NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1254/2014
ze dne 11. července 2014,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích větracích jednotek pro obytné budovy
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU ze dne 19. května 2010 o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích výrobků spojených se spotřebou energie a v normalizovaných informacích o výrobku (1), a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2010/30/EU požaduje, aby Komise přijímala akty v přenesené pravomoci pro označování výrobků spojených se spotřebou energie energetickými štítky. Akty v přenesené pravomoci mají být přijímány v případě, že výrobky mají významný potenciál k úspoře energie a existují velké rozdíly v úrovních funkčnosti, ačkoli mají rovnocenné použití, a nelze-li předpokládat, že jiné právní předpisy Unie nebo samoregulace dosáhnou cílů politiky rychleji nebo méně nákladným způsobem než závaznými požadavky.
(2)
Komise posoudila technické, environmentální a ekonomické aspekty větracích jednotek pro obytné budovy. Z posouzení vyplynulo, že na energii spotřebovanou větracími jednotkami pro obytné budovy připadá významná část celkové poptávky domácností v Unii po energii. V oblasti energetické účinnosti těchto výrobků již bylo dosaženo zlepšení, ale existuje ještě značný prostor pro další snižování spotřeby energie těchto jednotek. Posouzení rovněž potvrdilo velké rozdíly v úrovni funkčnosti a nezjistilo žádnou samoregulaci ani dobrovolné dohody, které by mohly vést k dosažení cílů politiky. Z oblasti působnosti tohoto nařízení by měly být vyňaty malé větrací jednotky s elektrickým příkonem nižším než 30 W na jeden proud vzduchu. Tyto jednotky jsou určeny pro řadu různých použití, fungují většinou přerušovaně a pouze s doplňkovými funkcemi, například v koupelně. Zahrnutí těchto větracích jednotek by vzhledem k velkému objemu prodeje představovalo značnou administrativní zátěž z hlediska dozoru nad trhem, ale jen malý podíl na potenciálu úspor energie. Nicméně vzhledem k tomu, že mají funkce podobné funkcím jiných větracích jednotek, jejich možné zahrnutí by mělo být při přezkumu tohoto nařízení rovněž zohledněno. Větrací jednotky pro jiné než obytné budovy by měly být z požadavků na označování energetickými štítky vyňaty vzhledem k tomu, že tyto výrobky jsou vybírány projektanty a architekty a jsou do značné míry nezávislé na chování spotřebitelů a trhu. Vyňaty by měly být rovněž větrací jednotky určené speciálně k provozování výlučně pro nouzové účely nebo ve výjimečných nebo nebezpečných prostředích, protože jsou využívány jen výjimečně a po krátkou dobu.
(3)
Výjimky rovněž objasňují, že jsou vyloučeny multifunkční jednotky, které převážně vytápějí nebo chladí, a kuchyňské sporákové odsavače par. Pokud jde o specifickou spotřebu energie větracích jednotek pro obytné budovy, měly by být stanoveny harmonizované předpisy pro označování energetickými štítky a pro normalizované informace o výrobku, a to s cílem vytvořit pobídky pro výrobce ke zvyšování energetické účinnosti těchto jednotek, povzbudit koncové uživatele k nákupu energeticky účinných výrobků a přispět k fungování vnitřního trhu.
(4)
Vzhledem k tomu, že pro spotřebitele může být důležitým aspektem hladina akustického výkonu větrací jednotky pro obytné budovy, měl by energetický štítek obsahovat i tuto informaci.
(5)
Očekává se, že souhrnný dopad tohoto nařízení a nařízení Komise (EU) č. 1253/2014 (2) povede ke zvýšení celkové úspory o 1 300 PJ (45 %) na 4 130 PJ v roce 2025.
(6)
Informace uvedené na energetickém štítku by měly být získány za použití spolehlivých, přesných a opakovatelných metod, které zohledňují uznávané nejnovější metody měření a výpočtů, včetně harmonizovaných norem, jsou-li k dispozici, přijatých evropskými normalizačními orgány v souladu s postupy stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1025/2012 (3).
(7)
Toto nařízení by mělo stanovit požadavky na jednotné provedení a obsah energetického štítku, technickou dokumentaci a informační listy. Mělo by rovněž stanovit požadavky na informace, které musí být poskytnuty při jakékoli formě prodeje na dálku a ve všech reklamách a propagačních materiálech technického charakteru týkajících se větracích jednotek, vzhledem k tomu, že vzrůstá význam informací poskytovaných konečným uživatelům prostřednictvím internetu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví požadavky na označování větracích jednotek pro obytné budovy energetickými štítky.
2. Toto nařízení se nevztahuje na větrací jednotky pro obytné budovy, které:
a)
jsou jednosměrné (odvádějí nebo přivádějí vzduch) s elektrickým příkonem menším než 30 W;
b)
jsou výlučně specifikovány jako provozované v prostředí s nebezpečím výbuchu ve smyslu směrnice 94/9/ES Evropského parlamentu a Rady (4);
c)
jsou výlučně specifikovány jako provozované pro nouzové použití, pro krátkodobý provoz, a jsou v souladu se základními požadavky na stavby s ohledem na požární bezpečnost podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 305/2011 (5);
d)
jsou výlučně specifikovány jako provozované:
i)
v prostředí, kde provozní teploty dopravovaného vzduchu přesahují 100 °C;
ii)
v prostředí, kde provozní teplota okolí motoru pohánějícího ventilátor přesahuje 65 °C v případě, že je umístěn mimo proudění vzduchu;
iii)
v prostředí, kde je teplota dopravovaného vzduchu nebo provozní teplota okolí motoru v případě, že je umístěn mimo proudění vzduchu, nižší než - 40 °C;
iv)
s napájecím střídavým napětím vyšším než 1 000 V nebo s napájecím stejnosměrným napětím vyšším než 1 500 V;
v)
v toxickém, vysoce korozním nebo hořlavém prostředí nebo v prostředí s abrazivními látkami;
e)
zahrnují výměník tepla a tepelné čerpadlo pro zpětné získávání tepla nebo umožňují, aby přenos nebo odvádění tepla doplňovaly systém zpětného získávání tepla, s výjimkou přenosu tepla pro ochranu před mrazem nebo odmrazování;
f)
jsou klasifikovány jako sporákové odsavače par, na něž se vztahuje nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 65/2014 (6).
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„větrací jednotkou“ elektricky poháněný spotřebič vybavený alespoň jedním oběžným kolem, jedním motorem a skříní určený k nahrazování použitého vzduchu v budově nebo v její části venkovním vzduchem;
2)
„větrací jednotkou pro obytné budovy“ větrací jednotka, jejíž:
a)
maximální průtok nepřesahuje 250 m3/h;
b)
maximální průtok se pohybuje mezi 250 a 1 000 m3/h a výrobce deklaruje její zamýšlené použití výhradně pro potřeby větrání v obytných budovách;
3)
„maximálním průtokem“ deklarovaný maximální objemový průtok vzduchu větrací jednotky, kterého lze dosáhnout s integrovanými nebo samostatnými společně dodávanými ovládacími prvky za standardních vlastností vzduchu (20 °C) a 101 325 Pa, je-li jednotka instalována kompletně (např. včetně čistých filtrů) a v souladu s pokyny výrobce, přičemž u větracích jednotek pro obytné budovy připojených k potrubí se maximální průtok vztahuje k průtoku vzduchu při 100 Pa rozdílu vnějšího statického tlaku a u bezpotrubních větracích jednotek pro obytné budovy se vztahuje k průtoku vzduchu při nejnižším dosažitelném rozdílu celkového tlaku, který bude vybrán ze souboru hodnot 10 (minimum)-20-50-100-150-200-250 Pa podle toho, která se rovná hodnotě naměřeného rozdílu tlaku nebo je bezprostředně nižší;
4)
„jednosměrnou větrací jednotkou“ větrací jednotka, která vytváří proud vzduchu pouze v jednom směru, a to buď z vnitřního do vnějšího prostoru (odvádění) nebo z vnějšího do vnitřního prostoru (přivádění), kde je mechanicky vytvářený proud vzduchu vyrovnáván opatřeními pro přirozené přivádění nebo odvádění vzduchu;
5)
„obousměrnou větrací jednotkou“ větrací jednotka, která vytváří proud vzduchu mezi vnitřním a vnějším prostorem a je vybavena ventilátory odvádějícími i přivádějícími vzduch;
6)
„rovnocenným modelem větrací jednotky“ větrací jednotka, která má podle platných požadavků na informace o výrobku tytéž technické vlastnosti, ale je uváděna na trh jako jiný model větrací jednotky týmž výrobcem, zplnomocněným zástupcem nebo dovozcem.
Další definice pro účely příloh II až IX jsou uvedeny v příloze I.
Článek 3
Povinnosti dodavatelů
1. Dodavatelé, kteří uvádějí větrací jednotky pro obytné budovy na trh, zajistí, aby byly od 1. ledna 2016 splněny následující požadavky:
a)
každá větrací jednotka pro obytné budovy je opatřena tištěným štítkem v provedení a s informacemi podle přílohy III; štítek musí být dodán alespoň v balení jednotky. U každého modelu větracích jednotek pro obytné budovy musí být prodejcům zpřístupněn elektronický štítek v provedení a s informacemi podle přílohy III;
b)
je zpřístupněn informační list v souladu s přílohou IV. Informační list musí být dodán alespoň v balení jednotky. U každého modelu větracích jednotek pro obytné budovy musí být prodejcům zpřístupněn elektronický informační list výrobku podle přílohy IV, který musí být dostupný i na volně přístupných internetových stránkách;
c)
orgánům členských států a Komisi je na vyžádání zpřístupněna technická dokumentace stanovená v příloze V;
d)
je k dispozici návod k použití;
e)
každá reklama na konkrétní model větracích jednotek pro obytné budovy, která uvádí informace související s energií nebo cenou, obsahuje třídu specifické spotřeby energie daného modelu;
f)
každý propagační materiál technického charakteru týkající se konkrétního modelu větrací jednotky pro obytné budovy, který popisuje její konkrétní technické parametry, udává třídu specifické spotřeby energie daného modelu.
2. Od 1. ledna 2016 musí být větrací jednotky pro obytné budovy uváděné na trh opatřeny energetickým štítkem ve formátu uvedeném v příloze III bodě 1, pokud se jedná o jednosměrné větrací jednotky pro obytné budovy, a energetickým štítkem ve formátu uvedeném v příloze III bodě 2, pokud se jedná o obousměrné větrací jednotky.
Článek 4
Povinnosti obchodníků
Obchodníci zajistí, aby:
a)
každá větrací jednotka pro obytné budovy byla v místě prodeje opatřena energetickým štítkem poskytnutým dodavatelem podle čl. 3 odst. 1 písm. a) umístěným na vnější straně přední nebo horní části spotřebiče tak, aby byl zřetelně viditelný;
b)
větrací jednotky pro obytné budovy nabízené k prodeji, k pronájmu nebo ke koupi na splátky, kde nelze předpokládat, že konečný uživatel uvidí vystavený výrobek, byly uváděny na trh s informacemi poskytnutými dodavateli v souladu s přílohou VI, s výjimkou případů, kdy je výrobek nabízen na internetu; v takovém případě se použijí ustanovení přílohy VII;
c)
každá reklama na konkrétní model větrací jednotky pro obytné budovy, která uvádí informace související s energií nebo cenou, obsahuje odkaz na třídu specifické spotřeby energie dané jednotky;
d)
každý propagační materiál technického charakteru týkající se určitého modelu, který popisuje technické parametry větrací jednotky pro obytné budovy, uváděl třídu specifické spotřeby energie daného modelu a návod k použití poskytnutý dodavatelem.
Článek 5
Metody měření
Pro účely poskytování informací podle článků 3 a 4 se třída specifické spotřeby energie určí v souladu s tabulkou uvedenou v příloze II. Specifická spotřeba energie, roční spotřeba elektrické energie, roční úspora tepla, maximální průtok a hladina akustického výkonu se určí v souladu s metodami měření a výpočtu uvedenými v příloze VIII při zohlednění obecně uznávaných nejmodernějších metod měření a výpočtu.
Článek 6
Postup ověřování pro účely dohledu nad trhem
Při posuzování shody větrací jednotky použijí členské státy postup stanovený v příloze IX.
Článek 7
Přezkum
Komise přezkoumá toto nařízení s ohledem na technický pokrok a výsledky tohoto přezkumu předloží konzultačnímu fóru do 1. ledna 2020.
Přezkum posoudí zejména možné zařazení dalších větracích jednotek do působnosti tohoto nařízení, konkrétně jednotek pro jiné než obytné budovy, jednotek s celkovým elektrickým příkonem nižším než 30 W, a výpočet specifické spotřeby energie a třídy jednosměrných a obousměrných větracích jednotek řízených podle potřeby.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. července 2014.
REGULAMENTUL DELEGAT (UE) NR. 1254/2014 AL COMISIEI
din 11 iulie 2014
de completare a Directivei 2010/30/UE a Parlamentului European și a Consiliului cu privire la cerințele de etichetare energetică aplicabile unităților de ventilație rezidențiale
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2010/30/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 mai 2010 privind indicarea, prin etichetare și informații standard despre produs, a consumului de energie și de alte resurse al produselor cu impact energetic (1), în special articolul 10,
întrucât:
(1)
Directiva 2010/30/UE impune Comisiei să adopte acte delegate în ceea ce privește etichetarea produselor energetice. Actele delegate trebuie adoptate în cazul în care unele produse reprezintă un potențial semnificativ de economisire a energiei și prezintă o mare disparitate în ceea ce privește nivelurile de performanță, cu toate că au o funcționalitate echivalentă, și atunci când niciun alt act legislativ sau măsură de autoreglementare a Uniunii nu ar putea atinge obiectivele de politică mai rapid sau cu costuri mai mici decât cerințele obligatorii.
(2)
Comisia a evaluat aspectele tehnice, de mediu și economice ale unităților de ventilație rezidențiale. Evaluarea a arătat că energia utilizată de unitățile de ventilație rezidențiale reprezintă o parte semnificativă din totalul necesarului de energie pentru uz casnic la nivelul Uniunii. S-au înregistrat deja îmbunătățiri în ceea ce privește eficiența energetică a produselor respective, dar mai există posibilități semnificative de reducere în continuare a consumului de energie al acestor unități. De asemenea, evaluarea a confirmat o mare disparitate în ceea ce privește nivelurile de performanță și nu a găsit nicio măsură de autoreglementare sau acorduri voluntare care ar putea atinge obiectivele de politică.
(3)
Unitățile de ventilație mici cu o putere de intrare mai mică de 30 W pe flux de aer ar trebui să fie excluse din domeniul de aplicare al prezentului regulament. Aceste unități sunt concepute pentru multe aplicații diferite, funcționând predominant intermitent și având doar funcții suplimentare, de exemplu în băi. Includerea respectivelor unități de ventilație ar reprezenta o sarcină administrativă considerabilă în ceea ce privește supravegherea pieței datorită unor cifre de vânzări foarte mari, care reprezintă însă doar o mică parte din potențialul de economisire a energiei. Cu toate acestea, având în vedere că acestea oferă funcționalități similare cu alte unități de ventilație, posibila lor includere ar trebui, în mod similar, să fie luată în considerare în cursul revizuirii prezentului regulament. Unitățile de ventilație nerezidențiale (UVNR) ar trebui să fie excluse de la cerințele de etichetare, deoarece aceste produse sunt alese de urbaniști și arhitecți și sunt în mare măsură independente de comportamentul consumatorilor și al pieței. Unitățile de ventilație proiectate în mod specific să funcționeze exclusiv în situații de urgență sau în cazuri excepționale sau medii periculoase ar trebui, de asemenea, să fie exceptate, întrucât acestea sunt utilizate rar și pe o perioadă scurtă de timp. Exceptările clarifică de asemenea faptul că unitățile multifuncționale cu funcție predominantă de încălzire sau răcire, precum și hotele de bucătărie sunt excluse. Trebuie prevăzute dispoziții armonizate privind etichetarea și informațiile standard despre produse referitoare la eficiența energetică a unităților de ventilație rezidențiale, pentru ca producătorii să fie stimulați să îmbunătățească eficiența energetică a acestor unități, iar utilizatorii finali să fie încurajați să cumpere produse cu o eficiență energetică ridicată și să contribuie la funcționarea pieței interne.
(4)
Având în vedere că nivelul de putere acustică al unei unități de ventilație rezidențiale poate fi un criteriu important pentru consumatori, ar trebui incluse informații în acest sens pe etichetă.
(5)
Se preconizează că efectul combinat al prezentului regulament și al Regulamentului (UE) nr. 1253/2014 al Comisiei (2) va crește economisirea globală cu 1 300 PJ (45 %), urmând să se ajungă la un nivel de 4 130 PJ în 2025.
(6)
Informațiile indicate pe etichetă ar trebui obținute prin metode fiabile, exacte și reproductibile, care iau în considerare metodele de măsurare și de calcul de ultimă generație general recunoscute, inclusiv, după caz, standardele armonizate adoptate de către organismele europene de standardizare, în conformitate cu procedurile prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 1025/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (3).
(7)
Prezentul regulament ar trebui să specifice cerințe în ceea ce privește conținutul și concepția uniformă ale etichetei, documentației tehnice și fișei. Ar trebui, de asemenea, să se stabilească cerințe în ceea ce privește informațiile care trebuie furnizate în cazul tuturor formelor de vânzare la distanță, de reclame și materiale promoționale tehnice privind unitățile de ventilație, deoarece importanța informațiilor difuzate prin internet pentru utilizatorii finali este în creștere,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Obiect și domeniu de aplicare
(1) Prezentul regulament stabilește cerințele de etichetare energetică pentru unitățile de ventilație rezidențiale.
(2) Prezentul regulament nu se aplică unităților de ventilație rezidențiale care:
(a)
sunt unidirecționale (la evacuare sau la alimentare) și au o putere electrică de intrare mai mică de 30 W;
(b)
sunt concepute exclusiv pentru a funcționa în atmosfere potențial explozive, astfel cum este definit în Directiva 94/9/CE a Parlamentului European și a Consiliului (4);
(c)
sunt concepute exclusiv pentru a funcționa în situații de urgență, pentru perioade scurte de timp și care îndeplinesc cerințele fundamentale aplicabile lucrărilor de construcții în ceea ce privește siguranța în caz de incendiu, astfel cum este stabilit în Regulamentul (UE) nr. 305/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (5);
(d)
sunt concepute exclusiv pentru a funcționa:
(i)
când temperatura de funcționare a aerului vehiculat depășește 100 °C;
(ii)
când temperatura ambiantă de funcționare a motorului care acționează ventilatorul, dacă acesta se află în afara fluxului de aer, depășește 65 °C;
(iii)
când temperatura aerului vehiculat sau temperatura ambiantă de funcționare a motorului, dacă acesta se află în afara fluxului de aer, este mai mică de - 40 °C;
(iv)
când tensiunea de alimentare depășește 1 000 V CA sau 1 500 V CC;
(v)
în medii toxice, puternic corozive sau inflamabile sau în medii care conțin substanțe abrazive;
(e)
includ un schimbător de căldură și o pompă de căldură pentru recuperarea căldurii sau care permite transferul sau extracția de căldură, fiind complementare celor ale sistemului de recuperare a căldurii, cu excepția transferului de căldură pentru protecția împotriva înghețului sau pentru decongelare;
(f)
sunt clasificate ca hote de bucătărie reglementate prin Regulamentul delegat (UE) nr. 65/2014 al Comisiei (6).
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:
1.
„unitate de ventilație (UV)” înseamnă un aparat electric echipat cu cel puțin un rotor, un motor și o carcasă și destinat să înlocuiască aerul utilizat cu aerul exterior într-o clădire sau o parte a unei clădiri;
2.
„unitate de ventilație rezidențială” (UVR) înseamnă o unitate de ventilație în care:
(a)
debitul maxim nu depășește 250 m3/h;
(b)
debitul maxim este între 250 și 1 000 m3/h, iar producătorul declară utilizarea prevăzută ca fiind exclusiv pentru un aparat de ventilație rezidențial;
3.
„debitul maxim” este rata declarată a debitului volumic maxim de aer a unei unități de ventilație care poate fi atinsă cu controale integrate sau furnizate separat în condiții atmosferice standard (20 °C) și 101 325 Pa, când unitatea este instalată completă (de exemplu, cu filtre curate) și în conformitate cu instrucțiunile producătorului; pentru UVR cu conducte, debitul maxim se referă la debitul aerului la 100 Pa diferență de presiune statică externă, iar pentru UVR fără conducte, la debitul de aer la cea mai mică diferență totală posibilă de presiune care se alege dintr-un set de valori de 10 (minimum)-20-50-100-150-200-250 Pa, alegându-se valoarea care este egală sau cu puțin sub valoarea măsurată a diferenței de presiune;
4.
„unitate de ventilație unidirecțională” (UVU) înseamnă o unitate de ventilație care produce un debit de aer într-o singură direcție, fie din interiorul în exteriorul clădirilor (evacuare), fie din exteriorul în interiorul clădirilor (alimentare), debitul de aer produs mecanic fiind echilibrat prin dispozitive naturale de alimentare sau de evacuare a aerului;
5.
„unitate de ventilație bidirecțională” (UVB) înseamnă o unitate de ventilație care produce un debit de aer între interiorul și exteriorul unei clădiri și care este echipată cu ventilatoare de evacuare și alimentare;
6.
„model de unitate de ventilație echivalent” înseamnă o unitate de ventilație cu aceleași caracteristici tehnice, în conformitate cu cerințele aplicabile privind informațiile despre produse, dar introduse pe piață ca model diferit de unitate de ventilație de către același producător, reprezentant autorizat sau importator.
În sensul anexelor II-IX, sunt prevăzute definiții suplimentare în anexa I.
Articolul 3
Responsabilitățile furnizorilor
(1) Furnizorii care introduc pe piață unități de ventilație rezidențiale se asigură că de la 1 ianuarie 2016 sunt îndeplinite următoarele cerințe:
(a)
fiecare unitate de ventilație rezidențială este însoțită de o etichetă tipărită care are formatul și conține informațiile prevăzute în anexa III; eticheta trebuie să fie furnizată cel puțin în ambalajul unității. Pentru fiecare model de unitate de ventilație rezidențială trebuie pusă la dispoziția distribuitorilor o etichetă electronică în formatul și conținând informațiile stabilite în anexa III;
(b)
este pusă la dispoziție o fișă a produsului, astfel cum este stabilită în anexa IV. Fișa trebuie să fie furnizată cel puțin în ambalajul unității. Pentru fiecare model de unitate de ventilație rezidențială trebuie pusă la dispoziția distribuitorilor și pe site-uri internet cu acces liber o fișă electronică a produsului, astfel cum este stabilit în anexa IV;
(c)
la cerere, se pune la dispoziția autorităților statelor membre și a Comisiei documentația tehnică prevăzută în anexa V;
(d)
sunt puse la dispoziție instrucțiunile de utilizare;
(e)
toate reclamele pentru un model specific de unitate de ventilație rezidențială care prezintă informații legate de energie sau de preț includ o mențiune privind clasa de consum specific de energie a modelului respectiv;
(f)
toate materialele promoționale tehnice referitoare la un model specific de unitate de ventilație rezidențială și care descriu parametrii tehnici specifici ai acestuia includ clasa de eficiență energetică a modelului respectiv.
(2) De la 1 ianuarie 2016, unitățile de ventilație rezidențiale introduse pe piață trebuie să fie prevăzute cu o etichetă în formatul prevăzut la punctul 1 din anexa III, dacă sunt unități de ventilație rezidențiale unidirecționale și cu o etichetă în formatul prevăzut la punctul 2 din anexa III, dacă sunt unități de ventilație bidirecționale.
Articolul 4
Responsabilitățile distribuitorilor
Distribuitorii se asigură că:
(a)
la punctul de vânzare, fiecare unitate de ventilație rezidențială este prevăzută cu eticheta pusă la dispoziție de furnizori în conformitate cu articolul 3 alineatul (1) litera (a), pe partea exterioară frontală sau superioară a aparatului, astfel încât să fie clar vizibilă;
(b)
unitățile de ventilație rezidențiale oferite spre vânzare, închiriere sau cumpărare cu plata în rate, în condițiile în care utilizatorul final nu poate vedea produsul expus, sunt comercializate împreună cu informațiile puse la dispoziție de furnizori în conformitate cu anexa VI, cu excepția cazului în care oferta se face prin intermediul internetului, caz în care se aplică dispozițiile din anexa VII;
(c)
toate reclamele pentru un model specific de unitate de ventilație rezidențială care prezintă informații legate de energie sau de preț includ o mențiune privind clasa de consum specific de energie al unității;
(d)
toate materialele promoționale tehnice referitoare la un model specific care descriu parametrii tehnici ai unei unități de ventilație rezidențiale includ clasa (clasele) de consum de energie a (ale) modelului și instrucțiunile de utilizare puse la dispoziție de furnizor.
Articolul 5
Metode de măsurare
În sensul informațiilor care urmează să fie furnizate în temeiul articolelor 3 și 4, clasa consumului specific de energie se stabilește în conformitate cu tabelul din anexa II. Consumul specific de energie, consumul anual de energie electrică, economisirea anuală de energie pentru încălzire, debitul maxim și nivelul puterii acustice trebuie să fie determinate în conformitate cu metodele de măsurare și de calcul stabilite în anexa VIII și să ia în considerare metodele de măsurare și de calcul de ultimă generație recunoscute.
Articolul 6
Procedura de verificare în scopul supravegherii pieței
Atunci când evaluează conformitatea unității de ventilație, statele membre aplică procedura prevăzută în anexa IX.
Articolul 7
Revizuire
Comisia revizuiește prezentul regulament în lumina progreselor tehnologice și prezintă rezultatele acestei revizuiri forumului consultativ cel mai târziu la 1 ianuarie 2020.
Raportul evaluează în special posibilitatea includerii altor unități de ventilație, în special a unităților nerezidențiale, a unităților cu o putere electrică nominală absorbită mai mică de 30 W, precum și calculul consumului specific de energie și al claselor pentru unitățile de ventilație unidirecționale și bidirecționale a căror funcționare este reglată automat în funcție de cerere.
Articolul 8
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 11 iulie 2014.