NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1144/2014
ze dne 22. října 2014
o informačních a propagačních opatřeních na podporu zemědělských produktů na vnitřním trhu a ve třetích zemích a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 3/2008
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 42 a čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle nařízení Rady (ES) č. 3/2008 (4) může Unie uskutečňovat informační a propagační opatření na vnitřním trhu a na trzích třetích zemí pro některé zemědělské produkty a metody jejich produkce, jakož i potravinářské výrobky vyrobené ze zemědělských produktů.
(2)
Vzhledem k získaným zkušenostem a k možnému vývoji v odvětví zemědělství a na trzích v Unii i mimo ni je třeba režim stanovený nařízením (ES) č. 3/2008 revidovat a učinit jej konzistentnějším a účinnějším. Nařízení (ES) č. 3/2008 by proto mělo být zrušeno a nahrazeno novým nařízením.
(3)
Cílem těchto informačních a propagačních opatření je posílit konkurenceschopnost odvětví zemědělství v Unii a tím zajistit větší spravedlnost v oblasti hospodářské soutěže jak na vnitřním trhu, tak na trzích třetích zemí. Konkrétně by se informační a propagační opatření měla zaměřit na zvýšení povědomí spotřebitelů o kvalitě zemědělských produktů a metodách produkce Unie a na zvýšení informovanosti o režimech jakosti Unie. Kromě toho by měly zvýšit konkurenceschopnost a spotřebu zemědělských produktů Unie, zviditelnit je uvnitř Unie i mimo ni a zvýšit tržní podíl těchto výrobků, se zaměřením zejména na trhy v třetích zemích s největším potenciálem růstu. V případě závažného narušení trhů, ztráty důvěry spotřebitelů nebo jiných specifických problémů by tato opatření měla pomoci obnovit standardní tržní podmínky. Tato informační a propagační opatření by měla vhodně doplnit a posílit opatření prováděná členskými státy. Aby tato opatření dosáhla svých cílů, měla by být informační a propagační opatření i nadále uplatňována uvnitř Unie i mimo ni.
(4)
Opatření by se měla rovněž zaměřit na zdůraznění jedinečnosti produktů z Unie s cílem zlepšit povědomí spotřebitelů o kvalitách těchto produktů ve srovnání s napodobeninami a padělky, což jak v Unii, tak ve třetích zemích výrazně přispěje k tomu, že lidé budou znát symboly, označení a zkratky prokazující, že produkt je zařazen do evropských režimů jakosti stanovených nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 (5).
(5)
Jednou ze silných stránek Unie v oblasti výroby potravin je rozmanitost a specifické vlastnosti jejích výrobků, které mají vazbu na různé zeměpisné oblasti a různé tradiční metody a které se vyznačují jedinečnou příchutí a nabízejí rozmanitost a jedinečnost, kterou spotřebitelé stále více vyhledávají jak v Unii, tak mimo ni.
(6)
Kromě informací o podstatných vlastnostech zemědělských produktů a potravinářských výrobků by způsobilá opatření mohla také vstřícným způsobem sdělovat informace týkající se mimo jiné výživy, chutí, tradice, rozmanitosti a kultury.
(7)
Informační a propagační opatření by neměla být zaměřena na určité obchodní značky nebo na určitý původ. Nicméně za účelem zlepšení kvality a účinnosti předváděcích akcí, ochutnávek a informačních a propagačních materiálů by mělo být možné uvést obchodní značky a původ výrobku za předpokladu, že je dodržena zásada nediskriminace a tato opatření nejsou zaměřena na podporu spotřeby jakéhokoli produktu pouze na základě jeho původu. Kromě toho by tato opatření měla dodržovat obecné zásady práva Unie a neměla by omezovat volný pohyb zemědělských produktů a potravinářských výrobků v rozporu s článkem 34 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouvy o fungování EU“). Měla by být stanovena zvláštní pravidla pro viditelnost obchodních značek a označení původu ve vztahu k hlavnímu sdělení kampaně Unie.
(8)
Z Unie se především vyvážejí finální zemědělské produkty, mezi nimiž jsou zemědělské produkty, jež nejsou uvedeny v příloze I Smlouvy o fungování EU. Informační a propagační opatření je proto třeba rozšířit na některé výrobky nespadající do oblasti působnosti přílohy I Smlouvy o fungování EU. To by mělo být v souladu s ostatními režimy Společné zemědělské politiky (dále jen „SZP“), jako například evropskými režimy jakosti, které jsou již pro tyto produkty zavedeny.
(9)
Informace o vínech produkovaných v Unii a jejich propagace je jedním z nejvýznamnějších programů pomoci vinařství, které byly v rámci SZP stanoveny. Předmětem informačních a propagačních opatření by mělo být pouze víno s chráněným označením původu nebo s chráněným zeměpisným označením a víno s označením moštové odrůdy. V případě jednoduchých programů by daný program měl zahrnovat také jiné zemědělské produkty nebo potravinářské výrobky. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 508/2014 (6) obdobně stanoví propagaci produktů rybolovu a akvakultury. V důsledku toho je třeba omezit způsobilost produktů rybolovu a akvakultury uvedených v příloze I nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1379/2013 (7) pro informační a propagační opatření v rámci stávajícího režimu výhradně pro případ, kdy jsou produkty rybolovu a akvakultury propagovány zároveň s jinými zemědělskými nebo potravinářskými produkty.
(10)
Produkty, na něž se vztahují režimy jakosti Unie, a režimy jakosti uznané členskými státy by měly být způsobilé pro informační a propagační opatření, neboť tyto režimy poskytují spotřebitelům záruky ohledně jakosti a vlastností produktu nebo použitého výrobního postupu, zajišťují dotčeným produktům přidanou hodnotu a zvyšují jejich možnosti uplatnění na trhu. Pro informační a propagační opatření by měl být rovněž způsobilý ekologický způsob produkce a grafický symbol zvláštních jakostních zemědělských produktů z nejvzdálenějších regionů.
(11)
V období let 2001 až 2011 bylo pouze 30 % rozpočtu určeného na informační a propagační opatření směřováno na trhy třetích zemí, přestože tyto trhy nabízejí nezanedbatelný potenciál růstu. Je třeba stanovit postupy s cílem podnítit realizaci většího počtu informačních a propagačních opatření na podporu zemědělských produktů Unie ve třetích zemích, zejména poskytnutím vyšší finanční podpory.
(12)
Aby byla zaručena účinnost prováděných informačních a propagačních opatření, měla by být tato opatření začleněna do rámce informačních a propagačních programů. Tyto programy doposud předkládaly oborové nebo mezioborové organizace. Pro zvýšení počtu navržených opatření a zlepšení jejich kvality je třeba rozšířit okruh příjemců na organizace producentů a jejich asociace, skupiny a subjekty zemědělsko-potravinářského odvětví, jehož cílem a činností je poskytování informací a propagace zemědělských produktů.
(13)
Informační a propagační opatření, jež Unie spolufinancuje, by měla poukazovat na specifický rozměr Unie. Za tímto účelem a s cílem zamezit rozptýlení prostředků a více zviditelnit Evropu prostřednictvím propagačních a informačních opatření na podporu zemědělských produktů a některých potravinářských výrobků je třeba stanovit pracovní program vymezující strategické priority těchto opatření, pokud jde o obyvatelstvo, produkty, režimy nebo trhy, na něž je třeba se zaměřit, jakož i vlastnosti informačních a propagačních sdělení. Program by měl být vypracován na základě obecných a specifických cílů stanovených na základě tohoto nařízení a měl by zohlednit možnosti, které trhy nabízejí, a nutnost doplnit a posílit opatření přijatá členskými státy a subjekty tohoto odvětví na vnitřním trhu i ve třetích zemích s cílem zajistit jednotnou propagační a informační politiku. Za tímto účelem by měla Komise při navrhování tohoto programu konzultovat s členskými státy a příslušnými zúčastněnými stranami.
(14)
Pracovní program by měl mimo jiné zajistit specifická opatření s cílem reagovat v případě vážného narušení trhu, ztráty důvěry spotřebitelů nebo jiných zvláštních problémů. Navíc by měla Komise zohlednit zejména převažující postavení malých a středních podniků v zemědělsko-potravinářském odvětví. Jedná se o odvětví, která využívají výjimečných opatření stanovených v článcích 219, 220 a 221 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 (8) a v případě opatření zaměřených na třetí země dohody o volném obchodu v rámci společné obchodní politiky Evropské unie. Při navrhování tohoto programu by měla Komise rovněž zohlednit znevýhodnění horských oblastí, ostrovů a nejvzdálenějších regionů Unie.
(15)
S cílem zajistit účinné provádění propagačních a informačních opatření je třeba, aby bylo svěřeno provádějícím subjektům na základě výběrového řízení. Nicméně v řádně odůvodněných případech by měla mít navrhující organizace možnost přímo provádět určité části svého programu.
(16)
Komise by měla mít možnost provádět informační a propagační opatření z vlastního podnětu, včetně návštěv na vysoké úrovni, zejména proto, aby přispěla k otevření nových trhů. Komise by rovněž měla mít možnost vést své vlastní kampaně, aby zajistila rychlou a účinnou reakci v případě vážného narušení trhu nebo ztráty důvěry spotřebitelů. V případě potřeby by Komise měla revidovat své vlastní iniciativy plánující provádění těchto kampaní. Prostředky přidělené na probíhající jednoduché i složené informační a propagační programy by neměly být sníženy, pokud Komise přijme opatření za uvedených okolností.
(17)
Je nezbytné, aby Komise vedle propagačních a informačních opatření rozvíjela a koordinovala služby technické podpory na úrovni Unie, a to s cílem napomáhat subjektům při účasti na spolufinancovaných programech, při realizaci účinných kampaní nebo při rozvoji jejich vývozních aktivit. Tyto služby by měly zejména zahrnovat poskytnutí pokynů, které potenciálním příjemcům napomohou dodržet pravidla a postupy spojené s touto politikou.
(18)
Úsilí o propagaci výrobků z Unie na trzích třetích zemí je často poškozováno konkurencí napodobenin nebo padělků. Služby technické podpory rozvíjené Komisí by měly zahrnovat poradenství pro toto odvětví s cílem ochránit výrobky Unie před napodobeninami nebo padělky.
(19)
Zjednodušení právního prostředí SZP je důležitou prioritou Evropské unie. Tento přístup je rovněž třeba uplatnit v případě tohoto nařízení. Zejména je třeba zrevidovat zásady správy a řízení propagačních a informačních programů s cílem je zjednodušit a umožnit Komisi, aby vypracovala pravidla a postupy, jimiž se bude řídit předkládání, hodnocení a výběr návrhů programů. Komise by však měla zajistit, aby členské státy dostávaly aktuální informace o všech navrhovaných a vybraných programech. Tyto informace by měly zejména zahrnovat počet obdržených návrhů, členské státy a dotčená odvětví a výsledky hodnocení těchto návrhů.
(20)
Spolupráce mezi hospodářskými subjekty různých členských států významně přispívá k zvyšování přidané hodnoty Unie a k většímu zviditelnění rozmanitosti zemědělských produktů Unie. Bez ohledu na prioritu, jež byla dána programům, které společně vypracovaly navrhující organizace z různých členských států, tvořily tyto programy v letech 2001-2011 pouze 16 % rozpočtu určeného na informační a propagační opatření. Proto by měla být přijata nová ustanovení, týkající se zejména řízení složených programů, aby se překonaly stávající obtíže, které vznikly při jejich provádění.
(21)
Měla by být stanovena kritéria pro financování těchto opatření. Aby bylo zajištěno, že zúčastněné navrhující organizace nesou svůj díl odpovědnosti, by mělo být obecným pravidlem, že Unie ponese pouze část nákladů na programy. Avšak určité správní a personální náklady, jež nejsou spojeny s výkonem SZP, tvoří nedílnou součást informačních a propagačních opatření a měly by být způsobilé pro financování z prostředků Unie.
(22)
Každé opatření musí podléhat sledování a hodnocení, aby byla zlepšena jeho kvalita a prokázána jeho účinnost. V této souvislosti je třeba vypracovat seznam ukazatelů a posoudit dopad propagační politiky ve vztahu k jejím strategickým cílům. Komise by měla stanovit rámec sledování a hodnocení této politiky v souladu se společným rámcem pro sledování a hodnocení SZP.
(23)
Za účelem doplnění či provedení změn u jiných než podstatných prvků tohoto nařízení by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU. Toto přenesení pravomoci by mělo zahrnovat doplnění seznamu v příloze I tohoto nařízení, kritéria pro určení způsobilosti navrhujících organizací, podmínky výběrových řízení pro výběr provádějících subjektů, zvláštní podmínky způsobilosti nákladů s ohledem na jednoduché programy, náklady na informační a propagační opatření a administrativní a personální náklady a ustanovení usnadňující přechod od nařízení (ES) č. 3/2008 k tomuto nařízení. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, že budou příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(24)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by Komisi měly být svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o podrobná pravidla pro viditelnost obchodních značek při předváděcích akcích či ochutnávkách produktů a na informačních a propagačních materiálech i pro viditelnost původu produktů na informačních a propagačních materiálech; roční pracovní program, výběr jednoduchých programů, podrobná pravidla, na jejichž základě může být navrhující organizaci povoleno, aby některé části jednoduchého programu prováděla sama; způsoby provádění, sledování a kontroly jednoduchých programů; pravidla pro uzavírání smluv o provádění jednoduchých programů vybraných podle tohoto nařízení; a společný rámec pro hodnocení dopadu programů i systém ukazatelů. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (9).
(25)
Jelikož cílů tohoto nařízení nemůže být vzhledem k existujícímu propojení mezi propagační politikou a jinými nástroji SZP a s ohledem na víceletou záruku finančních prostředků Unie a jejich soustředění na zřetelně vymezené priority dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podmínky pro částečné či úplné financování z rozpočtu Unie informačních a propagačních opatření na podporu zemědělských produktů a některých potravinářských výrobků vyrobených ze zemědělských produktů prováděných na vnitřním trhu nebo v třetích zemích (dále jen „informační a propagační opatření“).
Článek 2
Obecné a konkrétní cíle informačních a propagačních opatření
1. Obecným cílem informačních a propagačních opatření je posílit konkurenceschopnost zemědělského odvětví Unie.
2. Konkrétním cílem informačních a propagačních opatření je:
a)
zvýšit povědomí o kvalitě zemědělských produktů Unie a o vysokých standardech, které se na metody produkce v Unii uplatňují;
b)
zvýšit konkurenceschopnost a spotřebu zemědělských produktů a některých potravinářských výrobků Unie a jejich přitažlivost uvnitř Unie i mimo ni;
c)
zvýšit povědomí o režimech jakosti Unie a jejich uznání;
d)
zvýšit tržní podíl zemědělských produktů a některých potravinářských výrobků Unie a zaměřit se při tom na trhy ve třetích zemích, jež mají největší potenciál růstu;
e)
obnovit standardní tržní podmínky v případě závažného narušení trhu, ztráty důvěry spotřebitelů či jiných specifických problémů.
Článek 3
Popis informačních a propagačních opatření
Informační a propagační opatření se zaměří na:
a)
zdůraznění specifičností způsobů zemědělské produkce v Unii, zejména pokud jde o bezpečnost potravin, vysledovatelnost, jedinečnost, označení, výživovou a zdravotní hodnotu, dobré životní podmínky zvířat, šetrnost k životnímu prostředí a udržitelnost, a vlastnosti zemědělských a potravinářských produktů, zejména pokud jde o kvalitu, chuť, rozmanitost nebo tradice;
b)
zvýšení povědomí o pravosti evropských chráněných označení původu, chráněných zeměpisných označení a zaručených tradičních specialit.
Tato opatření zahrnují opatření ve vztahu k veřejnosti a informační kampaně a mohou mít také podobu účasti na akcích, veletrzích a výstavách vnitrostátního, evropského a mezinárodního významu.
Článek 4
Charakteristiky opatření
1. Informační a propagační opatření nesmí být zaměřena na určité obchodní značky. Nicméně obchodním značkám musí být umožněno, aby byly viditelné při předváděcích akcích či na produktech k ochutnávkám a na informačních a propagačních materiálech, za podmínky, že je dodržována zásada nediskriminace a že se nezmění celková povaha opatření, jež nejsou zaměřena na určité značky. Zásada nediskriminace se uplatní zajištěním stejného zacházení a přístupu pro všechny obchodní značky navrhujících organizací i stejného zacházení s členskými státy. Každá obchodní značka musí být stejně viditelná a být graficky znázorněna v menším formátu než hlavní sdělení kampaně Unie. Několik obchodních značek musí být viditelných, s výjimkou řádně odůvodněných okolností souvisejících se specifickou situací daného členského státu.
2. Informační a propagační opatření nesmí být zaměřena na původ. Cílem těchto opatření není vybízet ke spotřebě produktu pouze na základě jeho původu. Musí být umožněno, aby původ produktu mohl být nicméně viditelný na informačních a propagačních materiálech při dodržení následujících pravidel:
a)
na vnitřním trhu je uvedení původu vždy vedlejší ve vztahu k hlavnímu sdělení kampaně Unie;
b)
ve třetích zemích může být uvedení původu na stejné úrovni jako hlavní sdělení kampaně Unie;
c)
u produktů spadajících do režimů jakosti uvedených v čl. 5 odst. 4 písm. a) může být původ zapsaný v seznamu v označení uváděn bez jakéhokoli omezení.
3. Komise přijme prováděcí akty, kterými stanoví podrobná pravidla týkající se:
a)
viditelnosti obchodních značek při předváděcích akcích či ochutnávkách produktů a na informačních a propagačních materiálech uvedených v odstavci 1, i jednotných podmínek, za nichž může být viditelná pouze jediná obchodní značka;
b)
viditelnosti původu produktů na informačních a propagačních materiálech uvedených v odstavci 2.
Tyto prováděcí akty jsou přijímány v souladu s přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2.
Článek 5
Způsobilé produkty a schémata
1. Informační a propagační opatření se mohou vztahovat na:
a)
produkty uvedené v seznamu v příloze I Smlouvy o fungování EU, s výjimkou tabáku;
b)
výrobky uvedené v příloze I tohoto nařízení;
c)
lihoviny s chráněným zeměpisným označením podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 110/2008 (10).
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22, kterými s ohledem na vývoj trhu doplní seznam v příloze I tohoto nařízení tím, že do něj přidá potravinářské výrobky.
3. Bez ohledu na odstavec 1:
a)
může být předmětem informačních a propagačních opatření pouze víno s označením původu nebo s chráněným zeměpisným označením a víno s označením moštové odrůdy. V případě jednoduchých programů uvedených v čl. 6 odst. 3 se daný program musí vztahovat také na další produkty uvedené v odst. 1 písm. a) a b);
b)
musí být opatření zaměřená na vnitřní trh v případě lihovin uvedených v odst. 1 písm. c), v případě vína uvedeného v písm. a) tohoto odstavce a v případě piva omezena na informování spotřebitelů o režimech stanovených v odstavci 4 a o zodpovědné konzumaci těchto nápojů;
c)
mohou být produkty rybolovu a akvakultury uvedené v příloze I nařízení (EU) č. 1379/2013 předmětem informačních a propagačních opatření, pouze v případě, že se daný program vztahuje i na jiné produkty uvedené v odstavci 1.
4. Informační a propagační opatření se mohou vztahovat na:
a)
režimy jakosti stanovené v nařízení (EU) č. 1151/2012, v nařízení (ES) č. 110/2008 a v článku 93 nařízení (EU) č. 1308/2013;
b)
ekologický způsob produkce, jak jej vymezuje nařízení Rady (ES) č. 834/2007 (11);
c)
grafický symbol zvláštních jakostních zemědělských produktů z nejvzdálenějších regionů Unie, uvedených v článku 21 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 228/2013 (12);
d)
režimy jakosti uvedené v čl. 16 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 (13).
KAPITOLA II
PROVÁDĚNÍ INFORMAČNÍCH A PROPAGAČNÍCH OPATŘENÍ
ODDÍL 1
Společná ustanovení
Článek 6
Typy akcí
1. Informační a propagační opatření se provádějí ve formě:
a)
informačních a propagačních programů (dále jen „programy“) a
b)
opatření týkajících se podnětů Komise uvedených v článku 9.
2. Programy se skládají ze souboru souvisejících opatření a provádějí se po dobu nejméně jednoho roku, ne však déle než tři roky.
3. Jednoduché programy, které jsou podrobně popsány v oddílu 2 této kapitoly, mohou být předloženy jednou nebo více navrhujícími organizacemi uvedenými v čl. 7 odst. 1 písm. a), c) nebo d), přičemž všechny tyto organizace jsou z téhož členského státu.
4. Složené programy, které jsou podrobně popsány v oddílu 3 této kapitoly, mohou být předloženy:
a)
alespoň dvěma navrhujícími organizacemi uvedenými v čl. 7 odst. 1 písm. a), c) nebo d) z alespoň dvou členských států nebo
b)
jednou nebo několika unijními organizacemi uvedenými v čl. 7 odst. 1 písm. b).
Článek 7
Navrhující organizace
1. Program mohou navrhovat:
a)
oborové nebo mezioborové organizace usazené v členském státě a reprezentativně zastupující příslušné či příslušná odvětví v tomto členském státě, a především mezioborové organizace uvedené v článku 157 nařízení (EU) č. 1308/2013, a skupiny, jak jsou vymezeny v čl. 3 bodu 2 nařízení (EU) č. 1151/2012, za podmínky, že jsou reprezentativní pro název chráněný podle posledně uvedeného nařízení a je-li tento název předmětem uvedeného programu;
b)
oborové nebo mezioborové organizace Unie, jež reprezentativně zastupují příslušné či příslušná odvětví na úrovni Unie;
c)
organizace producentů či sdružení organizací producentů uvedené v článcích 152 a 156 nařízení (EU) č. 1308/2013, které byly uznány členskými státy;
d)
subjekty zemědělsko-potravinářského odvětví, jejichž cílem a činností je poskytování informací o zemědělských produktech a jejich propagace a jež byly příslušným členským státem pověřeny výkonem jasně definované veřejné služby v této oblasti. Tyto subjekty musí být zákonným způsobem usazeny v příslušném členském státě alespoň dva roky před datem výzvy k předkládání návrhů uvedené v čl. 8 odst. 2.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22, kterými stanoví konkrétní podmínky, za nichž navrhující organizace, skupina či jiný subjekt podle odstavce 1 může předložit program. Tyto podmínky především zajistí, aby tyto organizace, skupiny a jiné subjekty byly reprezentativní a aby byl program významný svým rozsahem.
Článek 8
Roční pracovní program
1. Komise přijme prováděcí akty, kterými se každý rok stanoví roční pracovní program, ve kterém jsou uvedeny sledované operační cíle, operační priority, očekávané výsledky, způsoby provádění a celková částka plánu financování. Tento roční pracovní program a zejména jeho operační priority musí být v souladu s obecnými i konkrétními cíli stanovenými v článku 2. Program především zajistí specifická dočasná opatření pro reakci v případě závažného narušení trhů, ztráty důvěry spotřebitelů nebo jiných konkrétních problémů uvedených v čl. 2 odst. 2 písm. e). Zahrnuje rovněž hlavní kritéria pro hodnocení, popis opatření, která mají být financována, údaj o částce přidělené na každé opatření, orientační harmonogram provádění a v případě subvencí maximální výši finančního příspěvku Unie. Tyto prováděcí akty uvedené v prvním pododstavci se přijímají přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2.
2. Komise provede pracovní program uvedený v odstavci 1 v případě jednoduchých a složených programů prostřednictvím zveřejnění výzev k předkládání návrhů, v souladu s hlavou VI části I nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (14).
Článek 9
Opatření z podnětu Komise
1. Komise může realizovat informační a propagační opatření, jak jsou popsána v článku 3, včetně kampaní v případě závažného narušení trhu, ztráty důvěry spotřebitelů nebo jiných specifických problémů uvedených v čl. 2 odst. 2 písm. e). Tato opatření mohou mít zejména podobu návštěv na vysoké úrovni, účasti na obchodních veletrzích a výstavách mezinárodního významu, a to prostřednictvím stánků nebo činností zaměřených na zlepšení vnímání produktů Unie.
2. Komise rozvíjí služby technické podpory zejména s cílem:
a)
zlepšit povědomí o různých trzích, včetně prostřednictvím průzkumných obchodních setkání;
b)
zachovat dynamickou odbornou síť v rámci informační a propagační politiky, včetně poskytnutí odvětvového poradenství s ohledem na riziko napodobenin či padělků ve třetích zemích, a
c)
zlepšit znalost unijních pravidel týkajících se vypracovávání a provádění programů.
Článek 10
Zákaz dvojího financování
Informační a propagační opatření financovaná podle tohoto nařízení nesmí být financována jiným způsobem z rozpočtu Unie.
ODDÍL 2
Provádění a řízení jednoduchých programů
Článek 11
Výběr jednoduchých programů
1. Komise hodnotí a vybírá návrhy jednoduchých programů došlých na základě výzvy k předkládání návrhů uvedené v čl. 8 odst. 2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22, kterými se stanoví zvláštní podmínky způsobilosti pro jednoduché programy.
2. Komise přijme prováděcí akty, kterými rozhodne o vybraných jednoduchých programech, případných změnách, jež je třeba do vybraných programů zanést, a o příslušných rozpočtech. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2.
Článek 12
Informace o výběru jednoduchých programů
Komise včas poskytuje výboru uvedenému v článku 23, a tím i členským státům, informace o všech navržených nebo vybraných programech.
Aniž je dotčeno nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012, poskytne Komise členským státům zejména tyto informace:
a)
počet obdržených návrhů, členské státy, v nichž jsou navrhující organizace usazeny, zapojená odvětví a trh nebo trhy, na něž se návrhy zaměřují;
b)
výsledek vyhodnocení návrhů a jejich stručný popis.
Článek 13
Subjekty pověřené prováděním jednoduchých programů
1. Po patřičně provedeném výběrovém řízení navrhující organizace vybere subjekty, které provedou zvolené jednoduché programy, zejména s cílem zajistit, aby byla opatření prováděna účinně.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22, kterými se stanoví podmínky pro výběrová řízení na subjekty provádějící jednoduché programy podle prvního pododstavce.
2. Odchylně od odstavce 1 může navrhující organizace provést určité části programu sama, a to na základě podmínek týkajících se zkušeností navrhující organizace při provádění takových opatření, nákladů na tato opatření v poměru k běžným tržním sazbám a podílu celkových nákladů souvisejících s částí programu, jež provede navrhující organizace.
Komise přijme prováděcí akty, kterými se stanoví podrobné podmínky, podle nichž může být navrhující organizace oprávněna k provedení některých částí programu. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2.
Článek 14
Provádění, sledování a kontrola jednoduchých programů
1. Dotčené členské státy odpovídají za řádné provádění jednoduchých programů vybraných podle článku 11 a souvisejících plateb. Členské státy zajistí, aby informační a propagační materiály vzniklé na základě uvedených programů byly v souladu s právem Unie.
Komise přijme prováděcí akty, kterými se stanoví podrobné podmínky provádění, sledování a kontroly jednoduchých programů a pravidla pro uzavírání smluv o provádění jednoduchých programů vybraných na základě tohoto nařízení. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2.
2. Členské státy zajistí provádění, sledování a kontrolu jednoduchých programů v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 (15) a v souladu s prováděcími akty podle odstavce 1.
Článek 15
Finanční ustanovení pro jednoduché programy
1. Finanční příspěvek Unie na jednoduché programy na vnitřním trhu nepřesáhne 70 % způsobilých výdajů. Finanční příspěvek Unie na jednoduché programy ve třetích zemích nepřesáhne 80 % způsobilých výdajů. Zbytek výdajů zajišťují výhradně navrhující organizace.
2. Procentní podíly uvedené v odstavci 1 se zvýší až na 85 % v případě závažného narušení trhů, ztráty důvěry spotřebitelů nebo jiných konkrétních problémů uvedených v čl. 2 odst. 2 písm. e).
3. Odchylně od odstavců 1 a 2, procentní podíl uvedený v odstavci 1 činí 75 % a 85 % a procentní podíl uvedený v odstavci 2 činí 90 % pro navrhující organizace usazené v členských státech, které k 1. lednu 2014 nebo po tomto datu získaly finanční podporu v souladu s články 136 a 143 Smlouvy o fungování EU.
První pododstavec se použije pouze na programy, o nichž Komise rozhodla před datem, od kterého příslušný členský stát již uvedenou finanční podporu nepobírá.
4. Studie hodnotící výsledky informačních a propagačních opatření provedených v souladu se společným rámcem uvedeným v článku 25 jsou způsobilé pro financování z prostředků Unie za podmínek, jež jsou obdobné jako podmínky pro dotčený jednoduchý program.
5. Unie plně hradí náklady na odborné poradenství spojené s výběrem programů podle čl. 4 odst. 2 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013.
6. S cílem zajistit řádné provádění jednoduchých programů jsou navrhující organizace povinny poskytnout záruky.
7. Unie financuje informační a propagační opatření prováděná prostřednictvím jednoduchých programů podle čl. 4 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013.
8. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22, kterými se stanoví zvláštní podmínky, za nichž jsou náklady na informační a propagační opatření a v případě potřeby správní a personální náklady způsobilé pro financování Unií.
ODDÍL 3
Provádění a řízení složených programů a opatření z podnětu komise
Článek 16
Způsoby financování
1. Financování může probíhat jedním nebo více způsoby, jež jsou stanoveny v nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012, a může spočívat zejména v:
a)
grantech pro složené programy;
b)
zakázkách v případě opatření z podnětu Komise.
2. Unie financuje informační a propagační opatření prováděná prostřednictvím složených programů nebo z podnětu Komise podle čl. 4 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 17
Hodnocení složených programů
Návrhy složených programů se posuzují a vybírají na základě kritérií uvedených ve výzvě k předkládání návrhů podle čl. 8 odst. 2.
Článek 18
Informace o provádění složených programů
Komise včas poskytuje výboru uvedenému v článku 23, a tím i členským státům, informace o všech navržených nebo vybraných programech.
Článek 19
Finanční ustanovení pro složené programy
1. Finanční příspěvek Unie na složené programy činí 80 % způsobilých výdajů. Zbytek výdajů zajišťují výhradně navrhující organizace.
2. Procentní podíl uvedený v odstavci 1 se zvýší až na 85 % v případě závažného narušení trhů, ztráty důvěry spotřebitelů nebo jiných konkrétních problémů uvedených v čl. 2 odst. 2 písm. e).
3. Odchylně od odstavců 1 a 2, pro navrhující organizace usazené v členských státech, které k 1. lednu 2014 nebo po tomto datu získaly finanční podporu v souladu s články 136 a 143 Smlouvy o fungování EU, činí procentní podíl uvedený v odstavcích 1 a 2 (v tomto pořadí) 85 % a 90 %.
První pododstavec se použije pouze pro programy, o nichž Komise rozhodla přede dnem, od kterého již dotčený členský stát tuto finanční podporu nepobírá.
Článek 20
Zadávání zakázek v případě opatření z podnětu Komise
Každé zadání zakázek provedené Komisí jejím jménem nebo spolu s členskými státy podléhá pravidlům pro zadávání zakázek uvedeným v nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 a nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (16).
Článek 21
Ochrana finančních zájmů Unie
1. Komise přijme vhodná opatření k zajištění toho, aby byly při provádění opatření financovaných podle tohoto oddílu finanční zájmy Unie chráněny prostřednictvím prevence podvodů, korupce a jiného protiprávního jednání, účinnými kontrolami, a jsou-li zjištěny nesrovnalosti, zpětným získáním neoprávněně vyplacených částek a případně účinnými, přiměřenými a odrazujícími správními a finančními sankcemi.
2. Komise nebo její zástupci a Účetní dvůr mají pravomoc provádět na základě kontroly dokumentů i inspekcí na místě audit u všech příjemců grantů, zhotovitelů, dodavatelů nebo poskytovatelů a subdodavatelů, kteří obdrželi finanční prostředky Unie.
3. Evropský úřad pro boj proti podvodům (dále jen „OLAF“) může provádět vyšetřování, včetně kontrol a inspekcí na místě, v souladu s ustanoveními a postupy uvedenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (17) a v nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (18), s cílem zjistit, zda nedošlo k podvodu, korupci nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie, pokud jde o grantovou dohodu, rozhodnutí o udělení grantu nebo smlouvu týkající se fondů Unie.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, musí dohody o spolupráci se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi, smlouvy, grantové dohody a rozhodnutí o udělení grantu uzavřené v rámci provádění tohoto programu podle tohoto nařízení obsahovat ustanovení, která výslovně zmocňují Komisi, Účetní dvůr a úřad OLAF k provádění těchto auditů a šetření v souladu s jejich příslušnými pravomocemi.
KAPITOLA III
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
ODDÍL 1
Přenesení pravomocí a prováděcí ustanovení
Článek 22
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 22 je Komisi svěřena za podmínek stanovených tímto článkem.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 5 odst. 2, čl. 7 odst. 2, čl. 11 odst. 1, čl. 13 odst. 1, čl. 15 odst. 8 a čl. 29 odst. 2 je Komisi svěřena na dobu pěti let od 24. listopadu 2014. Komise vypracuje zprávu o přenesení pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 5 odst. 2, čl. 7 odst. 2, čl. 11 odst. 1, čl. 13 odst. 1, čl. 15 odst. 8 a čl. 29 odst. 2 kdykoliv zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle tohoto nařízení vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 23
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro společnou organizaci zemědělských trhů zřízený článkem 229 nařízení (EU) č. 1308/2013. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
ODDÍL 2
Konzultace, hodnocení a zpráva
Článek 24
Konzultace
V rámci provádění tohoto nařízení může Komise vést konzultace se skupinou pro občanský dialog zabývající se kvalitou a propagací, zřízenou na základě rozhodnutí Komise 2013/767/EU (19).
Článek 25
Společný rámec pro sledování a hodnocení dopadu opatření
V souladu se společným rámcem pro sledování a hodnocení společné zemědělské politiky stanoveným v článku 110 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 přijme Komise prováděcí akty, kterými stanoví společný rámec pro hodnocení dopadu informačních a propagačních programů financovaných na základě tohoto nařízení a systém ukazatelů. Tyto prováděcí akty jsou přijímány v souladu s přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2.
Všechny zúčastněné strany Komisi sdělí všechny nezbytné údaje a informace, aby bylo možné dopad opatření vyhodnotit.
Článek 26
Zpráva
1. Komise do 31. prosince 2018 předloží Evropskému parlamentu a Radě průběžnou zprávu o uplatňování tohoto nařízení. Tato průběžná zpráva zahrne míru využití v jednotlivých členských státech, případně i vhodné návrhy.
2. Komise do 31. prosince 2020 předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení případně spolu s vhodnými návrhy.
ODDÍL 3
Státní podpora, zrušení, přechodná ustanovení, vstup v platnost a použitelnost
Článek 27
Státní podpora
Odchylně od čl. 211 odst. 1 nařízení (EU) č. 1308/2013 a článku 3 nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 (20), jakož i podle čl. 42 prvního pododstavce Smlouvy o fungování EU, se články 107, 108 a 109 Smlouvy o fungování EU nepoužijí na platby hrazené členskými státy při použití tohoto nařízení a v souladu s jeho ustanoveními ani na finanční příspěvky pocházející z odvodů či povinných příspěvků členských států nebo jiných finančních nástrojů v případě programů, jež mohou využívat podpory Unie a které Komise vybrala v souladu s tímto nařízením.
Článek 28
Zrušení
Nařízení (ES) č. 3/2008 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze II tohoto nařízení.
Článek 29
Přechodná ustanovení
1. Nařízení (ES) č. 3/2008 se použije i nadále pro ta informační a propagační opatření, o jejichž financování Komise rozhodla před 1. prosincem 2015.
2. Komise je v souladu s článkem 22 zmocněna přijmout akty v přenesené pravomoci, aby zajistila přechod od nařízení (ES) č. 3/2008 k tomuto nařízení.
Článek 30
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. prosince 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 22. října 2014.
REGULAMENTUL (UE) NR. 1144/2014 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI
din 22 octombrie 2014
privind acțiunile de informare și promovare referitoare la produsele agricole puse în aplicare pe piața internă și în țările terțe și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 3/2008 al Consiliului
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 42 și articolul 43 alineatul (2),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ parlamentelor naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (2),
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (3),
întrucât:
(1)
În temeiul Regulamentului (CE) nr. 3/2008 al Consiliului (4), Uniunea poate realiza acțiuni de informare și de promovare pe piața internă și în țări terțe pentru produsele agricole și pentru modul de producție al acestora, precum și pentru anumite produse alimentare pe bază de produse agricole.
(2)
Ținând seama de experiența dobândită și de evoluțiile probabile ale sectorului agricol și ale piețelor atât în interiorul Uniunii, cât și în exteriorul său, sistemul stabilit prin Regulamentul (CE) nr. 3/2008 ar trebui revizuit și modificat pentru a fi mai coerent și mai eficace. Prin urmare, Regulamentul (CE) nr. 3/2008 ar trebui abrogat și înlocuit cu un nou regulament.
(3)
Obiectivul acestor acțiuni de informare și promovare este de a crește competitivitatea sectorului agricol din Uniune, creând astfel un mediu concurențial mai echitabil atât pe piața internă, cât și în țările terțe. Mai exact, acțiunile de informare și de promovare ar trebui să vizeze îmbogățirea cunoștințelor consumatorilor privind calitatea produselor agricole și a metodelor de producție din Uniune, precum și creșterea gradului de sensibilizare și de recunoaștere cu privire la sistemele de calitate ale Uniunii. De asemenea, aceste acțiuni ar trebui să crească competitivitatea produselor agricole ale Uniunii și consumul acestora, să mărească vizibilitatea și cota de piață a acestor produse atât în Uniune, cât și în afara sa, acordându-se o atenție deosebită piețelor din țările terțe cu cel mai mare potențial de creștere. În eventualitatea unei perturbări grave a pieței, a pierderii încrederii consumatorilor sau a altor probleme specifice, acțiunile în cauză ar trebui să contribuie la restabilirea condițiilor normale de piață. Acțiunile de informare și de promovare ar trebui să completeze și consolideze în mod util acțiunile statelor membre. Pentru a-și atinge obiectivele, acțiunile de informare și de promovare ar trebui să fie puse în aplicare în continuare, atât în Uniune, cât și în afara sa.
(4)
Acțiunile ar trebui să vizeze de asemenea punerea în valoare a autenticității produselor din Uniune în vederea creșterii gradului de conștientizare al consumatorilor cu privire la calitățile produselor autentice în raport cu imitațiile sau produsele contrafăcute; aceasta ar contribui semnificativ la recunoașterea în Uniune și în țările terțe a simbolurilor, mențiunilor și abrevierilor care demonstrează participarea la sistemele europene de calitate instituite de Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (5).
(5)
Unul dintre atuurile Uniunii în producția de alimente constă în diversitatea produselor sale și caracteristicile specifice ale acestora, corelate cu diferitele zone geografice și metodele tradiționale diverse, oferind atât gusturi unice, cât și diversitatea și autenticitatea pe care le caută tot mai mult consumatorii atât în Uniune, cât și în afara sa.
(6)
Pe lângă informațiile privind caracteristicile intrinsece ale produselor agricole și alimentare ale Uniunii, printre acțiunile eligibile se pot număra mesaje ușor de înțeles de către consumatori, care se concentrează, între altele, asupra nutriției, gustului, tradiției, diversității și culturii.
(7)
Acțiunile de informare și de promovare nu ar trebui să vizeze mărcile comerciale sau originea produselor. Totuși, pentru a îmbunătăți calitatea și eficacitatea demonstrațiilor, a degustărilor și a materialelor de informare și de promovare, ar trebui să existe posibilitatea de a menționa mărcile comerciale și originea produsului, cu condiția ca principiul nediscriminării să fie respectat și ca acțiunile să nu încurajeze consumul unui produs exclusiv datorită originii sale. De asemenea, acțiunile în cauză ar trebui să respecte principiile generale ale dreptului Uniunii, fără a îngrădi libera circulație a produselor agricole și alimentare, ceea ce ar constitui o încălcare a articolului 34 din Tratatul privind funcționare Uniunii Europene (TFUE). Ar trebui stabilite norme specifice privind vizibilitatea mărcilor și originii în raport cu mesajul principal al Uniunii în cadrul unei campanii.
(8)
Uniunea exportă, în principal, produse agricole finale, inclusiv produse agricole care nu sunt prevăzute la anexa I la TFUE. În consecință, acțiunile de informare și de promovare ar trebui să includă anumite produse, care nu sunt prevăzute în anexa I la TFUE. Astfel, s-ar asigura consecvența cu alte sisteme ale politicii agricole comune (PAC), cum ar fi sistemele europene de calitate, care vizează deja astfel de produse.
(9)
Acțiunile Uniunii de informare și de promovare a vinurilor prevăzute prin PAC reprezintă una dintre măsurile fundamentale ale programelor de ajutor din sectorul vitivinicol. Numai vinul cu denumire de origine sau indicație geografică protejată, precum și vinurile pentru care se indică soiul de viță-de-vie ar trebui să poată beneficia de acțiunile de informare și de promovare. În cazul programelor simple, programul în cauză ar trebui să cuprindă, de asemenea, un alt produs agricol sau alimentar. În mod similar, Regulamentul (UE) nr. 508/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (6) prevede promovarea produselor provenite din pescuit și acvacultură. În consecință, eligibilitatea produselor provenite din pescuit și acvacultură menționate în anexa I la Regulamentul (UE) nr. 1379/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (7) pentru acțiunile de informare și de promovare din cadrul acestui sistem ar trebui să se limiteze numai la produsele provenite din pescuit și acvacultură care sunt asociate cu un alt produs agricol sau alimentar.
(10)
Produsele vizate de sistemele de calitate ale Uniunii și de sistemele de calitate recunoscute de statele membre ar trebui să fie eligibile pentru acțiunile de informare și de promovare, întrucât aceste sisteme oferă siguranță consumatorilor în ceea ce privește calitatea și caracteristicile produsului sau procesului utilizat, creând valoare adăugată pentru produsele respective și sporind oportunitățile lor pe piață. De asemenea, metoda de producție ecologică, precum și simbolul grafic al produselor agricole de calitate specifice regiunilor ultraperiferice ar trebui să poată face obiectul acțiunilor de informare și de promovare.
(11)
În perioada 2001-2011, numai 30 % din bugetul consacrat acțiunilor de informare și de promovare a vizat piețele din țări terțe, deși aceste piețe oferă un important potențial de creștere. În consecință, este nevoie să se prevadă modalități specifice pentru a încuraja realizarea unui mai mare număr de acțiuni de informare și de promovare în favoarea produselor agricole ale Uniunii în țări terțe, în special prin furnizarea unui sprijin financiar crescut.
(12)
Pentru a garanta eficacitatea acțiunilor de informare și de promovare realizate, acestea ar trebui să fie elaborate în cadrul programelor de informare și de promovare. Până acum, aceste programe au fost prezentate de către organizații profesionale și/sau interprofesionale. Pentru a crește numărul acțiunilor propuse și pentru a le îmbunătăți calitatea, ar trebui să se lărgească plaja de beneficiari pentru a include organizațiile de producători și asociațiile acestora, grupurile și organismele din sectorul agroalimentar care au ca obiectiv și activitate informarea și promovarea pentru produsele agricole.
(13)
Acțiunile de informare și de promovare cofinanțate de Uniune ar trebui să demonstreze că au o dimensiune specifică Uniunii. În acest sens și pentru a evita o dispersie a mijloacelor și pentru a crește vizibilitatea Europei prin aceste acțiuni de informare și de promovare pentru produsele agricole și pentru anumite produse alimentare, este necesar să se prevadă înființarea unui program de lucru care să definească prioritățile strategice ale acestor acțiuni în ceea ce privește populația, produsele, sistemele sau piețele care trebuie vizate, precum și caracteristicile mesajelor de informare și de promovare care urmează a fi transmise. Programul ar trebui elaborat pe baza obiectivelor generale și specifice stabilite de prezentul regulament și ar trebui să țină seama de oportunitățile de pe piețe și de necesitatea de a completa și consolida acțiunile realizate de statele membre și de operatori atât pe piața Uniunii, cât și în țările terțe cu scopul de a garanta faptul că politica de informare și de promovare este coerentă. În acest scop, la elaborarea programului respectiv, Comisia ar trebui să consulte statele membre și părțile interesate relevante.
(14)
Programul de lucru ar trebui să prevadă, printre altele, măsuri specifice pentru a răspunde în cazul unor perturbări grave ale pieței, al pierderii încrederii consumatorilor sau al altor probleme specifice. De asemenea, Comisia ar trebui să țină seama mai ales de poziția predominantă a întreprinderilor mici și mijlocii în sectorul agroalimentar, sector care beneficiază de măsurile excepționale prevăzute la articolele 219, 220 și 221 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (8) și, pentru acțiunile care vizează țări terțe, de acordurile de liber schimb care intră sub incidența politicii comerciale a Uniunii. La elaborarea programului respectiv, Comisia ar trebui să ia în considerare și dezavantajele regiunilor montane, insulare și ultraperiferice ale Uniunii.
(15)
Pentru a asigura punerea în aplicare eficace a acțiunilor de informare și de promovare, ar trebui ca executarea lor să fie încredințată unor organisme însărcinate cu punerea în aplicare selecționate în urma unei proceduri competitive. Cu toate acestea, în cazuri justificate în mod corespunzător, organizațiile care formulează propuneri ar trebui să aibă posibilitatea de a pune în aplicare direct anumite părți ale programului lor.
(16)
Comisia ar trebui să poată realiza acțiuni de informare și de promovare din proprie inițiativă, inclusiv misiuni la nivel înalt, în special pentru a contribui la deschiderea de noi piețe. De asemenea, Comisia ar trebui să poată desfășura propriile campanii pentru a răspunde în mod prompt și eficace în cazul unor perturbări grave ale pieței sau al pierderii încrederii consumatorilor. Dacă este necesar, Comisia ar trebui să își revizuiască inițiativele care planifică realizarea acestor campanii. Creditele alocate programelor de informare și de promovare simple sau multinaționale în curs de desfășurare nu ar trebui să fie reduse în cazul acțiunilor realizate de Comisie în situații de acest tip.
(17)
Pe lângă aceste acțiuni de informare și de promovare, Comisia ar trebui să dezvolte și să coordoneze servicii de asistență tehnică la nivelul Uniunii, cu scopul de a ajuta operatorii să participe la programele cofinanțate, să realizeze campanii eficace sau să își dezvolte activitățile de export. Aceste servicii ar trebui să includă îndeosebi elaborarea de orientări care să ajute potențialii beneficiari să se conformeze normelor și procedurilor aferente acestei politici.
(18)
Eforturile de promovare a produselor Uniunii pe piețele țărilor terțe sunt în anumite cazuri subminate de concurența cu imitații sau produse contrafăcute. Serviciile de asistență tehnică dezvoltate de Comisie ar urma să includă acordarea de consiliere pentru sector în ceea ce privește protejarea produselor Uniunii de practici de imitare sau contrafacere.
(19)
Simplificarea cadrului de reglementare al PAC reprezintă o prioritate importantă a Uniunii. O astfel de abordare ar trebui să se aplice și prezentului regulament. În special, ar trebui să se revizuiască principiile de gestiune administrativă a programelor de informare și de promovare în scopul simplificării acestora și să se permită Comisiei să stabilească regulile și procedurile aplicabile depunerii, evaluării și selecției propunerilor de programe. Cu toate acestea, Comisia ar trebui să se asigure că statele membre sunt informate în timp util cu privire la toate programele propuse și selecționate. Informațiile respective ar trebui să cuprindă în special numărul de propuneri primite, statele membre și sectoarele vizate și rezultatul evaluării propunerilor în cauză.
(20)
Cooperarea dintre operatorii economici din diferitele state membre contribuie în mod substanțial la creșterea valorii adăugate a Uniunii și la o mai mare vizibilitate a diversității produselor agricole ale Uniunii. În pofida priorității acordate programelor elaborate împreună de către organizațiile care formulează propuneri din diferite state membre, aceste programe nu au reprezentat în perioada 2001-2011 decât 16 % din bugetul consacrat acțiunilor de informare și de promovare. Prin urmare, ar trebui să se prevadă noi măsuri, în special în ceea ce privește gestiunea programelor multinaționale, pentru a trece peste obstacolele actuale în calea punerii în aplicare a acestora.
(21)
Ar trebui stabilite norme de finanțare. Ca regulă generală, Uniunea ar trebui să acopere doar o parte din finanțarea programelor, pentru a se asigura că organizațiile interesate care formulează propuneri își asumă responsabilitățile ce le revin. Cu toate acestea, anumite costuri administrative și de personal care nu sunt legate de executarea PAC sunt parte integrantă din acțiunile de informare și de promovare și ar trebui să fie eligibile pentru finanțare din partea Uniunii.
(22)
Fiecare măsură ar trebui să facă obiectul monitorizării și evaluării în vederea îmbunătățirii calității și pentru demonstrarea eficacității sale. În acest context, ar trebui să se stabilească o listă a indicatorilor și să se evalueze impactul politicii de promovare în raport cu obiectivele sale de politică. Comisia ar trebui să stabilească un cadru de monitorizare și de evaluare pentru această politică consecvent cu cadrul comun de monitorizare și de evaluare al PAC.
(23)
Pentru a completa sau modifica anumite elemente neesențiale din prezentul regulament, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta acte delegate în conformitate cu articolul 290 din TFUE. Respectiva delegare ar trebui să includă completarea listei din anexa I la prezentul regulament, criteriile de eligibilitate pentru organizațiile care formulează propuneri, condițiile privind procedura competitivă pentru selecționarea organismelor însărcinate cu punerea în aplicare, condițiile specifice de eligibilitate cu privire la programele simple, costurile acțiunilor de informare și de promovare și costurile administrative și de personal, precum și dispozițiile care să faciliteze tranziția de la Regulamentul (CE) nr. 3/2008 la prezentul regulament. Este deosebit de important ca, în timpul lucrărilor pregătitoare, Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. Atunci când pregătește și elaborează acte delegate, Comisia ar trebui să asigure o transmitere simultană, în timp util și adecvată a documentelor relevante către Parlamentul European și Consiliu.
(24)
Pentru a asigura condiții uniforme de punere în aplicare a prezentului regulament, ar trebui conferite competențe de executare Comisiei în ceea ce privește norme detaliate privind vizibilitatea mărcilor comerciale în contextul demonstrațiilor sau degustărilor de produse și pe materialele de informare și de promovare, precum și vizibilitatea originii produselor pe materialele de informare și de promovare; programele anuale de lucru, selecționarea programelor simple; norme detaliate în temeiul cărora organizația care formulează propuneri poate fi autorizată să execute ea însăși anumite părți ale programului simplu; modalitățile de punere în aplicare, monitorizare și control al programelor simple; normele privind încheierea de contracte pentru punerea în aplicare a programelor simple selecționate în temeiul prezentului regulament; și cadrul comun pentru evaluarea impactului programelor, precum și un sistem de indicatori. Competențele respective ar trebui să fie exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (9).
(25)
Deoarece, ținând seama de legăturile existente între politica de promovare și celelalte instrumente ale PAC, de garanția multianuală a finanțărilor din partea Uniunii și de concentrarea acesteia pe priorități mai clar definite, obiectivele prezentului regulament nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre, dar pot fi realizate mai bine la nivelul Uniunii, aceasta poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este definit la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este definit la articolul menționat, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivelor menționate,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL I
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Obiect
Prezentul regulament stabilește condițiile în care acțiunile de informare și de promovare referitoare la produsele agricole și anumite produse alimentare pe bază de produse agricole, puse în aplicare pe piața internă sau în țări terțe (denumite în continuare „acțiuni de informare și de promovare”), pot fi finanțate de la bugetul Uniuni, integral sau parțial.
Articolul 2
Obiective generale și specifice ale acțiunilor de informare și de promovare
(1) Obiectivul general al acțiunilor de informare și de promovare este de a crește competitivitatea sectorului agricol din Uniune.
(2) Obiectivele specifice ale acțiunilor de informare și de promovare sunt:
(a)
creșterea gradului de conștientizare cu privire la calitățile produselor agricole ale Uniunii și standardele înalte impuse metodelor de producție în Uniune;
(b)
creșterea competitivității produselor agricole și a anumitor produse alimentare din Uniune și a consumului acestor produse și creșterea vizibilității lor atât în Uniune, cât și în afara sa;
(c)
creșterea nivelului de cunoaștere și recunoaștere a sistemelor de calitate ale Uniunii;
(d)
creșterea cotei de piață a produselor agricole și a anumitor produse alimentare din Uniune, acordându-se o atenție deosebită piețelor din țările terțe cu cel mai mare potențial de creștere,
(e)
restabilirea condițiilor normale de piață în cazul unor perturbări grave ale pieței, al pierderii încrederii consumatorilor și al altor probleme specifice.
Articolul 3
Descrierea acțiunilor de informare și de promovare
Acțiunile de informare și de promovare vizează:
(a)
sublinierea caracterului specific al metodelor de producție agricolă în Uniune, în special din punctul de vedere al siguranței alimentelor, trasabilității, autenticității, etichetării, aspectelor nutriționale și de sănătate, bunăstării animalelor, respectării mediului și sustenabilității, precum și al caracteristicilor produselor agricole și alimentare, în special în ceea ce privește calitatea, gustul, diversitatea sau tradițiile;
(b)
creșterea gradului de conștientizare al consumatorilor cu privire la autenticitatea produselor din categoria denumirilor de origine protejate, a indicațiilor geografice protejate și a specialităților tradiționale garantate.
Acțiunile respective constau în special în campanii de relații publice și de informare, putând lua, de asemenea, forma participării la evenimente, târguri și expoziții de importanță națională, europeană și internațională.
Articolul 4
Caracteristicile acțiunilor
(1) Acțiunile de informare și de promovare nu vizează mărcile comerciale. Cu toate acestea, mărcile comerciale pot fi vizibile în contextul demonstrațiilor sau degustărilor de produse și pe materialele promoționale, cu condiția să fie respectat principiul nediscriminării și ca trăsătura generală a acțiunilor de a nu viza mărci comerciale să rămână neschimbată. Principiul nediscriminării se aplică pentru a asigura egalitatea de tratament și de acces a tuturor mărcilor organizațiilor care formulează propuneri și egalitatea de tratament pentru statele membre. Fiecare marcă este vizibilă în aceeași măsură, iar prezentarea sa grafică utilizează un format mai mic decât mesajul principal al Uniunii în cadrul campanie. Sunt prezentate mai multe mărci, cu excepția cazurilor justificate în mod corespunzător, specifice situației statelor membre implicate.
(2) Acțiunile de informare și de promovare nu vizează originea produsului. Acțiunile în cauză nu au drept scop încurajarea consumului unui produs doar pe baza originii sale. Cu toate acestea, originea produselor poate fi vizibilă pe materialele de informare și de promovare, cu respectarea următoarelor norme:
(a)
pe piața internă, mențiunea originii trebuie să fie întotdeauna în plan secund în raport cu mesajul principal al Uniunii în cadrul campanie;
(b)
în țările terțe, mențiunea originii poate fi pe același plan cu mesajul principal al Uniunii în cadrul campaniei;
(c)
în cazul produselor recunoscute în cadrul sistemelor de calitate menționate la articolul 5 alineatul (4) litera (a), originea înregistrată în denumire poate fi menționată fără restricții.
(3) Comisia adoptă acte de punere în aplicare prin care se stabilesc norme detaliate referitoare la:
(a)
vizibilitatea mărcilor comerciale în contextul demonstrațiilor sau degustărilor și pe materialele de informare și de promovare, astfel cum se menționează la alineatul (1), precum și condițiile uniforme în temeiul cărora poate fi menționată o singură marcă; și
(b)
vizibilitatea originii produselor pe materialele de informare și de promovare, astfel cum se menționează la alineatul (2).
Respectivele acte de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 23 alineatul (2).
Articolul 5
Produse și sisteme eligibile
(1) Acțiunile de informare și de promovare pot viza următoarele produse:
(a)
produsele enumerate în lista cuprinsă în anexa I la TFUE, cu excepția tutunului;
(b)
produsele enumerate în anexa I la prezentul regulament;
(c)
băuturile spirtoase cu indicație geografică protejată în temeiul Regulamentului (CE) nr. 110/2008 al Parlamentului European și al Consiliului (10).
(2) Pentru a ține seama de evoluția pieței, Comisia este împuternicită să adopte acte delegate, în conformitate cu articolul 22, de completare a listei din anexa I la prezentul regulament cu alte produse alimentare.
(3) În pofida alineatului (1):
(a)
acțiunile de informare și de promovare pot viza numai vinul cu denumire de origine sau indicație geografică protejată, precum și vinurile pentru care se indică soiul viței-de-vie; în cazul programelor simple menționate la articolul 6 alineatul (3), programul în cauză trebuie să vizeze și alte produse menționate la alineatul (1) literele (a) și (b);
(b)
în ceea ce privește băuturile spirtoase menționate la alineatul (1) litera (c), vinul, astfel cum este menționat la litera (a) din prezentul alineat, și berea, acțiunile care vizează piața internă sunt limitate la informarea consumatorilor privind sistemele menționate la alineatul (4) și consumul responsabil al băuturilor în cauză;
(c)
produsele provenite din pescuit și acvacultură menționate în anexa I la Regulamentul (UE) nr. 1379/2013 pot face obiectul acțiunilor de informare și de promovare numai dacă și alte produse menționate la alineatul (1) fac obiectul programului în cauză.
(4) Acțiunile de informare și de promovare pot viza următoarele sisteme:
(a)
sistemele de calitate stabilite prin Regulamentul (UE) nr. 1151/2012, prin Regulamentul (CE) nr. 110/2008 și la articolul 93 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013;
(b)
metoda de producție ecologică, astfel cum este definită prin Regulamentul (CE) nr. 834/2007 al Consiliului (11);
(c)
simbolul grafic al produselor agricole de calitate specifice regiunilor ultraperiferice, astfel cum este menționat la articolul 21 din Regulamentul (UE) nr. 228/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (12);
(d)
sistemele de calitate menționate la articolul 16 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) nr. 1305/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (13).
CAPITOLUL II
PUNEREA ÎN APLICARE A ACȚIUNILOR DE INFORMARE ȘI DE PROMOVARE
SECȚIUNEA 1
Dispoziții comune
Articolul 6
Tipuri de acțiuni
(1) Acțiunile de informare și de promovare iau forma:
(a)
programelor de informare și de promovare (denumite în continuare „programe”); și
(b)
acțiunilor la inițiativa Comisiei menționate la articolul 9.
(2) Programele constau într-un set coerent de operațiuni și sunt puse în aplicare pe o perioadă de timp de cel puțin un an și de cel mult trei ani.
(3) Programele simple, pentru care se prevăd detalii în secțiunea 2 din prezentul capitol, pot fi prezentate de una sau mai multe organizații care formulează propuneri menționate la articolul 7 alineatul (1) litera (a), (c) sau (d) care provin din același stat membru.
(4) Programele multinaționale, pentru care se prevăd detalii în secțiunea 3 din prezentul capitol, pot fi prezentate de:
(a)
cel puțin două organizații care formulează propuneri, menționate la articolul 7 alineatul (1) litera (a), (c) sau (d), care provin din cel puțin două state membre; sau
(b)
una sau mai multe organizații din Uniune menționate la articolul 7 alineatul (1) litera (b).
Articolul 7
Organizațiile care formulează propuneri
(1) Programul poate fi propus de:
(a)
organizații profesionale sau interprofesionale stabilite într-un stat membru și reprezentative pentru sectorul sau sectoarele în cauză în statul membru respectiv, în special organizațiile interprofesionale menționate la articolul 157 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 și grupurile definite la articolul 3 punctul 2 din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012, cu condiția să fie reprezentative pentru denumirea protejată în temeiul celui din urmă regulament, care face obiectul programului respectiv;
(b)
organizații profesionale sau interprofesionale din Uniune reprezentative pentru sectorul sau sectoarele relevante la nivelul Uniunii;
(c)
organizații de producători sau asociații de organizații de producători menționate la articolele 152 și 156 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, care au fost recunoscute de un stat membru;
(d)
organisme din sectorul agroalimentar care au ca obiectiv și activitate acțiunile de informare și de promovare pentru produsele agricole și care au fost însărcinate de statele membre să îndeplinească o misiune de serviciu public în acest sector, definită în mod clar; aceste organisme trebuie să fie deja stabilite în mod legal în statul membru respectiv cu cel puțin doi ani înainte de data lansării cererii de propuneri menționate la articolul 8 alineatul (2).
(2) Comisia este împuternicită să adopte acte delegate, în conformitate cu articolul 22, de stabilire a condițiilor specifice conform cărora toate organizațiile care formulează propuneri, grupurile sau organismele menționate la alineatul (1) pot prezenta un program. Condițiile respective garantează în special că organizațiile, grupurile și organismele respective sunt reprezentative, iar programul este suficient de amplu.
Articolul 8
Programul anual de lucru
(1) Comisia adoptă acte de punere în aplicare, prin care stabilește pentru fiecare an un program anual de lucru care prevede obiectivele operaționale de urmărit, prioritățile operaționale, rezultatele preconizate, metodele de punere în aplicare și suma totală a planului de finanțare. Programul anual de lucru respectiv și, în special, prioritățile operaționale ale acestuia respectă obiectivele generale și specifice prevăzute la articolul 2. În special, programul prevede modalități temporare specifice de răspuns în cazul unor perturbări grave ale pieței, al pierderii încrederii consumatorilor sau al altor probleme specifice astfel cum se menționează la articolul 2 alineatul (2) litera (e). Acesta conține, de asemenea, principalele criterii de evaluare, o descriere a acțiunilor care urmează să fie finanțate, o indicare a sumelor alocate fiecărui tip de acțiune, un calendar orientativ al punerii în aplicare și, pentru granturi, nivelul maxim al contribuției financiare a Uniunii. Actele respective de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 23 alineatul (2).
(2) Programul de lucru menționat la alineatul (1) este pus în aplicare, atât în cazul programelor simple, cât și al programelor multinaționale, prin publicarea de către Comisie a unor cereri de propuneri, în conformitate cu partea I titlul VI din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (14).
Articolul 9
Acțiuni la inițiativa Comisiei
(1) Comisia poate realiza acțiuni de informare și de promovare astfel cum se prevede la articolul 3, inclusiv campanii, în cazul unor perturbări grave ale pieței, al pierderii încrederii consumatorilor sau al altor probleme specifice astfel cum se menționează la articolul 2 alineatul (2) litera (e). Aceste acțiuni pot lua în special forma unor misiuni la nivel înalt sau a unei participări la târguri comerciale și la expoziții de importanță internațională, prin standuri, sau operațiuni care au drept scop promovarea imaginii produselor din Uniune.
(2) Comisia dezvoltă servicii de asistență tehnică, mai ales în vederea:
(a)
favorizării cunoașterii diferitelor piețe, inclusiv prin reuniuni de afaceri de prospectare;
(b)
menținerii unei rețele profesionale dinamice în jurul politicii de informare și de promovare, inclusiv prin acordarea de consiliere sectorului privind riscurile legate de imitații și produse contrafăcute în țările terțe; și
(c)
îmbunătățirii cunoștințelor privind normele Uniunii referitoare la elaborarea și punerea în aplicare a programelor.
Articolul 10
Interzicerea dublei finanțări
Acțiunile de informare și de promovare finanțate în temeiul prezentului regulament nu fac obiectul altei contribuții financiare din bugetul Uniunii.
SECȚIUNEA 2
Punerea în aplicare și gestiunea programelor simple
Articolul 11
Selectarea programelor simple
(1) Comisia evaluează și selectează propunerile de programe simple primite ca răspuns la cererea de propuneri menționată la articolul 8 alineatul (2). Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 22 de stabilire a condițiilor specifice de eligibilitate cu privire la programele simple.
(2) Comisia adoptă acte de punere în aplicare, prin care stabilește programele simple selectate, modificările ulterioare ale acestora și bugetele corespunzătoare. Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare prevăzută la articolul 23 alineatul (2).
Articolul 12
Informații privind selectarea programelor simple
Comisia furnizează, în timp util, comitetului menționat la articolul 23 și, prin urmare, statelor membre informații cu privire la toate programele propuse sau selectate.
Fără a aduce atingere Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012, Comisia furnizează în special:
(a)
informații referitoare la numărul de propuneri primite, statele membre în care sunt stabilite organizațiile care formulează propuneri, sectoarele implicate și piața sau piețele vizate;
(b)
informații referitoare la rezultatul evaluării propunerilor și o scurtă descriere a acestora.
Articolul 13
Organisme însărcinate cu punerea în aplicare a programelor simple
(1) După organizarea în mod adecvat a unei proceduri competitive, organizația care a formulat propunerea selectează organismele care să pună în aplicare programele simple selectate, în special în vederea garantării unei puneri în aplicare eficace a acțiunilor.
Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 22 prin care se stabilesc condițiile privind procedura competitivă pentru selectarea organismelor de punere în aplicare menționate la primul paragraf.
(2) Prin derogare de la alineatul (1), o organizație care formulează propuneri poate realiza ea însăși anumite părți ale programului, în anumite condiții legate de experiența organizației care formulează propuneri în implementarea acțiunilor de acest tip, de costul unor astfel de acțiuni în raport cu prețurile normale de pe piață și de proporția din costul total reprezentată de partea programului executată de organizația care formulează propuneri.
Comisia adoptă acte de punere în aplicare prin care se stabilesc norme detaliate în temeiul cărora organizația care formulează propuneri poate fi autorizată să realizeze ea însăși anumite părți ale programului. Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 23 alineatul (2).
Articolul 14
Punerea în aplicare, monitorizarea și controlul programelor simple
(1) Statele membre în cauză sunt responsabile de punerea adecvată în aplicare a programelor simple selectate în conformitate cu articolul 11, precum și de executarea plăților relevante. Statele membre se asigură că materialele de informare și de promovare produse în contextul acestor programe sunt conforme dreptului Uniunii.
Comisia adoptă acte de punere în aplicare prin care se stabilesc modalitățile de punere în aplicare, monitorizare și control și normele privind încheierea de contracte pentru punerea în aplicare a programelor simple selectate în temeiul prezentului regulament. Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 23 alineatul (2).
(2) Statele membre asigură implementarea programelor simple, precum și monitorizarea și controlul acestora în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (15) și în conformitate cu actele de punere în aplicare care vor fi adoptate în temeiul alineatului (1).
Articolul 15
Dispoziții financiare privind programele simple
(1) Contribuția Uniunii la finanțarea programelor simple pe piața internă este de 70 % din cheltuielile eligibile. Contribuția Uniunii la finanțarea programelor simple în țările terțe este de 80 % din cheltuielile eligibile. Restul cheltuielilor sunt exclusiv în sarcina organizațiilor care formulează propuneri.
(2) Procentele menționate la alineatul (1) sunt majorate la 85 % în cazul unor perturbări grave ale pieței, al pierderii încrederii consumatorilor sau al altor probleme specifice menționate la articolul 2 alineatul (2) litera (e).
(3) Prin derogare de la alineatele (1) și (2), în cazul organizațiilor care formulează propuneri stabilite în statele membre care primesc la 1 ianuarie 2014 sau ulterior asistență financiară în conformitate cu articolele 136 și 143 din TFUE, procentele menționate la alineatul (1) sunt de 75 % și, respectiv, 85 %, iar procentul menționat la alineatul (2) este de 90 %.
Primul paragraf se aplică doar în cazul programelor stabilite de Comisie înainte de data de la care statele membre în cauză nu mai primesc asistență financiară.
(4) Studiile de evaluare a rezultatelor acțiunilor de informare și de promovare întreprinse în conformitate cu cadrul comun menționat la articolul 25 sunt eligibile pentru finanțarea de către Uniune în condiții similare cu cele aplicabile programului simplu în cauză.
(5) Uniunea finanțează în întregime cheltuielile de expertiză legate de selectarea programelor în temeiul articolului 4 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.
(6) Pentru a asigura buna punere în aplicare a programelor simple, organizațiile care formulează propuneri furnizează garanții.
(7) Uniunea finanțează acțiunile de informare și de promovare puse în aplicare pe baza programelor simple în temeiul articolului 4 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.
(8) Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 22 în ceea ce privește condițiile specifice în temeiul cărora costurile acțiunilor de informare și de promovare și, dacă este necesar, costurile administrative și de personal sunt eligibile pentru finanțare din partea Uniunii.
SECȚIUNEA 3
Punerea în aplicare și gestiunea programelor multinaționale și acțiuni realizate la inițiativa Comisiei
Articolul 16
Forme de finanțare
(1) Finanțarea poate lua una sau mai multe dintre formele prevăzute prin Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012, inclusiv:
(a)
granturi pentru programele multinaționale;
(b)
contracte pentru acțiunile realizate la inițiativa Comisiei.
(2) Uniunea finanțează acțiunile de informare și de promovare puse în aplicare pe baza programelor multinaționale sau la inițiativa Comisiei în temeiul articolului 4 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.
Articolul 17
Evaluarea programelor multinaționale
Propunerile de programe multinaționale sunt evaluate și selectate pe baza criteriilor anunțate în cererea de propuneri menționată la articolul 8 alineatul (2).
Articolul 18
Informații privind implementarea programelor multinaționale
Comisia furnizează în timp util comitetului menționat la articolul 23 și, prin urmare, statelor membre informații cu privire la toate programele propuse sau selectate.
Articolul 19
Dispoziții financiare privind programele multinaționale
(1) Contribuția Uniunii la finanțarea programelor multinaționale este de 80 % din cheltuielile eligibile. Restul cheltuielilor sunt exclusiv în sarcina organizațiilor care formulează propuneri.
(2) Procentul menționat la alineatul (1) este majorat la 85 % în cazul unor perturbări grave ale pieței, al pierderii încrederii consumatorilor sau al altor probleme specifice menționate la articolul 2 alineatul (2) litera (e).
(3) Prin derogare de la alineatele (1) și (2), în cazul organizațiilor care formulează propuneri stabilite în statele membre care primesc la 1 ianuarie 2014 sau ulterior asistență financiară în conformitate cu articolele 136 și 143 din TFUE, procentele menționate la alineatele (1) și (2) sunt de 85 % și, respectiv, 90 %.
Primul paragraf se aplică doar în cazul programelor stabilite de Comisie înainte de data de la care statele membre în cauză nu mai primesc asistență financiară.
Articolul 20
Achiziții publice referitoare la acțiunile realizate la inițiativa Comisiei
Orice achiziții publice efectuate de Comisiei în numele său sau împreună cu statele membre fac obiectul normelor referitoare la achiziții publice stabilite prin Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 și prin Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei (16).
Articolul 21
Protejarea intereselor financiare ale Uniunii
(1) Comisia ia măsurile adecvate pentru a se asigura că, atunci când acțiunile finanțate în temeiul prezentei secțiuni sunt puse în aplicare, interesele financiare ale Uniunii sunt protejate prin aplicarea de măsuri preventive împotriva fraudei, corupției și oricăror altor activități ilegale, prin verificări eficace și, dacă se descoperă nereguli, prin recuperarea sumelor plătite în mod necuvenit și, dacă este cazul, prin aplicarea de sancțiuni administrative și financiare eficace, proporționale și disuasive.
(2) Comisia sau reprezentanții săi și Curtea de Conturi au competența de a audita, pe baza documentelor și la fața locului, toți beneficiarii de granturi, contractanții și subcontractanții care au primit fonduri ale Uniunii.
(3) Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF) poate efectua investigații, inclusiv controale și inspecții la fața locului, în conformitate cu dispozițiile și procedurile prevăzute în Regulamentul (UE, Euratom) nr. 883/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (17) și în Regulamentul (Euratom, CE) nr. 2185/96 al Consiliului (18) pentru a stabili dacă au fost comise acte de fraudă sau corupție sau orice altă activitate ilegală care afectează interesele financiare ale Uniunii în legătură cu un acord sau o decizie de grant sau cu un contract care implică fonduri ale Uniunii.
(4) Fără a aduce atingere alineatelor (1), (2) și (3), acordurile de cooperare cu țări terțe și cu organizații internaționale, contractele, acordurile de grant și deciziile privind granturile care rezultă din punerea în aplicare a unui program în temeiul prezentului regulament conțin dispoziții care împuternicesc în mod expres Comisia, Curtea de Conturi și OLAF să efectueze astfel de audituri și investigații, în conformitate cu competențele lor respective.
CAPITOLUL III
DISPOZIȚII FINALE
SECȚIUNEA 1
Delegarea de competențe și dispoziții de punere în aplicare
Articolul 22
Exercitarea delegării de competențe
(1) Competența de a adopta actele delegate este conferită Comisiei în condițiile prevăzute în prezentul articol.
(2) Competența de a adopta acte delegate menționată la articolul 5 alineatul (2), articolul 7 alineatul (2), articolul 11 alineatul (1), articolul 13 alineatul (1), articolul 15 alineatul (8) și articolul 29 alineatul (2) este conferită Comisiei pentru o perioadă de cinci ani începând cu 24 noiembrie 2014. Comisia întocmește un raport privind delegarea de competențe cel târziu cu nouă luni înainte de încheierea perioadei de cinci ani. Delegarea de competențe se prelungește tacit cu perioade de timp identice, cu excepția cazului în care Parlamentul European sau Consiliul se opun prelungirii respective cel târziu cu trei luni înainte de încheierea fiecărei perioade.
(3) Delegarea de competențe menționată la articolul 5 alineatul (2), articolul 7 alineatul (2), articolul 11 alineatul (1), articolul 13 alineatul (1), articolul 15 alineatul (8) și articolul 29 alineatul (2) poate fi revocată în orice moment de către Parlamentul European sau de către Consiliu. Decizia de revocare pune capăt delegării de competențe specificată în decizia respectivă. Decizia produce efecte din ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau de la o dată ulterioară menționată în decizie. Decizia nu aduce atingere actelor delegate care sunt deja în vigoare.
(4) De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
(5) Un act delegat adoptat în temeiul prezentului regulament intră în vigoare numai în cazul în care nici Parlamentul European, nici Consiliul nu au formulat obiecțiuni în termen de două luni de la notificarea acestuia către Parlamentul European și Consiliu sau în cazul în care, înaintea expirării termenului respectiv, Parlamentul European și Consiliul au informat Comisia că nu vor formula obiecțiuni. Această perioadă se poate prelungi cu două luni, la inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului.
Articolul 23
Comitetul
(1) Comisia este asistată de Comitetul de gestionare a organizării comune a piețelor agricole, instituit prin articolul 229 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013. Respectivul comitet este un comitet în sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011.
(2) Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.
SECȚIUNEA 2
Consultare, evaluare și raport
Articolul 24
Consultarea
În cadrul punerii în aplicare a prezentului regulament, Comisia poate consulta grupul de dialog civil privind calitatea și promovarea instituit în temeiul Deciziei 2013/767/UE a Comisiei (19).
Articolul 25
Cadrul comun pentru evaluarea impactului acțiunilor
În conformitate cu cadrul comun de monitorizare și de evaluare a politicii agricole comune prevăzut la articolul 110 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, Comisia adoptă acte de punere în aplicare de stabilire a cadrului comun pentru evaluarea impactului programelor de informare și de promovare finanțate în temeiul prezentului regulament, precum și un sistem de indicatori. Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 23 alineatul (2).
Toate părțile interesate comunică Comisiei toate datele și informațiile necesare pentru a permite evaluarea impactului acțiunilor.
Articolul 26
Raportul
(1) Până la 31 decembrie 2018, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport intermediar privind aplicarea prezentului regulament. Raportul intermediar respectiv include rata de integrare a diferitelor state membre, însoțit, după caz, de propuneri adecvate.
(2) Până la 31 decembrie 2020, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport privind aplicarea prezentului regulament, însoțit, după caz, de propuneri adecvate.
SECȚIUNEA 3
Ajutoare de stat, abrogare, dispoziții tranzitorii, intrare în vigoare și data aplicării
Articolul 27
Ajutoare de stat
Prin derogare de la articolul 211 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 și de la articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 1184/2006 al Consiliului (20), precum și în temeiul articolului 42 primul paragraf din TFUE, articolele 107, 108 și 109 din TFUE nu se aplică plăților efectuate de statele membre în temeiul prezentului regulament și în conformitate cu dispozițiile acestuia, nici contribuțiilor financiare provenite în urma încasărilor parafiscale, contribuțiilor obligatorii sau altor instrumente financiare ale statelor membre, în cazul programelor eligibile pentru sprijin din partea Uniunii pe care Comisia le-a selecționat în conformitate cu prezentul regulament.
Articolul 28
Abrogare
Regulamentul (CE) nr. 3/2008 se abrogă.
Trimiterile la regulamentul abrogat se interpretează ca trimiteri la prezentul regulament și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa II la prezentul regulament.
Articolul 29
Dispoziții tranzitorii
(1) Regulamentul (CE) nr. 3/2008 continuă să se aplice acțiunilor de informare și de promovare pentru care Comisia a decis finanțarea înainte de 1 decembrie 2015.
(2) Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 22 pentru a asigura tranziția între aplicarea Regulamentului (CE) nr. 3/2008 și a prezentului regulament.
Articolul 30
Intrare în vigoare și data aplicării
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică de la 1 decembrie 2015.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Strasbourg, 22 octombrie 2014.