PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 599/2013
ze dne 24. června 2013,
kterým se mění nařízení (EU) č. 578/2010, pokud jde o výši vývozních náhrad nekrytých osvědčeními pro některé zemědělské produkty ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a o oznamování některých souvisejících údajů členskými státy
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1216/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů (1), a zejména na čl. 8 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle nařízení Komise (EU) č. 578/2010 ze dne 29. června 2010, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 1216/2009, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad (2), jsou malí vývozci osvobozeni od požadavku předkládat osvědčení o náhradě až do celkové výše stanovené na individuální a globální úrovni. Totéž nařízení stanoví, že je třeba o osvědčeních o náhradě, o něž bylo požádáno, a v některých případech i o vydaných osvědčeních o náhradě informovat Komisi.
(2)
Nedávné snížení sazeb vývozních náhrad v důsledku kombinace vlivu reformy společné zemědělské politiky a vývoje cen zemědělských komodit na světovém trhu vedlo k situaci, kdy se počet předložených žádostí o osvědčení o náhradě snížil či dosáhl nuly, v důsledku čehož se zmírnil tlak na rozpočet Unie vyhrazený vývozním náhradám pro zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Za těchto okolností, kdy neexistuje nebezpečí, že Unie nesplní své mezinárodní závazky, je vhodné režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, zjednodušit, a snížit tak administrativní zátěž.
(3)
Je proto vhodné zvýšit prahovou hodnotu plateb, pod níž jsou malí vývozci na individuální i globální úrovni osvobozeni od požadavku předložit osvědčení o náhradě. Je rovněž vhodné pozastavit povinnost příslušných orgánů členských států sdělovat výši částek v osvědčeních o náhradě, o něž bylo požádáno, v případě, že náhrady použitelné pro všechny základní produkty jsou buď pozastaveny, nejsou stanoveny, nebo jsou rovny nule, dále povinnost oznamovat některá vydaná osvědčení o náhradě v případě, že žádná osvědčení o náhradě nebyla vydána, a v případě, že nebyly poskytnuty žádné částky, povinnost sdělovat určité informace pro zaručení fungování a řízení systému osvědčení o náhradě a informovat Komisi o tom, že žádné částky nebyly uděleny.
(4)
Nařízení (EU) č. 578/2010 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EU) č. 578/2010 se mění takto:
1)
V článku 42 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Osvědčení se nevyžadují pro vývoz, u něhož žádosti, jež předloží hospodářský subjekt během rozpočtového roku, nezakládají nárok na vyplacení částky vyšší než 200 000 EUR.“
2)
V článku 43 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. V každém rozpočtovém období je vývoz uvedený v čl. 42 odst. 1 způsobilý pro výplatu náhrady v rozsahu celkové rezervy 80 milionů EUR pro každý rozpočtový rok.“
3)
Vkládá se nový článek 53a, který zní:
„Článek 53a
1. V případě, že je náhrada použitelná pro všechny základní produkty uvedené v příloze I v jednom z období uvedených v čl. 29 odst. 1 písm. a) až f) pozastavena, není stanovena, nebo je rovna nule, se pozastavuje oznamovací povinnost členských států spojená s tímto obdobím a stanovená článkem 30 a čl. 34 odst. 2.
2. V případě, že nebyla v obdobích uvedených v čl. 51 odst. 1 písm. c) a d) vydána žádná osvědčení o náhradě, se pozastavuje oznamovací povinnost členských států stanovená v čl. 51 odst. 1 písm. c) a d).
3. V případě, že nebyly poskytnuty žádné částky, se pozastavuje oznamovací povinnost členských států stanovená v čl. 51 odst. 1 písm. a) a b), čl. 51 odst. 2, článku 52 a článku 53 první větě a povinnost podle článku 53 druhé věty informovat o tom, že nebyly poskytnuty žádné částky.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. června 2013.
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 599/2013 AL COMISIEI
din 24 iunie 2013
de modificare a Regulamentului (UE) nr. 578/2010 în ceea ce privește sumele restituirilor la export, care nu fac obiectul unui certificat, pentru anumite produse agricole sub formă de mărfuri care nu sunt incluse în anexa I la tratat și notificarea, de către statele membre, a anumitor date aferente
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1216/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 de stabilire a regimului comercial aplicabil anumitor mărfuri rezultate din transformarea produselor agricole (1), în special articolul 8 alineatul (3) primul paragraf,
întrucât:
(1)
Regulamentul (UE) nr. 578/2010 al Comisiei din 29 iunie 2010 privind punerea în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1216/2009 al Consiliului în ceea ce privește regimul de acordare a restituirilor la export pentru anumite produse agricole exportate sub formă de mărfuri care nu sunt incluse în anexa I la tratat, precum și criteriile de stabilire a cuantumurilor sumelor respective (2) prevede că micii exportatori sunt scutiți de prezentarea unui certificat de restituire până la sumele totale stabilite la nivel individual și la nivel mondial. Regulamentul prevede, de asemenea, că certificatele de restituire solicitate și, în unele cazuri, certificatele de restituire eliberate trebuie să fie comunicate Comisiei.
(2)
Reducerile recente ale ratelor restituirilor la export, datorate efectelor combinate ale reformei politicii agricole comune și ale evoluției prețurilor produselor agricole pe piața mondială, au dus la o diminuare a numărului cererilor de certificate de restituire sau la inexistența acestor cereri, atenuând astfel presiunea asupra bugetului Uniunii în ceea ce privește restituirile la export pentru produse care nu sunt incluse în anexa I la tratat. În astfel de situații, în care Uniunea nu riscă încălcarea angajamentelor sale internaționale, este adecvată simplificarea sistemului de acordare a restituirilor la export pentru anumite produse agricole sub forma mărfurilor care nu sunt incluse în anexa I la tratat, reducând astfel sarcina administrativă.
(3)
Prin urmare, este necesar să se mărească pragul de plată sub care micii exportatori sunt scutiți de obligația de a prezenta un certificat de restituire la nivel individual și la nivel mondial. Este, de asemenea, oportun să se suspende obligația autorităților competente ale statelor membre de a notifica sumele reprezentate de certificatele de restituire solicitate, în cazul în care restituirile aplicabile tuturor produselor de bază sunt suspendate, nu au fost stabilite sau sunt egale cu zero, precum și de a notifica anumite certificate de restituire emise în cazul în care nu au fost emise certificate de restituire și, în cazul în care nu este implicată nicio sumă, de a notifica anumite informații pentru a garanta funcționarea și gestionarea sistemului de certificate de restituire, precum și de a informa Comisia că nu a fost acordată nicio sumă.
(4)
Prin urmare, Regulamentul (UE) nr. 578/2010 ar trebui modificat în consecință.
(5)
Măsurile prevăzute de prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului pentru probleme orizontale referitoare la comerțul cu produse agricole prelucrate care nu sunt cuprinse în anexa I la tratat,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Regulamentul (UE) nr. 578/2010 se modifică după cum urmează:
1.
La articolul 42, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
„(1) Nu sunt necesare certificate în cazul exporturilor pentru care cererile depuse de operator în cursul anului bugetar nu dau naștere la plăți de peste 200 000 EUR.”
2.
La articolul 43, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
„(1) Pentru fiecare perioadă bugetară, exporturile menționate la articolul 42 alineatul (1) pot face obiectul plății unei restituiri în limitele unei rezerve globale de 80 de milioane EUR pe an bugetar.”
3.
Se introduce următorul articol 53a:
„Articolul 53a
(1) În cazul în care restituirea aplicabilă tuturor produselor de bază enumerate în anexa I a fost suspendată, nu a fost stabilită sau este egală cu zero, în cursul uneia dintre perioadele menționate la articolul 29 alineatul (1) literele (a)-(f), se suspendă obligația statelor membre de a notifica cu privire la perioada respectivă prevăzută la articolul 30 și la articolul 34 alineatul (2).
(2) În cazul în care nu s-au eliberat certificate de restituire în cursul perioadelor menționate la articolul 51 alineatul (1) literele (c) și (d), se suspendă obligația statelor membre de a notifica prevăzută la articolul 51 alineatul (1) literele (c) și (d).
(3) În cazul în care nu există sume implicate, se suspendă obligațiile statelor membre de a notifica prevăzute la articolul 51 alineatul (1) literele (a) și (b), la articolul 51 alineatul (2), la articolul 52 și la articolul 53 prima teză, precum și de a informa că nu s-a acordat nicio sumă prevăzută la articolul 53 a doua teză.”
Articolul 2
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 24 iunie 2013.