PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 17. září 2013,
kterým se zamítá poskytnutí odchylky od rozhodnutí Rady 2001/822/ES, pokud jde o pravidla původu pro cukr z Curaçaa
(oznámeno pod číslem C(2013) 5826)
(2013/460/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2001/822/ES ze dne 27. listopadu 2001 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému společenství („rozhodnutí o přidružení zámoří“) (1), a zejména na článek 37 přílohy III uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Příloha III rozhodnutí 2001/822/ES se týká definice pojmu „původní produkty“ a způsobů správní spolupráce. Článek 37 uvedeného rozhodnutí stanoví, že odchylky od těchto pravidel původu mohou být přijaty, jsou-li odůvodněny rozvojem stávajících odvětví nebo vznikem nových v dané zemi nebo na daném území.
(2)
Podle ustanovení čl. 5 odst. 1 písm. g), j), k) a o) přílohy III rozhodnutí 2001/822/ES se částečné nebo úplné mletí cukru, prosévání a plnění do pytlů považují za operace, které jsou nedostatečné k tomu, aby produktu udělily status původu.
(3)
Podle ustanovení čl. 6 odst. 4 přílohy III rozhodnutí 2001/822/ES se kumulace AKT/ES-ZZÚ pro všechny produkty z cukru zařazené do kapitoly 17 HS postupně zruší a množství, pro která se taková kumulace připouští, se postupně snižují. V rámci procesu postupného rušení bylo jako uvedené množství stanoveno nula tun, což nakonec vedlo k zákazu takové kumulace ke dni 1. ledna 2011.
(4)
V roce 2002 požádalo Nizozemsko o odchylku od pravidla původu pro produkty v odvětví cukru kódů KN 1701 11 90, 1701 99 10 a 1701 91 00 zpracovávané na Nizozemských Antilách v ročním množství 3 000 tun. Této žádosti bylo vyhověno a odchylka skončila dne 31. prosince 2007.
(5)
V roce 2009 předložilo Nizozemsko žádost o prodloužení odchylky poskytnuté v roce 2002 a tato žádost byla rozhodnutím Komise 2009/699/ES (2) zamítnuta. Uvedené rozhodnutí však vyhovělo nové žádosti o odchylku zahrnuté v žádosti o prodloužení, a to v mezích množství, pro která byly Nizozemským Antilám v letech 2009 a 2010 přiděleny dovozní licence na cukr.
(6)
V roce 2010 Nizozemsko požádalo o novou odchylku, pokud jde o produkty v odvětví cukru zpracovávané na Nizozemských Antilách v letech 2011 až 2013. Rozhodnutím Komise 2011/47/EU (3) byla odchylka povolena v souladu s čl. 37 odst. 1, 3 a 7 přílohy III rozhodnutí 2001/822/ES a za určitých podmínek stanovených za účelem vyvážení oprávněných zájmů subjektů ze zámořských zemí a území (ZZÚ) a cílů společné organizace trhu Unie pro cukr. U produktů, pro které byla povolena odchylka, bylo prováděno reálné zpracování na Nizozemských Antilách a hodnota přidaná k surovému cukru na Nizozemských Antilách byla považována za nejméně 45 % hodnoty konečného produktu.
(7)
Rozhodnutí 2011/47/EU vysvětlilo, že postupné rušení kumulace původu AKT/ES-ZZÚ, pokud jde o cukr, jak je stanoveno v čl. 6 odst. 4 přílohy III rozhodnutí 2001/822/ES, ukazuje, že Unie má v úmyslu zaměřit obchodní preference na hospodářskou činnost, která udržitelným způsobem přispívá k rozvoji ZZÚ a zároveň náležitě zohledňuje odvětví cukru v Unii. Tato zásada byla uplatněna pro účely stanovení množství, pro která byla rozhodnutím 2011/47/EU povolena odchylka. Žádost předložená v roce 2010 rovněž uváděla, že společnost v Curaçau, která využívala předchozí odchylky, má v úmyslu diverzifikovat svou činnost směrem od výroby cukru, což si vyžaduje další odchylku. Množství určená pro odchylku byla proto postupně rušena (5 000 tun na rok 2011, 3 000 tun na rok 2012 a 1 500 tun na rok 2013).
(8)
V žádosti předložené v roce 2010 Nizozemsko zdůraznilo, že uvedená společnost v Curaçau, která využívala předchozí odchylky, má v úmyslu diverzifikovat výrobu a produkovat směsi a „biocukr“, jež jsou určeny pro zřetelně odlišné trhy, než produkty v odvětví cukru, na něž se vztahuje žádost podaná v roce 2010. Odchylka vyžádaná v roce 2010 byla třeba k získání nezbytného kapitálu pro investice nutné pro tuto diverzifikaci. Při povolení odchylky rozhodnutím 2011/47/EU se proto očekávalo, že tato odchylka vygeneruje nezbytné výnosy k financování zmíněných investic do diverzifikace produktů a činností, takže společnost využívající odchylku již o další nebude muset žádat.
(9)
Dne 11. února 2013 požádalo Nizozemsko jménem vlády Curaçaa o novou odchylku od pravidel původu stanovených v příloze III rozhodnutí 2001/822/ES na období od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2013, kdy končí platnost rozhodnutí 2001/822/ES. Žádost se vztahuje na celkové roční množství 5 500 tun produktů v odvětví cukru kódu KN 1701 14 90, označených jako „biocukr“, pocházejících ze třetích zemí a zpracovávaných v Curaçau na vývoz do Unie.
(10)
Nizozemsko tuto žádost dne 17. dubna 2013 oficiálně stáhlo, protože zpracování popsané v žádosti již není prováděno na Nizozemských Antilách. Společnost v Curaçau přesunula část své činnosti zpracování cukru, zejména výrobu kostkového cukru ze surového třtinového cukru v balení pro maloobchodní prodej, do Belgie, odkud v současnosti zásobuje supermarkety v Nizozemsku. Svou zbývající výrobní linku přeorientovala na prosévání, čištění, mletí a jednoduché mísení cukru z ekologické produkce a jeho balení do pytlů o 1 000 kg pro dopravu.
(11)
Dne 17. dubna 2013 předložilo Nizozemsko druhou žádost o odchylku pro 5 000 tun produktů v odvětví cukru, označených jako surový třtinový cukr z ekologické produkce, kódu KN 1701 14 90, na období od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2013. Nizozemsko objasnilo, že z diskuse s orgány Curaçaa vyšlo najevo, že množství, pro která byla rozhodnutím 2011/47/EU povolena odchylka na rok 2013, nebudou dostatečná k tomu, aby společnost zpracovávající cukr v Curaçau pokračovala v činnosti.
(12)
Druhá žádost byla odůvodněna zejména novou situací dotčené společnosti, která změnila svou obchodní činnost na zpracování třtinového cukru z ekologické produkce, změnou na světovém trhu s cukrem, jelikož se EU stala čistým dovozcem cukru, skutečností, že hodnota přidaná k surovinám ze třetí země je vyšší než 45 % ceny ze závodu konečného produktu, a vytvořením přímých a nepřímých pracovních míst v Curaçau. Ve dnech 14. a 28. června 2013 Nizozemsko poskytlo dodatečné informace na podporu své žádosti ze dne 17. dubna 2013.
(13)
Dopisem ze dne 16. července 2013 Komise požádala, aby nizozemské orgány vzaly na vědomí posouzení žádosti ze strany Komise a její záměr doporučit zamítnutí žádosti. Komise rovněž požádala, aby nizozemské orgány toto hodnocení předaly společnosti, jíž se odchylka může týkat, aby Nizozemsko i dotčená společnost mohly upozornit na faktické nebo právní otázky potenciálně související se žádostí předtím, než Komise přijme své konečné rozhodnutí. Lhůta pro odpověď byla stanovena na 25. červenec 2013. Odpověď nizozemských orgánů byla obdržena dne 24. července 2013.
(14)
Podle čl. 37 odst. 7 přílohy III rozhodnutí 2001/822/ES se poskytne odchylka, pokud přidaná hodnota nepůvodních produktů použitých v dotyčné ZZÚ činí nejméně 45 % hodnoty konečného produktu, za předpokladu, že tato odchylka nezpůsobí vážnou újmu hospodářskému odvětví Unie nebo jednoho z členských států.
(15)
Informace obdržené od společnosti v Curaçau, které předalo Nizozemsko, týkající se výpočtu hodnoty vytvořené v roce 2013 v Curaçau v případě výroby „třtinového cukru z ekologické produkce“, uvádějí hodnotu přidanou zpracováním 5 000 tun „biocukru“. Společnost rovněž uvedla kupní cenu za jednu tunu surového „biocukru“ pocházejícího ze třetích zemí a cenu ze závodu, za niž se jedna tuna „biocukru“ prodává. Podle společnosti tato čísla dokládají přidanou hodnotu 52 % v porovnání s cenou ze závodu. Podle stejných informací by výroba 1 500 tun „biocukru“ vytvořila přidanou hodnotu 88 % v porovnání s cenou ze závodu.
(16)
Informace obdržené od společnosti, které předalo Nizozemsko, týkající se výpočtu hodnoty vytvořené k 1. lednu 2013 v Curaçau v případě výroby „hnědého krystalového cukru“, uvádějí hodnotu přidanou opracováním a zpracováním 5 500 tun „hnědého krystalového cukru“. Tam, kde je nejvyšší dostupná přidaná hodnota na tunu „hnědého krystalového cukru“ považována za realistickou, činí přidaná hodnota v porovnání s cenou ze závodu přibližně 52,4 %. Operace zpracování prováděné u „biocukru“ však zahrnují menší objem zpracování než u „krystalového cukru“ v balení pro maloobchodní prodej. Přidaná hodnota spojená s těmito operacemi a skutečné náklady na zpracování tedy mohou být nižší pouze u „biocukru“ baleného v pytlích o 1 000 kg pro dopravu, nikoli u „hnědého krystalového cukru“ v balení pro maloobchodní prodej.
(17)
Podle zprávy „Global Sugar Outlook - 2013 Report“ (4) činí výrobní náklady na třtinový cukr v Brazílii, která je nejkonkurenceschopnějším regionem pro produkci cukru na světě, 224,7 USD za tunu na výrobu třtiny a 95 USD za tunu na zpracování třtiny na surový cukr. Celkové náklady, včetně administrativních nákladů, činí 367,8 USD za tunu, což při směnném kurzu 1 EUR = 1,3 USD představuje 283 EUR za tunu surového třtinového cukru. S ohledem na zemědělské a zpracovatelské operace zahrnuté ve výrobě surového cukru z třtiny se zdá nepravděpodobné, že by náklady na pouhé čištění, mletí a balení třtinového cukru z ekologické produkce, jež jsou jen zlomkem výrobního procesu, byly vyšší. Při použití hodnoty 283 EUR za tunu jako reálných výrobních nákladů pro výpočet přidané hodnoty vytvořené čištěním, mletím a balením surového třtinového cukru z ekologické produkce v dotyčné společnosti v Curaçau činí cena ze závodu 1 020,19 EUR za tunu a přidaná hodnota v porovnání s cenou ze závodu představuje pouze 32,2 %.
(18)
V simulaci srovnatelných nákladů v 17. bodě odůvodnění by přidaná hodnota nedosáhla 45 %. Je proto nereálné, že by takovou přidanou hodnotu mohla dotyčná společnost v Curaçau vytvořit jednoduchým zpracováním. Namísto toho je třeba dospět k závěru, že údaje předložené Komisi obsahují jiné režijní náklady a zisky, které nepředstavují částky, z nichž mají prospěch obyvatelé Curaçaa.
(19)
Podle čl. 37 odst. 3 písm. c) přílohy III rozhodnutí 2001/822/ES by posuzování žádostí o odchylky mělo zohlednit případy, kdy lze jasně prokázat, že pravidla původu by mohla odrazovat od významných investic v některém z odvětví a kde by odchylka ve prospěch uskutečnění investičního programu umožnila plnit tato pravidla po etapách.
(20)
Postupné zrušení kumulace původu AKT/ZZÚ-ES pro cukr ke dni 1. ledna 2011 bylo společnosti v Curaçau předem známo a měla dostatek času na přípravu a diverzifikaci směrem k výrobě produktů, které odchylku nevyžadují.
(21)
V době od roku 2009 do roku 2013 měla společnost v Curaçau prospěch z odchylek, které jí pomáhaly generovat nezbytné výnosy pro investice do diverzifikace směrem k výrobě produktů, které nevyžadují odchylku od pravidel původu. Podle informací získaných od této společnosti byly investice v roce 2009 velmi nízké a v letech 2010 až 2012 nebyly realizovány žádné investice. Odchylky tak pouze napomohly zachování stávající činnosti společnosti v Curaçau, aniž by udržitelným způsobem přispěly k rozvoji stávajícího odvětví nebo k vytvoření nového. Dá se proto pochybovat o tom, že by nová odchylka společnost povzbudila k novým investicím.
(22)
Aby bylo možné cukerné směsi čísla HS 2106, obsahující pektin nebo kasein, považovat za pocházející z Curaçaa, což by jim umožnilo preferenční přístup do Unie, nesmí hodnota nepůvodního cukru používaného při výrobě konečného produktu překročit 30 % ceny produktu ze závodu. I pro diverzifikaci směrem k produkci takových směsí, kterou navrhuje v současné žádosti, by společnost musela požádat o odchylku, aby mohla dodržet pravidla původu.
(23)
Podle čl. 37 odst. 3 písm. b) přílohy III rozhodnutí 2001/822/ES by posuzování žádostí o odchylky mělo zohlednit případy, kdy by používání stávajících pravidel původu značně postihlo schopnost stávajícího odvětví ZZÚ pokračovat ve vývozu do Unie, se zvláštním ohledem na případy, které by mohly vyústit v ukončení jeho činnosti.
(24)
Komise vypracovává bilanci za účelem analýzy trhu s cukrem a zjištění, zda jsou zásoby cukru dostatečné, zda je třeba dodatečný objem cukru nebo zda je třeba cukr z trhu odebrat v zájmu zachování cenové hladiny blízké referenční ceně. Tato bilance kontinuálně vykazuje množství 50 000 až 60 000 tun cukru dováženého s plným clem.
(25)
Na produkty z cukru kódu KN 1701 14 90 je v Unii je uplatňováno clo ve výši 419 EUR za tunu. Vzhledem k tomu, že světová tržní cena zahrnující náklady na rafinaci dosahuje u bílého cukru obchodovaného na londýnské termínové burze přibližně 380 EUR na tunu a k tomu, že se uplatňuje clo ve výši 419 EUR za tunu, cena tohoto cukru by po dodání do Unie s úhradou cla dosahovala nejméně 800 EUR za tunu. Podle informací členských států poskytnutých v souladu s článkem 9 nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 (5) dosahuje průměrná cena takových produktů v odvětví cukru vyrobených v Unii přibližně 725 EUR za tunu. Za těchto podmínek je nepravděpodobné, že by tyto produkty v odvětví cukru bylo možné se ziskem dovážet do Unie, pokud by nešlo o prémiový cukr typu cukru z ekologické produkce nebo cukru fair trade, jenž se prodává za mnohem vyšší ceny než ostatní produkty z odvětví cukru.
(26)
Je proto pravděpodobné, že podstatnou část dovozu do Unie s plnými celními sazbami představuje cukr z ekologické produkce nebo cukr fair trade, jelikož takový cukr lze v maloobchodním sektoru prodat až za 3 000 EUR za tunu. Objem dovozu třtinového cukru z ekologické produkce do Unie s plným clem ukazuje, že vývozci cukru z celého světa jsou na současném trhu schopni přežít.
(27)
Přičteme-li k nákupní ceně surového cukru sdělené společností 283 EUR za tunu jako realistické výrobní náklady pro výpočet přidané hodnoty z mletí a balení surového třtinového cukru z ekologické produkce ve společnosti z Curaçaa, ziskové rozpětí a náklady na dopravu sdělené společností a dovozní cla, která mají být uhrazena v Unii, měla by být společnost z Curaçaa stále schopna vyvážet „biocukr“ do Unie nákladově efektivním způsobem, aniž by musela využívat odchylky, která dovozce do Unie osvobodí od placení platných dovozních cel. Výši prodejní ceny za tunu „biocukru“ pro kupujícího v Nizozemsku, uvedenou v žádosti Nizozemska, lze navíc považovat za dostatečnou ke kompenzaci dopadů uplatněného plného cla.
(28)
Jako subjekt ze ZZÚ společnost z Curaçaa zpracovávající produkty z odvětví cukru vstupuje na světový trh a má možnost vyvážet své produkty do kterékoli části světa, včetně Unie. Společnost proto lze srovnávat s ostatními hospodářskými subjekty na celém světě provádějícími stejnou činnost. Konkrétně náklady na přepravu ze ZZÚ do Unie, které podle informací získaných od společnosti činí 42,59 EUR za tunu, nestavějí společnost z Curaçaa do nevýhodné pozice v soutěži s ostatními subjekty na trhu, protože společnost může své produkty prodávat na trzích, které jsou jejímu místu podnikání blíže než Unie.
(29)
Vývoz cukru, melasy a medu představuje pouze 6 % celkového vývozu zboží z Curaçaa, s výjimkou ropných produktů. Činnosti odbavení kontejnerů v souvislosti s dovozem a vývozem produktů v odvětví cukru představují pouze 2 % všech činností odbavení kontejnerů spojených s dovozem a vývozem. Přínos tohoto vývozu k rozvoji dotyčného území je tedy malý.
(30)
Co se týče zaměstnanosti, očekává se, že odchylka by vytvořila 10 nových pracovních míst, což je nepřiměřeně málo ve srovnání s požadovaným navýšením objemu výroby. Kromě toho očekávaných 10 vytvořených nových pracovních míst je méně než 20 pracovních míst, jež byla zrušena v době mezi žádostí z roku 2010, kdy Nizozemsko uvedlo, že ve společnosti z Curaçaa pracuje 35 osob, a druhou žádostí z roku 2013, v níž se uvádí, že ve společnosti pracuje 15 osob.
(31)
Dopad zamítnutí nové odchylky požadované dne 17. dubna 2013 by byl minimální. Zamítnutí by společnosti ani nebránilo pokračovat ve vývozu produktů z odvětví cukru do Unie, ani by neodrazovalo od investic do cukerného odvětví v Curaçau, protože ziskové rozpětí by bylo stále dostatečné k umožnění investic, a to i v případě, že je v Unii hrazena plná celní sazba.
(32)
Vzhledem k tomu není požadovaná odchylka odůvodněna s ohledem na čl. 37 odst. 1, odst. 3 písm. b) a c) a odst. 7 přílohy III rozhodnutí 2001/822/ES.
(33)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Žádost o odchylku od rozhodnutí 2001/822/ES týkající se pravidel původu pro cukr z Curaçaa, předložená Nizozemskem dne 17. dubna 2013 a doplněná ve dnech 14. a 28. června 2013, se zamítá.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 17. září 2013.
DECIZIA DE PUNERE ÎN APLICARE A COMISIEI
din 17 septembrie 2013
privind refuzarea acordării unei derogări de la Decizia 2001/822/CE a Consiliului în ceea ce privește regulile de origine pentru zahărul provenind din Curaçao
[notificată cu numărul C(2013) 5826]
(2013/460/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Decizia 2001/822/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2001 privind asocierea țărilor și teritoriilor de peste mări la Comunitatea Europeană („decizie de asociere peste mări”) (1), în special articolul 37 din anexa III,
întrucât:
(1)
Anexa III la Decizia 2001/822/CE se referă la definiția „produselor originare” și la metodele de cooperare administrativă. Articolul 37 din anexă prevede că se pot adopta derogări de la regulile de origine respective atunci când acestea sunt justificate de dezvoltarea industriilor existente sau de crearea de noi industrii într-o țară sau într-un teritoriu.
(2)
Literele (g), (j), (k) și (o) de la articolul 5 alineatul (1) din anexa III la Decizia 2001/822/CE prevăd ca măcinarea totală sau parțială a zahărului, cernerea și punerea în saci sunt considerate a fi operațiuni insuficiente pentru a conferi caracterul de produs originar.
(3)
Conform articolului 6 alineatul (4) din anexa III la Decizia 2001/822/CE, cumulul de origine ACP/TTPM-CE pentru toate produsele din sectorul zahărului încadrate la capitolul 17 din SA este eliminat treptat în timp, iar cantitățile pentru care un astfel de cumul este permis sunt reduse în mod progresiv. Prin stabilirea cantității la zero tone, eliminarea treptată a condus în cele din urmă la interzicerea unui astfel de cumul începând de la 1 ianuarie 2011.
(4)
În 2002, Țările de Jos au solicitat o derogare de la regula de origine pentru produsele din sectorul zahărului încadrate la codurile NC 1701 11 90, 1701 99 10 și 1701 91 00 prelucrate în Antilele Neerlandeze, pentru o cantitate anuală de 3 000 de tone. Această cerere a fost aprobată, iar derogarea a luat sfârșit la 31 decembrie 2007.
(5)
În 2009, Țările de Jos au prezentat o cerere de prelungire a derogării acordate în 2002, cerere care a fost respinsă prin Decizia 2009/699/CE a Comisiei (2). Cu toate acestea, decizia respectivă aproba o nouă cerere de derogare inclusă în cererea de prelungire, în limita cantităților pentru care au fost alocate licențe de import privind zahărul pentru Antilele Neerlandeze în 2009 și în 2010.
(6)
În 2010, Țările de Jos au solicitat o nouă derogare în ceea ce privește produsele din zahăr prelucrate în Antilele Neerlandeze, pentru perioada 2011-2013. Prin Decizia 2011/47/UE a Comisiei (3), derogarea a fost acordată în conformitate cu articolul 37 alineatele (1), (3) și (7) din anexa III la Decizia 2001/822/CE și în anumite condiții, care aveau ca scop să echilibreze interesele legitime ale operatorilor din țările și teritoriile de peste mări (TTPM) cu obiectivele organizării comune a pieței Uniunii în sectorul zahărului. Produsele pentru care a fost acordată derogarea au făcut obiectul unor activități efective de prelucrare în Antilele Neerlandeze, iar valoarea adăugată zahărului brut în Antilele Neerlandeze a fost considerată a fi de cel puțin 45 % din valoarea produsului finit.
(7)
Decizia 2011/47/UE a explicat că eliminarea treptată a cumulului de origine ACP/TTPM-CE în ceea ce privește zahărul, astfel cum se prevede la articolul 6 alineatul (4) din anexa III la Decizia 2001/822/CE, a arătat că intenția Uniunii era să focalizeze preferințele comerciale asupra activităților economice care contribuie în mod durabil la dezvoltarea TTPM, ținând în același timp seama în mod corespunzător de sectorul zahărului din Uniune. Acest principiu a fost aplicat în scopul stabilirii cantităților pentru care s-a acordat derogarea prin Decizia 2011/47/UE. Cererea depusă în 2010 a indicat, de asemenea, că societatea din Curaçao care beneficia de derogările anterioare intenționa să își diversifice activitatea în afara producției de zahăr, ceea ce necesita o altă derogare. Prin urmare, valorile care făceau obiectul derogării au fost reduse treptat în timp (5 000 de tone pentru 2011, 3 000 de tone pentru 2012 și 1 500 tone pentru 2013).
(8)
În cererea prezentată în 2010, Țările de Jos au subliniat că societatea din Curaçao care beneficia de derogările anterioare intenționa să își diversifice activitatea în direcția producerii de amestecuri și de „zahăr bio”, ambele activități vizând piețe clar diferite decât produsele din sectorul zahărului care făceau obiectul cererii prezentate în 2010. Derogarea solicitată în 2010 a fost necesară pentru dobândirea capitalului necesar în vederea realizării investițiilor pentru această diversificare. Prin urmare, atunci când s-a acordat derogarea prin Decizia 2011/47/UE s-a preconizat că derogarea va duce la generarea cifrei de afaceri necesare pentru finanțarea investițiilor menționate în scopul diversificării produselor și activităților, astfel încât societatea care beneficia de derogare să nu mai fie nevoită să solicite derogări.
(9)
La 11 februarie 2013, Țările de Jos au solicitat, în numele guvernului din Curaçao, o nouă derogare de la regulile de origine prevăzute în anexa III la Decizia 2001/822/CE pentru perioada 1 ianuarie 2013-31 decembrie 2013, data expirării Deciziei 2001/822/CE. Cererea viza o cantitate anuală totală de 5 500 de tone de produse din sectorul zahărului încadrate la codul NC 1701 14 90, descrise ca „zahăr bio”, originare din țări terțe și prelucrate în Curaçao pentru exportul către Uniune.
(10)
Această cerere a fost retrasă în mod oficial de Țările de Jos la 17 aprilie 2013, deoarece activitățile de prelucrare descrise în cerere nu mai erau realizate în Antilele Neerlandeze. Societatea din Curaçao își mutase o parte din activitățile de prelucrare a zahărului, în special producția de bucăți de zahăr fabricate din zahăr de trestie brut și ambalate pentru vânzarea cu amănuntul, în Belgia, de unde aprovizionează în prezent supermarketurile din Țările de Jos. De asemenea, și-a reorientat restul liniei de producție către cernerea, curățarea, măcinarea și simpla amestecare a zahărului bio și către ambalarea acestuia în saci de 1 000 kg pentru transport.
(11)
La 17 aprilie 2013, Țările de Jos au transmis o a doua cerere de derogare pentru 5 000 de tone de produse din zahăr, descrise ca fiind zahăr brut bio din trestie de zahăr încadrat la codul NC 1701 14 90, pentru perioada 1 ianuarie 2013-31 decembrie 2013. Țările de Jos au explicat că, în urma discuțiilor cu autoritățile de Curaçao, a reieșit că volumele pentru care fusese acordată derogarea pentru 2013 prin Decizia 2011/47/UE ar fi insuficiente pentru continuarea activităților societății care efectuează prelucrarea zahărului în Curaçao.
(12)
A doua cerere a fost în principal motivată de o schimbare a circumstanțelor societății implicate, deoarece societatea își modificase activitatea către prelucrarea de zahăr bio din trestie de zahăr, de o schimbare pe piața mondială a zahărului, dat fiind că UE a devenit un importator net de zahăr, de faptul că valoarea adăugată materiilor prime din țara terță era de peste 45 % din prețul franco fabrică al produsului finit și de crearea directă și indirectă de locuri de muncă în Curaçao. La 14 iunie 2013 și la 28 iunie 2013, Țările de Jos au furnizat informații suplimentare în sprijinul cererii din 17 aprilie 2013.
(13)
Prin scrisoarea din 16 iulie 2013, Comisia a solicitat ca autoritățile din Țările de Jos să ia act de evaluarea cererii de către Comisie și de intenția acesteia de a recomanda respingerea cererii. Comisia a solicitat, de asemenea, ca autoritățile din Țările de Jos să transmită această evaluare societății potențial vizate de derogare, pentru a permite atât Țărilor de Jos, cât și societății vizate să prezinte orice chestiuni de drept sau de fapt care ar putea fi legate de cerere înainte de luarea deciziei finale de către Comisie. Data-limită pentru răspunsuri a fost stabilită la 25 iulie 2013. La 24 iulie 2013 s-a primit un răspuns de la autoritățile din Țările de Jos.
(14)
Articolul 37 alineatul (7) din anexa III la Decizia 2001/822/CE prevede că derogările se acordă atunci când valoarea adăugată produselor neoriginare utilizate în TTPM în cauză reprezintă cel puțin 45 % din valoarea produsului finit, cu condiția ca derogarea să nu fie de natură să producă un prejudiciu grav unui sector economic din Uniune sau din unul sau mai multe state membre.
(15)
Informațiile primite de la societatea din Curaçao, așa cum au fost transmise de Țările de Jos, referitoare la calcularea valorii generate în Curaçao pentru producția de „zahăr bio din trestie de zahăr” în 2013 indică valoarea adăugată prin prelucrarea a 5 000 de tone de „zahăr bio”. Societatea a indicat, de asemenea, prețul de cumpărare pentru o tonă de „zahăr bio” brut originar din țări terțe și prețul franco fabrică la care este vândută o tonă de „zahăr bio”. Potrivit societății, aceste cifre generează o valoare adăugată în raport cu prețul franco fabrică de 52 %. Conform acelorași informații, producția de 1 500 de tone de „zahăr bio” ar genera o valoare adăugată în raport cu prețul franco fabrică de 88 %.
(16)
Informațiile primite de la societatea din Curaçao, așa cum au fost transmise de Țările de Jos, referitoare la calcularea valorii generate în Curaçao pentru „zahărul brun cristalizat” la 1 ianuarie 2013 indică valoarea adăugată prin prelucrarea a 5 500 de tone de „zahăr brun cristalizat”. În cazul în care cea mai mare valoare adăugată disponibilă per tonă pentru „zahărul brun cristalizat” este considerată realistă, valoarea adăugată în raport cu prețul franco fabrică se ridică la aproximativ 52,4 %. Cu toate acestea, operațiunile de prelucrare pentru „zahărul bio” presupun o prelucrare mai redusă decât pentru „zahărul cristalizat” ambalat pentru vânzarea cu amănuntul. Prin urmare, valoarea adăugată inerentă acestor operațiuni și costurile de prelucrare efective pot fi mai mici doar pentru „zahărul bio” ambalat în saci de 1 000 kg pentru transport, față de „zahărul brun cristalizat” ambalat pentru vânzarea cu amănuntul.
(17)
Potrivit raportului „Global Sugar Outlook” din 2013 (4), costul de producție al zahărului din trestie de zahăr în Brazilia, care este cea mai competitivă regiune pentru producția de zahăr din lume, se ridică la 224,7 USD per tonă pentru producerea trestiei și la 95 USD per tonă pentru prelucrarea trestiei în vederea obținerii zahărului brut. Costurile totale, inclusiv costurile administrative, sunt de 367,8 USD per tonă sau, la un curs de schimb de 1 EUR = 1,3 USD, de 283 EUR per tonă de zahăr brut din trestie de zahăr. Ținând seama de operațiunile de exploatare și de prelucrare implicate în producția de zahăr brut din trestie de zahăr, pare improbabil ca valoarea costurilor pentru simpla curățare, măcinare și ambalare a zahărului bio din trestie de zahăr, care reprezintă doar o fracțiune a procesului de producție, să fie mai mare. Considerând 283 EUR per tonă un cost de producție realist pentru calcularea valorii adăugate aferente curățării, măcinării și ambalării zahărului bio din trestie de zahăr brut de către societatea din Curaçao, prețul franco fabrică se ridică la 1 020,19 EUR per tonă, iar valoarea adăugată în raport cu prețul franco fabrică se ridică la doar 32,2 %.
(18)
În cadrul simulării costurilor comparabile din considerentul 17, valoarea adăugată nu ar atinge 45 %. Prin urmare, se consideră nerealist ca o astfel de valoare adăugată să poată fi obținută de societatea din Curaçao prin realizarea unor simple operațiuni de prelucrare. În schimb, cifrele transmise Comisiei trebuie considerate ca incluzând alte componente de costuri de regie și de câștig care nu constituie sume ce contribuie la beneficiul obținut de populația din Curaçao.
(19)
În conformitate cu articolul 37 alineatul (3) litera (c) din anexa III la Decizia 2001/822/CE, examinarea cererilor de derogare ar trebui să ia în considerare cazurile în care se poate demonstra clar că regulile de origine ar putea descuraja realizarea unor investiții importante într-un sector industrial și în care o derogare ce favorizează realizarea programului de investiții ar permite respectarea treptată a acestor reguli.
(20)
Societatea din Curaçao a știut din vreme de eliminarea treptată a cumulului de origine ACP/TTPM-CE pentru zahăr până la 1 ianuarie 2011 și a dispus de suficient timp pentru a se pregăti și a-și diversifica activitatea în direcția producției de produse care nu necesită derogare.
(21)
În perioada 2009-2013, societatea din Curaçao a beneficiat de derogări care ajutau la generarea cifrei de afaceri necesare pentru a investi în diversificarea activității în direcția producției de produse care nu necesită o derogare de la regulile de origine. Potrivit informațiilor primite din partea societății, investițiile au fost foarte scăzute în 2009, iar între 2010 și 2012 nu s-a realizat nicio investiție. Prin urmare, derogările au contribuit doar la menținerea activităților curente ale societății din Curaçao, fără să contribuie în mod durabil la dezvoltarea unei industrii existente sau la crearea uneia noi. Este așadar îndoielnic faptul că o nouă derogare ar încuraja societatea să facă noi investiții.
(22)
Pentru ca amestecurile de zahăr de la poziția SA 2106, care conțin pectină sau cazeină, să poată fi considerate ca fiind originare din Curaçao și, prin urmare, să poată beneficia de un acces preferențial la Uniune, valoarea zahărului neoriginar utilizat la fabricarea produsului finit nu poate depăși 30 % din prețul franco fabrică al produsului. Prin diversificarea către producția de astfel de amestecuri propusă în cererea actuală, societatea ar trebui să solicite în continuare o derogare pentru a putea respecta regulile de origine.
(23)
În conformitate cu articolul 37 alineatul (3) litera (b) din anexa III la Decizia 2001/822/CE, examinarea cererilor de derogare ar trebui să ia în considerare cazurile în care aplicarea regulilor de origine existente ar afecta considerabil capacitatea unei industrii existente într-o TTPM de a-și continua exporturile către Uniune, cu referire specială la cazurile în care acest lucru ar conduce la încetarea activităților acesteia.
(24)
Comisia menține un bilanț pentru analizarea pieței zahărului și pentru a vedea dacă stocurile de zahăr sunt suficiente, dacă sunt necesare cantități suplimentare de zahăr sau dacă trebuie scoase de pe piață cantități de zahăr pentru a menține un nivel de preț apropiat de prețul de referință. Acest bilanț indică în mod continuu o cantitate de 50 000-60 000 de tone de zahăr importată cu taxă integrală.
(25)
Pentru produsele din zahăr de la codul NC 1701 14 90, în Uniune se aplică un tarif vamal de 419 EUR per tonă. Având în vedere că prețul de pe piața mondială pentru zahărul alb, care include costurile rafinării, tranzacționat pe piața la termen din Londra, este de aproximativ 380 EUR per tonă și se aplică o taxă vamală de 419 EUR per tonă, prețul acestui zahăr ar fi de cel puțin 800 EUR per tonă atunci când este livrat în Uniune după ce au fost plătite toate taxele. Prețul mediu al acestor produse din zahăr fabricate în Uniune, astfel cum a fost comunicat de statele membre în conformitate cu articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Comisiei (5), este de aproximativ 725 EUR per tonă. În astfel de condiții, este puțin probabil ca aceste produse din zahăr să fie importate în mod profitabil în Uniune, cu excepția cazului în care reprezintă zahăr premium, de exemplu zahăr bio sau zahăr din comerțul echitabil, care este vândut la un preț mult mai ridicat decât alte produse din zahăr.
(26)
Prin urmare, este probabil ca o parte substanțială a importurilor în Uniune realizate cu taxă vamală integrală să fie zahăr bio sau din comerțul echitabil; ca atare, acest zahăr poate fi vândut la un preț de până la 3 000 EUR per tonă în sectorul comerțului cu amănuntul. Volumul importurilor în Uniune de zahăr bio din trestie cu taxă integrală arată că exportatorii de zahăr din întreaga lume pot supraviețui în condițiile actuale de piață.
(27)
Dacă adăugăm la prețul de achiziție al zahărului brut, astfel cum a fost comunicat de societate, 283 EUR per tonă drept cost realist de producție pentru calcularea valorii adăugate aferente măcinării și ambalării zahărului brut bio din trestie de către societatea din Curaçao, marja de profit și costurile de transport comunicate de societate, precum și taxele de import care trebuie plătite în Uniune, societatea din Curaçao ar trebui să fie în continuare în măsură să exporte „zahăr bio” către Uniune în mod rentabil, fără a fi nevoie să se bazeze pe o derogare care îl va scuti pe importatorul în Uniune de plata taxelor de import aplicabile. În plus, nivelul prețului de vânzare per tonă de „zahăr bio” către cumpărătorul din Țările de Jos, indicat în cererea Țărilor de Jos, poate fi considerat suficient pentru a compensa impactul taxei vamale integrale aplicate.
(28)
Ca operator TTPM, societatea din Curaçao care realizează activitățile de prelucrare a produselor din zahăr se află pe piața mondială și este liberă să își exporte produsele în orice parte a lumii, inclusiv către Uniune. Prin urmare, această societate poate fi comparată cu alți operatori din întreaga lume care desfășoară aceeași activitate. În special, nivelul costurilor de transport din TTPM către Uniune, care, potrivit informațiilor primite din partea societății, se ridică la 42,59 EUR per tonă, nu pun societatea din Curaçao într-o poziție dezavantajoasă atunci când se află în concurență cu alți actori de pe piață, deoarece societatea este liberă să își vândă produsele pe piețe mai apropiate de locul său de activitate decât Uniunea.
(29)
Exporturile de zahăr, melasă și miere reprezintă doar 6 % din totalul exporturilor de bunuri din Curaçao, cu excepția produselor petroliere. Activitățile de manipulare a containerelor legate de importul și exportul produselor din zahăr reprezintă doar 2 % din totalul activităților de manipulare a containerelor legate de import și export. Contribuția acestor exporturi la dezvoltarea teritoriului poate fi, în cel mai bun caz, de mică importanță.
(30)
În ceea ce privește ocuparea forței de muncă, se estimează că derogarea ar crea 10 locuri de muncă suplimentare, un număr disproporționat de scăzut în raport cu creșterea solicitată a volumului de producție. În special, cele 10 noi locuri de muncă care se preconizează că vor fi create sunt mai puține decât cele 20 de locuri de muncă pierdute între cererea din 2010, în care Țările de Jos precizau că în societatea din Curaçao lucrau 35 de persoane, și a doua cerere din 2013, în care se declara că în cadrul societății lucrau 15 persoane.
(31)
Impactul refuzului de a acorda noua derogare solicitată la 17 aprilie 2013 ar fi minim. Un refuz nu ar împiedica societatea să își continue exporturile de produse din zahăr către Uniune, nici nu ar descuraja investițiile în industria zahărului din Curaçao, deoarece marja de profit ar fi totuși suficientă pentru a facilita investițiile, chiar și în cazul în care în Uniune se plătesc taxe vamale integrale.
(32)
Ca urmare, derogarea solicitată nu este justificată în raport cu articolul 37 alineatul (1), alineatul (3) literele (b) și (c) și alineatul (7) din anexa III la Decizia 2001/822/CE.
(33)
Măsurile prevăzute în prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului Codului vamal,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Se respinge cererea depusă la 17 aprilie 2013 de Țările de Jos, completată la 14 și la 28 iunie 2013, privind o derogare de la Decizia 2001/822/CE în ceea ce privește regulile de origine pentru zahărul provenind din Curaçao.
Articolul 2
Prezenta decizie se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 17 septembrie 2013.