NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2015/479
ze dne 11. března 2015
o společných pravidlech vývozu
(kodifikované znění)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 1061/2009 (3) bylo podstatně změněno (4). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2)
Společná obchodní politika by měla být založena na jednotných zásadách.
(3)
Měla by být stanovena společná pravidla pro vývoz z Unie.
(4)
Ve všech členských státech je vývoz téměř úplně liberalizován. Za těchto podmínek je tudíž možné přijmout za zásadu Unie, že vývoz do třetích zemí nepodléhá žádným množstevním omezením, s výhradou výjimek stanovených tímto nařízením a aniž jsou dotčena opatření, jež mohou členské státy přijmout v souladu se Smlouvou.
(5)
Pokud se členský stát v důsledku neobvyklého vývoje trhu domnívá, že by mohla být nezbytná ochranná opatření, by měla být informována Komise.
(6)
Je nezbytné, aby zkoumání vývozních podmínek, vývoje vývoznu, různých hledisek hospodářské a obchodní situace a nutnosti přijetí případných opatření, prováděné zejména na základě informací týkajících se možné potřeby ochranných opatření, probíhalo na úrovni Unie.
(7)
Z tohoto zkoumání může vyplynout, že by Unie měla uplatnit dohled nad určitým vývozem nebo zavést prozatímní ochranná opatření jako ochranu proti nepředvídaným praktikám.
(8)
Ochranná opatření vynucená zájmy Unie by měla být přijímána s náležitým ohledem na stávající mezinárodní závazky.
(9)
Je nezbytné umožnit členským státům, které jsou vázány mezinárodními závazky zavádějícími v případě skutečných nebo potenciálních obtíží s dodávkami systém alokace ropných produktů mezi smluvními stranami, aby plnily z toho plynoucí závazky vůči třetím zemím, aniž jsou dotčeny předpisy Unie přijaté za stejným účelem. Toto oprávnění by mělo platit do té doby, než Evropský parlament a Rada přijmou vhodná opatření v souladu se závazky přijatými Unií nebo všemi členskými státy.
(10)
Toto nařízení by se mělo vztahovat na všechny průmyslové i zemědělské produkty. Jeho používání by se mělo doplňovat s používáním právních předpisů o společné organizaci zemědělských trhů a zvláštních předpisů vydaných na základě článku 352 Smlouvy vztahujících se na na zboží vyrobené ze zemědělských produktů. Je však třeba zabránit tomu, aby se ustanovení tohoto nařízení a ustanovení uvedených právních předpisů, zejména jejich ochranné doložky, překrývala.
(11)
Uplatňování tohoto nařízení vyžaduje jednotné podmínky pro přijímání ochranných opatření. Tato opatření by měla přijímat Komise v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (5),
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ZÁKLADNÍ ZÁSADA
Článek 1
Vývoz produktů z Unie do třetích zemí je volný, to znamená, že nepodléhá žádným množstevním omezením s výjimkou omezení uplatňovaných v souladu s tímto nařízením.
KAPITOLA II
POSTUP PRO KONZULTACE A POSKYTOVÁNÍ INFORMACÍ V UNII
Článek 2
Pokud se členský stát v důsledku neobvyklého vývoje trhu domnívá, že by mohla být nezbytná ochranná opatření ve smyslu kapitoly III, oznámí to Komisi, která uvědomí ostatní členské státy.
Článek 3
1. Komisi je nápomocen Výbor pro ochranná opatření, zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/478 (6). Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
Článek 4
Za účelem posouzení hospodářské a obchodní situace ve vztahu k určitému produktu může Komise požadovat po členských státech, aby jí poskytly statistické údaje o vývoji trhu s tímto produktem a za tím účelem vykonávaly v souladu se svými právními předpisy a s postupem, jejž Komise určí, dohled nad jeho vývozem. Členské státy přijmou veškerá opatření, jež jsou nezbytná pro uskutečnění požadavků Komise, a předávají Komisi požadované údaje. Komise uvědomí ostatní členské státy.
KAPITOLA III
OCHRANNÁ OPATŘENÍ
Článek 5
1. Za účelem zabránění kritické situaci, jež by nastala v důsledku nedostatku základních produktů, nebo za účelem nápravy takové situace, a pokud zájmy Unie vyžadují okamžitý zásah, může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu a s přihlédnutím k povaze produktů a dalším zvláštnostem dotyčných transakcí podmínit vývoz produktu předložením vývozního povolení, které se uděluje podle pravidel a v mezích, které stanoví Komise přezkumným postupem podle čl. 3 odst. 2 nebo, v naléhavých případech, podle čl. 3 odst. 3.
2. Přijatá opatření se oznamují Evropskému parlamentu, Radě a členským státům. Tato opatření jsou okamžitě použitelná.
3. Opatření mohou být omezena na vývoz do určitých zemí nebo na vývoz z určitých oblastí Unie. Nedotýkají se produktů, které jsou již na cestě k hranici Unie.
4. Je-li Komise požádána členským státem o zásah, rozhodne o této žádosti v souladu s odstavcem 1 do pěti pracovních dnů od jejího obdržení.
5. Pokud Komise uplatní odstavec 1 tohoto článku, rozhodne o přijetí vhodných opatření uvedených v článku 6 ve lhůtě dvanácti pracovních dnů ode dne vstupu opatření, které přijala, v platnost. Pokud do šesti týdnů ode dne vstupu opatření v platnost nejsou žádná opatření přijata, považuje se takové opatření za zrušené.
Článek 6
1. Pokud to vyžadují zájmy Unie, může Komise přezkumným postupem podle čl. 3 odst. 2 přijmout vhodná opatření,
a)
aby zabránila kritické situaci, jež by nastala v důsledku nedostatku základních produktů, nebo k nápravě takové situace;
b)
aby umožnila plnění mezinárodních závazků přijatých Unií nebo všemi jeho členskými státy, zejména v oblasti obchodu se základními produkty.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 mohou být omezena na vývoz do určitých zemí nebo na vývoz z určitých oblastí Unie. Nedotýkají se produktů, které jsou již na cestě k hranici Unie.
3. Při zavádění množstevních omezení vývozu se přihlíží zejména:
a)
k objemu zboží vyváženého na základě smluv uzavřených za běžných podmínek před vstupem ochranného opatření ve smyslu této kapitoly v platnost a oznámených Komisi dotyčným členským státem podle jeho vnitrostátních předpisů a
b)
k tomu, aby nebylo ohroženo dosažení cíle sledovaného zavedením množstevních omezení.
Článek 7
1. V průběhu uplatňování opatření uvedených v článcích 5 a 6 může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu:
a)
posoudit účinky opatření;
b)
ověřit, zda je uplatňování opatření stále nutné.
Pokud se Komise domnívá, že zachování opatření je nutné, uvědomí v tomto smyslu členské státy.
2. Pokud se Komise domnívá, že je nutné některé opatření uvedené v článcích 5 a 6 zrušit nebo změnit, učiní tak přezkumným postupem podle čl. 3 odst. 2.
KAPITOLA IV
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 8
U produktů uvedených v příloze I jsou členské státy do doby, než Evropský parlament a Rada přijmou vhodná opatření v souladu s mezinárodními závazky přijatými Unií nebo všemi členskými státy, oprávněny, aniž jsou dotčena pravidla přijatá Unií v této oblasti, vytvořit mechanismy pro případ krize zavedením alokační povinnosti vůči třetím zemím podle mezinárodních závazků přijatých před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Členské státy uvědomí Komisi o opatřeních, která hodlají přijmout. Komise sdělí přijatá opatření Radě a ostatním členským státům.
Článek 9
Komise zahrne informace o uplatňování tohoto nařízení do své výroční zprávy o uplatňování a provádění opatření na ochranu obchodu, kterou má předkládat Evropskému parlamentu a Radě podle článku 22a nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (7).
Článek 10
Aniž jsou dotčeny jiné předpisy Unie, nevylučuje toto nařízení přijetí nebo uplatňování množstevních omezení vývozu členským státem z důvodu veřejné mravnosti, veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo ochrany zdraví a života lidí, zvířat a rostlin, národního kulturního pokladu, jenž má uměleckou, historickou nebo archeologickou hodnotu, nebo průmyslového a obchodního vlastnictví.
Článek 11
Tímto nařízením není dotčeno používání právních předpisů o společné organizaci zemědělských trhů ani zvláštních předpisů přijatých podle článku 352 Smlouvy vztahujících se na zboží vyrobené ze zemědělských produktu. Použije se k těmto předpisům doplňkově.
Článek 5 tohoto nařízení se však nepoužije na ty produkty upravené zmíněnými předpisy, pro které pravidla Unie o obchodu se třetími zeměmi stanoví možnost uplatnění množstevních omezení vývozu. Článek 4 se nepoužije na ty produkty upravené zmíněnými předpisy, u kterých pravidla Unie o obchodu se třetími zeměmi vyžadují vystavení licence nebo jiného vývozního dokladu.
Článek 12
Nařízení (ES) č. 1061/2009 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. března 2015.
REGULAMENTUL (UE) 2015/479 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI
din 11 martie 2015
privind instituirea unui regimul comun aplicabil exporturilor
(text codificat)
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (2),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ parlamentelor naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
întrucât:
(1)
Regulamentul (CE) nr. 1061/2009 al Consiliului (3) a fost modificat în mod substanțial (4). Este necesar, din motive de claritate și de raționalizare, să se codifice regulamentul menționat.
(2)
Politica comercială comună ar trebui să se bazeze pe principii unitare.
(3)
Este necesar, prin urmare, să se stabilească regimul comun aplicabil exporturilor Uniunii.
(4)
În toate statele membre exporturile sunt liberalizate aproape în totalitate. În aceste condiții, este posibil să se ia în considerare, la nivelul Uniunii, principiul conform căruia exporturile destinate unor țări terțe nu sunt supuse niciunei restricții cantitative, sub rezerva derogărilor prevăzute de prezentul regulament și fără a aduce atingere măsurilor pe care statele membre le pot adopta în conformitate cu tratatul.
(5)
Comisia ar trebui să fie informată în cazul în care, ca urmare a unei evoluții excepționale a pieței, un stat membru consideră că ar putea fi necesare măsuri de salvgardare.
(6)
Este esențial să se procedeze, la nivelul Uniunii, în special pe baza acestor informații, la examinarea condițiilor exporturilor, a evoluției acestora și a diverselor elemente ale situației economice și comerciale, precum și, după caz, a măsurilor care urmează să fie adoptate.
(7)
Poate fi necesar ca Uniunea să efectueze o supraveghere a anumitor exporturi sau să se instituie, preventiv, măsuri provizorii, pentru a face față unor practici imprevizibile.
(8)
Măsurile de salvgardare impuse de interesele Uniunii ar trebui să fie adoptate cu respectarea obligațiilor internaționale în vigoare.
(9)
Este necesar să se permită statelor membre, care sunt obligate prin angajamente internaționale care instituie, în caz de dificultăți reale sau potențiale de aprovizionare, un sistem pentru alocarea unor produse petroliere între părțile contractante, să execute obligațiile asumate față de țări terțe, fără a aduce atingere dispozițiilor din dreptul Uniunii adoptate în același scop. Această autorizare ar trebui să se aplice până la adoptarea de Parlamentul European și de Consiliu a unor măsuri adecvate în temeiul angajamentelor asumate de Uniune sau de toate statele membre.
(10)
Prezentul regulament ar trebui să acopere toate produsele, atât cele industriale, cât și cele agricole. Acesta ar trebui să se aplice complementar față de reglementările privind organizarea comună a piețelor agricole, precum și față de reglementările specifice adoptate în temeiul articolului 352 din tratat aplicabile mărfurilor care rezultă din transformarea produselor agricole. Este necesar, cu toate acestea, să se evite suprapunerea dispozițiilor prezentului regulament cu cele ale reglementărilor menționate anterior, în special cu clauzele de salvgardare cuprinse în acestea.
(11)
Punerea în aplicare a prezentului regulament necesită condiții uniforme pentru adoptarea de măsuri de salvgardare. Măsurile respective ar trebui adoptate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (5),
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL I
PRINCIPIUL FUNDAMENTAL
Articolul 1
Exporturile Uniunii Europene destinate unor țări terțe sunt libere, în sensul că nu fac obiectul unor restricții cantitative, cu excepția celor care se aplică în conformitate cu prezentul regulament.
CAPITOLUL II
PROCEDURA DE INFORMARE ȘI DE CONSULTARE LA NIVELUL UNIUNII
Articolul 2
În cazul în care, ca urmare a unei evoluții excepționale a pieței, un stat membru estimează că ar putea fi necesare măsuri de salvgardare în sensul capitolului III, acesta informează în această privință Comisia, care avertizează celelalte state membre.
Articolul 3
(1) Comisia este asistată de Comitetul pentru salvgardare instituit prin Regulamentul (UE) 2015/478 al Parlamentului European și al Consiliului (6). Respectivul comitet este un comitet în sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011.
(2) În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.
(3) În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 8 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011, coroborat cu articolul 5.
Articolul 4
În vederea determinării situației economice și comerciale, Comisia poate solicita statelor membre să îi furnizeze informații statistice cu privire la evoluția pieței unui anumit produs și să supravegheze, în acest scop, exporturile, în conformitate cu legislațiile naționale și în conformitate cu procedurile indicate de Comisie. Statele membre adoptă dispozițiile necesare pentru a da curs solicitărilor Comisiei și îi comunică datele solicitate. Comisia informează celelalte state membre.
CAPITOLUL III
MĂSURI DE SALVGARDARE
Articolul 5
(1) În vederea prevenirii unei situații critice cauzate de o penurie de produse esențiale sau a remedierii unei astfel de situații și în cazul în care interesele Uniunii impun o acțiune imediată, Comisia, la cererea unui stat membru sau din proprie inițiativă și ținând seama de natura produselor și a celorlalte particularități ale tranzacțiilor în cauză, poate condiționa exportul unui produs de prezentarea unei autorizații de export care se acordă în conformitate cu procedurile și în limitele pe care aceasta le hotărăște, în conformitate cu procedura de examinare prevăzută la articolul 3 alineatul (2) sau, în cazuri de urgență, în conformitate cu articolul 3 alineatul (3).
(2) Măsurile adoptate sunt comunicate Parlamentului European, Consiliului și statelor membre. Măsurile respective intră în vigoare imediat.
(3) Aceste măsuri pot fi limitate la anumite destinații și la exporturile din anumite regiuni ale Uniunii. Ele nu afectează produsele aflate în drum spre frontiera Uniunii.
(4) În cazul în care un stat membru a solicitat intervenția Comisiei, aceasta acționează în temeiul alineatului (1), luând o decizie în termen de cel mult cinci zile lucrătoare de la data primirii cererii.
(5) În cazul în care Comisia a aplicat alineatul (1) de la prezentul articol, aceasta decide în termen de 12 zile lucrătoare de la data intrării în vigoare a măsurii pe care a adoptat-o dacă adoptă măsuri corespunzătoare în sensul articolului 6. Dacă, în termen de cel mult șase săptămâni de la data intrării în vigoare a măsurii, nu se adoptă nicio măsură, măsura în cauză se consideră abrogată.
Articolul 6
(1) În cazul în care interesele Uniunii impun acest lucru, Comisia poate adopta măsuri corespunzătoare, în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 3 alineatul (2):
(a)
pentru a preveni o situație critică cauzată de o penurie de produse esențiale sau pentru a remedia o astfel de situație;
(b)
pentru a permite punerea în aplicare a angajamentelor internaționale asumate de către Uniune sau de către toate statele sale membre, în special în privința comerțului cu produse de bază.
(2) Măsurile menționate la alineatul (1) pot fi limitate la anumite destinații și la exporturile din anumite regiuni ale Uniunii. Ele nu afectează produsele aflate în drum spre frontiera Uniunii.
(3) La instituirea restricțiilor cantitative la export, se ține seama în special:
(a)
pe de o parte, de volumul contractelor care au fost încheiate în condiții normale, înaintea intrării în vigoare a unei măsuri de salvgardare în sensul prezentului capitol, și pe care statul membru interesat le-a notificat Comisiei în conformitate cu normele sale interne; și
(b)
pe de altă parte, de faptul că nu trebuie să fie compromisă atingerea scopului propus prin instaurarea de restricții cantitative.
Articolul 7
(1) Atât timp cât este aplicabilă o măsură menționată la articolele 5 și 6, Comisia poate, fie la solicitarea unui stat membru, fie din proprie inițiativă:
(a)
să analizeze efectele măsurii;
(b)
să determine dacă aplicarea măsurii este încă necesară.
În cazul în care Comisia consideră că aplicarea măsurii este încă necesară, aceasta informează statele membre în acest sens.
(2) În situația în care Comisia consideră că se impune abrogarea sau modificarea măsurilor prevăzute la articolul 5 sau 6, aceasta acționează în conformitate cu procedura de examinare prevăzută la articolul 3 alineatul (2).
CAPITOLUL IV
DISPOZIȚII TRANZITORII ȘI FINALE
Articolul 8
În ceea ce privește produsele enumerate în anexa I, până la adoptarea de către Parlamentul European și Consiliu a măsurilor corespunzătoare în temeiul angajamentelor internaționale asumate de Uniune sau de toate statele membre, statele membre sunt autorizate să pună în aplicare, fără a aduce atingere normelor adoptate de Uniune în acest domeniu, mecanismele de criză care introduc o obligație de alocare față de țările terțe, prevăzute de angajamentele internaționale asumate înainte de intrarea în vigoare a prezentului regulament.
Statele membre informează Comisia cu privire la măsurile pe care intenționează să le adopte. Comisia comunică măsurile adoptate Consiliului și celorlalte state membre.
Articolul 9
Comisia include informații privind punerea în aplicare a prezentului regulament în raportul său anual cu privire la aplicarea și la punerea în aplicare a măsurilor de apărare comercială, adresat Parlamentului European și Consiliului în temeiul articolului 22a din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului (7).
Articolul 10
Fără a aduce atingere altor dispoziții din dreptul Uniunii, prezentul regulament nu împiedică adoptarea sau aplicarea de către statele membre a unor restricții cantitative la export, justificate de motive de moralitate publică, de ordine publică, de siguranță publică, de protecție a sănătății și a vieții persoanelor și a animalelor sau de conservare a plantelor, de protecție a bogățiilor naționale cu valoare artistică, istorică sau arheologică sau de protecție a proprietății industriale și comerciale.
Articolul 11
Prezentul regulament nu împiedică aplicarea reglementărilor privind organizarea comună a piețelor agricole, nici a reglementărilor specifice adoptate în temeiul articolului 352 din tratat, aplicabile mărfurilor care rezultă din transformarea produselor agricole. Acesta se aplică în mod complementar.
Cu toate acestea, dispozițiile articolului 5 din prezentul regulament nu se aplică produselor care fac obiectul acestor reglementări și pentru care dreptul Uniunii privind regimul schimburilor comerciale cu țările terțe prevede posibilitatea aplicării de restricții cantitative la export. Dispozițiile articolului 4 nu se aplică produselor care fac obiectul acestor reglementări și pentru care regimul menționat prevede prezentarea unei licențe sau a altui document de export.
Articolul 12
Regulamentul (CE) nr. 1061/2009 se abrogă.
Trimiterile la regulamentul abrogat se înțeleg ca trimiteri la prezentul regulament și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa III.
Articolul 13
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Strasbourg, 11 martie 2015.