolovu, které byly z takových ryb vyrobeny nebo takové ryby obsahují;
d)
stanoví množstevní omezení na dovoz ryb patřících k jakémukoli přidruženému druhu, pokud byly uloveny při lovu populace společného zájmu pod kontrolou dané země, a produktů rybolovu, které byly z takových ryb vyrobeny nebo takové ryby obsahují; při přijímání tohoto opatření Komise v souladu s čl. 5 odst. 4 tohoto nařízení a s uplatněním zásady proporcionality určí, které druhy a jejich odlovy spadají do oblasti působnosti tohoto opatření;
e)
omezují používání přístavů Unie plavidly plujícími pod vlajkou dané země, která loví populaci společného zájmu nebo přidružené druhy, a plavidly, která přepravují ryby a produkty rybolovu pocházející z populace společného zájmu nebo z přidružených druhů, jež byly uloveny buď plavidly plujícími pod vlajkou dané země nebo plavidly, která mají od této země povolení, ačkoliv plují pod vlajkou jiné země; tato omezení se nepoužijí v případech vyšší moci nebo nouze ve smyslu článku 18 UNCLOS na služby nezbytně nutné pro řešení těchto situací;
f)
zakazují nákup rybářského plavidla plujícího pod vlajkou dané země hospodářskými subjekty Unie;
g)
zakazují výměnu vlajky rybářského plavidla plujícího pod vlajkou členského státu za vlajku dané země;
h)
zakazují členským státům povolit uzavírání dohod o pronájmu rybářských plavidel, na jejichž základě hospodářské subjekty Unie pronajímají svá plavidla hospodářským subjektům dané země;
i)
zakazují vývoz rybářských plavidel plujících pod vlajkou členského státu nebo rybářského vybavení a rybářských potřeb nutných k lovu populace společného zájmu do dané země;
j)
zakazují uzavírání soukromých obchodních ujednání mezi hospodářskými subjekty Unie a dané země, která umožňují rybářskému plavidlu plujícímu pod vlajkou členského státu využívat rybolovná práva dané země;
k)
zakazují společné rybolovné operace rybářských plavidel plujících pod vlajkou členského státu a rybářských plavidel plujících pod vlajkou dané země.
2. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 8 odst. 2.
Článek 5
Obecné požadavky týkající se opatření přijatých podle tohoto nařízení
1. Opatření uvedená v článku 4:
a)
souvisí se zachováním populace společného zájmu;
b)
platí současně s omezeními rybolovu plavidly Unie nebo omezeními produkce nebo spotřeby v Unii, jež se vztahují na ryby patřící k druhům, pro které byla opatření přijata, a na produkty rybolovu, které byly z takových ryb vyrobeny nebo takové ryby obsahují;
c)
jsou úměrná sledovaným cílům a v souladu s povinnostmi vyplývajícími z mezinárodních dohod, jichž je Unie stranou, a dalších příslušných norem mezinárodního práva.
2. Opatření uvedená v článku 4 zohledňují opatření, která již byla přijata podle nařízení (ES) č. 1005/2008.
3. Opatření uvedená v článku 4 nesmějí být uplatňována způsobem, který by vedl ke svévolné nebo neodůvodněné diskriminaci mezi zeměmi, ve kterých převládají shodné podmínky, nebo zastřenému omezení mezinárodního obchodu.
4. V zájmu zajištění toho, aby byla opatření uvedená v článku 4 šetrná k životnímu prostředí, účinná, přiměřená a slučitelná s mezinárodními pravidly, zhodnotí Komise při jejich přijímání ekologické, obchodní, hospodářské a sociální účinky těchto opatření v krátkodobém a dlouhodobém horizontu a administrativní zátěž související s jejich prováděním.
5. Opatření uvedená v článku 4 stanoví vhodný systém pro jejich prosazování příslušnými orgány.
Článek 6
Postup před přijetím opatření vůči zemím umožňujícím neudržitelný rybolov
1. Považuje-li Komise za nutné přijmout opatření uvedená v článku 4, oznámí dotčené zemi svůj záměr označit ji za zemi umožňující neudržitelný rybolov. V takovém případě je neprodleně informován Evropský parlament a Rada.
2. Uvedené oznámení obsahuje informace o důvodech pro označení této země za zemi umožňující neudržitelný rybolov a popis možných opatření, která lze vůči ní přijmout podle tohoto nařízení.
3. Před přijetím opatření uvedených v článku 4 poskytne Komise dotčené zemi přiměřenou příležitost na oznámení písemně odpovědět a situaci do jednoho měsíce od obdržení uvedeného oznámení napravit.
Článek 7
Doba použitelnosti opatření vůči zemím umožňujícím neudržitelný rybolov
1. Opatření uvedená v článku 4 pozbývají použitelnosti, jakmile země umožňující neudržitelný rybolov přijme vhodná nápravná opatření, která jsou potřebná k zachování a řízení populace společného zájmu, a tato nápravná opatření:
a)
byla buď přijata nezávisle, nebo byla sjednána v rámci konzultací s Unií a případně s jinými dotčenými zeměmi, a
b)
neohrožují účinek opatření, která byla přijata Unií buď nezávisle, nebo ve spolupráci s jinými zeměmi za účelem zachování dotčených populací ryb.
2. Komise přijme prováděcí akty určující, zda byly splněny podmínky stanovené v odstavci 1, a v případě potřeby stanovující, že opatření přijatá vůči dotčené zemi podle článku 4 pozbývají použitelnosti. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 8 odst. 2.
V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech týkajících se nepředvídaného narušení hospodářské nebo sociální situace přijme Komise postupem podle čl. 8 odst. 3 okamžitě použitelné prováděcí akty stanovující, že opatření přijatá podle článku 4 pozbývají použitelnosti.
Článek 8
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
4. Výsledky hodnocení uvedeného v čl. 5 odst. 4 se poskytnou Evropskému parlamentu a Radě v souladu s postupem stanoveným v čl. 10 odst. 4 nařízení (EU) č. 182/2011, spolu s dokumenty zmíněnými v uvedeném ustanovení.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 25. října 2012.
REGULAMENTUL (UE) NR. 1026/2012 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI
din 25 octombrie 2012
privind anumite măsuri în scopul conservării stocurilor de pește aplicabile țărilor care permit pescuitul nedurabil
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 43 alineatul (2) și articolul 207,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
întrucât:
(1)
În conformitate cu Convenția Organizației Națiunilor Unite asupra dreptului mării din 10 decembrie 1982 („UNCLOS”) și cu Acordul Organizației Națiunilor Unite de punere în aplicare a dispozițiilor Convenției Organizației Națiunilor Unite asupra dreptului mării din 10 decembrie 1982 referitoare la conservarea și gestionarea populațiilor transzonale și a stocurilor de pești mari migratori din 4 august 1995 („UNFSA”), gestionarea anumitor populații transzonale și stocuri comune de pești mari migratori necesită cooperarea tuturor țărilor în ale căror ape apar stocurile respective (statele de coastă) și a țărilor ale căror flote exploatează stocurile respective (statele care pescuiesc). Această cooperare poate fi stabilită în cadrul organizațiilor regionale de gestionare a pescuitului (ORGP) sau, în cazul în care ORGP nu au nicio competență privind stocul în cauză, prin intermediul unor înțelegeri ad-hoc între țările care au un interes cu privire la sectorul pescuitului.
(2)
În cazul în care o țară terță care are un interes cu privire la activitățile de pescuit care implică un stoc de interes comun pentru țara respectivă și pentru Uniune permite, fără să țină seama în mod corespunzător de practicile de pescuit existente sau de drepturile, obligațiile și interesele altor țări și ale Uniunii, activități de pescuit care pun în pericol durabilitatea stocului respectiv și nu cooperează cu alte țări și cu Uniunea în gestionarea acestuia, ar trebui adoptate măsuri speciale pentru a încuraja țara respectivă să contribuie la conservarea stocului respectiv.
(3)
Stocurile de pește ar trebui considerate a fi în stare nedurabilă atunci când nu sunt menținute constant la sau peste nivelurile care permit obținerea unei producții maxime durabile sau, dacă aceste niveluri nu pot fi estimate, atunci când stocurile nu sunt menținute constant în limitele de securitate biologică.
(4)
Este necesar să se definească condițiile în care o țară poate fi considerată drept o țară care permite pescuitul nedurabil și poate fi supusă măsurilor prevăzute în prezentul regulament, inclusiv procesul de acordare, pentru țările în cauză, a dreptului de a fi audiate și a oportunității de a adopta acțiuni corective.
(5)
În plus, este necesar să se definească tipul de măsuri care pot fi luate cu privire la țările care permit pescuitul nedurabil și să se stabilească condițiile generale pentru adoptarea unor astfel de măsuri, astfel încât acestea să se bazeze pe criterii obiective și să fie echitabile, eficiente din punctul de vedere al costurilor și compatibile cu dreptul internațional, în special cu Acordul de instituire a Organizației Mondiale a Comerțului.
(6)
Aceste măsuri ar trebui să urmărească eliminarea stimulentelor pentru țările care permit pescuitul nedurabil din stocul de interes comun. Acest lucru se poate obține, între altele, prin restricționarea importului de produse din pește capturat de navele care pescuiesc dintr-un stoc de interes comun aflat sub controlul țării care permite pescuitul nedurabil, prin limitarea accesului la porturi al acestor nave sau prin evitarea utilizării navelor sau echipamentelor de pescuit ale Uniunii pentru pescuitul din stocul de interes comun aflat sub controlul țării care permite pescuitul nedurabil.
(7)
Pentru a garanta eficiența și coerența acțiunii Uniunii în vederea conservării stocurilor de pește, este important ca măsurile prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1005/2008 al Consiliului din 29 septembrie 2008 de instituire a unui sistem comunitar pentru prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat (3) să fie luate în considerare.
(8)
Pentru a garanta că măsurile adoptate împotriva unei țări în temeiul prezentului regulament respectă mediul și sunt eficiente, proporționale și compatibile cu normele internaționale, este necesar ca adoptarea unor astfel de măsuri să fie precedată de o evaluare a efectelor de mediu, comerciale, economice și sociale preconizate ale acestora.
(9)
Dacă măsurile adoptate împotriva unei țări în temeiul prezentului regulament sunt ineficiente, iar țara respectivă continuă să fie considerată o țară care permite pescuitul nedurabil, se pot adopta măsuri suplimentare în conformitate cu prezentul regulament.
(10)
Ar trebui ca măsurile adoptate împotriva unei țări în temeiul prezentului regulament să nu se mai aplice în cazul în care țara care permite pescuitul nedurabil a adoptat măsurile necesare pentru contribuția sa la conservarea stocului de interes comun.
(11)
Pentru a se asigura condiții uniforme de punere în aplicare a prezentului regulament, ar trebui să se confere Comisiei competențe de executare pentru a identifica țările care permit pescuitul nedurabil, pentru a adopta măsuri cu privire la aceste țări terțe și pentru a decide dacă măsurile adoptate ar trebui să nu se mai aplice. Ar trebui ca aceste competențe să fie exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie (4).
(12)
Comisia ar trebui să adopte acte de punere în aplicare cu aplicabilitate imediată atunci când există motive de maximă urgență care impun acest lucru, în cazuri justificate în mod corespunzător, referitoare la încetarea aplicării măsurilor adoptate în temeiul prezentului regulament,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Obiect și domeniu de aplicare
(1) Prezentul regulament stabilește un cadru pentru adoptarea anumitor măsuri cu privire la activitățile și politicile legate de pescuit ale țărilor terțe pentru a asigura conservarea pe termen lung a stocurilor de interes comun pentru Uniune și țările terțe respective.
(2) Măsurile adoptate în temeiul prezentului regulament se pot aplica în toate cazurile în care este necesară cooperarea între țări terțe și Uniune pentru gestionarea comună a stocurilor de interes comun, inclusiv în cazul în care cooperarea se desfășoară în cadrul unei ORGP sau al unui organism similar.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentului regulament se aplică următoarele definiții:
(a)
„stoc de interes comun” înseamnă un stoc de pește care, datorită distribuției geografice, este accesibil atât Uniunii, cât și țărilor terțe și a cărui gestionare necesită cooperarea între astfel de țări și Uniune, în contexte bilaterale sau multilaterale;
(b)
„specii asociate” înseamnă orice pești care aparțin aceluiași ecosistem cu stocul de interes comun și care sunt prădători ai acestuia, constituie hrană pentru acesta, intră în competiție cu acesta pentru hrană și spațiu vital sau apar simultan în aceeași zonă de pescuit și sunt exploatați sau capturați accidental în aceeași zonă sau aceleași zone de pescuit;
(c)
„organizație regională de gestionare a pescuitului” sau „ORGP” înseamnă o organizație subregională, regională sau un organism similar competent în temeiul dreptului internațional, care instituie măsuri de conservare și gestionare a resurselor marine vii aflate în responsabilitatea sa, în virtutea convenției sau a acordului prin care a fost instituit(ă);
(d)
„import” înseamnă introducerea peștelui sau a produselor pescărești pe teritoriul Uniunii, inclusiv în scopul transbordării în porturile de pe teritoriul acesteia;
(e)
„transbordare” înseamnă descărcarea în totalitate sau parțială a cantității de pește sau de produse pescărești aflate la bordul unei nave de pescuit pe o altă navă de pescuit;
(f)
„stare nedurabilă” înseamnă situația în care stocul nu este menținut constant la sau peste nivelurile care permit obținerea unei producții maxime durabile sau, dacă aceste niveluri nu pot fi estimate, atunci când stocul nu este menținut constant în limitele de securitate biologică; nivelurile stocului care determină dacă starea stocului este nedurabilă sunt determinate pe baza celei mai bune consultanțe științifice disponibile;
(g)
„limite de securitate biologică” înseamnă limitele referitoare la dimensiunile unui stoc între care acesta are mari șanse de refacere în condițiile pescuitului său intensiv;
(h)
„țară” înseamnă o țară terță, inclusiv teritoriile cu statut de autoguvernare și care au competențe în domeniul conservării și gestionării resurselor marine vii.
Articolul 3
Țări care permit pescuitul nedurabil
O țară poate fi identificată drept țară care permite pescuitul nedurabil atunci când:
(a)
nu cooperează în ceea ce privește gestionarea unui stoc de interes comun în deplină conformitate cu dispozițiile UNCLOS și UNFSA sau cu oricare alt acord internațional sau normă de drept internațional; și
(b)
fie:
(i)
nu a reușit să adopte măsurile necesare de gestionare a pescuitului; fie
(ii)
adoptă măsuri de gestionare a pescuitului fără să ia în considerare în mod corespunzător interesele, drepturile și obligațiile altor țări și ale Uniunii, iar acele măsuri de gestionare a pescuitului, atunci când sunt analizate împreună cu măsurile luate de alte țări și de Uniune, conduc la activități de pescuit care ar putea avea ca rezultat o stare nedurabilă a stocului. Această condiție se consideră a fi respectată și în cazul în care măsurile de gestionare a pescuitului adoptate de respectiva țară nu au condus la o stare nedurabilă a stocului doar datorită unor măsuri adoptate de alții.
Articolul 4
Măsuri cu privire la țările care permit pescuitul nedurabil
(1) Comisia poate adopta prin acte de punere în aplicare următoarele măsuri cu privire la o țară care permite pescuitul nedurabil:
(a)
de identificare a respectivei țări drept țara care permite pescuitul nedurabil;
(b)
de identificare, în cazul în care este necesar, a navelor specifice sau a flotelor țării respective căreia i se aplică anumite măsuri;
(c)
de impunere a unor limitări cantitative la importul de pește provenit din stocul de interes comun care a fost capturat sub controlul țării respective și la importul de produse pescărești obținute din sau care conțin astfel de pește;
(d)
de impunere a unor restricții cantitative la importurile de pește din orice specie asociată și de produse pescărești obținute din sau care conțin astfel de pește, atunci când acesta este capturat în cadrul unor activități de pescuit care vizează stocul de interes comun sub controlul țării respective; la adoptarea măsurii, Comisia, în conformitate cu articolul 5 alineatul (4) din prezentul regulament, aplicând principiul proporționalității, determină speciile și capturile aferente care ar trebui să se încadreze în domeniul de aplicare al măsurii;
(e)
de impunere a unor restricții asupra utilizării porturilor Uniunii de către navele care arborează pavilionul țării respective și care pescuiesc din stocul de interes comun și/sau din specii asociate și de către navele care transportă pește și produse pescărești provenite din stocul de interes comun și/sau din specii asociate care au fost capturate fie de către navele care arborează pavilionul țării respective, fie de către navele autorizate de aceasta și care arborează un alt pavilion; aceste restricții nu se aplică în cazuri de forță majoră sau de avarie în sensul articolului 18 din UNCLOS pentru servicii strict necesare în vederea remedierii acestor situații;
(f)
de interzicere a achiziționării de către operatorii economici din Uniune a unei nave de pescuit care arborează pavilionul țării respective;
(g)
de interzicere a schimbării pavilionului navelor de pescuit care arborează pavilionul unui stat membru cu cel al țării respective;
(h)
de interzicere ca statele membre să autorizeze încheierea de contracte de navlosire atunci când operatori economici ai Uniunii navlosesc navele lor către operatori economici ai țării respective;
(i)
de interzicere a exportului către țara respectivă de nave de pescuit care arborează pavilionul unui stat membru sau de echipamente de pescuit și de materiale necesare pentru pescuitul stocului de interes comun;
(j)
de interzicere a încheierii de acorduri comerciale private între operatori economici ai Uniunii și ai țării respective pentru ca o navă de pescuit care arborează pavilionul unui stat membru să utilizeze posibilități de pescuit ale acelei țări;
(k)
de interzicere a operațiunilor comune de pescuit care implică nave de pescuit care arborează pavilionul unui stat membru și nave de pescuit care arborează pavilionul țării respective.
(2) Respectivele acte de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 8 alineatul (2).
Articolul 5
Cerințe generale privind măsurile adoptate în conformitate cu prezentul regulament
(1) Măsurile menționate la articolul 4:
(a)
se referă la conservarea stocului de interes comun;
(b)
se aplică împreună cu restricții privind pescuitul de către navele Uniunii, sau privind producția sau consumul în Uniune, de pește și produse pescărești obținute din sau care conțin pește din speciile pentru care au fost adoptate măsuri;
(c)
sunt proporționale cu obiectivele urmărite și compatibile cu obligațiile impuse de acordurile internaționale la care Uniunea este parte și cu orice alte norme relevante ale dreptului internațional.
(2) Măsurile menționate la articolul 4 țin cont de măsurile deja adoptate în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1005/2008.
(3) Măsurile menționate la articolul 4 nu se aplică într-un mod care să constituie un mijloc de discriminare arbitrară sau nejustificată între țări în care predomină aceleași condiții sau o restricție mascată impusă comerțului internațional.
(4) La adoptarea de măsuri menționate la articolul 4, pentru a se asigura că măsurile respectă mediul și sunt durabile, eficiente, proporționale și compatibile cu normele internaționale, Comisia evaluează efectele comerciale, de mediu, economice și sociale ale acestor măsuri, atât pe termen scurt, cât și pe termen lung, precum și sarcina administrativă asociată punerii acestora în aplicare.
(5) Măsurile menționate la articolul 4 prevăd un sistem adecvat pentru punerea lor în aplicare de către autoritățile competente.
Articolul 6
Proceduri anterioare adoptării măsurilor cu privire la țările care permit pescuitul nedurabil
(1) În cazul în care Comisia consideră necesar să adopte măsuri menționate la articolul 4, aceasta notifică țării în cauză intenția de a identifica țara respectivă drept o țară care permite pescuitul nedurabil. În asemenea cazuri, Parlamentul European și Consiliul sunt informați imediat.
(2) Această notificare conține informații privind motivele care au condus la identificarea țării respective drept țară care permite pescuitul nedurabil și descrie posibilele măsuri care ar putea fi luate în raport cu aceasta, în conformitate cu prezentul regulament.
(3) Înainte de adoptarea unor măsuri menționate la articolul 4, Comisia oferă țării în cauză o oportunitate rezonabilă de a răspunde la notificarea scrisă și de a remedia situația în termen de o lună de la primirea notificării respective.
Articolul 7
Perioada de aplicare a măsurilor cu privire la țările care permit pescuitul nedurabil
(1) Măsurile menționate la articolul 4 nu se mai aplică după adoptarea de către țara care permite pescuitul nedurabil a măsurilor corective corespunzătoare necesare pentru conservarea și gestionarea stocului de interes comun, iar respectivele măsuri corective:
(a)
au fost fie adoptate autonom, fie convenite în contextul unor consultări cu Uniunea și, dacă este cazul, cu alte țări în cauză; și
(b)
nu subminează efectul măsurilor luate de Uniune, fie în mod autonom, fie în colaborare cu alte țări, în scopul conservării stocurilor de pește respective.
(2) Comisia adoptă acte de punere în aplicare, pentru a stabili dacă au fost respectate condițiile prevăzute la alineatul (1) și, dacă este necesar, pentru a decide dacă măsurile adoptate cu privire la țara în cauză în temeiul articolului 4 încetează să se aplice. Respectivele acte de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 8 alineatul (2).
Din motive imperioase de urgență justificate corespunzător, legate de perturbări economice sau sociale neprevăzute, Comisia adoptă acte de punere în aplicare cu aplicabilitate imediată în conformitate cu articolul 8 alineatul (3) pentru a decide încetarea aplicării măsurilor adoptate în conformitate cu articolul 4.
Articolul 8
Procedura comitetului
(1) Comisia este asistată de un comitet. Comitetul respectiv este un comitet în sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011.
(2) Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.
(3) Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 8 coroborat cu articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.
(4) Rezultatele evaluării menționate la articolul 5 alineatul (4) sunt puse la dispoziția Parlamentului European și a Consiliului în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 10 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 182/2011 împreună cu documentele prevăzute în acesta.
Articolul 9
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a treia zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Strasbourg, 25 octombrie 2012.