PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1238/2013
ze dne 2. prosince 2013,
kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen „základní nařízení“) (1), a zejména na čl. 9 odst. 4 a čl. 14 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Evropské komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Evropská komise (dále jen „Komise“) uložila prostřednictvím nařízení (EU) č. 513/2013 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) prozatímní antidumpingové clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“ nebo „dotčená země“).
(2)
Šetření bylo zahájeno na základě podnětu, který dne 25. července 2012 podala iniciativa EU ProSun (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících více než 25 % celkové výroby krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů v Unii. Podnět obsahoval důkazy prima facie o dumpingu uvedeného výrobku a o podstatné újmě z něj vyplývající, což bylo považováno za dostačující pro zahájení šetření.
2. Celní evidence
(3)
Jak je uvedeno v 3. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dne 1. března 2013 přijala Komise na základě podnětu žadatele podporovaného požadovanými důkazy nařízení (EU) č. 182/2013 (3), kterým se zavádí celní evidence dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, a to počínaje dnem 6. března 2013. V souladu s čl. 14 odst. 5 základního nařízení ukončilo prozatímní nařízení celní evidenci dovozu pro účely antidumpingového šetření, jelikož prozatímní antidumpingové clo zajistilo ochranu před dumpingovým dovozem.
(4)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že rozhodnutí o celní evidenci dovozu bylo neodůvodněné, jelikož nebyly splněny podmínky stanovené v čl. 14 odst. 5 základního nařízení. Tato tvrzení však nebyla doložena ani se nezakládala na věcných důkazech. V době přijetí rozhodnutí o celní evidenci dovozu měla Komise dostatečné důkazyprima facie odůvodňující potřebu celní evidence dovozu, zejména prudký nárůst dovozu, a to jak v absolutních hodnotách, tak i co se týče podílu na trhu. Tvrzení v tomto ohledu bylo proto třeba zamítnout.
3. Přijetí závazku s ohledem na prozatímní clo
(5)
Rozhodnutím Komise 2013/423/EU (4) přijala Komise závazek, který nabídli čínští vyvážející výrobci společně s čínskou obchodní komorou pro dovoz a vývoz strojírenských a elektronických produktů (China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products, dále jen „CCCME“).
4. Následný postup
(6)
Po sdělení nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních antidumpingových opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložily čínská vláda a několik zúčastněných stran písemné připomínky k prozatímním zjištěním. Všechny strany, které o to požádaly, byly vyslechnuty. Aliance pro dostupnou solární energii (dále jen „AFASE“), zastupující dovozce, hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie, a jeden dovozce požádali o slyšení v přítomnosti úředníka pro slyšení z Generálního ředitelství pro obchod a této žádosti bylo vyhověno.
(7)
Komise nadále shromažďovala a ověřovala veškeré informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění. Byly zváženy ústní a písemné připomínky zúčastněných stran a na jejich základě byla prozatímní zjištění podle potřeby upravena.
(8)
Mimoto se uskutečnily inspekce na místě v prostorách těchto společností:
i)
hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce
-
Jayme de la Costa, Pedroso, Portugalsko
-
Sunedison Spain Construction, Madrid, Španělsko
ii)
nezávislá konzultační společnost
-
Europressedienst, Bonn, Německo
(9)
AFASE zpochybnila právní základ pro inspekci na místě, která se uskutečnila v prostorách společnosti Europressedienst, jelikož ta nebyla zúčastněnou stranou v tomto šetření, a nespadá proto do oblasti působnosti článku 16 základního nařízení. Jak je uvedeno v 99. a 120. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, společnost Europressedienst poskytla informace o makroekonomických ukazatelích. Objasňuje se, že Komise provedla inspekci na místě v prostorách společnosti Europressedienst v zájmu zásady řádné správy s cílem ověřit spolehlivost a přesnost údajů, na nichž Komise založila svá zjištění.
(10)
Čínská vláda zopakovala tvrzení, že bylo porušeno její právo na obhajobu, pokud jde o přístup ke spisům, které byly zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu, jelikož i) ve spisech, které neměly důvěrnou povahu, chyběly informace, aniž byl uveden „pádný důvod“ nebo poskytnuto dostatečně podrobné shrnutí či výjimečně důvody pro neposkytnutí shrnutí bez důvěrných údajů, ii) chyběla verze celé odpovědi na dotazník jednoho výrobce v Unii, která neobsahovala důvěrné údaje, a iii) verze odpovědí výrobců v Unii na dotazník, které neměly důvěrnou povahu, byly zúčastněným stranám poskytnuty s příliš velkou prodlevou.
(11)
i) Co se týká tvrzení, že ve veřejně dostupném spise chyběly informace, zúčastněná strana neupřesnila, kterých informací se to týká. ii) Její tvrzení, že nebyla zpřístupněna verze celé odpovědi na dotazník, která nemá důvěrnou povahu, není pravdivé. iii) Co se týká prodlev při zpřístupňování odpovědí výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazníky, které neobsahují důvěrné údaje, dotčené straně bylo vysvětleno, že dotazníky byly do spisu neobsahujícího důvěrné údaje zařazeny až poté, co byla ověřena jejich úplnost a přiměřenost shrnutí. Aby bylo zaručeno právo výrobců v Unii na anonymitu, bylo rovněž zajištěno, aby verze dotazníků bez důvěrných údajů neodhalily totožnost dotčeného výrobce v Unii. V některých případech proto musela strana, která odpovědi poskytla, verze neobsahující důvěrné údaje upravit, než mohly být zpřístupněny ostatním zúčastněným stranám.
(12)
Každopádně se mělo za to, že tímto nebylo nijak dotčeno právo zúčastněných stran na obhajobu. Komise všem zúčastněným stranám umožnila reagovat na informace obsažené ve spisu, který byl zpřístupněn pro kontrolu, takže jejich připomínky bylo možno vzít v úvahu, pokud byly doložené a opodstatněné, před vyvozením závěrů v rámci šetření. Zúčastněná strana měla možnost se vyjádřit k odpovědím výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazníky rovněž po poskytnutí prozatímních a konečných informací. Ačkoli se poskytnutí informací a přístup ke spisu, který je zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu, zakládá na rozdílných právních ustanoveních, je třeba uvést, že zúčastněné strany měly mnoho příležitostí vyjádřit se ke všem informacím, které poskytla jakákoli strana, jíž se řízení týká. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(13)
Všechny dotčené strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, z nichž vycházel záměr doporučit uložení konečného antidumpingového cla na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky a konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž mohly předložit své připomínky ke konečným informacím.
(14)
Připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
5. Přijetí závazku s ohledem na konečné clo
(15)
Po poskytnutí konečných informací obdržela Komise od vyvážejících výrobců společně s CCCME pozměněnou nabídku závazku, který se vztahuje rovněž na souběžné antisubvenční řízení. Prováděcím rozhodnutím Komise 2013/707/EU (5) ze dne 4. prosince 2013, kterým se potvrzuje přijetí závazku nabídnutého v souvislosti s antidumpingovým a antisubvenčním řízením týkajícím se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky po dobu uplatňování konečných opatření Komise potvrdila přijetí tohoto závazku.
6. Strany dotčené řízením
a) Výběr vzorku výrobců v Unii
(16)
Po uložení prozatímních opatření zopakovaly některé zúčastněné strany své tvrzení, že nadměrné uplatnění povinnosti týkající se zachování důvěrnosti údajů jim znemožnilo vyjádřit se k výběru vzorku výrobců v Unii, a tudíž řádně vykonat jejich právo na obhajobu. Komise se touto záležitostí zabývala již v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Jelikož v tomto ohledu nebyly předloženy žádné nové informace, potvrzují se závěry uvedené v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(17)
Čínská vláda zopakovala své tvrzení, že zachování důvěrnosti údajů o totožnosti žadatelů a výrobců v Unii zařazených do vzorku není odůvodněné. Jak je uvedeno již v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, výrobci v Unii požádali, aby byly údaje o jejich totožnosti považovány za důvěrné, vzhledem k hrozícímu riziku odvety. Komise se domnívala, že tyto žádosti jsou dostatečně odůvodněné, aby jim bylo možno vyhovět. Informace, které byly Komisi poskytnuty k doložení hrozícího rizika odvety, nelze zpřístupnit třetím stranám, jelikož poskytnutí těchto informací by zmařilo účel žádosti o zachování důvěrnosti. Navíc v případě, kdy (jak uvedla čínská vláda) jeden výrobce v Unii přehodnotil svůj postoj a odhalil svou totožnost podáním žaloby na prozatímní nařízení u soudu, již neexistuje důvod pro poskytnutí informací, na jejichž základě byla zaručena anonymita, jelikož totožnost již byla odhalena.
(18)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že informace, na nichž se zakládal výběr vzorku, nebyly spolehlivé, aniž by však v tomto ohledu předložila nové důkazy. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(19)
Po poskytnutí konečných informací zopakovala CCCME své argumenty týkající se použitého způsobu výběru prozatímního vzorku výrobců v Unii. CCCME zejména tvrdila, že orgány nevzaly v úvahu 120 výrobců. Komise se touto otázkou zabývala již v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Orgány mimoto ověřily činnosti společností, které byly uvedeny na tomto seznamu. Ukázalo se, že seznam zahrnuje většinou montážní firmy, distributory, dovozce ve spojení a vyvážejícího výrobce v Číně, na Tchaj-wanu a v Indii. Tento seznam proto neprokazuje, že orgány přehlédly významný počet výrobců v Unii. CCCME mimoto nezpochybnila celkovou výrobu v Unii tím, že by poskytla jiné údaje, ani nepředložila důkazy, že reprezentativnost vzorku mohla být ovlivněna tím, že žádný z údajných dalších výrobců v Unii nebyl zařazen do vzorku, byli-li Komisi známi.
(20)
Po vyloučení destiček z definice dotčeného výrobku, a tudíž z tohoto šetření, jak je uvedeno níže v 32. bodě odůvodnění, sestával konečný vzorek z osmi výrobců v Unii. Jelikož s ohledem na výběr vzorku výrobců v Unii nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se zjištění uvedená v 7. až 10. bodě odůvodnění prozatímního nařízení s výše uvedenými změnami.
b) Výběr vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení
(21)
Po uložení prozatímních opatření kontaktovala Komise (jak je uvedeno ve 12. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) další dovozce, kteří při šetření spolupracovali již v počáteční fázi a poskytli základní údaje o svých činnostech souvisejících s výrobkem, který je předmětem šetření, v období šetření v souladu s oznámením o zahájení řízení. Cílem bylo zjistit, zda by nebylo možné velikost vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení, zvětšit. Přihlásilo se a ochotu dále spolupracovat při šetření projevilo šest společností, jež se považovaly za dovozce, kteří nejsou ve spojení a kteří obchodují s dotčeným výrobkem (tj. pořizují jej a dále prodávají). Z těchto šesti společností odpovědělo ve stanovené lhůtě pět společností. Z těchto pěti obdržených odpovědí byly pouze tři dostatečně úplné a umožňovaly smysluplné posouzení. Na tomto základě se vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, zvětšil a sestával ze čtyř dovozců modulů, kteří představovali přibližně 2 %-5 % celkového dovozu z dotčené země. Vzhledem ke struktuře dovozců, kteří nejsou ve spojení a kterými byly většinou malé a střední společnosti, nebylo možné mít vzorek zastupující větší podíl, a to s ohledem na omezené zdroje, které měly orgány k dispozici.
(22)
Jelikož s ohledem na výběr vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení, nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 11. a 12. bod odůvodnění prozatímního nařízení s výše uvedenou změnou.
c) Výběr vzorku vyvážejících výrobců
(23)
Po poskytnutí prozatímních informací podala připomínky řada společností nezařazených do vzorku, které uvedly, že se jejich situace liší od situace společností zařazených do vzorku. Tyto společnosti tvrdily, že by se na ně proto měla vztahovat individuální celní sazba podle čl. 17 odst. 3 základního nařízení. Kvůli vysokému počtu spolupracujících společností (často skupin společností) však nebylo možné prověřit jednotlivě všechny společnosti. V souladu s čl. 9 odst. 6 se proto na tyto společnosti vztahuje vážené průměrné clo pro společnosti zařazené do vzorku.
(24)
Jelikož s ohledem na výběr vzorku vyvážejících výrobců nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 13. a 14. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7. Období šetření a posuzované období
(25)
Jak je uvedeno v 19. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření o dumpingu a újmě se týkalo období od 1. července 2011 do 30. června 2012 (dále jen „období šetření“). Zkoumání vývojových tendencí významných pro posouzení újmy se týkalo období od roku 2009 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Úvod
(26)
Jak je uvedeno ve 20. až 49. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dotčeným výrobkem jsou podle prozatímní definice krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely a články a destičky typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházející nebo odesílané z Čínské lidové republiky. Tloušťka článků a destiček nepřesahuje 400 mikrometrů. Tento výrobek v současnosti spadá pod kódy KN ex 3818 00 10, ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90 (dále jen „dotčený výrobek“).
(27)
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články).
2. Tvrzení týkající se definice výrobku
2.1. Vyloučení destiček
(28)
Po poskytnutí prozatímních informací zúčastněné strany tvrdily, že by destičky měly být z definice výrobku vyňaty, jelikož nemají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako články a moduly. Kromě tvrzení předložených v prozatímní fázi byly po poskytnutí prozatímních informací v této souvislosti předloženy další dva argumenty.
(29)
Zúčastněné strany za prvé tvrdily, že destičky lze použít i k jiným účelům než k výrobě článků, především k výrobě integrovaných obvodů a jiných mikropřístrojů. V této souvislosti se podotýká, že v definici výrobku v rámci tohoto šetření nejsou zahrnuty všechny destičky, jelikož šetření je omezeno na „destičky typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech“ a destičky, jejichž„tloušťka nepřesahuje 400 mikrometrů“. Ačkoli destičky jistě existují i v jiných aplikacích, šetření se nikdy nevztahovalo na destičky, které se používají při výrobě jiných výrobků, jako jsou integrované obvody. Mimoto se nepřihlásili žádní výrobci, dovozci nebo uživatelé, kteří jsou účastníky trhu s těmito jinými typy destiček a kteří by tvrdili, že se na jejich destičky vztahuje celní evidence nebo prozatímní antidumpingové clo. Potvrzuje se proto, že tyto jiné typy destiček nejsou zahrnuty do definice výrobku v rámci tohoto šetření. Současně to prokazuje, že destičky nemají nutně stejné konečné použití jako články a moduly.
(30)
Zúčastněné strany za druhé uvedly, že nezpracované destičky nemají základní elektrické vlastnosti, které odlišují solární články a moduly od ostatních výrobků. Destičky nemají zejména schopnost vyrábět elektřinu ze slunečního světla, což je hlavní funkce krystalických fotovoltaických článků a modulů.
(31)
Toto tvrzení lze uznat. Po dalším ověření a v rozporu s tím, co bylo uvedeno v 36. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a to že „moduly, články a destičky mají stejné konečné použití, přeměňovat sluneční světlo na elektřinu“, se skutečně ukázalo že teprve přeměnou destičky na článek vzniká její schopnost vyrábět elektřinu ze slunečního světla.
(32)
Vzhledem k rozdílným základním fyzikálním a technickým vlastnostem stanoveným během šetření, mimo jiné co se týká schopnosti vyrábět elektřinu ze slunečního světla, se vyvozuje závěr, že by destičky měly být z definice dotčeného výrobku vyloučeny, a šetření by se na ně tudíž nemělo vztahovat.
2.2. Samostatná šetření týkající se článků a modulů
(33)
Zúčastněné strany zopakovaly, že články a moduly nepředstavují jediný výrobek, a měly by být proto posouzeny samostatně, a zopakovaly především tvrzení, jimiž se již zabýval 27. až 39. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Na rozdíl od destiček však mají články a moduly stejnou základní vlastnost, tj. schopnost vyrábět elektřinu ze slunečního světla. Tato tvrzení byla proto zamítnuta.
(34)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce uvedl, že články samy o sobě nemohou vyrábět elektřinu. Musí být údajně integrovány do modulů, aby to bylo možné. Každý článek však má sám o sobě schopnost vyrábět elektřinu ze slunečního světla, obvykle okolo 4 W. Ačkoli tento výkon nemusí u většiny použití, která vyžadují sestavení více článků do modulů, postačovat, neznamená to, že článek není sám o sobě schopen vyrábět elektřinu.
(35)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce uvedl, že nemožnost stanovit běžnou hodnotu pro moduly na základě běžné hodnoty pro články, jak je popsáno níže ve 100. bodě odůvodnění, prokazuje, že by se moduly a články neměly považovat za jediný výrobek.
(36)
V této souvislosti se uvádí, že ve většině antidumpingových řízení, včetně tohoto šetření, se srovnání mezi běžnými hodnotami a vývozními cenami provádí na základě jednotlivých typů výrobků. Důvodem je skutečnost, že často má velmi široká škála různých typů výrobků stejné základní fyzikální, technické a/nebo chemické vlastnosti, což často vede k situaci, kdy do definice „dotčeného výrobku“ spadají typy výrobků s podstatně rozdílnými náklady a cenami. Samotná skutečnost, že pro určitý typ výrobku nelze stanovit běžnou hodnotu na základě běžné hodnoty jiného typu výrobku, sama o sobě neznamená, že tyto typy výrobků nelze považovat za jediný výrobek. Jak je popsáno výše v 32. bodě odůvodnění, články i moduly mají stejné základní fyzikální a technické vlastnosti, mimo jiné schopnost vyrábět elektřinu ze slunečního světla.
(37)
Dále se uvádělo, že pokud by články a moduly tvořily jediný výrobek s menšími rozdíly, nebylo by obtížné upravit ceny článků s cílem zjistit cenu modulů. V této souvislosti se podotýká, že neexistuje požadavek, aby mezi jednotlivými typy dotčeného výrobku existovaly pouze menší rozdíly. Naopak postačuje, aby různé typy dotčeného výrobku měly stejné základní fyzikální, technické a/nebo chemické vlastnosti. V daném případě to pro moduly a články platí, jelikož mají mimo jiné schopnost vyrábět elektřinu ze slunečního světla.
(38)
Tatáž strana dále tvrdila, že články nepředstavují pouze jiný typ modulu, nýbrž zcela odlišný výrobek. Články představují ve skutečnosti hlavní část modulu. Jako hlavní část není článek zcela jistě „zcela odlišným výrobkem“, jelikož moduly a články mají stejnou základní vlastnost, kterou je výroba elektřiny ze slunečního světla, jak je uvedeno výše v 32. bodě odůvodnění.
(39)
Tatáž strana mimoto uvedla, že při výběru vzorků výrobců v Unii a čínských vývozců byl zohledněn rozdíl mezi články a moduly. Proto měly být pro moduly a články stanoveny rozdílné sazby cla. V tomto ohledu se potvrzuje, že při výběru vzorku výrobců v Unii a vzorku čínských vývozců se skutečně bral v úvahu rozdíl mezi moduly a články, jak je uvedeno v 10. a 14. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. To však mělo pouze zajistit, aby byl vzorek reprezentativní, a neznamená to, že by se články a moduly neměly považovat za jediný dotčený výrobek, nebo že by pro články a moduly měly být stanoveny zvláštní sazby cla. Aby bylo zajištěno, že vzorek je reprezentativní s ohledem na všechny typy výrobků, bylo důležité rozlišovat při výběru vzorku mezi články a moduly. Jelikož ohledně otázky, zda se články a moduly mají považovat za jeden výrobek, nebo za dva samostatné výrobky, panovala určitá nejistota, bylo nutné zajistit reprezentativnost pro oba možné výsledky.
(40)
Mimoto se uvádělo, že 100. bod odůvodnění níže, v němž se tvrdí, že náklady na zpracování modulů jsou značné, je v rozporu s 32. bodem odůvodnění prozatímního nařízení, který uvádí, že přidaná hodnota není soustředěna v jedné konkrétní fázi výrobního procesu. V tomto ohledu se připomíná, že ve 100. bodě odůvodnění je rovněž objasněno, že rozdíly v nákladech mezi články a moduly činí 34 %, což znamená, že 66 % hodnoty modulu vyplývá z článku. Vyvozuje se proto závěr, že přidaná hodnota není soustředěna v jedné konkrétní fázi výrobního procesu.
(41)
Vyvážející výrobci uvedli, že skutečnost, že závazek ukládá pro články a moduly rozdílné minimální dovozní ceny a objemy, údajně potvrzuje, že moduly a články představují rozdílné výrobky, které vyžadují dvě samostatná šetření. Rozdílné minimální dovozní ceny však pouze naznačují, že články a moduly představují různé skupiny typů výrobků, které jsou prodávány za různé ceny. Je proto třeba stanovit rozdílné ceny, aby byly minimální dovozní ceny smysluplné.
(42)
Skutečnost, že články a moduly představují rozdílné skupiny typů výrobků, nemá pro definici dotčeného výrobku až takový význam. Pro definici dotčeného výrobku postačuje, aby měly výrobky stejné základní vlastnosti a konečné použití, což v případě modulů a článků platí, jak je popsáno v 32. resp. 48. bodě odůvodnění.
(43)
Čínská vláda tvrdila, že se posuzování, zda články a moduly představují jediný dotčený výrobek, nezabývá řadou kritérií stanovených odvolacím orgánem ve věci ES - Azbest (6). Tato kritéria se však používají pro definici „obdobného výrobku“, a nikoli dotčeného výrobku. Jinými slovy, tato kritéria je nutno použít při definování obdobného výrobku, například obdobného výrobku vyráběného výrobním odvětvím Unie, jenž je poté porovnán s dotčeným výrobkem, který vyvážejí čínští vyvážející výrobci. Tato kritéria nejsou vhodná k definování dotčeného výrobku. Orgány každopádně podotýkají, že by uplatnění kritérií použitých ve věci ES - Azbest na definici dotčeného výrobku v daném případě nevedlo k jinému výsledku. První a druhé kritérium (vlastnosti, povaha a jakost respektive konečná použití) jsou totožná jako kritéria týkající se fyzikálních, chemických a technických vlastností a konečného použití, jež byla použita v předchozích bodech odůvodnění. Třetí kritérium (vkus a zvyky spotřebitele) není v daném případě použitelné, jelikož články jsou hlavní částí modulů; pokud jde o čtvrté kritérium, sazební zařazení, podotýká se, že články i moduly mohou být deklarovány pod podpoložkou 8541 40 90, zatímco položky v čísle 8501 jsou určeny pro elektrické generátory obecně, a nikoli pro solární produkty.
(44)
Jiné zúčastněné strany tvrdily, že objektivní použití kritérií, která vypracoval Soudní dvůr v předchozích věcech (7), údajně vede k závěru, že moduly a články jsou rozdílné výrobky. V této souvislosti se uvádí, že soud pouze uvedl řadu kritérií, která lze vzít v úvahu, neexistuje však povinnost použít ve všech případech všechna kritéria, jelikož ne všechna mohou být relevantní. Tato kritéria byla posouzena ve 27. až 39. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v nichž se konstatovalo, že v daném případě není řada kritérií relevantních. V rozsudku ve věci Brosmann bylo posouzení, zda do „dotčeného výrobku“ patří různé typy obuvi, rovněž provedeno na základě pouze tří kritérií, která se pokládala za důležitá. Jelikož zúčastněné strany neuvedly žádný důvod, proč objektivní použití kritérií vede k závěru, že moduly a články představují rozdílné výrobky, nelze toto tvrzení uznat.
(45)
Mimoto se připomíná, že články a moduly mají stejné základní konečné použití, tj. jsou prodávány za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Výkon modulů bezprostředně souvisí s výkonem článků, jak je uvedeno v 28. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(46)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že po vyloučení destiček z definice výrobku je vzhledem k významnému zpracování při výrobě modulů z článků vyvraceno rovněž tvrzení, že články a moduly mají stejné konečné použití. Tato strana taktéž tvrdila, že hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, je založeno na předpokladu, že destičky, moduly a články mají stejný výrobní proces.
(47)
Za prvé je mylný závěr, že hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, je založeno na výrobním procesu. Ačkoli jsou obě tvrzení uvedena v témže 36. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, neznamená to, že jeden závěr je založen na druhém předpokladu. Slovo „mimoto“ uvedené ve druhém tvrzení objasňuje, že toto druhé tvrzení není založeno na prvním tvrzení. Obě tvrzení se navíc zabývají rozdílnými záležitostmi v části týkající se „konečného použití a vzájemné zaměnitelnosti“. První tvrzení týkající se výrobního procesu se zabývá vzájemnou zaměnitelností, zatímco druhé konečným použitím. Základní předpoklad, že hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, je založeno na předpokladu, že destičky, moduly a články mají stejný výrobní proces, proto není správný.
(48)
Co se týká skutečného konečného použití článků a modulů, zúčastněné strany nezpochybnily, že moduly a články jsou prodávány za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Potvrzuje se proto závěr, že moduly a články mají stejné konečné použití.
2.3. Monokrystalické a polykrystalické články
(49)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že se v Unii monokrystalické články nevyrábějí a že její vývoz monokrystalických článků nesoutěží s výrobním odvětvím Unie. Šetření však prokázalo, že v Unii se ve skutečnosti monokrystalické články vyrábějí. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto. Tribunál každopádně ve věci Brosmann rozhodl, že skutečnost, že se ve Společenství určitý typ výrobku nevyrábí, není určující.
2.4. Doložka „odesílaný z“
(50)
Zúčastněné strany tvrdily, že nebylo odůvodněno rozšíření šetření na výrobky „odesílané z“ ČLR, jelikož původně bylo šetření zahájeno pouze s ohledem na výrobky pocházející z ČLR.
(51)
Výrobky odesílané z ČLR však byly zahrnuty již v počáteční fázi. V bodě 5 oznámení o zahájení řízení (8) je uvedeno, že „se společnosti, které dovážejí výrobek, který je předmětem šetření, z Čínské lidové republiky, avšak domnívají se, že část tohoto dovozu nebo dokonce celý tento dovoz nemá pro celní účely původ v Čínské lidové republice, vyzývají, aby se v rámci šetření přihlásily a poskytly všechny podstatné informace“. Je proto zřejmé, že možnost spolupracovat při tomto šetření měly všechny společnosti odesílající výrobky z ČLR. Jelikož výrobek, který je předmětem šetření, často obsahuje komponenty a části z různých zemí, bylo v bodě 5 oznámení o zahájení řízení rovněž oznámeno, že „mohou být přijata zvláštní ustanovení“ zabývající se touto záležitostí.
(52)
Usuzuje se proto, že všechny dotčené hospodářské subjekty byly náležitě informovány o možnosti, že s ohledem na výrobky odesílané z Číny mohou být případně přijata zvláštní ustanovení, a byly vyzvány, aby při šetření spolupracovaly. Šetření proto nebylo rozšířeno na výrobky „odesílané z Číny“, jelikož tyto výrobky byly zahrnuty od samého počátku.
(53)
Po poskytnutí informací zúčastněné strany tvrdily, že bez ohledu na ustanovení v oznámení o zahájení řízení uvedená výše v 51. bodě odůvodnění bylo šetření omezeno na výrobky pocházející z ČLR a neposuzovalo dopad výrobků odesílaných z ČLR.
(54)
V této souvislosti se uvádí, že byly podniknuty níže uvedené kroky, aby bylo zajištěno, že při šetření jsou posouzeny všechny výrobky odesílané z ČLR, a nikoli pouze výrobky pocházející z ČLR:
-
Všechny společnosti, které dovážejí dotčený výrobek z ČLR, byly vyzvány, aby se v rámci šetření přihlásily bez ohledu na původ zboží.
-
V příloze A oznámení o zahájení řízení byli výrobci požádáni, aby uvedli informace pro všechny výrobky, které společnost vyrábí. Tyto informace nebyly omezeny na výrobky pocházející z ČLR.
-
Na základě těchto informací, které obsahovaly veškerý vývoz do EU bez ohledu na původ zboží, byl vybrán reprezentativní vzorek.
-
Výrobci zařazení do vzorku obdrželi dotazník pro „výrobce vyvážející do Evropské unie“ a ČLR byla uvedena jako „dotčená země“, nikoli jako země původu. Bylo proto zřejmé, že byly prověřeny všechny výrobky bez ohledu na jejich původ.
(55)
Na tomto základě byl vyvozen závěr, že se šetření vztahovalo na veškeré výrobky pocházející nebo odesílané z ČLR a že se zjištění v rámci šetření, včetně ohledně dumpingu a újmy, vztahují na veškeré výrobky pocházející nebo odesílané z ČLR.
(56)
Po poskytnutí konečných informací zúčastněné strany uvedly, že podnět obsahoval důkazy prima facie, které se týkaly pouze dovozu solárních panelů pocházejících z ČLR, a nikoli výrobků odesílaných z ČLR. V tomto ohledu je třeba objasnit, že se podnět skutečně vztahoval na výrobky „z ČLR“, což je patrné z úvodní stránky, kterou poskytl žadatel a která je opatřena razítkem. Před touto stránkou se ve spisu nachází jiná stránka, která skutečně používá znění „pocházející z Čínské lidové republiky“. Tato stránka však nebyla součástí dokumentu předloženého žadatelem, nýbrž byla přidána jako titulní stránka útvary Komise s uvedením názvu šetření místo zopakování názvu žadatele. Usuzuje se proto, že se podnět vztahoval na veškeré výrobky z ČLR, ať už pocházely z ČLR, či nikoli.
(57)
Čínští vyvážející výrobci dále tvrdili, že nelze přiměřeně očekávat, že vyvážejícím výrobcům ve třetích zemích je známo, že by se šetření mohlo zaměřovat rovněž na jejich výrobky. V této souvislosti se podotýká, že se opatření nevztahují na výrobky v tranzitu ve smyslu článku V dohody GATT. Na vyvážející výrobce, kteří nevykonávají činnost v ČLR, se proto opatření nevztahují. Žádní vyvážející výrobci ve třetích zemích se mimoto nepřihlásili a neuvedli, že výrobky, které vyvážejí, podléhají antidumpingovému clu.
(58)
Titíž vyvážející výrobci uvedli, že vyvážející výrobci ve třetích zemích nebyli požádáni, aby se přihlásili, a neměli ani možnost prokázat, že jejich výrobky nejsou dumpingové. Orgány se domnívají, že na vyvážející výrobce, kteří nevykonávají činnost v ČLR, se opatření nevztahují, jelikož se jejich výrobky v případě, že jsou odesílány z ČLR, považují za výrobky v tranzitu. Všichni ostatní vyvážející výrobci byli prostřednictvím oznámení o zahájení řízení informováni, že jejich činnosti jsou předmětem šetření.
(59)
Čínská vláda uvedla, že ačkoli čl. 1 odst. 3 základního nařízení umožňuje odchýlit se od zásady, že vyvážející země je zemí původu, nelze tento článek v daném případě použít. K doložení svého tvrzení čínská vláda uvedla, že nebyla provedena úplná analýza, zda vyvážející země nemůže být zemí jednající jako prostředník. Orgány s tímto výkladem čl. 1 odst. 3 základního nařízení nesouhlasí. Žádná strana nezpochybnila, že v ČLR existuje značná výroba. To, zda je ČLR zemí původu hotových výrobků, závisí na řadě faktorů. Analýza dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie, kterou orgány provedly, se vztahuje na tuto výrobu, bez ohledu na to, zda mají hotové vyvážené výrobky pro celní účely původ v ČLR. Jelikož existovaly jasné náznaky, že ne u všech výrobků, které byly alespoň částečně vyrobeny v ČLR, se bude mít za to, že mají pro celní účely původ v ČLR, orgány rozhodly, že je nezbytné zahrnout rovněž výrobky, u nichž je ČLR pouze zemi jednající jako prostředník.
(60)
Čínská vláda rovněž uvedla, že jelikož žádnému čínskému vývozci nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství, neexistuje v ČLR srovnatelná cena pro solární panely, a proto nelze ČLR použít jako zemi jednající jako prostředník. V této souvislosti se však uvádí, že tři podmínky v čl. 1 odst. 3 základního nařízení jsou uvedeny pouze jako příklady, a ne všechny podmínky musí být relevantní ve všech případech. V daném případě bylo vzhledem k tomu, že žádnému čínskému vývozci nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství, nutno srovnatelnou cenu zjistit ve srovnatelné zemi - a tato srovnatelná cena je stejná bez ohledu na to, zda se ČLR považuje za zemi původu nebo za zemi jednající jako prostředník. Otázka, zda „v této zemi“ existuje srovnatelná cena, proto není podstatná, jelikož v daném případě není srovnatelná cena stanovena „v této zemi“, nýbrž ve srovnatelné zemi.
2.5. Solární nabíječky
(61)
Po poskytnutí prozatímních informací zúčastněné strany tvrdily, že definice „solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků“ je příliš úzká a měla by se rozšířit na výrobky s podobnou funkcí, na něž se tato definice nevztahuje, jako jsou výrobky podobné velikosti, které využívají větší počet menších článků.
(62)
Zúčastněné strany dále uvedly, že definice „křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů“, je příliš úzká, jelikož vylučuje pouze kompletní elektrické spotřebiče, přičemž nejsou nutně vyloučeny solární komponenty určené k zabudování do elektrických spotřebičů.
(63)
Analýza výše uvedených tvrzení ukázala, že je vhodnější připojit k vyloučení těchto výrobků kritérium založené na technické normě. Bylo zjištěno, že definice v níže uvedené normě vhodněji vymezují výrobky, které by měly být vyloučeny z oblasti působnosti opatření: mezinárodní norma IEC 61730-1, Aplikační třídy, třída C: aplikace se sníženým napětím (s. 13) (9).
(64)
Po poskytnutí konečných informací byly obdrženy připomínky týkající se vyloučení na základě výše uvedené mezinárodní normy. Uvádělo se, že místo odkazu na tuto normu by bylo vhodnější stanovit vyloučení na základě výstupního napětí a výkonu jako „moduly nebo panely s výstupním stejnoměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon“. Toto tvrzení bylo možno uznat a vyloučení je s konečnou platností stanoveno podle této definice.
2.6. Střešní solární moduly
(65)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že by z definice výrobku v rámci tohoto šetření měly být vyloučeny střešní solární moduly, jelikož tyto moduly spojují funkci solárního modulu s funkcí střešní tašky nebo krytiny. Nejsou proto přímo zaměnitelné s běžným solárním modulem.
(66)
Šetřením však bylo prokázáno, že běžné moduly i střešní solární moduly musí splňovat stejné elektrické normy. Ačkoli střešní solární modul nemůže být jednoduše nahrazen běžným modulem, může být nahrazen běžným modulem a střešními taškami nebo krytinami. Tyto výrobky proto mají stejnou základní technickou vlastnost, kterou je výroba elektřiny ze slunečního záření. Přidaná funkce (kterou jinak plní střešní materiál) se nepovažuje za podstatnou a neodůvodňuje vyloučení střešních solárních modulů z definice výrobku.
(67)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana tvrdila, že neexistence vzájemné zaměnitelnosti mezi střešními solárními moduly a běžnými solárními moduly naznačuje, že by střešní solární moduly měly být z oblasti působnosti opatření vyloučeny, a to s odkazem na věc týkající se obuvi (10) obecně, a konkrétně sportovní obuvi vyráběné speciální technologií („STAF“). Důvodů pro vyloučení obuvi STAF však byla celá řada a neexistenci vzájemné zaměnitelnosti nepovažoval Tribunál v rozsudku ve věci Brosmann (11) samu o sobě za dostatečný důvod a potvrdil, že i velmi rozdílné výrobky, jako je městská obuv a procházková obuv, mohou být skutečně považovány za dotčený výrobek v jednom antidumpingovém šetření navzdory svým rozdílům.
(68)
Zúčastněná strana mimoto uvedla, že neexistence výroby v Unii a skutečnost, že zúčastněná strana je držitelem práv k duševnímu vlastnictví, údajně potvrzuje, že střešní solární moduly jsou inovativní výrobky, které se liší od ostatních výrobků. Co se týče věci obuv zmíněné zúčastněnou stranou, Tribunál ve věci Brosmann rozhodl, že „skutečnost, že se ve Společenství tento typ obuvi nevyrábí, a existence patentu nejsou určující“ (12). V uvedeném případě se proto obuv vyráběná patentovanou technologií považovala za dotčený výrobek.
(69)
Zúčastněná strana rovněž uvedla, že by střešní solární moduly měly být z definice dotčeného výrobku vyloučeny, jelikož jsou prodávány za podstatně vyšší ceny než běžné moduly. Ve výše zmíněné věci týkající se obuvi byla obuv STAF nad určitou cenu vyloučena z definice dotčeného výrobku. V tomto ohledu se uvádí, že střešní solární modul spojuje funkci solárního modulu s funkcí střešní tašky nebo krytiny, jak bylo uvedeno výše v 66. bodě odůvodnění. Přímé srovnání cen není proto smysluplné, jelikož přidaná funkce vede přirozeně k vyšším cenám.
(70)
V reakci na toto tvrzení zúčastněná strana uvedla, že na základě této argumentace by nebylo vůbec možné uplatnit cenové rozdíly jako dodatečný ukazatel, který odůvodňuje vyloučení z definice výrobku. Tento výklad je však příliš dalekosáhlý. V předchozím bodě odůvodnění se pouze uvádí, že v daném případě, kdy střešní moduly spojují funkci dotčeného výrobku a dalšího výrobku (v tomto případě střešní tašky nebo krytiny), není cena přirozeně smysluplným ukazatelem. To neznamená, že v jiných případech nemůže být cenový rozdíl užitečným ukazatelem při zjišťování, zda by měl být určitý výrobek vyloučen z definice dotčeného výrobku.
(71)
Zúčastněná strana rovněž uvedla, že by jejímu dodavateli střešních solárních modulů měl být umožněn přístup k závazku týkajícímu se minimální ceny. Zdá se však, že dotyčný čínský výrobce při šetření nespolupracoval a jako nespolupracující strana se nemůže závazku účastnit. Tato žádost nebyla proto přijata.
3. Závěr
(72)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je dotčený výrobek s konečnou platností definován jako krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely a články typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházející nebo odesílané z ČLR, ledaže by byly v tranzitu ve smyslu článku V GATT. Tloušťka článků nepřesahuje 400 mikrometrů. Tento výrobek v současnosti spadá pod kódy KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90.
(73)
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články),
-
moduly nebo panely s výstupním stejnoměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon.
(74)
Po vyloučení destiček byla analýza revidována a byly vyloučeny údaje a analýza týkající se destiček, není-li uvedeno jinak. Jelikož destičky představovaly během období šetření jen malý procentní podíl dovozu dotčeného výrobku do Unie (přibližně 2 % hodnoty), má se za to, že vyloučení destiček má na zjištění jen zanedbatelný dopad, pokud vůbec nějaký. Všechny připomínky zúčastněných stran byly posouzeny a případné odkazy na destičky (pokud byly uvedeny) byly vyloučeny. V důsledku toho jsou všechny odkazy a související údaje týkající se destiček, které byly uvedeny v bodech odůvodnění prozatímního nařízení, nepoužitelné, a to i v případě, jsou-li příslušné body odůvodnění tímto nařízením potvrzeny.
(75)
Prozatímní závěry se změnami, jak je uvedeno výše ve 26. až 74. bodě odůvodnění, byly proto s konečnou platností potvrzeny. Pro účely tohoto řízení se proto v souladu s obvyklou praxí má za to, že by se všechny výše popsané typy dotčeného výrobku měly považovat za jediný výrobek.
C. DUMPING
1. ČLR
1.1. Zacházení jako v tržním hospodářství
(76)
Po poskytnutí prozatímních informací zúčastněné strany uvedly, že rozhodnutí o zacházení jako v tržním hospodářství bylo přijato pozdě, tj. po uplynutí tříměsíční lhůty stanovené v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, a proto by šetření mělo být neprodleně ukončeno.
(77)
V této souvislosti strany tvrdily, že změna základního nařízení (13) údajně prodlužující lhůtu pro přijetí rozhodnutí o zacházení jako v tržním hospodářství na osm měsíců vstoupila v platnost až po uplynutí dříve použitelné tříměsíční lhůty. Změna se má vztahovat jen na budoucí šetření a na probíhající šetření, u nichž dosud neuplynula lhůta pro rozhodnutí o zacházení jako v tržním hospodářství.
(78)
V článku 2 nařízení, kterým se mění základní nařízení, se však jednoznačně uvádí, že „toto nařízení se použije na všechna nová a probíhající šetření ode dne 15. prosince 2012“. Tento článek (ani celé nařízení) neobsahuje žádný odkaz na omezení „pokud dosud neuplynula lhůta pro přijetí rozhodnutí o zacházení jako v tržním hospodářství“, jak tvrdily zúčastněné strany. Toto tvrzení nelze proto uznat.
(79)
Po poskytnutí konečných informací několik zúčastněných stran zopakovalo své tvrzení, že rozhodnutí o zacházení jako v tržním hospodářství bylo přijato pozdě, aniž by byla zpochybněna skutečnost, že se změna základního nařízení uvedená výše v 78. bodě odůvodnění vztahuje na „všechna probíhající šetření“, což zahrnuje rovněž toto šetření. Vyvozuje se proto s konečnou platností závěr, že rozhodnutí o zacházení jako v tržním hospodářství nebylo přijato pozdě.
(80)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce uvedl, že přiznání zacházení jako v tržním hospodářství nemělo být zamítnuto z toho důvodu, že tři společnosti, které v roce 2011 ukončily činnost, nevedly jednoznačné a jasné účetnictví. Byl vznesen konkrétně dotaz, podle kterého účetního standardu by společnost, která ukončila činnost, měla přesto vést takovéto účetnictví.
(81)
V této souvislosti se podotýká, že účetní standardy neurčují, které společnosti musí vyhotovit finanční výkazy, nýbrž stanoví, jak mají být tyto výkazy sestaveny. V případě ČLR to je „Účetní standard pro obchodní podniky: základní standard“, který v článku 4 uvádí, že „podnik vyhotoví finanční zprávy“. Jedná se o závaznou povinnost, a pro společnosti, které ukončily činnost, neexistuje žádná výjimka.
(82)
Ačkoli tyto společnosti ukončily činnost, dosud vlastnily majetek (včetně pozemků, budov, strojů a zásob), měly závazky a existovaly jako právní subjekty přinejmenším do počátku roku 2013. Usuzovalo se proto, že tyto společnosti měly povinnost zveřejnit účetnictví za rok 2011, a neexistence účetnictví představuje porušení druhého kritéria.
(83)
Po poskytnutí konečných informací vývozci rovněž uvedli, že výhody režimu (režimů) preferenčního daňového zacházení a grantů nepředstavují významnou část jejich obratu, což údajně potvrzuje souběžné antisubvenční řízení.
(84)
V této souvislosti se připomíná, že se tímto tvrzením zabýval již 65. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Bylo zdůrazněno, že vzhledem k povaze tohoto zvýhodnění je absolutní výše výhody získaná v období šetření pro posouzení, zda se jedná o „podstatné“ zkreslení, irelevantní. Toto tvrzení je proto zamítnuto.
(85)
Jelikož s ohledem na zacházení jako v tržním hospodářství nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se všechny skutečnosti uvedené v 50. až 69. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
1.2. Individuální zjišťování
(86)
Jak je uvedeno v 70. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, žádosti o individuální zjišťování podle čl. 17 odst. 3 základního nařízení předložilo osmnáct spolupracujících vyvážejících výrobců nebo skupin vyvážejících výrobců nezařazených do vzorku. V daném případě již vzorek sestával ze sedmi skupin společností, které jsou obvykle tvořeny řadou vyvážejících výrobců, obchodníků ve spojení a dovozců ve spojení v Unii a třetích zemích. Individuální zjišťování týkající se osmnácti dalších vyvážejících výrobců (jejich skupin) navíc k sedmi skupinám vyvážejících výrobců, které byly zařazeny do vzorku, by představovalo nadměrnou zátěž a bránilo by dokončení šetření v rozumné době.
(87)
Jelikož s ohledem na individuální zjišťování nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se všechny skutečnosti uvedené v 70. a 71. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
1.3. Srovnatelná země
(88)
Zúčastněné strany uvedly, že Indie není vhodnou srovnatelnou zemí vzhledem k požadavkům na místní obsah v případě projektů „národní solární mise Jawaharlal Nehru“ (Jawaharlal Nehru National Solar Mission, dále jen „JNNSM“). Jedna strana tvrdila, že existuje požadavek na 75 % místního obsahu, zatímco jiná strana uvedla, že indičtí výrobci mohou u 100 % modulů vyrobených v tuzemsku účtovat vyšší ceny. Tyto strany dále tvrdily, že tyto požadavky značně zvyšují ceny místních výrobků. K doložení tohoto tvrzení byl předložen článek zveřejněný v indickém tisku (14). Tento článek však byl zveřejněn téměř rok po skončení období šetření a nebyl poskytnut žádný důkaz o jeho dopadu během období šetření.
(89)
V témže tiskovém článku se však uvádělo, že indické odvětví solární energie čelí „silné konkurenci ze strany západních a čínských výrobců“. To dokládá trvalý růst dovozu do Indie, jak je uvedeno v 92. bodě odůvodnění. Ačkoli požadavky na místní obsah mohou mít skutečně určitý dopad na indický výrobní trh, lze nicméně vyvodit jednoznačný závěr, že indický trh je konkurenčním trhem, na němž soutěží řada indických a zahraničních společností.
(90)
Podle informací, které zveřejnilo Společné výzkumné středisko (15), bude většina projektů v rámci JNNSM uvedena do provozu od roku 2015. Cíl pro fotovoltaické systémy připojené do sítě v rámci JNNSM pro rok 2012 činil pouze 50 MW v porovnání s celkovou kapacitou připojenou do sítě v Indii, která již v červnu 2012 překračovala 1 GW. To prokazuje, že během období šetření byl význam JNNSM z hlediska celkových solárních zařízení v Indii nižší než 5 %, a proto dopad JNNSM a souvisejících požadavků na místní obsah (pokud by již v období šetření existoval, což je skutečnost, kterou zúčastněné strany neprokázaly) by byl nanejvýš velmi omezený. Většina zařízení se v období šetření nacházela ve státě Gudžarát (přibližně 65 %), a na to základě politiky v oblasti státních podpor.
(91)
Zúčastněné strany tvrdily, že indický trh byl v době šetření fakticky chráněn před dovozem z různých zdrojů, včetně ČLR, jelikož se od počátku roku 2012 rýsovalo zahájení antidumpingového šetření. Indie zahájila antidumpingové šetření týkající se dovozu solárních článků a modulů z ČLR, Malajsie, Tchaj-wanu a USA dne 23. listopadu 2012 (tj. téměř pět měsíců po skončení období šetření).
(92)
Toto tvrzení však nedokládá vývoj dovozu solárních článků a modulů podle indických obchodních statistik (16):
Hodnoty v milionech USD
Duben 2010- březen 2011
Duben 2011- březen 2012
Duben 2012- březen 2013
ČLR
77,33
577,24
371,72
Index
100
746
481
Celkem
252,63
1 348,48
827,07
Index
100
534
327
(93)
Z výše uvedené tabulky vyplývá, že dovoz solárních článků a modulů v případě ČLR výrazně vzrostl o více než 600 % a mezi roky 2010/2011 a 2011/2012 celkově o více než 400 %. Poté se hodnota dovozu poněkud snížila, stejně tak však klesly i ceny solárních článků a modulů. Pokles hodnoty dovozu mezi roky 2011/2012 a 2012/2013 je v souladu s poklesem ceny, kterou v témže období udávaly specializované poradenské společnosti jako pvXchange, což vede k závěru, že objem dovozu byl mezi roky 2011/2012 a 2012/2013 poměrně stálý. Vyvozuje se proto závěr, že indický trh nebyl v období šetření fakticky chráněn před dovozem z různých zdrojů, včetně ČLR.
(94)
Po poskytnutí konečných informací čínská vláda uvedla, že USA dne 6. února 2013 požádaly na základě postupů řešení sporů v rámci WTO o konzultace s Indií ohledně požadavků na místní obsah v případě JNNSM. Účinek těchto pravidel týkajících se místního obsahu ve spojení s antidumpingovým šetřením uvedeným výše v 91. bodě odůvodnění údajně vedl v období od dubna 2012 do března 2013 k snížení hodnoty v porovnání s předchozím rokem o 38 % na rozdíl od růstu v předchozích letech.
(95)
V tomto ohledu se uvádí, že snížení hodnoty je zapříčiněno spíše poklesem cen než snížením objemů dovozu. Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana předložila informace o vývoji objemu dovozu solárních článků a modulů na indický trh v období od roku 2010 do března 2013. Tyto údaje prokazují trvalý růst objemu dovozu solárních modulů a článků na indický trh. Vyvozuje se proto závěr, že indický trh nebyl fakticky chráněn kvůli rýsujícímu se antidumpingovému šetření a údajný (nikoli však prokázaný), každopádně však nanejvýš malý dopad požadavků na místní obsah v rámci JNNSM (jak bylo uvedeno výše v 90. bodě odůvodnění) nebránil trvalému růstu objemu dovozu.
(96)
Mimoto se uvádí, že období od dubna 2012 do března 2013 prokazující údajné účinky JNNSM na dovoz do Indie spadá z převážné části do doby po skončení období šetření. Případný dopad údajného poklesu v období šetření může být proto pouze nevýznamný.
(97)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že společnost Tata Power Solar (dále jen „Tata“) vstoupila na trh teprve nedávno, a není proto vhodným výrobcem ve srovnatelné zemi. V této souvislosti se podotýká, že společnost (dříve „Tata BP Solar“) vyrábí solární moduly od roku 1989, a nelze proto mít za to, že vstoupila na trh teprve nedávno. Podle informací, které poskytla jiná zúčastněná strana, vstoupila společnost Tata na trh podstatně dříve než pět největších čínských vývozců zařazených do vzorku.
(98)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že by Tchaj-wan byl vhodnější srovnatelnou zemí než Indie, jelikož velikost tchajwanských společností je srovnatelnější s velikostí čínských vývozců, a tchajwanští výrobci rovněž spolupracují. Také jiné zúčastněné strany zpochybnily to, zda je Indie vhodnou srovnatelnou zemí vzhledem k relativně malé velikosti společnosti Tata, aniž by však navrhly vhodnější alternativu.
(99)
Tchajwanské společnosti skutečně spolupracovaly. Jedna společnost spolupracovala plně, zatímco jiná spolupracovala pouze částečně. Plně spolupracující tchajwanská společnost je však menší než společnost Tata, zejména pokud jde o prodej a výrobu modulů, na něž připadá přibližně 90 % prodeje dotčeného výrobku, přičemž společnost Tata prodává podstatně více než tchajwanská společnost, která má v tomto ohledu pouze nevýznamný prodej, jak je uvedeno v 76. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Po poskytnutí konečných informací se jeden vývozce dotázal, zda byla částečně spolupracující tchajwanská společnost kontaktována, aby poskytla chybějící informace. V tomto ohledu se odkazuje na 76. bod odůvodnění prozatímního nařízení, který objasňuje, že Tchaj-wan nebylo možno použít jako srovnatelnou zemi, jelikož spolupracující tchajwanské společnosti vyráběly téměř výlučně články, zatímco čínský vývoz se uskutečňuje převážně ve formě modulů. To platí rovněž pro částečně spolupracujícího tchajwanského výrobce. Jelikož se zmíněný výrobce považoval z tohoto důvodu za nevhodného, nepokládalo se za nutné vyžádat si od této společnosti další informace.
(100)
Tatáž zúčastněná strana uvedla, že takřka žádný prodej modulů sám o sobě nevylučuje Tchaj-wan jako srovnatelnou zemi, jelikož náklady na zpracování článků na moduly lze snadno zjistit. To však nedokládají skutečnosti, jež byly zjištěny během šetření. Výroba modulu z článků vyžaduje několik fází výroby, během nichž je vytvořena podstatná část přidané hodnoty modulu. Jak je uvedeno ve 137. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v období šetření činil rozdíl mezi průměrnou cenou článků a modulů 555,92 EUR, tj. 54 %, zatímco rozdíl v průměrných nákladech činil 377,99 EUR, tj. 34 %. To by znamenalo, že by se významná část případné tchajwanské běžné hodnoty pro moduly musela zakládat na úpravách nákladů na zpracování, což nelze pokládat za přiměřenější než zemi, pro niž může být u většiny dotčeného výrobku běžná hodnota založena na prodejních cenách na domácím trhu. Má se tudíž za to, že s přihlédnutím k dostupným spolehlivým informacím byla Indie přiměřeně zvolena jako srovnatelná země.
(101)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že nebyly uvedeny žádné důvody pro to, proč se za vhodnou srovnatelnou zemi nepovažují USA. V tomto ohledu se odkazuje na 74. bod odůvodnění prozatímního nařízení, v němž je jednoznačně uvedeno že „USA nejsou vhodnou srovnatelnou zemí, zejména vzhledem k tomu, že trh USA je po část období šetření před čínským dovozem chráněn antidumpingovými a antisubvenčními opatřeními“. Jelikož nebyly obdrženy žádné připomínky týkající se ochrany trhu USA, stanovisko v tomto ohledu se nemění.
(102)
Zúčastněné strany uvedly, že výsledek výpočtu dumpingu je zkreslen kvůli rozdílům v úsporách z rozsahu mezi čínskými výrobci a indickým výrobcem. Bylo proto ověřeno, zda skutečně existuje souvislost mezi objemem výroby společnosti a jejím dumpingovým rozpětím.
(103)
Ze sedmi skupin společností zařazených do vzorku jsou dvě skupiny společností středně velké (Jinzhou Yangguang a Delsolar) a pět jich je velkých (JingAo, LDK, Suntech, Trina a Yingli). Ze středně velkých společností má Jinzhou Yangguang nejnižší rozpětí, zatímco Delsolar má nejvyšší rozpětí. Pět větších společností se nachází mezi těmito dvěma hodnotami. To jednoznačně prokazuje neexistenci jakékoli souvislosti mezi úsporami z rozsahu a dumpingovým rozpětím. Usuzuje se proto, že výpočet dumpingu nebyl zkreslen kvůli rozdílům v úsporách z rozsahu mezi čínskými výrobci a indickým výrobcem.
(104)
Po poskytnutí konečných informací zúčastněné strany uvedly, že neexistence souvislosti mezi úsporami z rozsahu a dumpingovým rozpětím neprokazuje, že úspory z rozsahu a srovnatelnost cen nemají žádný dopad. V situaci, kdy dumpingové rozpětí vychází z totožné běžné hodnoty pro všechny vývozce jako v daném případě, je dumpingové rozpětí ovlivněno především vývozními cenami. Neexistence souvislosti mezi úsporami z rozsahu a dumpingovým rozpětím proto prokazuje rovněž neexistenci souvislosti mezi úsporami z rozsahu a prodejními cenami. Vyvozuje se proto závěr, že v daném případě neovlivňují rozdíly v úsporách z rozsahu srovnatelnost cen.
(105)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že výrobce ve srovnatelné zemi má mimořádně vysoké prodejní ceny na domácím trhu, které jsou údajně podstatně vyšší než prodejní ceny výrobního odvětví Unie, jelikož dumpingové rozpětí značně převyšuje rozpětí cenového podbízení. Toto tvrzení bylo předloženo po porovnání indických běžných hodnot s prodejními cenami výrobního odvětví Unie. Toto srovnání je však chybné, jelikož indická běžná hodnota je založena pouze na ziskovém prodeji. Zejména v situaci, kdy je výrobní odvětví Unie ztrátové, nepřekvapuje, že ziskové ceny v Indii jsou vyšší než průměrná cena výrobního odvětví Unie. Skutečnost, že indická běžná hodnota převyšuje průměrné ceny výrobního odvětví Unie, neprokazuje, že volba Indie jako srovnatelné země není přiměřená.
(106)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že ceny společnosti Tata jsou zkreslené, jelikož je ve spojení se společností Tata Power, podnikem veřejných služeb. To údajně společnosti Tata umožňuje účtovat v oblastech, v nichž poskytuje služby společnost Tata Power, vyšší ceny. Nebyly však předloženy žádné podpůrné důkazy, ani nebylo poskytnuto vyčíslení tohoto údajného účinku. Toto tvrzení nebylo proto možno přijmout.
(107)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce uvedl, že Tata je nekonkurenceschopná společnost s vysokými výrobními náklady a prodejními cenami, což byl údajně jeden z důvodů, proč společnost BP Solar v prosinci 2011 odstoupila od společného podniku. Na podporu tohoto tvrzení byl citován tiskový článek, v němž se uvádělo, že „odchod společnosti BP z odvětví solární energie po přibližně čtyřech desetiletích ukazuje, jak konkurenční a přeplněný trh se solární energií je“. Tento článek však nespecifikuje společnost Tata jako nekonkurenceschopnou společnost, nýbrž se zabývá situací na trhu se solárními panely obecně, a hovoří o „ostré konkurenci, kterou se odvětví vyznačuje“, a o tom, že „mnoho společností po celém světě zavřelo své výrobní závody, propustilo stovky pracovníků a vyhlásilo úpadek“. Tento tiskový článek proto neprokazuje, že Tata je nekonkurenceschopná společnost s vysokými výrobními náklady a prodejními cenami.
(108)
Po poskytnutí informací jeden vývozce uvedl, že v probíhajícím indickém antidumpingovém šetření, které bylo zmíněno výše v 91. bodě odůvodnění, nebyla společnost Tata do indického výrobního odvětví zahrnuta, a to kvůli významnému dovozu článků. Ačkoli se potvrzuje, že v probíhajícím indickém antidumpingovém šetření není společnost Tata skutečně zahrnuta do indického výrobního odvětví, neznamená to automaticky, že společnost Tata není vhodným výrobcem ve srovnatelné zemi. Běžná hodnota byla založena výhradně na článcích a modulech, které společnost Tata vyrábí v Indii, a nikoli na dovážených výrobcích. Skutečnost, že se při výrobě některých výrobků používají dovážené části, neznamená, že výsledná běžná hodnota není pro Indii reprezentativní, a to zejména kvůli tomu, že je založena především na prodejních cenách, a nikoli na nákladech.
(109)
Čínská vláda uvedla, že prodej modulů uskutečněný společností Tata představuje pouze 0,3 % čínského vývozu do EU a nelze ho považovat za reprezentativní, přičemž poukázala na rozsudek Soudu ve věci Detlef Nölle (17). V tomto případě se Soud domníval, že pokud celková výroba v určité zemi představuje pouze 1,25 % objemu vývozu do EU, naznačuje to, že zvažovaný trh není velmi reprezentativní. V daném případě nesrovnala čínská vláda celkovou výrobu v Indii s celkovým čínským vývozem, nýbrž pouze výrobu jedné indické společnosti s celkovým vývozem všech čínských vývozců. Toto srovnání je však chybné, jelikož na konkurenčním trhu s mnoha účastníky nenaznačuje množství související pouze s jedním výrobcem reprezentativnost celého trhu. Nejedná se ani o srovnání, které bylo provedeno ve věci Detlef Nölle, kde byla celková výroba v dotyčné zemi porovnána s celkovým vývozem. Podle informací, které poskytla CCCME, měla výroba v Indii podle odhadů do konce roku 2012, tj. krátce po skončení období šetření, překročit 2 GW. Tato výroba by odpovídala 14 % čínského vývozu do EU, což značně převyšuje 5 % orientační prahovou hodnotu, která byla uvedena v rozsudku ve věci Detlef Nölle.
(110)
Po poskytnutí informací poukázala jedna zúčastněná strana na skutečnost, že společnosti Tata chybí integrace na počátku výrobního řetězce a že musí pořizovat destičky od třetích stran. Neexistující vertikální integrace na počátku výrobního řetězce údajně vede k vyšším nákladům v porovnání s vertikálně integrovanými čínskými výrobci. Toto tvrzení však nebylo doloženo. Celkové náklady společnosti Tata by byly vyšší pouze v případě, pokud by pořizovací cena destiček překročila náklady na výrobu destičky, což není jisté, jelikož mnoho společností v odvětví solární energie bylo v období šetření ztrátových. I velcí vertikálně integrovaní čínští výrobci často pořizovali významné množství destiček od nezávislých dodavatelů, což podporuje závěr, že neexistující vertikální integrace s ohledem na destičky neznamená nutně vyšší náklady na moduly a články.
(111)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že srovnatelná země není konkurenceschopná. Toto tvrzení bylo doloženo skutečností, že výroba solárních článků v Indii byla v roce 2013 na pětiletém minimu. Zpráva, kterou tato zúčastněná strana citovala, však prokazovala, že během období šetření byla výroba článků v Indii dosud na vysoké úrovni blížící se udávané nejvyšší hodnotě. K významnému poklesu výroby došlo po období šetření, ten proto neměl na výsledky šetření žádný dopad.
(112)
Jiný argument, který byl předložen na podporu tvrzení, že srovnatelná země není konkurenceschopná, se týkal antidumpingového šetření, které bylo zmíněno výše v 91. bodě odůvodnění. Orgány podotýkají, že toto šetření dosud probíhá, a proto z něj nelze vyvodit žádné závěry. Antidumpingová šetření nejsou obecně signálem nedostatečné konkurenceschopnosti, nýbrž známkou toho, že se domácí výrobní odvětví domnívá, že je dotčeno nekalými obchodními praktikami konkurentů ze třetích zemí.
(113)
Komise se proto domnívá, že volba Indie jako srovnatelné země není nepřiměřená.
(114)
Jelikož s ohledem na srovnatelnou zemi nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se všechny skutečnosti uvedené v 72. až 77. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
1.4. Běžná hodnota
(115)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana uvedla, že indické společnosti prodávají především moduly, které nejsou určeny pro připojení do sítě a které mají vyšší ceny a náklady než moduly připojené do sítě, jež prodávají čínští vývozci. Dále bylo uvedeno, že moduly, které nejsou určeny pro připojení do sítě, mají obvykle nižší výkon než moduly připojené do sítě.
(116)
V této souvislosti se podotýká, že pro moduly „standardní velikosti“ s více než 36 články, které jsou obvykle připojeny do sítě, a menší moduly s méně než 36 články, které se obvykle používají mimo síť, byly stanoveny různé běžné hodnoty. Usuzuje se proto, že pro všechny typy výrobků, včetně modulů neurčených pro připojení do sítě a modulů připojených do sítě, byla stanovena náležitá běžná hodnota.
(117)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že společnost Tata působí rovněž jako společnost připravující projekty, a prodej této společnosti není proto srovnatelný s prodejem modulů uskutečňovaným čínskými vyvážejícími výrobci. V tomto ohledu se uvádí, že srovnání mezi cenami na indickém domácím trhu a čínskými vývozními cenami bylo provedeno výhradně pro prodej modulů a prodej kompletních projektů nebo integrovaných řešení nebyl ke stanovení běžné hodnoty použit, jelikož se mělo za to, že tyto prodeje nejsou srovnatelné.
(118)
Jelikož s ohledem na běžnou hodnotu nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se všechny skutečnosti uvedené v 78. až 86. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
1.5. Vývozní cena
(119)
Po poskytnutí prozatímních informací někteří vývozci zařazení do vzorku podali připomínky k méně podstatným záležitostem týkajícím se vývozní ceny použité ke stanovení dumpingového rozpětí. V odůvodněných případech byly tyto připomínky vzaty v úvahu a vedly k mírné revizi dumpingového rozpětí u dotčených společností.
(120)
Jelikož s ohledem na vývozní cenu nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se všechny skutečnosti uvedené v 87. až 89. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
1.6. Srovnání
(121)
Po poskytnutí prozatímních informací se někteří vývozci zařazení do vzorku vyjádřili k některým méně podstatným záležitostem týkajícím se úprav, které byly použity za účelem srovnání vývozních cen. V odůvodněných případech byly tyto připomínky vzaty v úvahu a vedly k mírné revizi dumpingového rozpětí u dotčených společností.
(122)
Po poskytnutí prozatímních informací byla zjištěna administrativní chyba, která měla za následek nesprávnou úpravu běžné hodnoty o domácí přepravu. Tato chyba byla napravena a vedla k mírnému snížení dumpingových rozpětí.
(123)
Po poskytnutí informací jedna zúčastněná strana uvedla, že může být opodstatněná úprava o rozdíly v obchodních úrovních, jelikož strana neprodává přímo montážním firmám, nýbrž dalším prodejcům a distributorům. Strana požádala o podrobné informace o prodejních kanálech výrobce ve srovnatelné zemi, jež nebylo možno poskytnout z důvodu ochrany důvěrných údajů. Alternativně byla zákaznická základna výrobce ve srovnatelné zemi rozdělena do různých kategorií podle objemu prodeje, což prokázalo, že úprava o rozdíly v obchodních úrovních není opodstatněná.
(124)
V reakci na tuto analýzu zúčastněná strana připustila, že rozdíl v objemu prodeje by vedl k cenovým rozdílům, trvala však na svém tvrzení, že montážním firmám údajně účtuje vyšší ceny než distributorům/dalším prodejcům, a to i v případě, že montážní firma pořizuje podobné množství jako distributor/další prodejce. Toto tvrzení však nebylo doloženo, a nemohlo být proto zohledněno.
(125)
Jelikož s ohledem na vývozní cenu nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se všechny skutečnosti uvedené v 90. až 92. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
1.7. Dumpingová rozpětí
(126)
Jeden vyvážející výrobce zařazený do vzorku požádal o úplné zpřístupnění výpočtu dumpingu v jeho případě a uvedl, že se v opačném případě nemůže vyjádřit k jeho správnosti. Jelikož této společnosti nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství, byla její běžná hodnota založena na údajích z Indie jako srovnatelné země. Jelikož při šetření plně spolupracoval pouze jeden výrobce ve srovnatelné zemi, nelze informace ze srovnatelné země zveřejnit na úrovni jednotlivých typů výrobků z důvodu ochrany důvěrných údajů. Tato žádost musí být proto zamítnuta.
(127)
U společností zařazených do vzorku byla vážená průměrná běžná hodnota každého typu obdobného výrobku stanovená pro srovnatelnou zemi srovnána s váženou průměrnou vývozní cenou odpovídajícího typu dotčeného výrobku, jak je stanoveno v čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení.
(128)
Vážené průměrné dumpingové rozpětí spolupracujících vyvážejících výrobců, kteří nebyli zařazeni do vzorku, bylo vypočítáno podle ustanovení čl. 9 odst. 6 základního nařízení. Toto rozpětí bylo proto stanoveno na základě rozpětí stanovených pro vyvážející výrobce zařazené do vzorku.
(129)
Na tomto základě bylo konečné dumpingové rozpětí pro spolupracující společnosti, které nebyly zařazeny do vzorku, stanoveno na 88,1 %.
(130)
Pokud jde o všechny ostatní vyvážející výrobce v ČLR, dumpingová rozpětí byla stanovena na základě dostupných údajů v souladu s článkem 18 základního nařízení. Za tímto účelem byla nejprve stanovena úroveň spolupráce srovnáním objemu vývozu spolupracujících vyvážejících výrobců do Unie s celkovým objemem čínského vývozu, jak je uvedeno ve 167. bodě odůvodnění.
(131)
Vzhledem k tomu, že se spolupráce prokázala u více než 80 % celkového čínského vývozu do Unie, lze její míru považovat za vysokou. Jelikož nebyl žádný důvod se domnívat, že by se některý vyvážející výrobce spolupráce neúčastnil, bylo zbývající dumpingové rozpětí stanoveno na úrovni společnosti zařazené do vzorku s nejvyšším dumpingovým rozpětím. Vzhledem k tomu, že nebyly k dispozici žádné indicie, které by nasvědčovaly, že se dumping společností, které nespolupracovaly, pohybuje na nižší úrovni, a rovněž tak v zájmu zajištění účinnosti jakýchkoli opatření, bylo takové stanovení rozpětí považováno za odpovídající.
(132)
Na tomto základě konečná dumpingová rozpětí vyjádřená jako procentní podíl z ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd
Changzhou Youze Technology Co. Ltd
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
90,3 %
Delsolar (Wujiang) Ltd
111,5 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
91,9 %
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
97,5 %
Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd
53,8 %
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
73,2 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
93,3 %
Jiné spolupracující společnosti (příloha I, příloha II)
88,1 %
Všechny ostatní společnosti
111,5 %
D. ÚJMA
1. Definice výrobního odvětví Unie a výroby v Unii
(133)
Obdobný výrobek vyrábělo přibližně 215 výrobců v Unii. Orgány ověřily tvrzení zúčastněných stran, že existuje vyšší počet; toto ověření odhalilo, že údajnými dalšími výrobci byli ve skutečnosti většinou vyvážející výrobci, dovozci, kteří jsou s nimi ve spojení, distributoři a montážní firmy.
(134)
Po poskytnutí prozatímních informací napadla řada stran skutečnost, že údaje, které poskytla společnost Europressedienst, nezávislá konzultační společnost (dále jen „konzultant“), byly použity mimo jiné ke stanovení výroby v Unii, výrobní kapacity v Unii a jiných makroekonomických ukazatelů újmy týkajících se výrobního odvětví Unie a údajů o dovozu. Tyto strany zpochybnily nezávislost konzultanta a tvrdily, že je ve spojení se žadatelem. Požádaly rovněž o objasnění toho, na jakém základě Komise konzultanta vybrala, a zpochybnily jeho odborné znalosti při sběru ekonomických údajů týkajících se odvětví fotovoltaiky. V tomto ohledu se uvádělo, že by Komise měla ve svých zjištěních vycházet pouze z údajů z jiných dostupných zdrojů, zejména známých výzkumných institutů. AFASE odkázala rovněž na Osvědčené postupy pro předkládání hospodářských důkazů a shromažďování údajů ve věcech týkajících se uplatňování článků 101 a 102 Smlouvy o fungování Evropské unie a spojování podniků, aby zpochybnila spolehlivost údajů, které poskytl konzultant.
(135)
Co se týká údajných vazeb mezi konzultantem a žadatelem, příslušné zúčastněné strany nepředložily žádné důkazy prokazující existenci těchto vazeb. Stejně tak nebyly při šetření zjištěny žádné důkazy o vztahu, který by neměl čistě obchodní charakter. Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana uvedla, že existují náznaky, že důkazy prima facie, které poskytlo žádající výrobní odvětví Unie v podnětu, vycházely z údajů, které poskytl stejný konzultant. Ačkoli se uznává, že zjištění byla u některých ukazatelů skutečně podobná důkazům, které byly uvedeny v podnětu, neznamená to nutně, že byly zjištěny pouze na základě jednoho zdroje. V tomto ohledu uvádí podnět různé použité zdroje.
(136)
Jak je objasněno v 99. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, Komise považovala za vhodné využít při tomto šetření poradenství kvůli nedostupnosti jiných veřejných zdrojů potřebných makroekonomických údajů týkajících se celého trhu Unie a rovněž údajů o dovozu. Před výběrem společnosti Europressedienst posoudila Komise metodiku, kterou konzultant používá při sběru příslušných údajů, a rovněž jeho schopnost poskytnout potřebné údaje zvlášť pro všechny typy výrobků a za celé posuzované období.
(137)
Během šetření byly mimoto údaje poskytnuté konzultantem pokud možno porovnány s jinými dostupnými zdroji a byly potvrzeny. V tomto ohledu se podotýká, že na trhu existuje řada výzkumných společností, které se specializují na sběr statistických údajů o fotovoltaice, a nahlášené údaje nejsou téměř nikdy totožné. Důvodem je skutečnost, že pro jakýkoli výzkumný institut je obtížné odvodit přesné údaje, a proto jsou nahlášené ukazatele pro fotovoltaický trh téměř vždy založeny na odhadech bez ohledu na poskytovatele těchto údajů. V této souvislosti spočívala křížová kontrola, kterou Komise provedla, v porovnání tendencí v údajích, které byly získány od konzultanta, s tendencemi u týchž údajů, které ke stejnému tématu zveřejnily jiné výzkumné společnosti, Společné výzkumné středisko Komise a Evropská asociace fotovoltaického průmyslu (dále jen „EPIA“), pokud byly k dispozici. Po provedení křížové kontroly nebyly zaznamenány významné rozdíly, jelikož tendence u ukazatelů, pro něž byla provedena křížová kontrola, byly podobné. Prozatímní zjištění proto nebyla založena výhradně na údajích, které poskytl konzultant, nýbrž rovněž na vlastní analýze Komise a posouzení těchto údajů. Jak bylo uvedeno výše v 9. bodě odůvodnění, po uložení prozatímních opatření se v prostorách konzultanta uskutečnila inspekce na místě. Komise provedla inspekci na místě v prostorách konzultanta s cílem ověřit spolehlivost metodiky a poskytnutých údajů. Inspekce na místě byla provedena v návaznosti na křížovou kontrolu údajů ze strany Komise a za účelem získání další jistoty, pokud jde o spolehlivost a kvalitu údajů a související metodiky.
Inspekce na místě se považovala za vhodnou s ohledem na uplatnění zásady řádné správy, ačkoli údaje neposkytla zúčastněná strana, nýbrž konzultant. Komise se proto ujistila o spolehlivosti údajů, které konzultant poskytl.
(138)
Jedna strana tvrdila, že metodika porovnání, kterou Komise použila, nebyla vysvětlena dostatečně podrobně, a požádala, aby byly zveřejněny jiné zdroje použité při porovnání. Tato strana rovněž tvrdila, že použitá metodika byla každopádně neplatná, jelikož byly porovnány pouze tendence u různých zdrojů, a nikoli absolutní hodnoty.
(139)
Co se týká jiných zdrojů, které byly použity k porovnání údajů poskytnutých konzultantem, těmito zdroji byly zprávy zveřejněné Společným výzkumným střediskem a EPIA, které se týkaly stejného tématu. Pokud jde o srovnání údajů s jinými zdroji, podotýká se, že byly prokázány nejen podobné tendence, nýbrž rovněž podobný rozsah. Vyvozuje se proto závěr, že použitá metodika je vhodná, a tvrzení v tomto ohledu byla zamítnuta.
(140)
Co se týká odborných znalostí konzultanta, podotýká se, že jeho hlavní činností je sběr údajů týkajících se odvětví fotovoltaiky a vývoj aktuální databáze společností, které působí na fotovoltaickém trhu. Tyto údaje jsou zveřejňovány ve specializovaných fotovoltaických časopisech a rovněž používány jednotlivými společnostmi, pro které konzultant provádí zvláštní výzkum. Databáze vyvinutá společností Europressedienst je pravidelně aktualizována a znovu zveřejňována. Konzultant má několikaleté zkušenosti s tímto odvětvím. Metodikou konzultanta je konkrétně sběr, křížová kontrola a agregace informací s využitím různých zdrojů, které jsou dostupné na trhu. Za tímto účelem shromažďuje konzultant údaje prostřednictvím standardních dotazníků, které jsou zasílány společnostem uvedeným v databázi, nebo telefonicky, především v případě výrobců v Unii, či během specializovaných veletrhů, zejména pokud jde o výrobce ve třetích zemích. Pokud nelze informace získat prostřednictvím zmíněných kanálů, ověřuje společnost Europressedienst finanční zprávy společností v odvětví fotovoltaiky nebo volně spolupracuje s jinými výzkumnými instituty za účelem získání údajů nebo křížové kontroly údajů. Bylo ověřeno a potvrzeno, že konzultant používá tyto zdroje při své každodenní činnosti. Na základě výše uvedených skutečností se považovalo za vhodné využít služeb společnosti Europressedienst v tomto šetření, a tvrzení stran v tomto ohledu byla proto zamítnuta.
(141)
Co se týká osvědčených postupů pro předkládání hospodářských důkazů, které vydal příslušný útvar Komise (dále jen „osvědčené postupy“), je třeba uvést následující poznámky. Především se jedná o dokument, který nemůže Komisi zavazovat, jelikož nebyl přijat kolegiem, nýbrž zveřejněn příslušným útvarem za účelem vydání doporučení stranám, pokud jde o předkládání hospodářských důkazů. Za druhé, osvědčené postupy se týkají předkládání ekonomické analýzy a údajů, které se používají v některých šetřeních v oblasti hospodářské soutěže podle článků 101 a 102 Smlouvy a ve věcech spojování podniků. Použitelná pravidla, důkazní požadavky a vyšetřovací pravomoci Komise v těchto případech v oblasti hospodářské soutěže nelze porovnat s šetřením týkajícím se ochrany obchodu, pro něž platí zcela jiný soubor pravidel.
(142)
Po poskytnutí prozatímních informací zpochybnila řada stran metodiku, kterou konzultant použil, a tyto strany tvrdily, že neodpovídá uznávaným vědeckým normám. Jak však bylo uvedeno ve 137. bodě odůvodnění, metodika byla posouzena a výsledné údaje byly porovnány a ověřeny a na základě toho se usuzovalo, že jsou v souladu s jinými zveřejněnými údaji, a jsou tudíž přiměřeně spolehlivé. Konkrétní záležitosti, které uvedly zúčastněné strany, především AFASE, byly objasněny a zpřístupněny ve spise, do něhož mohly zúčastněné strany nahlédnout.
(143)
CCCME tvrdila, že nebyla objasněna metodika agregace údajů. Toto tvrzení bylo zamítnuto, jelikož příslušné informace byly všem zúčastněným stranám zpřístupněny ve spise, do něhož mohly zúčastněné strany nahlédnout.
(144)
Po poskytnutí konečných informací několik stran zopakovalo své obavy ohledně volby konzultanta ze strany Komise a ohledně kvality poskytnutých údajů. V této souvislosti se uvádělo, že údaje konzultanta lze objednat a pořídit ad hoc s cílem vyhovět konkrétně stanoveným požadavkům potenciálních klientů, a nemusí být proto objektivní. CCCME mimoto zpochybnila skutečnost, že údaje shromážděné konzultantem lze považovat za skutečné důkazy ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení, jelikož se tyto údaje do značné míry zakládaly na předpokladech a odhadech. Uvádělo se rovněž, že poskytnuté údaje nejsou ve spise dostatečně doloženy důkazy a že nejsou přesvědčivé, objektivní a ověřitelné.
(145)
S ohledem na tato tvrzení se odkazuje na 136. a 137. bod odůvodnění výše, v nichž byly poskytnuty doplňkové informace ohledně výběru konzultanta. Mimoto se podotýká, že Komise najala konzultanta na základě nejlepších dostupných informací v té době a zcela v souladu s finančním nařízením Komise, které se vztahuje na řízení. Připomíná se rovněž, že velký význam měla schopnost konzultanta poskytnout včas veškeré potřebné údaje, jelikož Komise je vázána zákonnými lhůtami pro zveřejnění prozatímních zjištění v rámci probíhajícího šetření.
(146)
Co se týká kvality poskytnutých údajů a toho, zda je lze považovat za skutečné důkazy v souladu s čl. 3 odst. 2 základního nařízení, jak bylo uvedeno výše ve 137. bodě odůvodnění, metodika konzultanta týkající se sběru údajů byla ověřena a usuzovalo se, že je uspokojivé kvality. Jak bylo uvedeno v témže bodě odůvodnění, údaje poskytnuté konzultantem byly pokud možno porovnány s jinými zdroji a bylo zjištěno, že jsou přiměřeně přesné. Taktéž se podotýká, že konzultant má databázi, která je pravidelně aktualizována, a to nezávisle na potřebách a požadavcích klientů. Stejná databáze se používá k agregaci a poskytování statistických údajů o odvětví fotovoltaiky různým klientům, a proto tvrzení, že údaje nejsou objektivní, bylo nutno zamítnout.
(147)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že Komise nezveřejnila zdroje, použitou metodiku a společnosti, s nimiž konzultant spolupracoval při sestavování poskytnutých makroekonomických údajů. Jiná zúčastněná strana zopakovala, že metodika, kterou konzultant použil, naznačuje nepřesné výsledky. Řada zúčastněných stran požádala o další informace týkající se metodiky, kterou konzultant použil, jako jsou průměrné míry odpovědí v rámci dotazníků/pohovorů, procentní podíl údajů získaných prostřednictvím jednotlivých kanálů, to, jak byly tyto údaje ověřeny, odhady/předpoklady použité k vytvoření údajů, počet společností, pro něž byly provedeny odhady, a alespoň rozmezí počtu zaměstnanců konzultanta.
(148)
S ohledem na tato tvrzení se uvádí, že po uložení prozatímních opatření poskytla Komise zúčastněným stranám metodiku a zdroje, které konzultant použil při agregaci údajů, a po poskytnutí prozatímních informací se zabývala konkrétními dotazy zúčastněných stran v tomto ohledu. Má se za to, že další žádosti o informace podané dotčenými zúčastněnými stranami po poskytnutí konečných informací pokrývají informace, které byly zpřístupněny po uložení prozatímního cla, nakolik to umožňovala omezení související s ochranou důvěrných údajů. Mimoto se zdůrazňuje, že Komise ověřila na místě způsob, jakým konzultant údaje shromáždil a agregoval, a příslušné předpoklady, na nichž byla agregace údajů založena. Výsledky ověření byly uspokojivé a Komise se ujistila o přiměřenosti základních předpokladů a kvalitě údajů, které konzultant poskytl. Strany navíc údaje jako takové nezpochybnily.
(149)
Po poskytnutí konečných informací požádala jiná strana o vysvětlení ohledně počtu výrobců v Unii, které vzal konzultant v úvahu při sběru údajů, a případném překrývání mezi nimi a přibližně 215 výrobci v Unii, kteří byli Komisi známi. V tomto ohledu se objasňuje, že výrobci v Unii, které konzultant vzal v úvahu, jsou do značné míry stejní jako výrobci, o nichž bylo známo, že v tomto šetření představují výrobní odvětví Unie, jak bylo uvedeno výše ve 133. bodě odůvodnění.
(150)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana uvedla, že Komise provedla analýzu újmy nekonzistentně, jelikož byla provedena zvlášť pro moduly a články, zatímco výpočty újmy a dumpingu byly stanoveny jako vážený průměr pro moduly a články společně. V této souvislosti se uvádí, že ačkoli byly ukazatele uvedeny zvlášť pro každý typ výrobku, závěry vyvozené ohledně každého ukazatele se vztahují na celý výrobek, který je předmětem šetření. Připomíná se rovněž, že moduly a články představují jediný výrobek, a proto byla dumpingová rozpětí a úroveň pro odstranění újmy stanovena na tomto základě. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(151)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že výpočet hodnot makroekonomických ukazatelů v období šetření byl založen nesprávně na prostém průměru za roky 2011 a 2012, jelikož tato metodika není objektivní a nevede k výsledkům, které odrážejí skutečnost během období šetření. Objasňuje se, že prostý průměr údajů se použil pouze v případě, jestliže v dotčených obdobích existovaly podobné tendence. Pokud se tendence lišily, byla metodika odpovídajícím způsobem upravena, aby se zohlednila tržní realita. Dotčená strana blíže neuvedla, nakolik výsledky použité metodiky neodrážejí tržní realitu. Tato tvrzení byla proto zamítnuta.
(152)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k tomu, že v této souvislosti nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, se potvrzují zjištění uvedená v 98. až 101. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Určení příslušného trhu Unie
(153)
Řada stran uvedla, že újmu je nutno posoudit zvlášť pro výrobu určenou k využití pro vlastní spotřebu a pro volný trh. Jedna strana tvrdila, že by údaje týkající se článků určených k využití pro vlastní spotřebu měly být vyloučeny z posouzení újmy z toho důvodu, že nejsou dumpingovým dovozem ovlivněny.
(154)
Jak je uvedeno ve 105. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, spotřeba, objem prodeje, výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, růst, investice, zásoby, zaměstnanost, produktivita, peněžní tok, návratnost investic, schopnost získat kapitál a rozsah dumpingových rozpětí by měly být zkoumány s ohledem na veškerou činnost výrobního odvětví Unie, tj. včetně využití pro vlastní spotřebu, jelikož výroba určená k využití pro vlastní spotřebu je ve stejné míře ovlivněna konkurenčním dovozem z dotčené země.
(155)
Šetřením bylo tudíž prokázáno, že vertikálně integrovaní výrobci v Unii byli nuceni dovážet dumpingové výrobky (články) a ukončit výrobu těchto výrobků s náklady vyššími než dovozní cena v důsledku cenového tlaku vyvíjeného dumpingovým dovozem. Šetření rovněž odhalilo, že výroba určená pro volný trh a k využití pro vlastní spotřebu vykazuje podobné tendence, pokud jde o ceny, což taktéž prokázalo, že je ve stejné míře ovlivněna dotčeným dovozem.
(156)
Po poskytnutí konečných informací řada stran zopakovala, že Komise neposkytla přiměřenou a odůvodněnou analýzu závislého trhu, nebo se dotázala, proč nebyla provedena zvláštní analýza. Jedna strana tvrdila, že nebyly poskytnuty žádné informace o významu výroby v Unii určené k využití pro vlastní spotřebu. Mimoto se uvádělo, že 106. bod odůvodnění prozatímního nařízení, v němž je vyvozen závěr, že ceny na závislém trhu ne vždy odrážejí tržní ceny, je v rozporu se závěry uvedenými výše ve 155. bodě odůvodnění, a to že volný trh a závislý trh vykazují podobné cenové trendy.
(157)
Za prvé se podotýká, že 105. bod odůvodnění prozatímního nařízení objasňuje důvody, proč se považovalo za vhodné přezkoumat ukazatele újmy (s výjimkou ziskovosti) s odkazem na veškerou činnost výrobního odvětví Unie včetně využití pro vlastní spotřebu. V tomto ohledu se připomíná, že (jak je uvedeno v témže bodě odůvodnění) šetření ukázalo, že výroba určená k využití pro vlastní spotřebu je ve stejné míře ovlivněna konkurenčním dovozem z ČLR, což dotčené zúčastněné strany nezpochybnily. Tvrzení, že nebylo vysvětleno, proč nebyla provedena zvláštní analýza, je proto třeba zamítnout. Z tohoto závěru obdobně vyplývá, že bylo třeba zamítnout taktéž provedení takovéto zvláštní analýzy pro závislý trh.
(158)
Za druhé, ačkoli se na základě výše uvedených skutečností význam výroby v Unii určené k využití pro vlastní potřebu nepovažoval za důležitý prvek, podotýká se, že výroba článků v Unii, která je určena k využití pro vlastní spotřebu, představovala v období šetření přibližně polovinu celkové výroby. Objasňuje se, že skutečnost, že ceny na závislém trhu neodrážejí ceny na volném trhu, není nutně v rozporu s tím, že obě ceny sledovaly stejné tendence, jelikož mohou být na různých úrovních nebo může dojít ve větší či menší míře k cenovým pohybům, a tudíž poskytují jiný obraz. Na základě výše uvedených skutečností byla tvrzení týkající se závislého trhu zamítnuta.
(159)
Dotčené strany neposkytly žádné informace, které by mohly zjištění týkající se určení příslušného trhu Unie zpochybnit. Z těchto důvodů byla tvrzení v tomto ohledu zamítnuta a potvrzují se zjištění uvedená ve 102. až 106. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Spotřeba v Unii
(160)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že údaje týkající se spotřeby výrobku, který je předmětem šetření, v Unii se značně liší v závislosti na použitém zdroji. Tato strana tvrdila, že spolehlivé údaje lze zjistit pouze na základě informací získaných od specializovaných institucí nebo výzkumných středisek. Vzhledem k vysvětlením a závěrům v 134. až 152. bodě odůvodnění ohledně spolehlivosti údajů, které poskytl konzultant a které byly použity při šetření, bylo toto tvrzení zamítnuto.
(161)
Tatáž strana tvrdila, že by spotřeba v Unii neměla být zjištěna pouhým sečtením dostupných kapacit pro výrobu modulů v Unii a že by od této hodnoty měla být odečtena spotřeba modulů pro vlastní projekty výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení bylo zamítnuto, jelikož spotřeba modulů byla zjištěna na základě nově vybudovaných kapacit v Unii. To představuje běžnou praxi při zjišťování spotřeby modulů. V případě článků byla spotřeba zjištěna na základě výroby modulů v Unii.
(162)
Jiná strana tvrdila, že metodika, kterou popsal konzultant, připouští potíže při zjišťování spolehlivých údajů o spotřebě. Uvádělo se rovněž, že údaje výrobního odvětví Unie týkající se dovozu a vývozu byly založeny na neověřitelných odhadech nebo neúplných údajích, a že porovnání, které provedla Komise, nepostačovalo k tomu, aby bylo možno vyvodit závěr, že tyto údaje jsou skutečně spolehlivé a přesné.
(163)
Jak bylo již zmíněno výše ve 136. a 137. bodě odůvodnění, Komise ověřila kvalitu údajů a metodiky použité k jejich sběru během inspekce na místě, na jejímž základě se usuzovalo, že použité metodiky jsou vhodné a výsledky přesné a přiměřené spolehlivé. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(164)
Na tomto základě a vzhledem ke skutečnosti, že ohledně spotřeby v Unii nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, se potvrzuje 107. až 109. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Dovoz z dotčené země
4.1. Objem dovozu z dotčené země a jeho podíl na trhu
(165)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že údaje o objemu dovozu výrobku, který je předmětem šetření, se značně liší v závislosti na použitém zdroji. Tato strana tvrdila, že spolehlivé údaje lze zjistit pouze na základě informací získaných od specializovaných institucí nebo výzkumných středisek. Vzhledem k vysvětlením a závěrům ve 134. až 152. bodě odůvodnění ohledně spolehlivosti údajů, které poskytl konzultant a které byly použity při šetření, bylo toto tvrzení zamítnuto.
(166)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zpochybnila metodiku pro stanovení celkové hodnoty dovozu z ČLR a tvrdila, že byla založena na transakcích, které se uskutečnily na úrovni ceny CIF před proclením, a je proto sporné, zda byly tyto transakce určeny pro spotřebu v Unii. S ohledem na toto tvrzení se objasňuje, že celková hodnota dovozu z ČLR, jak ji uvedl konzultant, nebyla použita v prozatímních a konečných zjištěních, a že objemy dovozu a jeho ceny byly stanoveny během šetření, jak je uvedeno ve 110. až 113. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Jelikož dotyčná zúčastněná strana metodiku použitou ke stanovení dovozních cen jako takovou nezpochybnila, odkazuje se na příslušná zjištění ve 113. až 117. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a níže ve 168. až 176. bodě odůvodnění. Výše uvedené tvrzení bylo proto zamítnuto.
(167)
Na tomto základě a vzhledem ke skutečnosti, že ohledně dovozu dotčeného výrobku z ČLR nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, se potvrzuje 110. až 112. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.2. Ceny dovozu a cenové podbízení
(168)
Jeden spolupracující dovozce, který není ve spojení, uvedl, že dovozní ceny měly být zjištěny na základě jeho dovozu dotčeného výrobku do Unie. Údaje, které tento dovozce poskytl během šetření, však představovaly pouze zlomek celkového dovozu do Unie a nebylo možno vyvodit žádné smysluplné závěry, co se týká průměrné ceny veškerého dovozu z ČLR za celé posuzované období, které zahrnovalo několik let. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(169)
Jiná strana tvrdila, že nebyla vysvětlena metodika použitá ke stanovení cen, zejména to, jak byly spojeny a srovnány údaje z různých zdrojů. Mimoto bylo uvedeno, že by náklady na dovoz měly vycházet z ověřených informací získaných během šetření, a nikoli z odhadů.
(170)
Usuzuje se, že metodika, která byla zúčastněným stranám zpřístupněna, je dostatečně úplná, aby mohly pochopit, jak byly údaje zjištěny. Co se týká nákladů na „dovoz“, objasňuje se, že byla provedena úprava o spotové ceny s cílem dospět k cenám CIF. Provedený odhad byl potvrzen údaji shromážděnými během šetření.
(171)
Po poskytnutí prozatímních informací požádalo několik zúčastněných stran o více údajů o výpočtech cenového podbízení, než bylo uvedeno ve 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Pokud to umožňovala citlivá povaha těchto údajů a skutečnost, že výrobcům v Unii byla zaručena anonymita, byly doplňkové informace poskytnuty na dvoustranném základě.
(172)
V souladu s rozhodnutím o vyloučení destiček z definice výrobku (viz výše 28. až 32. bod odůvodnění) byly tyto výrobky vyloučeny rovněž z výpočtu cenového podbízení. Byly provedeny taktéž určité opravy cen CIF, které poskytly zúčastněné strany. Jelikož byl vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, z důvodů objasněných ve 21. bodě odůvodnění revidován, byly použity průměrné náklady po dovozu u nového vzorku dovozců, pokud byly údaje dostupné a úplné.
(173)
Revidované srovnání cen bylo provedeno podle druhu u transakcí na stejné úrovni obchodní činnosti, v případě potřeby s náležitou úpravou a po odečtení rabatů a slev z cen. Výsledek srovnání vyjádřený jako procentní podíl obratu výrobců v Unii zařazených do vzorku v období šetření poukázal na vážené průměrné rozpětí cenového podbízení v rozmezí 19,8 %-32,1 % u modulů, 4 %-28,5 % u článků a 8 %-29 % u dotčeného výrobku celkově.
(174)
Je třeba podotknout, že u jednoho vyvážejícího výrobce zařazeného do vzorku bylo v případě článků zjištěno negativní cenové podbízení. Vyvážené množství však nebylo významné, a nemohlo být tudíž považováno za reprezentativní.
(175)
Jeden vyvážející výrobce zařazený do vzorku zpochybnil zdroj pro úpravu v případě přeměny monokrystalických článků na polykrystalické články, aniž by však toto tvrzení odůvodnil. Nebyly poskytnuty žádné nové informace nebo důkazy, a toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(176)
Jelikož s ohledem na ceny dovozu z ČLR a výpočty cenového podbízení nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 113. až 117. bod odůvodnění prozatímního nařízení s výše uvedenými změnami.
5. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
5.1. Obecně
(177)
Některé strany zpochybnily celkovou spolehlivost makroekonomických ukazatelů újmy, které Komise použila pro účely tohoto šetření. Tyto strany tvrdily, že se tendence zjištěné u řady těchto ukazatelů liší od tendencí u týchž ukazatelů, které byly zjištěny u výrobců v Unii zařazených do vzorku. Poukazovalo se zejména na výrobu v Unii, produktivitu, prodej, průměrné náklady práce a zaměstnanost.
(178)
Jak je uvedeno ve 121. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, makroekonomické ukazatele byly zjištěny ve vztahu ke všem výrobcům v Unii. Pokud jsou stejné údaje sestaveny pro jednotlivé výrobce v Unii nebo pro skupinu výrobců v Unii (tj. výrobce v Unii zařazené do vzorku), nejsou tendence nutně totožné, jelikož se při tomto srovnání nebere v úvahu například váha každé posuzované společnosti. Výsledky srovnání makroekonomických ukazatelů pro všechny výrobce v Unii a pro výrobce v Unii zařazené do vzorku nejsou proto nutně smysluplné a neumožňují vyvodit závěr, že jeden či druhý soubor údajů není spolehlivý. Při porovnání tendencí u makroekonomických ukazatelů výrobního odvětví Unie s týmiž konsolidovanými ukazateli pro výrobce v Unii zařazené do vzorku lze u řady ukazatelů, jako je výroba, výrobní kapacita, objemy prodeje, zaměstnanost a produktivita výrobního odvětví Unie mezi rokem 2011 a obdobím šetření, zaznamenat rozdíly v tendencích. U všech těchto ukazatelů vykazovali výrobci v Unii zařazení do vzorku lepší výsledky než celé výrobní odvětví Unie. Důvodem je skutečnost, že v období šetření mnoho výrobců v Unii, kteří nebyli zařazeni do vzorku, výrobu ukončilo nebo se dostalo do platební neschopnosti, což mělo tudíž negativní dopad na makroekonomický ukazatel vypočítaný na úrovni Unie. Tato tvrzení byla proto zamítnuta.
(179)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že závěr ve 153. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a to že analýza situace ve výrobním odvětví Unie ukázala jednoznačně klesající vývoj všech hlavních ukazatelů újmy, se zakládal na údajích, které poskytl konzultant. V této souvislosti se objasňuje, že na straně jedné makroekonomické ukazatele uvedené v tabulkách 4-a až 6-c prozatímního nařízení vycházely z údajů získaných od konzultanta, které byly pokud možno porovnány s jinými dostupnými zdroji. Na straně druhé mikroekonomické ukazatele uvedené v tabulkách 7-a až 11-c prozatímního nařízení vycházely z údajů získaných od výrobců v Unii zařazených do vzorku, které Komise ověřila na místě. Je třeba rovněž uvést, že rozhodující faktory pro stanovení újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, jako je úroveň ziskovosti výrobního odvětví Unie, průměrná prodejní cena v Unii a rovněž výpočty cenového podbízení, se zakládaly na údajích získaných od výrobců v Unii zařazených do vzorku a vyvážejících výrobců, které byly ověřeny na místě. Výše uvedené tvrzení bylo proto zamítnuto.
(180)
Jelikož s ohledem na obecnou metodiku posuzování hospodářské situace výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 118. až 123. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2. Makroekonomické ukazatele
5.2.1. Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
(181)
AFASE uvedla, že stanovený objem výroby modulů, který byl uveden ve 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a výrobní kapacita výrobního odvětví Unie zjištěná pro moduly a články v témže bodě odůvodnění, jsou nadhodnocené, a poskytla údaje z jiných zdrojů (tj. EPIA, IMS a BNEF), které udávaly nižší objemy.
(182)
Objem výroby uvedený ve 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení vycházel z informací týkajících se kotovaných i nekotovaných společností. Vývoj výroby v Unii uvedený ve 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení je v souladu s vývojem spotřeby v Unii uvedeným ve 108. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Naopak údaje, které ohledně objemů výroby poskytla AFASE, vykazovaly rozdílné tendence oproti spotřebě v Unii uvedené ve 108. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a statistickým údajům o spotřebě v Unii, které zveřejnila EPIA.
(183)
Co se týká výrobní kapacity, při šetření bylo odhaleno, že zjištění uvedená ve 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení zahrnovala výrobní kapacity společností, které v období šetření podaly návrh na zahájení insolvenčního řízení nebo ukončily výrobu, přičemž své výrobní závody a stroje neprodaly, a mohly tudíž výrobu velmi rychle obnovit. Jak je uvedeno ve 182. bodě odůvodnění, číselné údaje ve 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení zahrnovaly rovněž údaje od nekotovaných společností.
(184)
Jak je zmíněno výše ve 137. bodě odůvodnění, údaje, které poskytl nezávislý konzultant, byly ověřeny a bylo shledáno, že jsou přiměřeně přesné. Na základě výše uvedených skutečností se neusuzovalo, že údaje poskytnuté AFASE, které vycházely z jiných dostupných zdrojů, jsou nutně v rozporu s prozatímními zjištěními.
(185)
Přijetí údajů, které poskytla AFASE, by každopádně nemělo dopad na celkové zjištění, že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma, jelikož negativní trend těchto ukazatelů, tj. výroba v Unii a výrobní kapacita v Unii, by byl ještě výraznější.
(186)
Jeden spolupracující dovozce, který není ve spojení, uvedl, že objem výroby, výrobní kapacita a využití kapacity měly být zjištěny pouze na základě údajů výrobců v Unii, kteří byli zařazeni do vzorku. Jelikož se však jedná o makroekonomické ukazatele, musí být stanoveny na úrovni všech výrobců v Unii, aby poskytovaly smysluplnou a úplnou představu o situaci výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(187)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana požádala, aby Komise objasnila, jak konzultant vypočítal roční výrobu v Unii. Jiná strana Komisi požádala, aby blíže vysvětlila srovnání různých dostupných údajů týkajících se celkové výrobní kapacity v Unii. Jiná strana navrhla, aby byly údaje o celkové výrobě v Unii a výrobní kapacitě získány od výrobců v Unii zařazených do vzorku, jelikož to by poskytlo spolehlivější výsledek. V této souvislosti bylo uvedeno, že veřejně dostupné údaje nejsou přesné kvůli důvěrné povaze těchto údajů a že kterékoli výzkumné středisko nebo konzultant musí svou analýzu založit na řadě odhadů a předpokladů.
(188)
Objasňuje se, že roční výroba v Unii byla vypočítána na základě údajů, které konzultantovi nahlásili výrobci v Unii. Pokud nebylo možné získat pro konkrétní rok údaje o roční výrobě určitého výrobce v Unii, byla tato odhadnuta použitím míry využití kapacity v předchozím roce na novou výrobní kapacitu v daném roce. Orgány rovněž porovnaly údaje, které získal konzultant, s údaji uvedenými v odpovědích výrobního odvětví Unie na dotazníky ke stanovení reprezentativnosti před zahájením řízení. Oboje údaje byly podobné.
(189)
Co se týká žádosti o bližší vysvětlení srovnání různých dostupných údajů o výrobní kapacitě v Unii, podotýká se, že tyto informace již byly poskytnuty ve spise, který byl zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu. Tato žádost byla proto zamítnuta.
(190)
Výroba v Unii a výrobní kapacita představují makroekonomické ukazatele, a musí být proto stanoveny na úrovni celého výrobního odvětví Unie, nikoli na úrovni výrobců v Unii, kteří byli zařazeni do vzorku.
(191)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že metodika použitá ke sběru údajů o výrobě (především pohovory a návštěvy výrobních závodů) neumožňuje dospět ke spolehlivým výsledkům, jelikož kvůli důvěrné povaze těchto údajů se je společnosti zdráhají zveřejnit. Tuto metodiku nelze proto považovat za přiměřenou. To údajně potvrzuje skutečnost, že ačkoli konzultant využil mnohem vyšší počet výrobců v Unii, než je počet, který Komise vzala v úvahu při zkoumání reprezentativnosti v počáteční fázi, celkový objem výroby zjištěný konzultantem je nižší než celkový objem výroby stanovený Komisí pro účely přezkumu reprezentativnosti. Tato strana dále tvrdila, že informace týkající se tohoto ukazatele újmy nelze proto považovat za skutečné důkazy ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení.
(192)
Za prvé se objasňuje, že počet výrobců, které vzal v úvahu na straně jedné konzultant a na straně druhé Komise, byl velkou měrou stejný, a tvrzení, že výsledky nejsou konzistentní, bylo proto třeba zamítnout. Dále se připomíná, že údaje shromážděné konzultantem byly pokud možno porovnány s jinými zdroji a bylo zjištěno, že odhady jsou dostatečně spolehlivé. Potvrzuje se proto, že údaje o výrobě, které poskytl konzultant, se považovaly za skutečné důkazy ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení.
(193)
Jelikož s ohledem na výrobu, výrobní kapacitu a využití kapacity nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 124. až 128. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2.2. Objem prodeje a podíl na trhu
(194)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že podíl výrobního odvětví Unie na trhu s moduly činil v roce 2009 pouze 19 % a že pokles o 6 procentních bodů v posuzovaném období nelze považovat za újmu.
(195)
Snížení podílu na trhu o 6 procentních bodů v posuzovaném období je třeba posoudit na základě nárůstu spotřeby modulů v Unii o více než 200 % v témže období. Výrobní odvětví Unie nemohlo těžit z vyšší spotřeby; naopak, ani v situaci rostoucí spotřeby se mu nepodařilo zvýšit odpovídajícím způsobem objem prodeje a zaznamenalo úbytek podílu na trhu. Toto tvrzení je proto třeba zamítnout.
(196)
Jedna strana tvrdila, že metodika použitá ke sběru údajů o prodeji (především pohovory a návštěvy výrobních závodů) neumožnila vyvodit spolehlivé výsledky, jelikož kvůli důvěrné povaze těchto údajů se je společnosti zdráhají zveřejnit. Tuto metodiku proto nelze považovat za přiměřenou. Obdobně nelze tyto údaje považovat za skutečné důkazy ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Jak bylo uvedeno výše ve 137. bodě odůvodnění, údaje, které shromáždil konzultant, byly pokud možno porovnány s jinými zdroji a bylo zjištěno, že odhady jsou dostatečně spolehlivé. Potvrzuje se proto, že údaje o prodeji, které poskytl konzultant, se považovaly za skutečný důkaz ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení.
(197)
Jelikož s ohledem na objem prodeje výrobního odvětví Unie a jeho podíl na trhu nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 129. až 131. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2.3. Zaměstnanost a produktivita
(198)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana uvedla, že metodika použitá ke zjištění celkové zaměstnanosti v Unii v posuzovaném období nebyla správná. Tato strana tvrdila, že pokud nebyly pro určitého výrobce v Unii k dispozici údaje o míře zaměstnanosti, byla místo toho vzata v úvahu průměrná zaměstnanost u těch výrobců v Unii, pro něž byly tyto údaje dostupné. To bylo třeba zamítnout, jelikož metodika použitá ke stanovení celkové zaměstnanosti byla jiná, tj. v případě, že pro určitého výrobce v Unii nebyly k dispozici údaje o zaměstnanosti, byl tento údaj odhadnut na základě údajů téže společnosti z předchozího roku nebo předchozích let. Jak je uvedeno výše ve 137. bodě odůvodnění, tato metodika byla ověřena a shledána jako přiměřená. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(199)
Jelikož s ohledem na zaměstnanost ve výrobním odvětví Unie a jeho produktivitu nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 132. až 134. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2.4. Velikost dumpingového rozpětí a překonání účinků dřívějšího dumpingu
(200)
Jelikož v této souvislosti nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 135. a 136. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3. Mikroekonomické ukazatele
5.3.1. Ceny a faktory ovlivňující ceny
(201)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila zjištění, že pokles průměrných prodejních cen měl zničující účinek na ziskovost výrobního odvětví Unie. Tato strana uvedla, že se ve stejné míře snižovaly i průměrné náklady výrobního odvětví Unie, a proto je pokles ceny přirozený. Jak je však popsáno ve 138. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, při šetření bylo zjištěno, že se prodejní cena výrobního odvětví Unie snížila více než průměrné výrobní náklady, a tento pokles nákladů se proto nepromítl do ziskovosti výrobního odvětví Unie. Potvrzuje se proto, že snížení prodejní ceny výrobního odvětví Unie mělo zničující účinek na ziskovost výrobního odvětví Unie, a tvrzení v tomto ohledu byla zamítnuta.
(202)
Jiná strana zpochybnila závěr uvedený ve 138. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že ceny byly v období šetření na neudržitelné úrovni, a tvrdila, že o tom musí rozhodnout tržní síly. Stejná strana vznesla námitky rovněž proti závěru uvedenému v témže bodě odůvodnění, a to že výrobní odvětví Unie nemohlo mít prospěch z poklesu nákladů kvůli tlaku dumpingového dovozu na ceny. V této souvislosti orgány podotýkají toto: „neudržitelná úroveň“ poukazuje na skutečnost, že výrobní odvětví Unie prodávalo se ztrátou, a nemohlo proto z dlouhodobého hlediska přežít. Otázka, zda je úroveň cen udržitelná, je proto pouze otázkou vztahu mezi výrobními náklady a cenami. Tvrzení „nemohlo mít prospěch z poklesu nákladů“ odkazuje na skutečnost, že náklady klesaly pomaleji než ceny. Obě tato tvrzení jsou ve 138. bodě odůvodnění prozatímního nařízení doložena důkazy. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(203)
Jelikož s ohledem na průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 137. a 138. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3.2. Náklady práce
(204)
Tatáž zúčastněná strana uvedla, že v rozporu s tím, co bylo uvedeno ve 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, neexistovala v posuzovaném období žádná inflace, a celkové zvýšení nákladů práce proto nemohlo být způsobeno tímto činitelem.
(205)
V rozporu s tím, co tvrdila dotčená strana, šetření odhalilo, že v posuzovaném období došlo k inflaci a že růst nákladů práce omezený na moduly lze vysvětlit inflací a zvýšením produktivity.
(206)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že újma byla výrobnímu odvětví Unie způsobena růstem nákladů práce a současným snižováním produktivity. Za prvé je však třeba uvést, že náklady práce byly v případě článků stálé, zatímco produktivita vzrostla u článků i modulů. Zvýšení nákladů u modulů lze proto vysvětlit vyšší produktivitou. Šetření mimoto ukázalo, že náklady práce nepředstavují významnou část výrobních nákladů, jak již bylo uvedeno ve 203. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tento argument proto bylo nutno zamítnout.
(207)
Na tomto základě se potvrzují zjištění uvedená ve 139. a 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3.3. Zásoby
(208)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že zvýšení stavu zásob v posuzovaném období jako procentního podílu celkové výroby není významné, a nelze ho proto pokládat za důkaz újmy. Tato strana dále tvrdila, že uvedení hodnot týkajících se stavu zásob ve 141. bodě odůvodnění prozatímního nařízení je zavádějící, jelikož zásoby jsou na rozdíl od objemu výroby výrobního odvětví Unie vyjádřeny v kW místo v MW.
(209)
V tomto ohledu se připomíná, že se 143. bod odůvodnění prozatímního nařízení změní a měl by znít „… Růst zásob obdobného výrobku v průběhu posuzovaného období není významným faktorem pro stanovení, zda byla výrobnímu odvětví Unie způsobena podstatná újma“. Výskyt administrativní chyby je zřejmý z předchozí věty, v níž se vyvozuje závěr, že výrobci v Unii měli tendenci udržovat pouze omezené zásoby obdobného výrobku a vyrábět na základě objednávek.
(210)
Skutečnost, zda jsou zásoby vyjádřeny v kW nebo v MW, se při zjišťování, zda byla výrobnímu odvětví Unie způsobena podstatná újma, nepovažovala za důležitou.
(211)
Po poskytnutí konečných informací několik stran uvedlo, že by zásoby měly být stanoveny pro celé výrobní odvětví Unie a že údaje pouze deseti výrobců v Unii nejsou reprezentativní. Objasňuje se, že se zásoby považují za mikroekonomický ukazatel, a měly by být proto stanoveny na základě informací získaných pro jednotlivé společnosti, v tomto případě od vzorku výrobců v Unii, který se považoval za reprezentativní pro celé výrobní odvětví Unie. Výše uvedené tvrzení bylo proto zamítnuto.
(212)
Jelikož s ohledem na zásoby nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 141. až 143. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3.4. Ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic a schopnost získat kapitál
(213)
Na základě připomínky jedné zúčastněné strany se objasňuje, že tvrzení, že vývoj peněžního toku sledoval mezi rokem 2009 a obdobím šetření „narůstající negativní trend“, které je uvedeno ve 148. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, nebylo správné, jelikož peněžní tok u modulů se sice mezi rokem 2009 a 2010 snížil, v roce 2011 však rostl a poté se v období šetření opět snížil.
(214)
Tatáž strana tvrdila, že údaje o investicích uvedené ve 149. bodě odůvodnění prozatímního nařízení jsou příliš nízké v porovnání s výrobní kapacitou výrobního odvětví Unie, která byla uvedena ve 124. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. K doložení tohoto tvrzení tato strana uvedla, že ví o investicích, které uskutečnil jeden výrobce v Unii s cílem zvýšit kapacitu a jejichž náklady byly mnohem vyšší. Dotčená strana vyvodila závěr, že zjištěná výrobní kapacita výrobního odvětví Unie musí být proto nadhodnocena. Podotýká se, že toto tvrzení nebylo doloženo žádnými důkazy, zejména co se týká investic, které uskutečnil dotyčný výrobce v Unii. Údaje o investicích uvedené v prozatímním nařízení naopak vycházely ze skutečných a ověřených informací od výrobců v Unii zařazených do vzorku. Je třeba uvést, že toto tvrzení bylo založeno rovněž na srovnání celkových investic výrobců v Unii zařazených do vzorku s celkovou výrobní kapacitou celého výrobního odvětví Unie, což nelze považovat za vhodný základ pro srovnání, jelikož nebyly vzaty v úvahu veškeré investice celého výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení proto bylo třeba zamítnout.
(215)
Jelikož s ohledem na ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic a schopnost získat kapitál nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 144. až 152. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.4. Závěry
(216)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se potvrzují závěry ve 153. až 158. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma ve smyslu č. 3 odst. 5 základního nařízení.
E. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Úvod
(217)
Po poskytnutí prozatímních informací řada zúčastněných stran uvedla, že v rámci provedené analýzy příčinných souvislostí nebyly škodlivé účinky dumpingového dovozu vyčísleny, odděleny a rozlišeny od účinků jiných známých činitelů, které současně působily újmu výrobnímu odvětví Unie. Mimoto bylo uvedeno, že Komise neprovedla společnou analýzu všech těchto jiných známých činitelů.
(218)
V reakci na toto tvrzení je třeba uvést, že Komise v souladu s ustálenou praxí nejprve ověřila, zda existuje příčinná souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie, a za druhé zkoumala, zda jiné známé činitele narušily zjištěnou příčinnou souvislost mezi podstatnou újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, a dumpingovým dovozem. V rámci této analýzy byly účinky jiných známých činitelů na situaci výrobního odvětví Unie posouzeny, rozlišeny a odděleny od škodlivých účinků dumpingového dovozu, aby bylo zajištěno, že jakákoliv újma způsobená těmito jinými činiteli není přičítána dumpingovému dovozu. Bylo zjištěno, že žádný z těchto činitelů neměl na situaci výrobního odvětví významný dopad (pokud vůbec nějaký), který by mohl změnit skutečnost, že posuzovanou podstatnou újmu je nutno přičíst dumpingovému dovozu. Z těchto důvodů bylo tvrzení zamítnuto.
(219)
Po poskytnutí konečných informací řada zúčastněných stran výše uvedená tvrzení zopakovala. V tomto ohledu se uvádělo, že Komise měla prostřednictvím odůvodněného a přiměřeného vysvětlení jednoznačně uvést, že újma způsobená jinými činiteli než dumpingovým dovozem není přičítána tomuto dovozu.
(220)
V tomto šetření byl po přezkoumání všech skutečností vyvozen závěr, že podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie způsobil samotný dumpingový dovoz. V tomto ohledu se uvádí, že vyčíslení účinků jiných známých činitelů nebylo možné, a proto bylo provedeno kvalitativní hodnocení, jak je uvedeno ve 164. až 222. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Závěrem bylo potvrzeno, že podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie způsobil dumpingový dovoz. Usuzovalo se, že účinky jiných činitelů na negativní vývoj výrobního odvětví Unie byly omezené. Je třeba uvést, že podle čl. 3 odst. 6 a 7 základního nařízení není uložena žádná povinnost, pokud jde o formu analýzy přičtení a nepřičtení újmy, kterou je nutno provést. Podle čl. 3 odst. 6 a 7 základního nařízení je naopak nutno tuto analýzu provést tak, aby bylo možno oddělit a rozlišit škodlivé účinky dumpingového dovozu od škodlivých účinků způsobených jinými činiteli. Při šetření nebyly nalezeny žádné důkazy, že všechny jiné známé činitele, které mohly přispět ke způsobené újmě, a to společně nebo samostatně, narušily příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a podstatnou újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie. Vzhledem k výše uvedené analýze bylo potvrzeno, že jiné známé činitele nebyly takové, aby mohly změnit zjištění, že podstatnou újmu, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, je nutno přičíst dumpingovému dovozu. Z těchto důvodů byla výše uvedená tvrzení zamítnuta.
(221)
Po poskytnutí prozatímních informací vznesly některé zúčastněné strany námitky proti zjištění uvedenému ve 160. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tyto strany zopakovaly, že podmínky na trhu výrobku, který je předmětem šetření, jsou v jednotlivých členských státech různé, a že by proto analýza příčinných souvislostí měla být provedena na úrovni každého členského státu odděleně. Tyto strany mimoto uvedly, že mezi členskými státy existují rozdíly, pokud jde o vnitrostátní režimy podpory, míru slunečního záření a cenu elektrické energie (včetně regulačních poplatků), a že na každém trhu existují různé tržní segmenty (zařízení pro obytné budovy s výkonem nižším než 40 kW, komerční a průmyslová zařízení s výkonem mezi 40 kW a 1 MW a zařízení pro veřejné služby s výkonem mezi 1 MW a 10 MW). Tato strana tvrdila, že vzhledem k těmto skutečnostem by měla být analýza příčinných souvislostí provedena odděleně pro každý členský stát na straně jedné a pro segment velkých zařízení a pro segment zařízení pro obytné budovy na straně druhé.
(222)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zopakovaly své tvrzení, že analýza příčinných souvislostí měla být provedena na úrovni jednotlivých členských států, aniž by však v této souvislosti předložily další tvrzení nebo nové důkazy.
(223)
Šetření prokázalo, že prodejní a dovozní ceny jsou v celé Unii podobné. Lze proto usuzovat, že pro výrobek, který je předmětem šetření, skutečně existuje jeden trh. Šetření rovněž neodhalilo, že by výrobci v jednotlivých členských státech nebo regionech soustředili své činnosti na tento zvláštní trh nebo že by se dumpingový dovoz soustředil v jednom členském státě nebo regionu. Žádná ze zúčastněných stran mimoto neuvedla, že dumping a újmu je třeba analyzovat na úrovni jednotlivých členských států, což by však bylo předpokladem pro provedení analýzy příčinných souvislostí pro každý stát zvlášť. Při šetření nebyly nalezeny žádné důkazy, že by toto představovalo vhodný přístup, zejména vzhledem ke skutečnosti, že v celé Unii existují podobné ceny posuzovaného výrobku na úrovni Unie. Mimoto se podotýká, že se míra slunečního záření může lišit i v jednotlivých regionech v témže členském státě, jižní Francie má například větší míru slunečního záření než severní Francie, nebo jednotlivé regiony jednoho členského státu mohou mít rozdílné režimy podpory (např. Belgie), a že se tudíž dopad těchto činitelů na poptávku může lišit mezi jednotlivými regiony téhož členského státu. Rozdíly v právních rámcích jednotlivých členských států a/nebo regionů a rozdíly v podmínkách, jako je míra slunečního záření, však nemohou odůvodnit samostatnou analýzu příčinných souvislostí, a tudíž samostatnou analýzu újmy a dumpingu. Tato tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(224)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že ačkoli jsou jiné činitele důležité, při stanovení poptávky jsou hlavním faktorem vnitrostátní režimy podpory. Tatáž strana zpochybnila rovněž to, že v některých oblastech již bylo dosaženo cenové parity, a tvrdila, že ceny modulů od období šetření vzrostly, zatímco ceny elektřiny klesly. Tato strana dále uvedla, že přinejmenším v určitých členských státech neumožňují regulační, hospodářské a technické podmínky zapojení do elektrické sítě, a že v případě těchto členských států není proto podstatné, zda bylo dosaženo cenové parity. Tato strana však k doložení výše uvedených tvrzení neposkytla žádné důkazy. Výše uvedená tvrzení každopádně potvrzují, že se situace s ohledem na vnitrostátní režimy podpory i cenovou paritu může mezi jednotlivými členskými státy do jisté míry lišit. Žádné z poskytnutých informací však nebyly takové, aby prokazovaly, že je odůvodněná analýza, která je provedena odděleně pro každý členský stát.
(225)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana tvrzení zopakovala a poskytla určité informace, které údajně prokazují rozdílné podmínky na trhu v jednotlivých členských státech a segmentech. Poskytnuté informace však nebylo možno pokládat za přesvědčivé, jelikož sestávaly z powerpointové prezentace bez jakýchkoli podpůrných důkazů, a tudíž neprokazovaly, že je odůvodněná analýza zvlášť pro každý členský stát. Tvrzení této strany bylo proto zamítnuto.
(226)
Na tomto základě byl vyvozen závěr, že by analýza příčinných souvislostí provedená odděleně pro jednotlivé členské státy a/nebo regiony a segmenty neodpovídala tržní realitě. Jelikož v tomto ohledu nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 159. a 160. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(227)
Čínská vláda tvrdila, že Komise provedla analýzu příčinných souvislostí nekonzistentně, jelikož analýza újmy byla provedena zvlášť pro moduly a články, zatímco analýza příčinných souvislostí mezi typy výrobků nerozlišovala. V této souvislosti se podotýká, že ačkoli byly ukazatele újmy uvedeny zvlášť pro každý typ výrobku, závěry, k nimž se dospělo u každého ukazatele, se týkají celého výrobku, který je předmětem šetření. Připomíná se rovněž, že moduly a články jsou jediným výrobkem, a proto byla analýza příčinných souvislostí provedena na tomto základě. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
2. Účinek dumpingového dovozu
(228)
Jedna zúčastněná strana pochybovala, zda existuje dostatečná souvislost mezi dumpingovým dovozem dotčeného výrobku z ČLR a podstatnou újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie. Uvádělo se, že to dokládá na straně jedné skutečnost, že mezi roky 2009 a 2010 významně vzrostlo ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie u článků (ze ztráty na zisk ve výši 12 %), zatímco v témže období byla cena čínského dovozu o 36 % nižší než ceny výrobního odvětví Unie a podíl tohoto dovozu na trhu se zdvojnásobil. Na straně druhé se podíl čínského dovozu na trhu mezi roky 2010 a 2011 zvýšil pouze o 6 procentních bodů, ačkoli spotřeba v témže období vzrostla mnohem více, přičemž výrobní odvětví Unie přesto zaznamenalo úbytek ve výši 36 %. Tato strana rovněž tvrdila, že v období šetření se dovoz článků z jiné třetí země uskutečnil na stejné cenové úrovni jako v případě čínského dovozu, získal však větší podíl na trhu, který odpovídá úbytku podílu výrobního odvětví Unie na trhu.
(229)
Šetření ukázalo, že podíl čínského dovozu na trhu u všech typů výrobků během posuzovaného období neustále rostl (17 procentních bodů u modulů, 17 procentních bodů u článků). Dumpingový dovoz z ČLR vzrostl o více než 300 % u modulů a o 482 % u článků. Současně docházelo ke značnému a neustálému snižování čínských dovozních cen (v posuzovaném období 64 % u modulů a 42 % u článků) a v období šetření byly tyto ceny podstatně nižší než ceny výrobního odvětví Unie. Výrobní odvětví Unie současně přišlo v posuzovaném období o podíl na trhu a (jak je popsáno ve 153. a 154. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) všechny hlavní ukazatele újmy vykazovaly klesající vývoj. Potvrzuje se proto, že existuje jednoznačná časová souvislost mezi nárůstem dumpingového dovozu a ztrátou podílu výrobního odvětví Unie na trhu.
(230)
Jak je uvedeno ve 161. a 162. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tato časová souvislost byla zjištěna u všech typů výrobků zvlášť. Analýza dopadu dovozu na ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie provedená odděleně pro každý rok posuzovaného období nevede k smysluplným výsledkům, jelikož existenci dumpingu a podstatné újmy, jakož i příčinnou souvislost mezi nimi není třeba zjistit pro každý rok zvlášť. Souvislost mezi dumpingovým dovozem a podstatnou újmou je dostatečně prokázána analýzou vývoje v celém posuzovaném období.
(231)
Uvádí se rovněž, že ziskovost výrobního odvětví Unie je jedním z faktorů zmíněných v čl. 3 odst. 5 základního nařízení, který by měl být ověřen při zkoumání dopadu dumpingového dovozu na situaci výrobního odvětví Unie. Skutečnost, že výrobní odvětví Unie bylo v určitém roce ziskové, nutně neznamená, že mu nebyla způsobena podstatná újma. Ztráta podílu výrobního odvětví Unie na trhu nemusí mimoto přesně odpovídat nárůstu podílu dumpingového dovozu na trhu, aby byla zjištěna příčinná souvislost mezi újmou a dumpingovým dovozem. Jiné činitele (např. dovoz z jiných třetích zemí nebo vývoj spotřeby), které mohly mít dopad na újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie, byly přezkoumány a posouzeny zvlášť ve 164. až 224. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(232)
Časová shoda mezi rostoucím dumpingovým dovozem ve značném množství, jehož ceny byly nižší než ceny výrobního odvětví Unie, a stále nejistější situací výrobního odvětví Unie je v daném případě jasným ukazatelem příčinné souvislosti, jak je uvedeno ve 161. až 163. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tvrzení týkající se nedostatečné souvislosti mezi dumpingovým dovozem a podstatnou újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, byla proto zamítnuta.
(233)
Po poskytnutí konečných informací stejná zúčastněná strana i nadále zpochybňovala analýzu příčinných souvislostí, jelikož ziskovost výrobního odvětví Unie nebyla analyzována konkrétně pro určité roky (zejména rok 2010), nýbrž za celé posuzované období.
(234)
V této souvislosti je třeba uvést, že ohledně příčinné souvislosti nelze vyvodit platné závěry vyčleněním jednoho konkrétního roku z posuzovaného období a přitom současně nebrat v potaz vývoj výrobního odvětví Unie během celého posuzovaného období a jeho souvislost s vývojem dumpingového dovozu. Tato analýza může vést pouze k částečné představě a nelze z ní vyvodit spolehlivé závěry. Míra ziskovosti, která ovlivnila rovněž jiné finanční ukazatele, jichž výrobní odvětví Unie dosáhlo v roce 2010, byla vysoká kvůli obzvláště velkému skoku ve spotřebě v Unii, který byl způsoben velmi štědrými režimy podpory, což výrobnímu odvětví Unie umožnilo dosáhnout v témže roce největšího zlepšení prodeje, jež však bylo pouze dočasné a každopádně nebylo u tohoto typu výrobního odvětví udržitelné. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(235)
Jelikož s ohledem na účinek dumpingového dovozu nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 159. až 163. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Účinek jiných činitelů
3.1. Dovoz z jiných třetích zemí
(236)
Řada zúčastněných stran podala po poskytnutí prozatímních informací připomínky k zjištěním, která se týkala dovozu z jiných třetích zemí, a zopakovala je i po poskytnutí konečných informací. Tyto strany však nepředložily žádné nové informace a podpůrné důkazy, které by mohly změnit příslušná prozatímní zjištění.
(237)
Tyto strany vyzdvihovaly zejména objem dovozu článků z Tchaj-wanu. Absolutní objem dovozu dotčeného výrobku z Tchaj-wanu (1 132 MW) však představuje pouze velmi malý podíl (méně než 5 %) v porovnání s celkovou spotřebou v Unii (21 559 MW) a dovozem z ČLR (15 005 MW). Dovoz z Tchaj-wanu proto přispěl pouze okrajově (pokud vůbec) k újmě, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, a nenarušuje příčinnou souvislost.
(238)
Jelikož s ohledem na dovoz z jiných třetích zemí nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 164. až 167. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.2. Vývoj spotřeby v Unii
(239)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že Komise neanalyzovala dopad vývoje spotřeby. V této souvislosti se uvádělo, že dovoz z ČLR nepokrývá celý nárůst spotřeby, a že ačkoli v případě modulů přišlo výrobní odvětví Unie mezi rokem 2009 a 2010 o podíl na trhu, v témže období se jeho ziskovost zvýšila. Uvádělo se rovněž, že v roce 2009, kdy měl dovoz článků z ČLR podíl na trhu ve výši pouze 8 %, zaznamenalo výrobní odvětví Unie 8 % ztrátu.
(240)
Jak je uvedeno ve 168. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, i přes pokles spotřeby v Unii v období šetření si dumpingový dovoz z ČLR během posuzovaného období svůj podíl na trhu udržel (moduly), nebo ho zvýšil (články) na úkor výrobního odvětví Unie. Nelze proto učinit závěr, že pokles spotřeby byl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Šetření mimoto ukázalo, že kapacita výrobního odvětví Unie byla každopádně mnohem nižší než úroveň spotřeby, klesající spotřeba v období šetření proto nemohla mít dopad na újmu, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(241)
Jiná zúčastněná strana pochybovala, zda v případě neexistence vnitrostátních režimů podpory bude v Unii i nadále existovat poptávka. Tato strana tvrdila, že mezi poptávkou a režimy podpory existuje souvislost a že bez těchto režimů nebudou projekty v odvětví fotovoltaiky ziskové, a proto zanikne rovněž poptávka po solárních panelech.
(242)
Jak je uvedeno ve 169. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, během šetření byly získány určité údaje, že i v případě neexistence režimů podpory v Unii existovala poptávka a že bude existovat i nadále. Tato strana neposkytla žádné důkazy, které by mohly tato zjištění zpochybnit. Jelikož v tomto ohledu nebyly poskytnuty žádné nové informace, potvrzují se zjištění uvedená ve 169. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a tvrzení v tomto ohledu bylo zamítnuto.
(243)
Po poskytnutí konečných informací čínská vláda uvedla, že skutečnost, že kapacita výrobního odvětví Unie každopádně neuspokojovala poptávku v Unii, není důležitá, jelikož se objem prodeje modulů uskutečněný výrobním odvětví Unie snižoval v souladu se spotřebou, a zopakovala, že újmu výrobnímu odvětví Unie způsobil pokles spotřeby mezi rokem 2011 a obdobím šetření. Ačkoli se mezi rokem 2011 a obdobím šetření spotřeba v Unii skutečně snížila a objem prodeje modulů vykazoval podobnou klesající tendenci, je třeba toto posoudit ve vztahu k vývoji čínských dumpingových cen, které byly podstatně nižší než ceny výrobního odvětví Unie, a nutily tudíž výrobní odvětví Unie prodávat se ztrátou. V této souvislosti se připomíná, že (jak je uvedeno ve 111. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) si dumpingový dovoz z ČLR svůj podíl na trhu udržel (moduly), nebo ho zvýšil (články) v době, kdy spotřeba klesala. Současně se významně snížily ceny čínského dovozu a byly podstatně nižší než prodejní ceny výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(244)
Jelikož ohledně vývoje spotřeby v Unii nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 168. a 169. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.3. Zaručené výkupní ceny jako hlavní příklad režimů podpory
(245)
Po poskytnutí prozatímních informací několik stran zopakovalo, že příčina újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie souvisí s vývojem zaručených výkupních cen. Tyto strany tvrdily, že vývoj zaručených výkupních cen vyvíjel silný tlak na snižování cen, a tudíž na ziskovost výrobního odvětví Unie. Jedna zúčastněná strana uvedla, že byl posouzen pouze dopad vývoje zaručených výkupních cen na poptávku, zatímco měl být analyzován rovněž dopad na ceny. V téže souvislosti několik zúčastněných stran uvedlo, že většina členských států významně snížila ceny již v roce 2010, což vyvíjelo tlak na snižování cen modulů.
(246)
S ohledem na toto tvrzení je třeba uvést, že členské státy snižovaly zaručené výkupní ceny v různé době a různou rychlostí a že vyvození obecné představy pro celou Unii je poměrně obtížné. Bez ohledu na okamžik, kdy výše zaručených výkupních cen dosáhly velmi nízkých úrovní, nelze významný pokles cen a ziskovosti výrobního odvětví Unie v posuzovaném období vysvětlit výhradně nebo převážně snižováním zaručených výkupních cen. Za prvé, podle informací získaných pro Německo a Itálii, které v roce 2011 společně představovaly přibližně 75 % trhu Unie, byl pokles průměrných prodejních cen výraznější než snížení zaručených výkupních cen v období šetření. Za druhé, shromážděné důkazy prokazují, že u některých zemí, jako je Itálie, i v situaci velmi štědrých zaručených výkupních cen muselo výrobní odvětví Unie významně snížit své ceny. Během období šetření museli výrobci v Unii prodávat za ceny nižší, než byly jejich výrobní náklady, přičemž hlavní příčinou byla skutečnost, že čínští vyvážející výrobci měli na trhu Unie 80 % podíl, a mohli tudíž ovlivňovat mechanismus stanovování cen.
(247)
Při šetření bylo rovněž zjištěno, že až do roku 2011 vedly vyšší zaručené výkupní ceny společně s klesajícími cenami modulů v Unii k tomu, že investice do solární energie byly pro investory mimořádně přitažlivé a zajišťovaly velmi vysokou návratnost. To mělo za následek vysoký počet investic, a tudíž i vysokou poptávku po solárních panelech. V důsledku rostoucí poptávky významně vzrostla celková výše vyplacených zaručených výkupních cen a většina členských států revidovala stávající režimy zaručených výkupních cen a ceny snížila s cílem zamezit mimo jiné růstu nákladů na elektřinu. To ukazuje, že snižování zaručených výkupních cen mohlo být rovněž výsledkem klesajících cen, a nikoli naopak.
(248)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana uvedla, že mezi výše uvedeným 246. bodem odůvodnění, že posouzení poptávky pro celou Unii je obtížné, a 223. bodem odůvodnění, v němž se uvádí, že by analýza příčinných souvislostí pro každý členský stát zvlášť nevedla k smysluplným výsledkům, existuje rozpor. V této souvislosti se objasňuje, že v hodnocení ve výše uvedeném 246. bodě odůvodnění se odkazuje na potíže při získání celkové představy o vývoji zaručených výkupních cen pro celou Unii, a nikoli o poptávce v Unii, jak tvrdila zúčastněná strana. Z toho tudíž vyplývá, že mezi oběma body odůvodnění neexistuje rozpor, a tvrzení bylo proto zamítnuto.
(249)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že i v situaci vysokých zaručených výkupních cen se mohla cena modulů významně snížit kvůli technologickému vývoji, úsporám z rozsahu, nižším nákladům a rostoucí celosvětové výrobní kapacitě. S ohledem na toto tvrzení se podotýká, že získané důkazy prokazují, že italští výrobci museli své ceny snížit pod výrobní náklady i v situaci vysokých zaručených výkupních cen. Ačkoli výše uvedené faktory mohou mít skutečně dopad na průměrné náklady, nemohou vysvětlit skutečnost, proč museli výrobci v Unii své ceny snížit pod úroveň výrobních nákladů. Vyvozuje se proto závěr, že ceny do neudržitelné úrovně tlačil především dumpingový dovoz z ČLR, a toto tvrzení bylo zamítnuto.
(250)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana uvedla, že závěr uvedený výše ve 247. bodě odůvodnění, a to že snižování zaručených výkupních cen mohlo být rovněž výsledkem klesajících cen, a nikoli naopak, není doložen žádnými důkazy.
(251)
Podotýká se, že závěry vyvozené ve 247. bodě odůvodnění vycházely z informací, které byly k dispozici během šetření, a popsaný scénář se skutečně považoval za přiměřený vzhledem okolnostem na tomto zvláštním trhu. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(252)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana zopakovala, že nesouhlasí se závěrem, že tlak na snižování cen výrobců v Unii vyvíjel především dumpingový dovoz, a tvrdila, že výrobce v Unii naopak nutil snižovat ceny pokles zaručených výkupních cen. Tato strana zopakovala, že po snížení zaručených výkupních cen se ceny fotovoltaických systémů snižovaly v souladu s poklesem zaručených výkupních cen, aby náklady pro společnosti připravující projekty nevzrostly, což nakonec vyvíjelo cenový tlak na výrobce v Unii.
(253)
Jelikož k doložení těchto tvrzení nebyly předloženy žádné přesvědčivé důkazy, zachovala Komise svou analýzu a závěry uvedené ve 246. a 247. bodě odůvodnění.
(254)
Tatáž strana tvrdila, že trhy jsou ovlivněny vývojem zaručených výkupních cen, a poskytla informace prokazující počet fotovoltaických zařízení v letech 2012 a 2013 ve Spojeném království. Informacemi, které tato strana poskytla, byla publikace vlády Spojeného království, která byla založena na týdenních registracích v centrálním registru zaručených výkupních cen ve Spojeném království (Central FIT Register). Podotýká se, že se tyto informace týkaly většinou doby mimo období šetření a vztahovaly se pouze na jeden členský stát, zatímco se toto šetření zaměřovalo na situaci na celém trhu v Unii. Každopádně se nezpochybňuje, že výše zaručených výkupních cen ovlivňuje poptávku, jelikož ziskovost investic v místech s menší mírou slunečního záření závisí na výši zaručených výkupních cen. Aby se však prokázalo, že výše zaručených výkupních cen, která byla stanovena v období šetření, způsobila újmu, musely by zúčastněné strany prokázat, že by zvýšení cen výrobců v Unii na úroveň, která nezpůsobuje újmu, znamenalo, že výrobci v Unii nejsou schopni prodávat dotčený výrobek, jelikož investice do fotovoltaických systémů by při této výši cen nebyly životaschopné. Žádné takovéto důkazy nebyly předloženy. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(255)
Tvrzení, že snižování zaručených výkupních cen narušilo příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a podstatnou újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, bylo proto zamítnuto.
(256)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna strana zopakovala, že vývoj zaručených výkupních cen způsobil, že investiční příležitosti v oblasti solární energie přestaly být pro investory přitažlivé, a snížil tak i poptávku po dotčeném výrobku. Jiná strana tvrdila, že zjištění uvedené ve 173. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že i po nedávném pozastavení režimu zaručených výkupních cen se ve Španělsku nadále uskutečňují investice, nebylo správné.
(257)
Dopadem zaručených výkupních cen na poptávku se zabýval 173. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Jelikož v tomto ohledu nebyly předloženy žádné nové argumenty, bylo výše uvedené tvrzení, že se poptávka snížila kvůli vývoji zaručených výkupních cen, zamítnuto. Co se týká investic ve Španělsku, objasňuje se, že zjištění ve 177. bodě odůvodnění prozatímního nařízení vycházela z informací, které byly získány během šetření a ověřeny při inspekci na místě. Jelikož dotčená strana neposkytla v tomto ohledu žádné nové informace nebo důkazy, bylo nutno toto tvrzení zamítnout.
(258)
Po poskytnutí prozatímních informací několik stran uvedlo, že v situaci nízkých zaručených výkupních cen byly investice do fotovoltaických projektů ekonomicky životaschopné pouze tehdy, pokud pro ně byly zajištěny levnější solární panely dovážené z ČLR. Uvádělo se proto, že podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie způsobilo snižování zaručených výkupních cen. Jiná strana uvedla, že výše zaručených výkupních cen ovlivňuje mechanismus stanovování cen modulů.
(259)
Je třeba zmínit, že se náklady na modul, při nichž je projekt ještě ekonomicky životaschopný, mezi jednotlivými členskými státy nebo regiony liší v závislosti na řadě faktorů, jako jsou zaručené výkupní ceny, jiné regulační pobídky, míra slunečního záření, ceny elektřiny vyráběné z konvenčních zdrojů atd.
(260)
Šetření mimoto ukázalo, že současná zařízení jsou na zaručených výkupních cenách stále méně závislá, jelikož v řadě regionů v Evropě, jako je velká část Itálie, Španělsko, Portugalsko, jižní Francie a Řecko, bylo u některých typů zařízení pravděpodobně dosaženo cenové parity.
(261)
Z výše uvedených důvodů byla tvrzení v tomto ohledu zamítnuta.
(262)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že Komise neověřila, zda nemělo výrobní odvětví Unie předjímat, že režimy státní podpory budou náhle ukončeny nebo omezeny. K doložení tohoto tvrzení nebyly předloženy žádné informace. Je však třeba uvést, že na základě získaných údajů nic nenasvědčuje tomu, že výrobní odvětví Unie nereagovalo přiměřeně na tržní signály (tj. vývoj spotřeby) a jiné dostupné informace (tj. omezení režimů podpory). Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(263)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že snižování zaručených výkupních cen způsobilo pokles prodeje výrobního odvětví Unie, jelikož investice byly životaschopné pouze v případě nízkých čínských cen. Shromážděné důkazy ve skutečnosti prokazují pouze mírný pokles prodeje výrobního odvětví Unie v období šetření v rozporu s tím, co by se očekávalo v případě, že by fotovoltaické projekty byly životaschopné pouze s čínskými moduly. Naopak, prodej modulů výrobního odvětví Unie v roce 2011 vzrostl, načež se v období šetření mírně snížil a sledoval stejnou tendenci jako spotřeba. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(264)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že zjištění uvedená ve 174. a 175. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že změny zaručených výkupních cen nenarušují příčinnou souvislost, nemá skutkový ani právní základ a není v souladu s čl. 3 odst. 7 základního nařízení, jelikož Komise neposoudila úroveň újmy, která byla způsobena snižováním zaručených výkupních cen, a jelikož se domnívala, že významný pokles ceny výrobního odvětví Unie byl důsledkem pouze dumpingového čínského dovozu. Tatáž strana tvrdila, že pokles ceny modulů, článků a destiček představoval celosvětový jev, a nebyl způsoben tlakem čínského dovozu.
(265)
Pokud jde o tvrzení, že Komise neposoudila úroveň újmy, která byla způsobena snižováním zaručených výkupních cen, odkazuje se na 174., 175. a 182. bod odůvodnění prozatímního nařízení a na výše uvedený 245. až 263. bod odůvodnění, v nichž Komise vyvodila závěr, že pokles poptávky ani dopad zaručených výkupních cen na ceny Unie nebyl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem, a to bez ohledu na to, zda a v jaké míře mohly být způsobeny snižováním zaručených výkupních cen. Tvrzení, že zjištění Komise nemají skutkový základ, bylo proto zamítnuto. Co se týká tvrzení, že pokles ceny modulů a článků byl celosvětovým jevem, odkazuje se na 164. až 167. bod odůvodnění prozatímního nařízení, v nichž byly posouzeny objemy a ceny dovozu do Unie z jiných zemí než ČLR. Ačkoli ceny modulů a článků skutečně vykazují celosvětově klesající tendenci, ceny dumpingového dovozu z ČLR tuto klesající tendenci ještě zhoršily a způsobily ztráty. Na základě výše uvedených skutečností bylo toto tvrzení zamítnuto.
3.4. Jiná finanční podpora poskytovaná výrobnímu odvětví Unie
(266)
Jelikož s ohledem na jiné režimy finanční podpory poskytované výrobnímu odvětví Unie nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 184. a 185. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.5. Nadbytečná kapacita
(267)
Jedna zúčastněná strana zopakovala své tvrzení, že příčinou podstatné újmy byla spíše nadbytečná kapacita na trhu Unie a světovém trhu celkově než dovoz z ČLR. V této souvislosti se uvádělo, že výrobní odvětví Unie příliš zvýšilo svou výrobní kapacitu, jak dokládá nízká míra využití kapacity, a proto si případnou újmu způsobilo samo. Údajným dopadem nadbytečné kapacity v Unii a na celém světě se již zabýval 185. až 190. bod odůvodnění prozatímního nařízení, a jelikož nebyly předloženy žádné nové informace, toto tvrzení bylo nutno zamítnout.
(268)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že nadbytečná kapacita vedla k racionalizaci cen. V tomto ohledu je třeba na straně jedné uvést, že nadbytečná kapacita vedla ve skutečnosti k snížení cen výrobního odvětví Unie na minimum a jejich stlačování, které bylo v průměru vyšší než pokles výrobních nákladů. Jak je uvedeno ve 186. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, zvyšování kapacity ze strany výrobního odvětví Unie na druhou stranu sledovalo vývoj trhu a považovalo se za přiměřené. Zvýšení kapacity pro výrobu článků bylo nižší než u modulů. Dotčená strana nepředložila v této souvislosti žádné nové informace nebo důkazy, a tvrzení v tomto ohledu bylo proto nutno zamítnout.
(269)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že příčinou újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, je zaměření se výrobního odvětví Unie pouze na speciální investice a neuskutečnění potřebných investic za účelem navýšení kapacity a snížení nákladů. Toto tvrzení nebylo obdobně možné potvrdit zjištěními v rámci šetření, která prokazovala, že výrobní odvětví Unie zvýšilo v posuzovaném období svou výrobní kapacitu a efektivnost (124. a 187. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(270)
Jedna zúčastněná strana mimoto tvrdila, že výrobní odvětví Unie zvyšovalo svou výrobní kapacitu i přes nízkou míru využití kapacity, čímž si samo způsobilo újmu. Toto tvrzení bylo založeno na porovnání tendence v oblasti investic výrobců v Unii, kteří byli zařazeni do vzorku, a tendence v oblasti využití kapacity v celém výrobním odvětví Unie, což nepředstavuje vhodný základ pro srovnání. Šetření mimoto ukázalo, že výrobní odvětví Unie nerozšiřovalo své výrobní kapacity v míře, která by přesahovala vývoj spotřeby v Unii, toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(271)
Ze získaných důkazů mimoto vyplývá, že prostřednictvím investic do nových strojů se výrobnímu odvětví Unie podařilo snížit výrobní náklady a stát se nákladově konkurenceschopnějším. Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto.
(272)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že závěry uvedené ve 189. bodě odůvodnění prozatímního nařízení jsou v rozporu se zjištěními ve 124. a 186. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, aniž by poskytla bližší vysvětlení upřesňující povahu nebo rozsah údajných rozporů. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(273)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany pochybovaly, zda bylo zvyšování kapacity výrobního odvětví Unie přiměřené a sledovalo vývoj na trhu, zejména vývoj spotřeby v Unii. Co se však týká modulů, výrobní kapacita vzrostla o 106 %, zatímco spotřeba v Unii se v posuzovaném období zvýšila o 221 %, tj. více než dvojnásobně. Stejně tak v případě článků vzrostla výrobní kapacita o 39 %, zatímco spotřeba v Unii se v posuzovaném období zvýšila o 87 %. To prokazuje, že růst kapacity byl podstatně nižší než růst spotřeby, a nelze jej tudíž považovat za nepřiměřený, jelikož v Unii nikdy neexistovala nadbytečná kapacita. Analýza, zda bylo zvyšování kapacity přiměřené, by mimoto neměla být založena na meziroční analýze, nýbrž brát v úvahu tendenci během celého posuzovaného období. Zvýšení kapacity se obvykle projeví plně až po určité době od uskutečnění investic a analýza provedená pro jeden rok může vést ke zkreslené představě. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(274)
Jelikož ohledně nadbytečné kapacity výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 185. až 190. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.6. Dopad cen surovin
(275)
Některé zúčastněné strany zopakovaly, že výrobní odvětví Unie (nebo přinejmenším jeho část) nemohlo využít pokles cen polykrystalického křemíku v období šetření kvůli dlouhodobým smlouvám týkajícím se surovin. S odkazem na zjištění ve 193. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v němž se uvádí, že výrobní odvětví Unie bylo schopno znovu sjednat dlouhodobé smlouvy se svými dodavateli (včetně výrobců destiček), a mohlo proto těžit z nižších cen, tyto strany tvrdily, že sjednání nových smluv nebo ukončení dlouhodobých smluv týkajících se polykrystalického křemíku a/nebo destiček mělo za následek penále. Na podporu tohoto tvrzení předložily dotyčné strany tiskové články, v nichž se uvádělo, že někteří výrobci v Unii čelí soudním sporům nebo že ukončili své smlouvy. Určité strany poskytly informace, které údajně potvrzovaly, že dlouhodobé smlouvy nebylo možno sjednat znovu.
(276)
Polykrystalický silikon představuje hlavní surovinu pro výrobce destiček. Šetření ukázalo, že ceny polykrystalického křemíku vzrostly v roce 2008, kdy dosáhly svého vrcholu ve výši přibližně 500 USD/kg, v roce 2009 se však opět snížily na přibližně 50-55 USD/kg na konci roku 2009 a v roce 2010 a počátkem roku 2011 zaznamenaly pouze mírně stoupající tendenci. V období šetření se ceny významně snížily na 30 USD/kg (zprávy Společného výzkumného střediska o vědě a politice, zpráva o stavu odvětví fotovoltaiky pro rok 2012). Je nutno podotknout, že dopad cen polykrystalického křemíku na výrobní odvětví Unie mohl být pouze okrajový, jelikož případný účinek na náklady na výrobu článků a modulů byl v hodnotovém řetězci zmírněn. Výše zmíněné tiskové články se mimoto týkaly vývoje po období šetření, který neměl vliv na situaci dotčených výrobců v Unii během období šetření, a nelze jej proto vzít v úvahu. Tato záležitost byla po uložení prozatímních opatření blíže prověřena, a lze proto potvrdit, že se výrobnímu odvětví Unie skutečně podařilo znovu sjednat nejen ceny stanovené v dlouhodobých smlouvách, nýbrž rovněž případné smluvní penále související s těmito dlouhodobými smlouvami.
(277)
Jedna z výše uvedených zúčastněných stran rovněž tvrdila, že postačuje, že se dlouhodobé smlouvy týkaly pouze některých výrobců v Unii, a že situace celého výrobního odvětví Unie není podstatná. Tato strana uvedla, že vyšší náklady nemají nutně na všechny hospodářské subjekty stejný dopad. Toto tvrzení nebere v potaz zjištění, že pro výrobní odvětví Unie jako celek bylo zjištěno, že průměrné ceny polykrystalického křemíku nebyly v mnoha případech vyšší než tržní ceny nebo než ceny na okamžitém trhu, a proto se otázka, zda vyšší náklady ovlivňují všechny hospodářské subjekty, či jen některé z nich, nepovažovala za relevantní. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(278)
Jiná zúčastněná strana požadovala, aby Komise oddělila, rozlišila a vyčíslila účinky každého činitele, který má dopad na situaci výrobního odvětví Unie; posoudit zvlášť je třeba zejména účinek významného poklesu cen polykrystalického křemíku. V této souvislosti se uvádělo, že pokles prodejních cen způsobilo spíše snížení cen polykrystalického křemíku než cenový tlak ze strany čínského dovozu. Co se týká výrobního odvětví Unie, je třeba uvést, že se průměrné prodejní ceny snížily mnohem více než průměrné výrobní náklady, na něž mohl mít pokles cen surovin dopad. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(279)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zopakovaly, že dopad nižších cen polykrystalického křemíku na náklady výrobního odvětví Unie nebyl v hodnotovém řetězci omezen nebo zmírněn, jak se usuzovalo při šetření. Jak již bylo uvedeno výše ve 276. bodě odůvodnění, polykrystalických křemík je hlavní surovinou pro výrobce destiček, proto se usuzovalo, že případný dopad na náklady na výrobu článků nebo modulů bude v hodnotovém řetězci zmírněn. Zúčastněné strany neposkytly žádné důkazy, které by mohly toto zjištění zpochybnit. Šetření mimoto prokázalo, že se snížení cen polykrystalického křemíku v posuzovaném období odrazilo v průměrných nákladech na výrobu článků a modulů výrobců v Unii zařazených do vzorku, které se snížily v podobné míře jako ceny polykrystalického křemíku. Jedna zúčastněná strana se dotázala na dopad údajného penále, které muselo výrobní odvětví Unie zaplatit kvůli novému sjednání smluv s dodavateli. V tomto ohledu nelze vyloučit, že určitý omezený počet výrobců musel v posuzovaném období případně uhradit penále za zrušení smluv týkajících se dodávek destiček.
Komise však nenašla žádné důkazy, že by toto penále mohlo mít vliv na situaci celého výrobního odvětví Unie nebo bylo reprezentativní. Takovéto důkazy neposkytla ani dotyčná zúčastněná strana. Ačkoli nelze zcela vyloučit, že penále mohlo mít určitý negativní dopad na omezený počet výrobců v Unii, celkový dopad na výrobní odvětví Unie je proto nanejvýš okrajový, a nemůže tudíž narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou celému výrobnímu odvětví Unie. Tato tvrzení bylo proto třeba zamítnout.
(280)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že pokles prodejních cen výrobku, který je předmětem šetření, v Unii je částečně zapříčiněn snížením ceny polykrystalického křemíku. V tomto ohledu je však třeba uvést, že šetření prokázalo, že dovoz z ČLR byl dumpingový a jeho cena byla podstatně nižší než ceny výrobního odvětví Unie. Pokles cen proto překračoval snížení výrobních nákladů, které lze vysvětlit nižšími cenami surovin. Pokud by byl pokles cen pouze účinkem nižších cen surovin, nebylo by výrobní odvětví Unie nuceno snížit své prodejní ceny pod úroveň výrobních nákladů. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(281)
Jiná strana zopakovala, že soudní spor jednoho výrobce v Unii po skončení období šetření mohl ovlivnit situaci přinejmenším tohoto výrobce v Unii již v období šetření. Tato strana nevysvětlila, jak a nakolik tato událost, k níž došlo po období šetření, mohla mít dopad na situaci tohoto výrobce v období šetření. Stejně tak nebyly při šetření nalezeny žádné důkazy prokazující takovéto účinky. Toto tvrzení bylo proto třeba zamítnout.
(282)
Tatáž zúčastněná strana mimoto zpochybnila výše uvedená zjištění, jelikož údajně nebyly předloženy žádné důkazy. Zjištění v rámci šetření však vycházela z faktů a skutečných důkazů, jejichž verze bez důvěrných údajů byly poskytnuty všem zúčastněným stranám.
(283)
Jelikož s ohledem na dopad cen surovin nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 191. až 194. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.7. Újma, kterou si výrobní odvětví Unie způsobilo samo: dopad automatizace, velikost, úspory z rozsahu, konsolidace, inovace, nákladová efektivnost, dovoz výrobního odvětví Unie
(284)
Po poskytnutí prozatímních informací určité zúčastněné strany zopakovaly, že příčinou újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byly nedostatečné úspory z rozsahu. Bylo zopakováno, že menší výrobci jsou oproti větším, vertikálně integrovaným výrobcům v nevýhodě, a jakoukoli újmu, kterou tito výrobci utrpěli, proto nelze přičítat dumpingovému dovozu. Jiná zúčastněná strana tvrdila, že automatizace výrobního procesu je nákladná, a že proto jsou při snižování výrobních nákladů důležitější úspory z rozsahu.
(285)
Šetření ukázalo, že ani větší a vertikálně integrované výrobní odvětví Unie nemohlo kvůli dumpingovému dovozu plně těžit z vysoké míry využití kapacity, aby dosáhlo úspor z rozsahu. Šetření každopádně neodhalilo souvislost mezi velikostí, vertikální integrací a vyšší ziskovostí, jelikož vysoký cenový tlak ze strany dumpingového dovozu tento vztah změnil. Šetření rovněž ukázalo, že na trhu, na němž byla míra využití kapacit nízká, již výhoda v podobě úspor z rozsahu neexistovala, což platí rovněž pro čínské výrobce. Tato tvrzení byla proto zamítnuta.
(286)
Jedna zúčastněná strana mimoto uvedla, že investoři a banky projekty nefinancují, je-li výrobce modulů příliš malý, jelikož větší výrobci poskytují lepší záruky a jsou „financovatelnější“. Jinými slovy, investoři a banky se zdráhají financovat fotovoltaické projekty, které využívají moduly vyráběné v Unii. Při šetření však bylo zjištěno, že případné preference investorů a bank týkající se financování čínských výrobců, kteří mají větší výrobní kapacity, jsou výsledkem narušení, které bylo na trhu Unie způsobeno dumpingovým dovozem. Jak bylo uvedeno ve 285. bodě odůvodnění, velikost výrobních linek nehraje roli, pokud je míra využití kapacity nízká. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(287)
Jedna zúčastněná strana zopakovala, že výrobní odvětví Unie má nepříznivou nákladovou strukturu v porovnání s čínskými konkurenty, jelikož ti mají nižší náklady práce, náklady na elektřinu a náklady na odpisy, a mimoto mají nejnovější vybavení. Dotyčná strana však nebyla s to poskytnout nové informace nebo podpůrné důkazy, které by mohly změnit příslušná zjištění v rámci tohoto šetření. Tvrzením, že čínští výrobci používají nejnovější vybavení, se zabýval 203. bod odůvodnění prozatímního nařízení, v němž bylo uvedeno, že vyvážející výrobci v ČLR nemají žádné komparativní výhody, jelikož se stroje a vybavení dovážejí z Evropské unie. Výše uvedená tvrzení byla proto zamítnuta.
(288)
Jiná strana uvedla, že čínští výrobci mají komparativní výhodu, pokud jde o ceny polykrystalického křemíku a úspory z rozsahu, což má za následek nižší náklady na stroje. Tato strana neposkytla v tomto ohledu žádné nové informace nebo podpůrné důkazy, které by mohly změnit zjištění uvedená ve 195. a 196. a rovněž ve 203. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tvrzení této strany bylo proto nutno zamítnout.
(289)
Připomíná se, že (jak je uvedeno ve 203. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a zmíněno rovněž výše ve 287. bodě odůvodnění) vyvážející výrobci v ČLR nemají žádné komparativní výhody, pokud jde o používané suroviny a stroje, jelikož obojí se většinou dováží z Unie. Jedna zúčastněná strana výše uvedené skutečnosti zpochybnila, aniž by však poskytla jakékoli důkazy. Co se týká nákladů práce a režijních nákladů, včetně nákladů na odpisy, ty představovaly v období šetření v průměru méně než 10 % celkových nákladů modulu a nemělo se za to, že hrají významnou úlohu. Pokud jde o náklady na elektřinu, ty představovaly v období šetření v průměru méně než 1 % celkových nákladů modulu, a nemělo se za to, že hrají významnou úlohu. Tvrzení, že čínští výrobci používají nejnovější vybavení, nebylo mimoto doloženo.
(290)
Jedna zúčastněná strana zopakovala, že někteří výrobci v Unii pořizují články a/nebo moduly v dotčené zemi a přeprodávají tyto výrobky na trhu Unie jako své vlastní. Tato strana požadovala, aby újma vyplývající z těchto transakcí nebyla přičítána dumpingovému dovozu. Šetření však odhalilo, že dovoz dotčeného výrobku uskutečňovaný výrobním odvětvím Unie byl svou povahou doplňkový a z hlediska objemu omezený ve srovnání s výrobou v Unii, a jeho dopad je proto pouze okrajový (pokud vůbec nějaký) a nelze mít za to, že by narušil příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(291)
Jeden dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že se prozatímní nařízení nezabývalo dostatečně skutečností, že počet zaměstnanců v posuzovaném období vzrostl. S ohledem na toto tvrzení se uvádí, že zaměstnanost vzrostla mezi rokem 2009 a 2011 u modulů a poté se v období šetření snížila. V případě článků se zaměstnanost zvyšovala až do roku 2010, načež v roce 2011 klesla a v období šetření se dále snížila. Podotýká se, že v případě modulů sledovala zaměstnanost tendenci výroby v Unii. Pokud jde o články, jelikož čínský dovoz zvyšoval během celého období svůj podíl na trhu, nemohlo mít výrobní odvětví Unie prospěch z rostoucí spotřeby, jak se předpokládalo. Pokles zaměstnanosti v roce 2011 a v období šetření proto odpovídá společnostem, které se buď dostaly do platební neschopnosti, nebo ukončily výrobu článků.
(292)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že újma, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, souvisela s malou velikostí a neexistencí úspor z rozsahu. Jak již bylo vysvětleno výše ve 285. bodě odůvodnění a ve 195. a 196. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, ani na světovém trhu nemůže mít velikost, a tudíž výhoda v podobě úspor z rozsahu, význam, pokud je míra využití obecně nízká a pokud na celosvětové úrovni existuje ohromná nadbytečná kapacita. Toto tvrzení bylo proto třeba zamítnout.
(293)
Tatáž strana mimoto zopakovala, že újma způsobená výrobnímu odvětví Unie souvisela s neschopností výrobního odvětví Unie dosáhnout nákladové výhody. Tato strana tvrdila, že to je zapříčiněno především skutečností, že většina výrobců v Unii je vertikálně integrovaná. Tato strana však neposkytla žádné další informace, nakolik mohla mít skutečnost, že výrobci jsou vertikálně integrovaní, negativní dopad na jejich nákladovou strukturu. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(294)
Jelikož v této souvislosti nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 195. až 206. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.8. Konkurence produktů z tenkého fotovoltaického filmu a jiných fotovoltaických technologií
(295)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana zopakovala tvrzení, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie je konkurence produktů z tenkého fotovoltaického filmu a jiných fotovoltaických technologií, neboť tyto technologie soutěží s výrobkem, který je předmětem šetření, zejména v případě zařízení montovaných na zemi a komerčních/průmyslových střešních systémů, které představují značnou část celkového fotovoltaického trhu Unie.
(296)
Šetření prokázalo, že ačkoli produkty z tenkého fotovoltaického filmu jsou levnější než výrobek, jenž je předmětem šetření, z hlediska celkového trhu se solární energií v Unii zaujímají pouze omezený podíl, jelikož mají mnohem nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech než krystalické křemíkové moduly. Podle dostupných informací nebyl vobdobí šetření podíl produktů z tenkého fotovoltaického filmu na trhu v porovnání s celkovým trhem se solární energií v Unii významný. Potvrzují se proto zjištění ve 208. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že ačkoliv mezi produkty z tenkého filmu a dotčeným výrobkem může existovat určitá konkurence, je tato konkurence považována za okrajovou. Z těchto důvodů bylo nutno tvrzení, která byla v tomto ohledu předložena, zamítnout.
(297)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že újmu výrobnímu odvětví Unie pravděpodobně způsobila konkurence produktů z tenkého fotovoltaického filmu. V této souvislosti strana uvedla, že v Německu byl podíl produktů z tenkého fotovoltaického filmu na celkovém trhu se solární energií po většinu období šetření značný a snížil se teprve počátkem roku 2012.
(298)
Šetření ukázalo, že průměrné ceny produktů z tenkého filmu byly skutečně nižší než průměrné ceny výrobku, který je předmětem šetření.
(299)
Jak je však uvedeno výše ve 296. bodě odůvodnění, produkty z tenkého fotovoltaického filmu mají mnohem nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech než krystalické křemíkové moduly, a proto konkurence těchto produktů (pokud vůbec existuje) nemohla přispět k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, jelikož krystalické křemíkové moduly představují na trhu se solární energií v Unii převládající technologii. Zpráva Společného výzkumného střediska o stavu odvětví fotovoltaiky pro rok 2012 uvádí, že v důsledku poklesu cen polykrystalického křemíku přišel tenký film v posledních letech o podíl na trhu ve prospěch krystalických křemíkových modulů.
(300)
Jelikož v této souvislosti nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se zjištění uvedená ve 207. až 210. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.9. Finanční krize a její vliv na přístup k financím
(301)
Po poskytnutí prozatímních informací bylo uvedeno, že je třeba oddělit a rozlišit škodlivé účinky finanční krize a její vliv na přístup k financím a nepřičítat je dumpingovému dovozu.
(302)
V tomto ohledu se odkazuje na 212. bod odůvodnění prozatímního nařízení, který se zabývá dopady finanční krize a hospodářské recese na situaci výrobního odvětví Unie. Tento bod odůvodnění podrobně objasňuje důvody, na nichž je založeno tvrzení, že ačkoliv finanční krize měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie, nemohla narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Toto konkrétní odůvodnění zúčastněné strany nezpochybnily ani neposkytly nové informace nebo důkazy, které by mohly změnit zjištění uvedená v tomto bodě odůvodnění. Tvrzení v tomto ohledu byla proto zamítnuta.
(303)
Uvádělo se rovněž, že příčinou újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, bylo to, že se výrobní odvětví Unie nesnažilo najít vhodné financování, a že by Komise měla ověřit, zda výrobní odvětví Unie žádalo o financování v době, kdy bylo ziskové. Šetření ve skutečnosti prokázalo, že v roce 2010, kdy bylo výrobní odvětví Unie dosud ziskové, se úroveň investic v porovnání s rokem 2009 zvýšila u modulů o 315 % a u článků o 10 %. Jelikož odvětví fotovoltaiky je kapitálově náročné, očekává se, že výrobní odvětví Unie neustále hledá vhodné financování, aby zvýšilo svou nákladovou efektivnost a soutěžilo s nekalým dumpingovým dovozem. Vyvozuje se proto závěr, že nedostatečný přístup k financím byl výsledkem narušené situace, která byla způsobena dumpingovým dovozem, a nikoli její příčinou. Výše uvedené tvrzení bylo proto zamítnuto.
(304)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že je třeba oddělit a rozlišit škodlivé účinky finanční krize a nepřičítat je dumpingovému dovozu. Tato strana odkázala na veřejně dostupné informace, které uváděly, že nejméně jeden výrobce v Unii považoval krizi za hlavní příčinu újmy. Toto šetření vycházelo ve svých zjištěních z údajů konkrétních společností, které značně přesahují veřejně dostupná prohlášení jednotlivých společností. Veřejně dostupné prohlášení, na něž se odkazuje, nemůže proto zpochybnit zjištění uvedená ve 212. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v němž byl vyvozen závěr, že ačkoliv finanční krize měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie, nemohla narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(305)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že je nutno vzít v úvahu rozdílný přístup výrobního odvětví Unie k financování v porovnání s čínskými vyvážejícími výrobci. Tato strana tvrdila, že to bylo jedním z hlavních faktorů, které výrobnímu odvětví Unie způsobily podstatnou újmu, a nikoli dumpingový dovoz. Bylo však zjištěno, že přednostní přístup řady čínských vyvážejících výrobců k financování narušuje trh a může být jedním z hlavních důvodů, které čínským vyvážejícím výrobcům umožňují vyvážet dotčený výrobek za dumpingové ceny. Tento faktor proto nenarušuje příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(306)
Jelikož s ohledem na důsledky finanční krize nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 211. a 212. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.10. Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(307)
Jelikož nebyly podány žádné připomínky za účelem přehodnocení zjištění uvedených ve 213. a 215. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tato zjištění se potvrzují.
3.11. Objev ložisek plynu z plynonosných břidlic v Evropské unii
(308)
Jelikož nebyly podány žádné připomínky za účelem přehodnocení zjištění uvedených ve 215. až 217. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tato zjištění se potvrzují.
3.12. Systém Evropské unie pro obchodování s emisemi (ETS)
(309)
Jelikož nebyly podány žádné připomínky za účelem přehodnocení zjištění uvedených ve 218. a 219. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tato zjištění se potvrzují.
3.13. Rozhodnutí v oblasti řízení
(310)
Některé zúčastněné strany zopakovaly tvrzení uvedené ve 220. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že příčinou způsobené podstatné újmy byla nejméně u jednoho z výrobců v Unii nesprávná rozhodnutí v oblasti řízení. Tyto strany poskytly další informace v podobě tiskového článku. Poskytnuté informace však nebylo možno ověřit a nemohly změnit zjištění v rámci tohoto šetření, že rozhodnutí v oblastí řízení dotčené společnosti byla obvyklá a opatrná a neměla žádný dopad na celé výrobní odvětví Unie. Výše uvedená tvrzení byla proto zamítnuta.
(311)
Jelikož v této souvislosti nebyly předloženy žádné jiné argumenty, potvrzují se zjištění uvedená ve 220. a 221. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.14. Jiné vládní politiky
(312)
Jelikož nebyly podány žádné připomínky za účelem přehodnocení zjištění uvedených ve 222. odůvodnění prozatímního nařízení, tato zjištění se potvrzují.
3.15. Jiná tvrzení
(313)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že příčinou újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, byla nevýhoda předvoje a nedostatečná politická podpora ze strany Evropské komise v předchozích letech. Tato strana rovněž tvrdila, že kromě vnitrostátních režimů podpory jsou na každém trhu důležitými faktory také obyvatelstvo, HDP, spotřeba elektřiny, možnosti financování a připojitelnost do sítě. Výše uvedená strana však nebyla schopna svá tvrzení doložit, a tato byla proto zamítnuta.
(314)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana zopakovala, že příčinou újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, byla nevýhoda předvoje. Toto tvrzení však nebylo analyzováno ani doloženo; bylo proto třeba je zamítnout.
4. Souhrnné posouzení jiných činitelů, u nichž bylo zjištěno, že přispěly k újmě
(315)
Šetření prokázalo, že k újmě mohly přispět tyto jiné činitele: dovoz dotčeného výrobku z Tchaj-wanu; snižování zaručených výkupních cen; dlouhodobé smlouvy omezeného počtu výrobců v Unii týkající se polykrystalického křemíku; finanční a hospodářská krize.
(316)
Jak bylo uvedeno výše v oddíle 3.1 resp. 3.6, možné přispění dovozu z Tchaj-wanu a dlouhodobých smluv omezeného počtu výrobců v Unii týkajících se polykrystalického křemíku je nanejvýš pouze okrajové, jelikož případný dopad byl v hodnotovém řetězci dále zmírněn.
(317)
Co se týká hospodářské a finanční krize, šetření ukázalo, že hlavní příčinou potíží výrobního odvětví Unie při přístupu ke kapitálu potřebnému pro investice byl dumpingový dovoz, který výrobnímu odvětví Unie zabránil v prodeji výrobků za ziskové ceny v době, kdy trh v Unii vykazoval vysoká tempa růstu (2009-2011).
(318)
Co se týká zaručených výkupních cen, třetí strany nebyly schopny prokázat, že výše zaručených výkupních cen během období šetření byly tak nízké, že výrobcům v Unii znemožnily prodávat dotčený výrobek za ceny, které nezpůsobují újmu. Orgány zastávají názor, že snižování zaručených výkupních cen může vysvětlit nižší poptávku, jelikož investice v určitých místech již nebyly životaschopné. Nemůže však narušit příčinnou souvislost, a to ani ve spojení s ostatními činiteli, u nichž bylo zjištěno, že přispěly k újmě, jelikož zaručené výkupní ceny byly dosud na úrovni, při níž by v případě, že by neexistoval dumpingový dovoz, mohli výrobci v Unii prodávat své výrobky za ceny, které nezpůsobují újmu.
(319)
Ani po posouzení kumulativního účinku čtyř jiných činitelů, které mohly přispět k újmě, není proto narušena příčinná souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou.
5. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(320)
Veškeré účinky jiných činitelů újmy než dumpingový dovoz byly analyzovány jednotlivě i společně. Vyvozuje se proto závěr, že souhrnné posouzení všech činitelů, které mohly mít společně dopad na újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie (tj. dovoz ze třetích zemí, zaručené výkupní ceny, dopad cen surovin, finanční krize), nevysvětluje újmu, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, zejména pokud jde o nízké ceny a finanční ztráty způsobené pronikáním levného dovozu dotčeného výrobku z ČLR ve značném množství. Na základě výše uvedených skutečností se potvrzují prozatímní zjištění uvedená ve 223. a 224. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že dumpingový dovoz z ČLR způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu ve smyslu čl. 3 odst. 6 základního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Úvodní poznámky
(321)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana uvedla, že posouzení zájmu Unie nebylo založeno na reprezentativním počtu hospodářských subjektů.
(322)
Komise kontaktovala jednotlivé hospodářské subjekty následujícím způsobem.
(323)
Dovozci, kteří nejsou ve spojení: jak je uvedeno ve 12. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, Komise kontaktovala všech 250 dovozců, kteří nejsou ve spojení, uvedených žadatelem a v souladu s článkem 17 základního nařízení vybrala prozatímní vzorek tak, aby pokrýval co největší reprezentativní objem dovozu, který by mohl být v době, která je k dispozici, přiměřeně přezkoumán. Jak je však uvedeno ve 12. a 232. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, pouze u jedné společnosti, která byla prozatímně vybrána, se po ověření skutečně potvrdilo, že je dovozcem, který není ve spojení. Po vyhlášení prozatímního nařízení bylo k další spolupráci v rámci šetření vyzváno dalších patnáct dovozců, kteří nejsou ve spojení a kteří v počáteční fázi předložili formulář pro výběr vzorku, nebyli však do vzorku zařazeni. Šest z nich souhlasilo a obdrželo dotazník a pět jich poskytlo odpověď, přičemž tři odpovědi se považovaly za dostatečně úplné. Konečný vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, proto zahrnuje čtyři dovozce, kteří nejsou ve spojení a na něž připadá 2 % až 5 % dovozu dotčeného výrobku. Pokud jde o tento nízký procentní podíl, je třeba mít na paměti, že se většina dovozu dotčeného výrobku do Unie neuskutečňuje prostřednictvím dovozců, kteří nejsou ve spojení, jak bylo objasněno ve 12. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(324)
Jiné hospodářské subjekty než dovozci, kteří nejsou ve spojení (hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie): jak je uvedeno ve 226. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, Komise rozeslala rovněž zvláštní dotazníky přibližně 150 hospodářským subjektům (včetně dovozců, kteří nejsou ve spojení), kteří se přihlásili po zahájení šetření, mohli tudíž Komisi poskytnout příslušné údaje. Při šetření byly vzaty v úvahu nejen odpovědi na dotazníky, nýbrž rovněž ověřitelné a náležitě doložené připomínky a podání zúčastněných stran předložená ve stanovených lhůtách, a to bez ohledu na to, zda tyto strany odpověděly na dotazník, či nikoli. AFASE předala Komisi připomínky jménem svých členů - hospodářských subjektů působících v oblasti fotovoltaiky, jež byly rovněž analyzovány.
(325)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem byly shromážděny dostatečné údaje, které umožnily smysluplné posouzení zájmu Unie. Z těchto důvodů bylo dotyčné tvrzení zamítnuto.
(326)
Jedna zúčastněná strana Komisi požádala, aby objasnila, jak Komise zacházela s předloženými dotazníky dovozců, které byly určeny hospodářským subjektům navazujícím na výrobní odvětví Unie.
(327)
V odpovědi na tuto žádost se uvádí, že se 36 odpovědí uvedených ve 241. bodě odůvodnění prozatímního nařízení týkalo odpovědí na přílohu B oznámení o zahájení řízení, jejímž účelem bylo případně vybrat vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení.
(328)
Co se týká odpovědí na dotazník, které poskytly dva hospodářské subjekty uvedené ve 12. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jedna byla vzata v úvahu v příslušné analýze hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie. Druhý hospodářský subjekt poskytl doplňkové informace, které prokázaly, že v rozporu s tím, co bylo uvedeno ve 12. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, je skutečně dovozcem modulů, nikoli však dovozcem článků. Informace uvedené v jeho odpovědi na dotazník však nepostačovaly k tomu, aby byl zařazen do analýzy týkající se dovozců, kteří nejsou ve spojení, a to kvůli skutečnosti, že poskytnuté odpovědi nebyly úplné.
(329)
Po uložení prozatímních opatření se uskutečnily další inspekce na místě v prostorách dvou společností připravujících projekty (viz výše 8. bod odůvodnění). Pro účely tohoto šetření bylo mimoto analyzováno a vzato v úvahu (viz níže 369. až 371. bod odůvodnění) šest odpovědi na zvláštní dotazníky (viz 324. bod odůvodnění), které předložili poskytovatelé služeb působící rovněž v odvětví fotovoltaiky (logistika, přeprava, styk s veřejností atd.) a které se původně nepovažovaly za dostatečně úplné (viz 241. bod odůvodnění prozatímního nařízení).
(330)
Při analýze zájmu Unie se vycházelo z těchto informací:
-
odpovědi na dotazník obdržené od osmi výrobců v Unii zařazených do vzorku a čtyř dovozců, kteří nejsou ve spojení a kteří byli zařazeni do vzorku, a rovněž odpovědi na zvláštní dotazník obdržené od osmi hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce a třinácti hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie (sedm společností připravujících projekty/montážních firem; šesti poskytovatelů služeb, kteří působí rovněž v odvětví fotovoltaiky) z celkem 150 hospodářských subjektů, které se přihlásily po zahájení řízení a obdržely zvláštní dotazníky,
-
údaje ověřené během inspekcí na místě v prostorách osmi výrobců v Unii, jednoho dovozce, který není ve spojení, dvou hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce, čtyř hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie (společnosti připravující projekty/montážní firmy) a jednoho sdružení (viz 17. bod odůvodnění prozatímního nařízení a 8. bod odůvodnění výše),
-
údaje o zájmu Unie, které poskytly jiné zúčastněné strany, včetně sdružení, a rovněž veřejně dostupné údaje o vývoji fotovoltaického trhu v Evropě, zejména dokument EPIA „Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017“.
2. Zájem výrobního odvětví Unie
(331)
Některé zúčastněné strany pochybovaly, že by výrobní odvětví Unie mohlo mít z opatření prospěch, a tvrdily, že i) opatření sníží poptávku po fotovoltaických výrobcích v Unii, a výrobní odvětví Unie nebude proto moci zvýšit svůj prodej, ii) výrobní odvětví Unie má malé výrobní závody, a není proto schopno uspokojit poptávku po určitých typech zařízení, jako jsou komerční střešní systémy a velká zařízení montovaná na zemi, iii) výrobci v Unii nejsou „financovatelní“, iv) uložení cel na články fakticky zvýší výrobní náklady výrobců modulů v Unii a učiní je méně přitažlivými pro spotřebitele, v) v případě významného poklesu čínského dovozu využijí menší dovoz z ČLR s největší pravděpodobností výrobci z jiných třetích zemí.
(332)
Co se týká tvrzení, že opatření sníží poptávku po fotovoltaických výrobcích v Unii, a výrobní odvětví Unie proto nebude moci zvýšit svůj prodej, podotýká se, že strany nemohly předložit žádné ověřitelné důkazy o existenci přímé souvislosti mezi uložením opatření a poklesem poptávky po fotovoltaických výrobcích, která byla (jak bylo prokázáno) v posledních letech ovlivněna řadou faktorů.
(333)
V odpovědi na tvrzení, že výrobní odvětví Unie má malé výrobní závody, a není proto schopno uspokojit poptávku po některých typech zařízení, jako jsou komerční střešní systémy a velká zařízení montovaná na zemi, je třeba uvést, že šetření prokázalo, že výrobní odvětví Unie je schopno dodávat jak komerční a průmyslová zařízení (mezi 40 kW a 1 MW), tak i zařízení pro tržní segment veřejných služeb (1 MW až 10 MW). Při šetření nebylo navíc zjištěno, že v rámci jednoho projektu nelze použít výrobky dodávané různými výrobci. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(334)
Tvrzení, že výrobní odvětví Unie nebude mít z opatření prospěch, jelikož výrobci v Unii nejsou „financovatelní“, a že investiční fondy nebudou souhlasit s financováním projektů, které používají moduly vyráběné v EU, nebylo doloženo. Každopádně se předpokládá, že uložení opatření obnoví spravedlivé podmínky na trhu, což by mělo investory, včetně z bankovního sektoru, ujistit o schopnosti výrobců v Unii připravit životaschopné projekty. Z těchto důvodů bylo dotyčné tvrzení zamítnuto.
(335)
Co se týká tvrzení, že uložení cel na články fakticky zvýší výrobní náklady výrobců modulů v Unii a učiní je méně přitažlivými pro spotřebitele, uvádí se, že ačkoli není vyloučeno, že by po uložení cel mohlo dojít k určitému růstu cen, je třeba vzít v úvahu rovněž skutečnost, že veřejně dostupné zdroje naznačují trend klesajících cen modulů a článků. Proto i v případě, že by se náklady na články mohly v důsledku opatření zvýšit, celkový trend klesajících cen by měl vést k snížení nákladů na moduly. Dotyční výrobci se mohou rovněž rozhodnout, že budou články pořizovat v Unii, a nikoli z ČLR. Rovněž se očekává, že uložení opatření zvýší využití kapacity výrobců článků v Unii, což zvýší jejich úspory z rozsahu, a tudíž sníží náklady. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(336)
Tvrzení, že v případě významného poklesu čínského dovozu po uložení opatření z toho budou mít s největší pravděpodobností prospěch spíše jiné třetí země než výrobní odvětví Unie, šetření nepotvrdilo. Šetření neodhalilo žádné jednoznačné signály, že jiné třetí země přesměrují masivně svůj vývoz na trh Unie, zejména vzhledem k pravděpodobnému rozšiřování trhů v jiných třetích zemích, především v Asii, jak odhadují veřejně dostupné zdroje. Mimoto nejsou k dispozici žádné údaje, že i kdyby se v důsledku poklesu čínského dovozu dovoz z jiných třetích zemí zvýšil, nebude výrobní odvětví Unie schopno soutěžit s dovozem z těchto zemí.
(337)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé strany tvrdily, že je nereálné očekávat vznik udržitelného výrobního odvětví Unie vyrábějícího moduly a články, jelikož neexistuje racionálně uvažující investor, který by investoval do výrobců v Unii, kteří údajně mají nepříznivou nákladovou strukturu, a nemohou proto vyrábět za konkurenceschopné ceny. Šetření nepotvrdilo, že výrobní odvětví Unie má nepříznivou nákladovou strukturu, jak je objasněno ve 202. a 203. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Neexistence dumpingového dovozu a větší využití výrobních kapacit by proto měly zajistit úspory z rozsahu a umožnit vznik udržitelného výrobního odvětví Unie. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bylo tvrzení zamítnuto.
(338)
Jedna strana uvedla, že poptávka v Unii je ovlivněna vývojem zaručených výkupních cen a že s tímto vývojem je spojena návratnost investic, kterou investoři očekávají. Konkrétně se uvádělo, že pokud v Unii dojde v důsledku cel k růstu cen a vývoj zaručených výkupních cen nebude sledovat tento růst, poptávka se sníží a výrobní odvětví Unie nebude mít z uložených cel prospěch.
(339)
V reakci na výše uvedené tvrzení se podotýká, že navzdory souvislosti mezi výší zaručených výkupních cen a poptávkou po fotovoltaických zařízeních z důkazů shromážděných během šetření vyplývá, že budoucí poptávka bude na zaručených výkupních cenách a jiných režimech podpory závislá stále méně, jelikož u některých typů zařízení na řadě míst v Unii bude pravděpodobně dosaženo cenové parity (viz 260. bod odůvodnění výše). Očekávaná návratnost investic by měla být mimoto založena na spravedlivých tržních cenách. Jak je uvedeno ve 335. bodě odůvodnění výše, ačkoli není vyloučeno, že po uložení opatření může dojít k určitému růstu cen, je třeba uvést, že podle veřejně dostupných zdrojů vykazují ceny celkově klesající tendenci. Tvrzení je proto zamítnuto.
(340)
Zúčastněné strany uvedly, že jelikož je poptávka po solárních panelech ovlivněna režimy podpory, zejména zaručenými výkupními cenami, a výší cen elektřiny pro konečné spotřebitele (které určují cenovou paritu), může být cenová pružnost poptávky velmi vysoká. Ačkoli je pravda, že významné zvýšení cen může vést k významnému poklesu poptávky kvůli zvláštní povaze trhu, jak poukázaly tyto zúčastněné strany, je toto tvrzení nutno zamítnout, jelikož je velmi nepravděpodobné, že růst cen způsobený opatřeními bude významný, a to z následujících důvodů. Za prvé, veškeré dostupné zdroje potvrzují, že významné snižování cen dotčeného výrobku zaznamenané v celém období šetření a od období šetření do současnosti bude pokračovat.
Za druhé, hospodářským dopadem závazku, který Komise přijala, je to, že čínští vyvážející výrobci budou dodávat dotčený výrobek za minimální dovozní cenu nižší než 60 c/W, což je mnohem méně než cena, která byla zaznamenána v období šetření, a to při objemu, který odpovídá přibližně současnému podílu na trhu. Na této cenové úrovni není velmi pravděpodobné, že by se poptávka významně snížila, jelikož tato cenová úroveň zajišťuje dostatečnou poptávku jak pod stávající výší podpory poskytované režimy podpory, tak pod stávající úrovní cenové parity. Cena elektřiny pro konečné spotřebitele má podle očekávání růst, zatímco cena dotčeného výrobku se má snižovat. Prostřednictvím vzorce pro indexaci závazek zajišťuje, aby minimální dovozní cena zohledňovala další pokles cen dotčeného výrobku. Tato tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(341)
Několik zúčastněných stran zopakovalo tvrzení, že zájem výrobního odvětví Unie není podstatný, jelikož přidaná hodnota, kterou v hodnotovém řetězci v oblasti fotovoltaiky vytvoří předcházející a navazující výrobní odvětví, je mnohem významnější než přidaná hodnota vytvořená výrobním odvětvím Unie. Tvrzení, že různé segmenty v odvětví fotovoltaiky mají rozdílnou přidanou hodnotu, není zpochybněno. Jak je uvedeno ve 228. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření prokázalo, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu způsobenou nekalými obchodními praktikami. Někteří výrobci v Unii již byli nuceni své výrobní závody uzavřít, a pokud by nebyla opatření uložena, jeví se jako jisté další zhoršení situace. Jelikož všechny segmenty odvětví fotovoltaiky jsou vzájemně úzce propojené, poškodil by zánik výroby v Unii celé odvětví fotovoltaiky, poněvadž to by bylo zcela závislé na dodávkách pořizovaných externě. Proto i z důvodu zabezpečení dodávek bylo toto tvrzení zamítnuto.
(342)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala tvrzení, že pro to, zda by mělo být uloženo antidumpingové clo, je důležitá vyšší přidaná hodnota dotčeného výrobku vytvořená předcházejícím a navazujícím odvětvím v porovnání s výrobním odvětvím Unie. V této souvislosti se potvrzuje, že při posuzování zájmu Unie uvážily orgány pozitivní a negativní důsledky, které může mít clo na jednotlivé hospodářské subjekty. Zatímco dopad na předcházející a navazující odvětví je omezený, opatření umožní výrobnímu odvětví Unie překonat účinky dřívějšího dumpingu.
(343)
Jedna strana zpochybnila počet pracovních míst, který uložení opatření zajistí. Tato strana uvedla, že výrobní odvětví Unie zaměstnává přibližně 6 000 osob, a nikoli 25 000 osob, jak je uvedeno ve 229. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(344)
Na podporu výše uvedeného tvrzení však nebyly předloženy žádné důkazy, a tvrzení bylo proto zamítnuto. Objasňuje se, že vzhledem k vyloučení destiček z definice výrobku činila zaměstnanost ve výrobním odvětví Unie v období šetření přibližně 21 000 osob. Zúčastněné strany nepředložily žádný důkaz, že se počet zaměstnanců ve výrobním odvětví Unie po období šetření významně změnil.
(345)
Šetření prokázalo, že výrobnímu odvětví Unie byla dumpingovým dovozem z ČLR způsobena podstatná újma, takže nebylo schopno amortizovat investice prostřednictvím ziskového prodeje. Očekává se, že uložení opatření obnoví spravedlivé obchodní podmínky na trhu Unie a umožní výrobnímu odvětví Unie soutěžit za stejných podmínek. Pravděpodobné snížení dovozu z ČLR by mělo výrobnímu odvětví Unie v krátkodobém horizontu umožnit, aby zvýšilo svůj prodej v Unii, a tudíž lépe využívalo dostupné výrobní kapacity. To může zajistit úspory z rozsahu. Ačkoli je možné, že v krátkodobém horizontu ceny obdobného výrobku v důsledku opatření porostou, celkový trend klesajících cen bude pravděpodobně zachován, a to na straně jedné kvůli dalšímu snižování nákladů na výrobu výrobku, který je předmětem šetření, a na straně druhé kvůli konkurenčnímu tlaku ze strany výrobců ve třetích zemích, kteří budou na trhu Unie rovněž soutěžit.
(346)
Jelikož nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 227. a 231. bod odůvodnění prozatímního nařízení s výjimkou údaje o zaměstnanosti, jak bylo uvedeno výše ve 344. bodě odůvodnění.
3. Zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení
(347)
Po poskytnutí prozatímních informací dovozce, který není ve spojení, který před uložením prozatímních opatření poskytl odpověď na dotazník a který se považoval za prozatímní vzorek, uvedl, že závěry ohledně dopadu opatření na dovozce, kteří nejsou ve spojení, byly založeny pouze na jeho vlastní odpovědi na dotazník, nelze je proto pokládat za reprezentativní.
(348)
V prozatímním nařízení byla zjištění týkající se dovozců, kteří nejsou ve spojení, založena na jediné společnosti, jelikož (jak je objasněno ve 232. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) pouze u jednoho ze tří dovozců prozatímně zařazených do vzorku spočívala hlavní činnost v obchodování s dotčeným výrobkem. Jak je uvedeno výše ve 21. bodě odůvodnění, po uložení prozatímních opatření se vzorek zvětšil, bylo kontaktováno více dovozců, kteří nejsou ve spojení, a z pěti dalších obdržených odpovědí na dotazník byly pouze tři dostatečně úplné a umožňovaly smysluplné posouzení. V konečné fázi byl proto vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, rozšířen a zahrnoval čtyři dovozce. Během období šetření kolísal podíl činnosti čtyř spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení a kteří byli zařazeni do vzorku, související s dotčeným výrobkem mezi 60 % a 100 % jejich celkové podnikatelské činnosti. Čtyři spolupracující dovozci, kteří nejsou ve spojení, mimoto pořizovali v ČLR od 16 % do 100 % celkového dovozu modulů, přičemž pouze jeden z nich pořizoval výrobek pouze z dotčené země. Ziskovost čtyř spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení a kteří byli zařazeni do vzorku, související s dotčeným výrobkem činila v období šetření v průměru 2,3 %.
(349)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že dopad cel na dovozce, kteří nejsou ve spojení, byl podhodnocen, jelikož neexistují bezprostřední alternativní zdroje dodávek, které by mohly nahradit čínský dovoz dotčeného výrobku, pokud budou uložena cla, a že změna zdroje dodávek je obtížná vzhledem ke skutečnosti, že se velká část výroby nachází v ČLR a že by to znamenalo značné dodatečné náklady.
(350)
V této souvislosti se připomíná, že by uložení opatření nemělo vést k vymizení dovozu dotčeného výrobku z ČLR. Ze šetření vyplynulo, že možný pokles dovozu z ČLR bude mít dopad zejména na ty dovozce, kteří pořizují dotčený výrobek výhradně z ČLR, což platí pouze v případě jednoho ze čtyř spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení. Co se týká dopadu opatření na finanční situaci dovozců, kteří nejsou ve spojení, nebylo vyloučeno, že může být negativní, byl však vyvozen závěr, že to bude do značné míry záviset na jejich schopnosti změnit zdroje dodávek nebo přenést alespoň částečně možnou vyšší cenu na odběratele. V případě hospodářských subjektů, které dovážejí výrobek rovněž z jiných zdrojů než z ČLR nebo kteří dovážejí rovněž jiné produkty než dotčený výrobek, bude negativní dopad dále omezen. Komise se proto domnívá, že ačkoli je pravděpodobný negativní dopad na dovozce dotčeného výrobku, tento dopad bude v průměru omezený.
(351)
Jeden dovozce, který není ve spojení, uvedl, že před přijetím výrobků od nového dodavatele musí vynaložit značný čas a finanční investice. V této souvislosti bylo v reakci na poskytnutí konečných informací uvedeno, že inspekčnímu týmu byly v době inspekce na místě předloženy příslušné důkazy o nutnosti dlouhého testování, které musí dovozce provést, než se rozhodne pro dodávky od určitého vývozce.
(352)
Uznává se, že navázání nového vztahu mezi dovozcem a dodavatelem může vyžadovat dodatečné náklady a čas (např. na testování výrobku). Současně se zdá, že změna dodavatelů představuje běžné riziko, které je započítáno v činnosti dovozců a které souvisí se skutečností, že se fotovoltaický trh vyvíjí, a tudíž prochází neustálými změnami (např. úpadky, spojení), což vyžaduje přechod na nové dodavatele. Mimoto lze předpokládat, že testování vyžadují rovněž nové typy modulů, které se neustále dostávají na trh (např. s novými vlastnostmi z hlediska účinnosti). V této souvislosti se zdá, že testování nového výrobku (i od téhož dodavatele) je spíše normou než neobvyklou činností. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(353)
V reakci na poskytnutí konečných informací dvě strany zopakovaly tvrzení, že nebyl náležitě zohledněn zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení. Jedna strana tvrdila, že neposkytnutí verzí odpovědí dalších spolupracujících dovozců na dotazníky bez důvěrných údajů neumožnilo stranám provést náležité posouzení. Strana zpochybnila hodnocení Komise, pokud jde o možnost vyššího dovozu z jiných třetích zemí do Unie, což dovozcům umožní změnit dodávky, a to na základě tvrzení, že jiné třetí trhy rychle rostou. Za tímto účelem strana tvrdila, že tento předpoklad je v rozporu se závěry ve 336. bodě odůvodnění, v němž se tvrdí, že dovoz z jiných třetích zemí nebude masivní. Jiná strana pochybovala, zda Komise dodržela zásadu zákazu diskriminace, jelikož při posuzování Komisí byla výrobcům v Unii přisuzována větší důležitost než ostatním hospodářským subjektům.
(354)
Za prvé se potvrzuje, že verze odpovědí dalších spolupracujících dovozců na dotazníky bez důvěrných údajů, které byly obdrženy po vyhlášení prozatímního nařízení, byly zařazeny do spisu, do něhož mohly zúčastněné strany nahlédnout. Za druhé, mezi předpokladem, že v reakci na nižší dovoz z ČLR může vzrůst dovoz z jiných třetích zemí a že by toto zvýšení nemělo být masivní vzhledem k rostoucí poptávce po fotovoltaických zařízeních ve světě, neexistuje rozpor. Jelikož se očekává, že výrobní odvětví Unie získá zpět určitou část podílu na trhu, který předtím držely výrobky z ČLR, nelze vyloučit určitou ztrátu činnosti u dovozců, kteří nejsou ve spojení. Podotýká se však, že se celková velikost fotovoltaického trhu má podle očekávání v dlouhodobém horizontu zvětšovat, jelikož na stále více místech bude dosaženo cenové parity. Rovněž je objasněno, že stejně jako ve všech šetřeních týkajících se ochrany obchodu byla situace výrobního odvětví Unie posouzena s cílem zjistit, zda mu byla dumpingovým dovozem způsobena podstatná újma, v rámci analýzy zájmu Unie však byl zájem výrobního odvětví Unie posouzen na stejném základě jako u ostatních hospodářských subjektů, včetně dovozců, kteří nejsou ve spojení. Rovněž se objasňuje, že se šetření týkající se toho, zda byla výrobnímu odvětví Unie způsobena podstatná újma, řídí zejména ustanoveními čl. 3 odst. 5 základního nařízení, jež stanoví minimální normy pro toto šetření. Zájem Unie je analyzován pouze v případě zjištění dumpingu působícího újmu v souladu s normami stanovenými v článku 21 základního nařízení. Usuzovalo se proto, že pravděpodobný negativní dopad opatření na některé dovozce, zejména ty, kteří pořizují výrobek výhradně z ČLR, nepřevažuje nad přínosy opatření pro výrobní odvětví Unie a střednědobými a dlouhodobými přínosy pro fotovoltaický trh v Unii, které vyplývají ze spravedlivé hospodářské soutěže.
(355)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se na základě informací vztahujících se na čtyři dovozce zařazené do vzorku 233. a 234. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Zájem hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce
(356)
Po poskytnutí prozatímních informací několik stran zopakovalo tvrzení, že většina vstupů v hodnotovém řetězci v oblasti fotovoltaiky pochází z Unie a že by tato výhodná situace mohla skončit, pokud budou uložena cla, jelikož se výroba dotčeného výrobku v ČLR v důsledku cla sníží. V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana uvedla, že opatření mohou v tomto případě vést k jiným opatřením, která ČLR případně uloží na výrobky z Unie.
(357)
Jak je uvedeno ve 239. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, očekává se, že čínský dovoz bude trh Unie zásobovat i po zavedení cel. Různé veřejně dostupné zdroje v odvětví fotovoltaiky, například dokument EPIA „Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017“, mimoto odhadují, že k případnému snížení poptávky v Unii by mělo dojít pouze krátkodobě (v roce 2013 a 2014), jelikož v dalších letech spotřeba v Unii poroste. Jak je vyvozeno ve 239. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, odstranění nekalých obchodních praktik ve střednědobém a dlouhodobém horizontu pravděpodobně umožní udržitelný růst na fotovoltaickém trhu v Unii, z něhož by měly mít prospěch všechny hospodářské subjekty v Unii. Co se týká tvrzení ohledně možných odvetných opatření ze strany ČLR v reakci na opatření v daném případě, připomíná se, že ČLR může stejně jako jakýkoli jiný člen WTO využít šetření týkající se ochrany obchodu pouze v odůvodněných případech a toto šetření musí dodržovat přísná pravidla WTO. Komise tato šetření sleduje s cílem zajistit dodržování pravidel WTO. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(358)
Některé strany zpochybnily závěr uvedený ve 239. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že nižší vývoz hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce z Unie do ČLR může být nahrazen vývozem na jiné trhy, a uvedly, že cla sníží celosvětovou poptávku po výrobku.
(359)
V tomto ohledu se za prvé podotýká, že se nepředpokládá, že v důsledku cel bude čínský dovoz zcela ukončen. Informace získané v průběhu šetření mimoto neprokazují přímou souvislost mezi vývojem dovozu z ČLR na trh Unie a vývozem z ČLR na ostatní trhy. Veřejně dostupné zdroje, například dokument EPIA „Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017“, mimoto odhadují, že světový fotovoltaický trh v příštích letech poroste. Co se týká čínského trhu, existují signály, že se domácí spotřeba v ČLR značně zvýší (jak uvedla například EPIA). Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se nepředpokládá, že vývoz hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce z Unie do ČLR v důsledku uložení cel pravděpodobně významně klesne.
(360)
Je třeba rovněž uvést, že pokles poptávky v Unii v letech 2013 a 2014 zmíněný ve 357. bodě odůvodnění může mít negativní dopad na hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce. To však nelze spojovat (přinejmenším nikoli z velké části) se cly, jelikož se předpokládal dlouho před uložením prozatímních opatření. Pokud jde o výrobce strojů pro odvětví fotovoltaiky z Unie (jak je rovněž uvedeno ve 239. bodě odůvodnění prozatímního nařízení), kvůli existující značné rezervní kapacitě v ČLR není pravděpodobné, že by jejich vývoz do ČLR mohl významně vzrůst, a to ani v případě, že čínští vyvážející výrobci zvýší objem výroby. Z informací získaných během šetření rovněž vyplývá, že na výrobce strojů může mít dopad i čínský 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví, který předpokládá, že by do roku 2015 mělo 80 % zařízení pro výrobu článků pocházet z ČLR. Pokud je této změny dosaženo v souladu s pravidly WTO, může to dále omezit možnost výrobců v Unii soutěžit na čínském trhu. Výše uvedené tvrzení bylo proto zamítnuto.
(361)
V reakci na poskytnutí konečných informací čínská vláda tvrdila, že 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví obsahuje pouze některé obecné hlavní zásady, které nejsou závazné, jelikož se nepředpokládají žádné donucovací pravomoci, proto by se neměl považovat za známku toho, že možnost výrobců strojů v Unii soutěžit na čínském trhu bude omezená. V tomto ohledu se podotýká, že čínská vláda zařadila ve 12. pětiletém plánu odvětví fotovoltaiky mezi nejstrategičtější odvětví a rovněž vydala zvláštní plán pro solární fotovoltaické odvětví. V tomto plánu vyslovila čínská vláda podporu „špičkovým podnikům“ a „klíčovým podnikům“ a zavázala se „prosazovat provádění různých politik na podporu fotovoltaiky“ a „zajistit celkovou přípravu podpůrných politik v oblasti výrobního odvětví, financí, zdanění …“. Jelikož plán obsahuje základní směrodatné cíle, jichž má čínské výrobní odvětví dosáhnout v pětiletém období, má hluboký dopad na podnikatelské prostředí, a to jak v ČLR, tak v zemích, které s ČLR obchodují. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem existují jednoznačné náznaky, že plán omezuje svobodnou volbu čínských výrobců článků a konkurenční tlak ze strany výrobců v Unii, kteří vyrábějí zařízení vyvážené na čínský trh. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(362)
Jeden spolupracující výrobce surovin zpochybnil možnost, že by jiné trhy kompenzovaly nižší výrobu na čínském trhu, vzhledem k značné vytvořené výrobní kapacitě v ČLR, kterou by nebylo možné snadno vybudovat jinde.
(363)
Vzhledem k závěrům uvedeným výše ve 359. bodě odůvodnění je toto tvrzení zamítnuto, jelikož neexistují žádné údaje o údajně nižší výrobě na čínském trhu.
(364)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila počet zaměstnanců v odvětví na počátku výrobního řetězce, který byl uveden ve 236. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(365)
Objasňuje se, že se počet 4 200 zaměstnanců uvedený v prozatímním nařízení týkal pouze spolupracujících hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce, jako jsou výrobci vybavení a dodavatel polykrystalického křemíku, a to na základě jejich odpovědí na dotazník, a nikoli celého odvětví.
(366)
Po vyloučení destiček z definice výrobku by měli mít výrobci tohoto výrobku v Unii z uložení cel nicméně prospěch, jelikož se očekává, že výrobní odvětví Unie zvýší svou výrobu článků a modulů.
(367)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 235. a 240. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Zájem hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie
(368)
Jak je uvedeno výše ve 329. bodě odůvodnění, po uložení prozatímních opatření se uskutečnily další inspekce na místě u dvou společností připravujících projekty.
(369)
Kromě sedmi odpovědí na dotazníky poskytnutých hospodářskými subjekty navazujících na výrobní odvětví Unie, jejichž činnost přímo souvisí s obdobným výrobkem (a to společností připravujících projekty a montážních firem), jejichž analýza představovala základ pro posouzení hospodářských subjektů navazujících na hospodářské odvětví Unie v prozatímním nařízení, bylo blíže analyzováno šest dalších odpovědí na dotazníky, které byly poskytnuty v prozatímní fázi a které se nepovažovaly za dostatečně úplné (viz 241. bod odůvodnění prozatímního nařízení), jelikož obsahovaly údaje o relativním významu jejich činnosti související s fotovoltaikou v porovnání s celkovou činností.
(370)
Těmito šesti dalšími dotčenými hospodářskými subjekty byli poskytovatelé služeb v odvětví fotovoltaiky (logistika, přeprava, styk s veřejností atd.), tudíž hospodářské subjekty, jejichž činnost přímo nesouvisí s výrobkem, který je předmětem šetření. I přes určité nedostatky v odpovědích údaje uvedené v dotaznících prokazovaly, že činnost těchto hospodářských subjektů související s fotovoltaikou je v porovnání s jejich celkovou činností pouze okrajová. V období šetření představovala činnost související s fotovoltaikou přibližně pouze 5 % jejich celkového obratu a 8 % jejich celkové zaměstnanosti. Ziskovost činila v průměru přibližně 7 %. Podotýká se však, že údaje týkající se ziskovosti nebyly úplné, jelikož ne všechny hospodářské subjekty poskytly příslušné údaje.
(371)
Na základě další analýzy byl vyvozen závěr, že vzhledem k poskytnutým údajům nebude případný dopad opatření na hospodářskou situaci poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky pravděpodobně významný.
(372)
Po poskytnutí prozatímních a konečných informací zpochybnila řada stran reprezentativnost údajů hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie, které se týkaly obratu, ziskovosti a zaměstnanosti a které Komise odvodila z odpovědí na dotazníky poskytnutých sedmi hospodářskými subjekty navazujícími na výrobní odvětví Unie. AFASE předložila „průzkum“, který provedla u svých členů (montážních firem) s cílem doložit, že u většiny montážních firem představuje podnikání v oblasti fotovoltaiky hlavní zdroj příjmů. AFASE rovněž tvrdila, že hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie, zejména montážní firmy, dosáhnou pouze jednociferného ziskového rozpětí (na rozdíl od zjištění uvedených ve 242. bodě odůvodnění prozatímního nařízení), což jim neumožní absorbovat případná cla.
(373)
Pokud jde o reprezentativnost údajů použitých v prozatímním nařízení, Komise použila všechny údaje, jež poskytly hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie, které odpověděly na zvláštní dotazník, a rovněž podání AFASE, jak je objasněno výše ve 330. bodě odůvodnění.
(374)
Co se týká tvrzení, že podnikání v oblasti fotovoltaiky představuje pro montážní firmy hlavní zdroj příjmů, další analýza odpovědí na dotazník, které poskytlo sedm hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie (montážní firmy a společnosti připravující projekty), potvrdila, že činnost přímo související s výrobkem, který je předmětem šetření, představuje v průměru přibližně 42 % celkové činnosti těchto hospodářských subjektů a ziskovost činí v průměru 11 %. Pokud se však vezmou v úvahu rovněž jejich ostatní činnosti (nesouvisející přímo s výrobkem, který je předmětem šetření), celkový význam významně vzroste u tří z celkem sedmi hospodářských subjektů. Příslušný poměr byl proto v období šetření v rozmezí od přibližně 45 % do 100 %. U sedmi hospodářských subjektů (montážních firem a společností připravujících projekty) by ziskovost činnosti v oblasti fotovoltaiky včetně činností, které přímo nesouvisejí s výrobkem, který je předmětem šetření, činila v průměru 9 %. Pokud jde o zaměstnanost, činnost v oblasti fotovoltaiky, včetně činností, které nesouvisejí přímo s výrobkem, který je předmětem šetření, by v období šetření u těchto sedmi hospodářských subjektů představovala přibližně 660 pracovních míst na plný úvazek. Kromě fotovoltaických projektů a zařízení působily tyto hospodářské subjekty rovněž v oblasti zařízení pro větrnou energii a výroby elektrických zařízení.
(375)
Usuzovalo se, že případný dopad opatření na hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie je třeba posoudit především na základě jejich činnosti přímo spojené s výrobkem, který je předmětem šetření, jež v období šetření dosáhla ziskovosti v průměrné výši 11 %. I v případě posouzení na základě celkové činnosti v oblasti fotovoltaiky nesouvisející přímo s výrobkem, který je předmětem šetření, by však byly závěry podobné závěrům vyvozeným v prozatímní fázi, jelikož celkově se jednotlivé zohledněné faktory, a to ziskovost a možnost absorbovat část cla, významně nezmění (ziskovost se sníží z průměrných 11 % na průměrných 9 %). V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana, v jejichž prostorách Komise provedla inspekci na místě, zpochybnila reprezentativnost závěru ohledně ziskovosti montážních firem a společností připravujících projekty, která byla podle ní údajně založena pouze na jedné transakci. Toto tvrzení se zamítá, jelikož Komise vypočítala ziskovost hospodářského subjektu navazujícího na výrobní odvětví Unie na základě veškerých údajů, které hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie poskytly ve svých odpovědích na dotazník.
(376)
S ohledem na průzkum, který AFASE provedla u svých členů, se za prvé podotýká, že všechny hospodářské subjekty měly možnost přihlásit se po zahájení šetření a odpovědět na zvláštní dotazník určený pro hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie, v němž byly požadovány informace potřebné pro posouzení dopadu cel na tyto hospodářské subjekty. Za druhé, v průzkumu nebyla uvedena totožnost montážních firem, což neumožňovalo ověřit například relevantnost a spolehlivost poskytnutých údajů. Za třetí, ačkoli se řada otázek položených v tomto průzkumu týkala schopnosti montážních firem absorbovat možná cla, v průzkumu nebyl uveden žádný odkaz na zisk, kterého tyto montážní firmy dosáhly v období šetření, chyběly tudíž důležité údaje pro vyhodnocení dopadu opatření. Z poskytnutého průzkumu nebylo proto možno odvodit smysluplné závěry.
(377)
Řada stran zpochybnila závěry uvedené ve 247. a 250. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že pracovní místa v segmentu navazujícím na výrobní odvětví Unie budou negativně ovlivněna z krátkodobého hlediska a že celkový dopad bude negativní, avšak jen v omezeném rozsahu, jelikož fotovoltaický trh v Unii má podle odhadů ve střednědobém a dlouhodobém horizontu růst. Některé strany rovněž tvrdily, že pokles poptávky postihne zejména montážní firmy, které jsou závislé na fotovoltaických zařízeních.
(378)
Možný úbytek pracovních míst v důsledku uložení cel byl blíže analyzován. Informace získané během šetření obecně potvrdily, že v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie dojde mezi rokem 2011 a 2012 k úbytku pracovních míst v důsledku snížení poptávky po fotovoltaických zařízeních v Unii přibližně o 5 GW, jak bylo uvedeno již ve 246. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tento úbytek pracovních míst nelze spojovat s opatřeními, jelikož je odrazem vývoje na trhu. V roce 2013 a 2014 se předpokládá další snížení poptávky, což s největší pravděpodobností povede k dalšímu úbytku pracovních míst v odvětví fotovoltaiky. Takovýto vývoj poptávky předpovídala významná výzkumná střediska, jako je EPIA, již před zahájením šetření, a úbytek pracovních míst proto nelze přičíst uložení opatření.
(379)
Výrobní odvětví Unie předložilo studii poradenské společnosti PriceWaterHouseCoopers (dále jen „PWC“) týkající se možného dopadu opatření na pracovní místa související s fotovoltaikou. Studie společnosti PWC odkazuje na dřívější studii jiné poradenské společnosti Prognos, která předpokládala vysoké úbytky pracovních míst na fotovoltaickém trhu v důsledku uložení opatření, na něž upozornila AFASE před uložením prozatímních cel a jimiž se zabýval 243. až 246. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Studie společnosti PWC kritizovala studii vyhotovenou společností Prognos a poukazovala na skutečnost, že celkový počet zaniklých pracovních míst podle odhadů společnosti Prognos překročil ve skutečnosti celkový počet stávajících pracovních míst v odvětví fotovoltaiky v Unii. Pokud jde o dopad cel na trhu Unie, společnost PWC dospěla k opačným závěrům než společnost Prognos a předpokládala čistý kladný dopad na pracovní místa v Unii a to, že přínosy převáží nad možnými negativními účinky cel (např. na poptávku). Jelikož nebyla předložena žádná nová doložená tvrzení týkající se dopadu opatření na zaměstnanost v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie, potvrzují se závěry uvedené ve 247. až 250. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(380)
AFASE tvrdila, že Komise nezveřejnila zdroj 20 % statistické odchylky vykazované u počtu přímých pracovních míst v oblasti fotovoltaiky vypočítaného pro rok 2011, jak bylo uvedeno ve 245. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(381)
Tato 20 % statistická odchylka, která může platit směrem nahoru i dolů, vyšla najevo během inspekce na místě u EPIA. To ukazuje potíže při stanovení přesných údajů o zaměstnanosti v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie, jelikož je k dispozici jen málo zdrojů sběru údajů, které si navíc často protiřečí.
(382)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé strany tvrdily, že se analýza Komise nezabývala skutečností, že cla jen přispějí k úbytku pracovních míst v důsledku nižšího počtu fotovoltaických zařízení po roce 2011. Uvádělo se, že tato ztráta pracovních míst, zejména v navazujícím odvětví, úzce souvisí se skutečností, že montážní firmy jsou závislé na solárních zařízeních. AFASE mimoto kritizovala Komisi kvůli tomu, že nevzala náležitě v úvahu průzkum, který provedla u svých členů, a podobný průzkum, který provedla Solar Trade Association ve Spojeném království, jež tuto závislost údajně dokládají.
(383)
Co se týká toho, že se Komise údajně nezabývala dopadem cla na pracovní místa, odkazuje se na výše uvedený 377. a 379. bod odůvodnění, které se zabývají tvrzeními ohledně dopadů opatření na pracovní místa v odvětví fotovoltaiky a v nichž se uznává, že z krátkodobého hlediska mohou být kvůli opatřením skutečně negativně dotčena pracovní místa v navazujícím odvětví.
(384)
Co se týká průzkumu AFASE a Solar Trade Association ze Spojeného království, v reakci na poskytnutí konečných informací byla zveřejněna rovněž totožnost společností, které odpověděly na dotazník. Průzkumy však vykazovaly nedostatky, jelikož některé odpovědi nebyly například úplné. Analýza průzkumů ukázala následující. Pokud jde o průzkum AFASE, za prvé se podotýká, že většina z 50 montážních firem, které odpověděly na dotazník, prohlásila, že působí výhradně na fotovoltaickém trhu. Patnáct z celkem 50 montážních firem prohlásilo, že do jisté míry působí rovněž v jiných oblastech nesouvisejících s fotovoltaikou, jako je montáž v oblasti topení, elektřiny a zařízení pro větrnou energii. V případě průzkumu ve Spojeném království vykonávalo 21 z celkem 31 společností ve Spojeném království, které odpověděly na dotazník, rovněž jiné činnosti než činnosti v oblasti fotovoltaiky. Tento výsledek ukazuje, že s ohledem na téměř polovinu společností připravujících projekty a montážních firem platí zjištění uvedená ve 247. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, která se týkají možnosti vykonávat jiné činnosti, jako je montáž v oblasti topení nebo elektřiny, instalatérství a jiná zařízení pro energii z obnovitelných zdrojů. Uznává se však, že tato možnost může existovat v menším rozsahu, než se předpokládalo v prozatímním nařízení. Zmírňující dopad na úbytek pracovních míst může být proto méně významný, než se předpokládalo původně. Za druhé, některé hospodářské subjekty, u nichž AFASE a Solar Trade Association ve Spojeném království provedly průzkum, používají výrobky vyráběné v Unii a některé po uložení opatření plánují nákup jiných než čínských výrobků, aby zamezily růstu cen. Jejich závislost na čínském dovozu a dopad opatření budou tudíž podle očekávání omezené, jelikož tyto hospodářské subjekty mají přístup k výrobkům vyráběným v Unii.
Za třetí, odhad dopadu opatření na podnikání všech hospodářských subjektů, které se zúčastnily průzkumu, neumožňuje vyvodit spolehlivé závěry, jelikož jejich hodnocení se velmi lišilo. Některé společnosti nebyly dokonce schopny tento dopad posoudit. Za čtvrté, rovněž odpovědi na otázku ohledně počtu fotovoltaických projektů, u nichž v případě cel hrozí zrušení, byl v průzkumu ve Spojeném království v rozmezí od „ne mnoho“ po „všechny projekty“. Některé hospodářské subjekty nebyly schopny odhad provést. V obou průzkumech mimoto chyběla otázka týkající se ziskovosti hospodářských subjektů, které odpověděly na dotazník, což je důležité pro posouzení možné absorpce růstu cen (pokud k němu dojde) v důsledku cla.
(385)
Jiné strany uvedly, že montážní firmy nemohou snadno změnit své činnosti nebo přejít na jiná zařízení související s obnovitelnými zdroji energie kvůli velmi rozdílným technologiím a know-how. Pokud by byla cla uložena, podnikání by ukončily. Po poskytnutí konečných informací toto tvrzení zopakovala jedna zúčastněná strana, která uvedla, že montážní firmy investovaly značné zdroje do specializace na odvětví fotovoltaiky, jako je zvláštní odborná příprava, což prokazuje, že se zaměřují především na odvětví fotovoltaiky a že nebudou schopny přejít snadno na jiné činnosti.
(386)
Toto tvrzení nebylo dostatečně doloženo, jelikož nebylo prokázáno, jaké znalosti musí montážní firmy získat a jak obtížné a nákladné je získání těchto znalostí. Bez ohledu na to orgány potvrzují, že montážní firmy vyvinuly know-how, které je specifické pro instalaci fotovoltaických modulů. Vývoj tohoto know-how je však poměrně nový a rozšiřuje základní odborné znalosti montážních firem týkající se montáže v oblasti elektřiny a topení, instalatérství atd. Know-how se vyvíjelo rovněž v reakci na nekalé praktiky, konkrétně masivní příliv dumpingového dovozu z ČLR. Bez ohledu na specializované dovednosti zaměstnanců montážních firem je toto tvrzení nutno posoudit souběžně s analýzou uvedenou výše ve 378. a 382. bodě odůvodnění, jež se týkala situace v oblasti zaměstnanosti v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie, která může být z krátkodobého hlediska negativně ovlivněna, avšak v důsledku udržitelného obchodu povede ve střednědobém až dlouhodobém horizontu k zvýšení zaměstnanosti v montážních firmách. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(387)
Několik stran zpochybnilo tvrzení týkající se schopnosti hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie absorbovat částečně možný růst cen, jak bylo uvedeno ve 247. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Rovněž tento argument nebyl dostatečně doložen, takže nebylo možné posoudit, nakolik je toto tvrzení pravdivé. Jak je uvedeno výše ve 374. bodě odůvodnění, ziskovost spolupracujících hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie přímo související s dotčeným výrobkem byla odhadnuta v průměru přibližně na 11 %, což dotyčným hospodářským subjektům umožňuje absorbovat alespoň částečně určitý růst cen, pokud k němu dojde. V této souvislosti se připomíná (jak bylo uvedeno výše ve 335. bodě odůvodnění), že ceny vykazují celkově klesající tendenci. Argument byl proto zamítnut.
(388)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé strany zopakovaly tvrzení ohledně vážného rizika poklesu poptávky po solárních produktech v Unii v důsledku opatření, což podle těchto stran hovoří proti uložení opatření. Jedna strana tvrdila, že solární energie v současnosti vykazuje vysokou cenovou pružnost poptávky a i omezený růst ceny solárních produktů povede k významnému snížení poptávky. Tato strana odhadla, že antidumpingové clo ve výši 30 % může poptávku dále snížit o 8 GW, zatímco clo ve výši 50 % by poptávku snížilo o 10 GW. Ve stejném duchu odkázala AFASE na studii, kterou provedl analytik trhu a která v roce 2013 rovněž předpokládá snížení poptávky až o 2 GW v důsledku 50 % cla, což je pokles v mnohem menším rozsahu.
(389)
Ačkoli během šetření předložily strany kromě výše uvedených scénářů různé další scénáře týkající se snížení poptávky, tyto neobsahovaly srovnatelné výsledky. I když nelze vyloučit, že clo může vést k snížení poptávky po fotovoltaických zařízeních, vyčíslení tohoto dopadu je obtížné vzhledem k různým prvkům, které ovlivňují přitažlivost fotovoltaických zařízení v Unii (viz např. 258. bod odůvodnění prozatímního nařízení). I kdyby v krátkodobém horizontu došlo k takovémuto poklesu poptávky, očekává se, že střednědobé a dlouhodobé přínosy vyplývající ze spravedlivého obchodu převáží nad krátkodobým negativním dopadem. Sama AFASE připustila, že posouzení přímé souvislosti mezi poptávkou a clem bude možné až po uložení cla. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(390)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 243. a 250. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Zjištění týkající se šesti poskytovatelů služeb, u nichž činnost související s fotovoltaikou představuje pouze malý zlomek jejich celkové činnosti (viz 370. bod odůvodnění), nemění závěr uvedený ve 250. bodě odůvodnění prozatímního nařízení stejně jako jej nemění odlišení činnosti, která přímo nesouvisí s dotčeným výrobkem, u sedmi společností připravujících projekty/montážních firem, jak je uvedeno v 374. bodě odůvodnění.
6. Zájem konečných uživatelů/spotřebitelů
(391)
Po poskytnutí prozatímních informací některé strany zopakovaly tvrzení, že cla zvýší cenu dotčeného výrobku. Dojde proto k poklesu poptávky po fotovoltaických zařízeních, jelikož ta budou pro spotřebitele příliš drahá a nebudou dostatečně přitažlivá pro ostatní investory.
(392)
Jak již bylo uvedeno výše ve 335. bodě odůvodnění, ačkoli v důsledku uložení opatření může dojít k dočasnému růstu cen, celkově ceny vykazují klesající tendenci, jak potvrdila řada veřejných zdrojů. Ačkoli je obtížné vyčíslit přesně případný růst cen v důsledku opatření a následný možný pokles poptávky, připomíná se řada skutečností. Za prvé, výrobek, který je předmětem šetření, představuje 50 % celkových nákladů na fotovoltaická zařízení, a clo může být proto přinejmenším částečně absorbováno. Za druhé, soutěžení výrobního odvětví Unie s výrobci ze třetích zemí, kteří již jsou přítomni na trhu Unie, pravděpodobně udrží ceny na nízké úrovni. Výrobní odvětví Unie by současně mělo být schopno dosáhnout lepších finančních výsledků kvůli úsporám z rozsahu vyplývajícím z lepšího využití výrobních závodů a nižších výrobních nákladů. Za třetí, poptávka po fotovoltaických zařízeních souvisí nejen s výší ceny výrobku, který je předmětem šetření, nýbrž rovněž s výší zaručených výkupních cen. Předpokládá se, že při současné nízké úrovni poptávky v porovnání s rokem 2011 a obdobím šetření by se zaručené výkupní ceny neměly snižovat stejně rychle jako v posuzovaném období, což umožní pokračující investice do fotovoltaických projektů. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(393)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana výše uvedené odůvodnění zpochybnila. Tato strana tvrdila, že trend klesajících cen nelze po uložení opatření udržet. Tato strana připomenula, že opatření představují velmi významné zvýšení nákladů, které nemůže být v plné výši vyrovnáno snížením nákladů nebo dovozem z jiných třetích zemí. Mimoto zopakovala, že výrobní odvětví Unie nebude moci uskutečnit nové investice do výrobních závodů a strojů a hospodářské subjekty navazující na hospodářské odvětví Unie mohou absorbovat jen malou část, dosahuje-li jejich zisk 11 %. Mimoto neexistují žádné důkazy, které by naznačovaly, že růst cen mohou vyrovnat zaručené výkupní ceny.
(394)
Připomíná se, že se v rozporu s tímto tvrzením neočekává, že růst cen vyplývající z opatření může být plně vyrovnán, nýbrž to, že je možné dočasné zvýšení cen po uložení opatření (viz 247. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Tento růst cen může vyplývat z rozdílu mezi čínskými dumpingovými cenami a cenami jiných než čínských výrobků. Informace získané během šetření však umožňují tvrdit, že případný růst cen může být částečně absorbován řadou faktorů, a to vzhledem k ziskům v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie ve výši 11 %. Co se týká tvrzení, že neexistují žádné důkazy, které naznačují, že by zaručené výkupní ceny mohly vyrovnat růst cen, lze přiměřeně předpokládat, že zaručené výkupní ceny budou postupem času upraveny v souladu s vývojem cen u projektů.
(395)
Jedna strana uvedla, že od března 2013 vzrostly ceny modulů v Evropě o 20 % a že od roku 2013 existuje značný nedostatek zásob. Toto tvrzení nebylo doloženo, přičemž naopak veřejné zdroje informací ve skutečnosti potvrzují poměrně stálé ceny ve druhém čtvrtletí roku 2013. I kdyby byly tyto informace pravdivé, odrážely by pouze skutečnost, že po zavedení celní evidence dovozu bylo zohledněno riziko možného antidumpingového cla. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(396)
Jiná strana tvrdila, že fotovoltaické projekty nezajistí pro investora návratnost, pokud nebude snižování zaručených výkupních cen odpovídat klesajícím nákladům na projekt, včetně ceny modulů, jelikož ty představují významnou část nákladů daného projektu. Za tímto účelem bylo uvedeno, že cla zpochybní životaschopnost mnoha fotovoltaických projektů, jelikož zvýší cenu.
(397)
Jak bylo uvedeno ve 335. bodě odůvodnění výše, ceny článků a modulů vykazují celkově klesající tendenci. Význam zaručených výkupních cen na trhu se snižuje, jelikož v řadě regionů bude pravděpodobně dosaženo cenové parity. Z těchto důvodů bylo tvrzení, že by cena fotovoltaických modulů mohla mít negativní dopad na fotovoltaické projekty, včetně otázky jejich životaschopnosti, zamítnuto.
(398)
Jedna zúčastněná strana poskytla interní model s cílem prokázat, že by v případě uložení cel byla životaschopnost mnoha fotovoltaických projektů ohrožena.
(399)
Tento model neumožňoval náležité vyčíslení, nakolik by se v případě vyšších cen článků a modulů mohla snížit přitažlivost investic do fotovoltaických zařízení (např. návratnost investic). Předpoklad, že by případné clo bylo zcela přeneseno na konečné uživatele nebo spotřebitele, který byl použit v uvedeném modelu, však vzhledem ke stávajícím ziskovým rozpětím hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie není pravděpodobný. Investiční rozhodnutí není mimoto založeno vždy pouze na ceně modulů, nýbrž závisí rovněž na mnoha jiných faktorech, včetně mimo jiné existence celkově příznivého rámce pro fotovoltaická zařízení v dané zemi, úrovně podpory resp. ceny elektřiny (v případě cenové parity). Tyto dodatečné faktory nejsou jako takové závislé na clu. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(400)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 252. a 254. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7. Jiné argumenty
(401)
Po poskytnutí prozatímních informací bylo zopakováno tvrzení, že výrobní odvětví Unie není schopné zásobovat trh Unie a že trh Unie může zásobovat pouze ČLR.
(402)
Tímto tvrzením se zabýval 256. bod odůvodnění prozatímního nařízení. I v případě přijetí konzervativnějšího předpokladu ohledně výrobní kapacity Unie (viz 183. bod odůvodnění výše) by společná rezervní kapacita Unie a třetích zemí postačovala k doplnění možného poklesu čínského dovozu v krátkodobém horizontu. Ve střednědobém horizontu lze přiměřeně očekávat, že výrobní odvětví Unie rozšíří svou výrobní kapacitu, aby mohlo uspokojit poptávku, což mu umožní dosáhnout úspor z rozsahu, a to zase povede k dalšímu snižování cen. Tvrzení bylo proto zamítnuto.
(403)
Některé strany zopakovaly tvrzení týkající se problémů dosáhnout cílů Komise v oblasti energie z obnovitelných zdrojů, které jsou stanoveny pro rok 2020, pokud budou uložena cla. Tímto tvrzením se zabývalo již prozatímní nařízení (257. až 259. bod odůvodnění), proto vzhledem k neexistenci dalších informací se potvrzuje 257. a 259. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
8. Závěr ohledně zájmu Unie
(404)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se potvrzuje hodnocení uvedené ve 260. a 261. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(405)
Neexistují proto přesvědčivé důvody proti uložení konečných opatření na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(406)
Vzhledem k dosaženým závěrům ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie by měla být uložena konečná antidumpingová opatření, aby se předešlo vzniku další újmy, kterou výrobnímu odvětví Unie způsobuje dumpingový dovoz.
1. Úroveň pro odstranění újmy
(407)
Za účelem stanovení výše těchto opatření byla vzata v úvahu zjištěná dumpingová rozpětí a výše cla nezbytná pro odstranění újmy, která je působena výrobcům v Unii, aniž by přitom byla překročena zjištěná dumpingová rozpětí.
(408)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana zpochybnila 10 % ziskové rozpětí použité k výpočtu úrovně pro odstranění újmy a tvrdila, že je pro toto výrobní odvětví za současné situace na trhu příliš vysoké a že bylo použito pro moduly i pro články. Podotýká se, že právním kritériem pro stanovení zisku před zdaněním za účelem výpočtu úrovně pro odstranění újmy je to, zda by tohoto zisku mohlo dané výrobní odvětví přiměřeně dosáhnout za běžných podmínek hospodářské soutěže, tj. bez dumpingu. V souladu s judikaturou Tribunálu je takovýmto ziskem zisk, jehož bylo dosaženo na počátku posuzovaného období, tj. před nárůstem dumpingového dovozu. Cílový zisk byl proto upraven na 8 %, a to na základě váženého průměru zisku, jehož výrobní odvětví Unie dosáhlo u modulů a článků v roce 2009 a 2010, kdy bylo ziskové.
(409)
Po poskytnutí konečných informací výrobní odvětví Unie uvedlo, že by se jako úroveň ziskovosti, kterou mohlo výrobní odvětví Unie přiměřeně dosáhnout bez dumpingu, měla použít ziskovost v roce 2010, a nikoli průměrné ziskové rozpětí za roky 2009 a 2010. V této souvislosti se tvrdilo, že ziskovost v roce 2009 byla nedostatečná a situace v těchto dvou letech se jednoznačně lišila, zejména vzhledem k vývoji spotřeby v roce 2010, která v uvedeném roce účinky dumpingu zmírnila. V tomto ohledu je třeba uvést, že při stanovování úrovně pro odstranění újmy není důležité, zda bylo průměrné ziskové rozpětí dosažené výrobním odvětvím Unie „dostatečné“. Jak je uvedeno ve 264. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, úroveň pro odstranění újmy by měla být založena na zisku, jehož lze přiměřeně dosáhnout bez dumpingového dovozu. V souladu s běžnou praxí orgány při šetření usuzují, že této úrovně bylo dosaženo na počátku posuzovaného období. Jelikož v tomto případě zaznamenalo výrobní odvětví Unie u prodeje článků ztráty již na počátku posuzovaného období v roce 2009, nebyla tato metodika vhodná a považovalo se za spolehlivější vycházet při stanovení úrovně pro odstranění újmy z průměrného ziskového rozpětí v prvním a druhém roce posuzovaného období. V této souvislosti se rovněž usuzovalo, že není podstatné, že se situace v těchto dvou letech lišila.
(410)
Jiná zúčastněná strana zopakovala, že by pro moduly a články měl být stanoven rozdílný cílový zisk, jelikož ziskovost u těchto typů výrobků vykazovala v posuzovaném období rozdílnou tendenci. Ačkoli ukazatele byly pro každý typ výrobku uvedeny zvlášť, závěry vyvozené pro každý ukazatel se vztahují na celý výrobek, který je předmětem šetření. Připomíná se rovněž, že moduly a články představují jediný výrobek, a proto dumpingová rozpětí a úroveň pro odstranění újmy byly stanoveny na tomto základě.
(411)
Na vypočítaná rozpětí újmy měly mimoto dopad náklady po dovozu u revidovaného vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení (jenž byl pozměněn z důvodů objasněných ve 21. bodě odůvodnění). Všechna rozpětí cenového podbízení byla ovlivněna opravou cen CIF, vyloučením destiček a novým cílovým ziskem.
(412)
Jedna strana tvrdila, že se prodej výrobců v Unii zařazených do vzorku zaměřoval na dražší segment trhu, jako je segment zařízení pro obytné budovy/malých komerčních zařízení, který přitahoval vyšší zaručené výkupní ceny, a navrhla, aby byly prodejní ceny výrobního odvětví Unie odpovídajícím způsobem upraveny. Je třeba podotknout, že by toto tvrzení nemělo být pro výpočet rozpětí újmy rozhodující, jelikož šetření prokázalo, že výrobci v Unii nebyli ziskoví.
(413)
Jelikož s ohledem na úroveň pro odstranění újmy nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se metodika popsaná ve 263. až 266. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
(414)
Vzhledem k dosaženým závěrům ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie se v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení usuzuje, že by na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházejících nebo odesílaných z ČLR měla být uložena konečná antidumpingová opatření, a to na úrovni nižší z hodnot odpovídajících dumpingovému rozpětí a rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V daném případě by v souladu s tímto pravidlem měla být celní sazba stanovena na úrovni zjištěných rozpětí újmy.
(415)
Podotýká se, že souběžně s antidumpingovým řízením probíhalo antisubvenční řízení. Vzhledem k použití pravidla nižšího cla a skutečnosti, že konečná subvenční rozpětí jsou nižší než úroveň pro odstranění újmy, se považuje za vhodné uložit konečné vyrovnávací clo na úrovni stanovených konečných subvenčních rozpětí a poté uložit konečné antidumpingové clo do příslušné úrovně pro odstranění újmy. Na základě výše uvedených skutečností je celní sazba, která budou uložena, stanovena takto:
Společnost
Subvenční rozpětí
Dumpingo-vé rozpětí
Úroveň pro odstranění újmy
Vyrovná-vací clo
Anti-dumpingové clo
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
90,3 %
48,2 %
3,5 %
44,7 %
Delsolar (Wujiang) Ltd
de minimis
111,5 %
64,9 %
0,0 %
64,9 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
11,5 %
91,9 %
58,2 %
11,5 %
46,7 %
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
5,0 %
97,5 %
56,5 %
5,0 %
51,5 %
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
88,1 %
47,7 %
6,5 %
41,2 %
Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd
6,4 %
53,8 %
33,7 %
6,4 %
27,3 %
RENESOLA ZHEJIANG LTD
RENESOLA JIANGSU LTD
4,6 %
88,1 %
47,7 %
4,6 %
43,1 %
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi SunShine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
4,9 %
73,2 %
46,3 %
4,9 %
41,4 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
93,3 %
41,8 %
6,3 %
35,5 %
Další společnosti spolupracující v rámci antidumpingového šetření (s výjimkou společností, na něž se vztahuje zbytkové clo v souběžném antisubvenčním prováděcím nařízení (EU) č. 1239/2013 (18)) (příloha I)
6,4 %
88,1 %
47,7 %
6,4 %
41,3 %
Další společnosti spolupracující v rámci antidumpingového šetření, na něž se vztahuje zbytkové clo v souběžném antisubvenčním prováděcím nařízení (EU) č. 1239/2013 (příloha II)
11,5 %
88,1 %
47,7 %
11,5 %
36,2 %
Všechny ostatní společnosti
11,5 %
111,5 %
64,9 %
11,5 %
53,4 %
(416)
Individuální sazby antidumpingového cla pro společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění současného šetření. Odrážejí tedy stav zjištěný během šetření, pokud jde o tyto společnosti. Tyto celní sazby (oproti celostátnímu clu použitelnému na „všechny ostatní společnosti“) jsou proto výlučně použitelné na dovoz výrobků pocházejících z ČLR a vyrobených těmito společnostmi, tedy konkrétními uvedenými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení spolu se svým názvem, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné pro „všechny ostatní společnosti“.
(417)
Po poskytnutí informací čínská vláda tvrdila, že vážené průměrné clo pro společnosti uvedené v příloze I a příloze II je v rozporu s antidumpingovou dohodou WTO, jelikož je údajně založeno na váženém průměru cel vypočítaných zvlášť pro vyvážející výrobce článků a modulů zařazené do vzorku. Toto hodnocení však není správné. Pro vyvážející výrobce zařazené do vzorku byla vypočítána jednotná celní sazba pro jejich veškerý vývoz dotčeného výrobku - a většina vyvážejících výrobců vyvážela články i moduly. Hodnocení, že cla byla vypočítána zvlášť pro vyvážející výrobce článků a modulů, proto není správné, a toto tvrzení nelze uznat.
(418)
Pokud by se po uložení dotčených opatření podstatně zvýšil objem vývozu některé ze společností využívajících nižší individuální celní sazby, lze takovéto zvýšení objemu považovat samo o sobě za změnu obchodních toků v důsledku uložených opatření ve smyslu čl. 13 odst. 1 základního nařízení. Za takových okolností a za předpokladu, že jsou splněny příslušné podmínky, lze zahájit šetření zaměřené proti obcházení předpisů. V rámci takového šetření lze mimo jiné prošetřit potřebu zrušit individuální celní sazby a následně uložit celostátní clo.
(419)
Každou žádost o použití těchto individuálních sazeb antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti (například po změně názvu subjektu nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech příslušné společnosti v souvislosti s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, například spojených s takovou změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. Bude-li to vhodné, bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
(420)
Aby bylo zajištěno rovné zacházení pro nové vývozce a spolupracující společnosti nezařazené do vzorku a uvedené v příloze I a příloze II tohoto nařízení, mělo by se vážené průměrné clo uložené posledně jmenovaným společnostem vztahovat i na všechny nové vývozce, kteří by jinak měli nárok na přezkum podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení.
(421)
Opatření se ukládají proto, aby bylo výrobcům v Unii umožněno překonat účinky dumpingu působícího újmu. Pokud by nastala počáteční nerovnováha mezi možným prospěchem pro výrobce v Unii a náklady pro ostatní hospodářské subjekty v Unii, mohla by být vyrovnána tím, že se zvýší a/nebo znovu zahájí výroba v Unii.
(422)
Předpokládaný scénář týkající se vyšší výroby v Unii však nemusí být v souladu s vývojem na tomto nestabilním trhu. Jak je uvedeno ve 108. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, spotřeba modulů v Unii mezi rokem 2009 a 2011 vzrostla o 264 % a během šestiměsíčního období mezi rokem 2011 a obdobím šetření se snížila o 43 procentních bodů. Tato nestabilita je ještě patrnější při srovnání období od roku 2006 do roku 2011, kdy spotřeba modulů v Unii vzrostla z méně než 1 GW na téměř 20 GW, což představuje nárůst okolo 2 000 %, a to za pouhých pět let. Předpokládá se, že tato nestabilita bude pokračovat, a odhady zveřejněné obchodními sdruženími ukazují rozdíly mezi různými scénáři ve výši 100 % a více i ve střednědobém horizontu, tj. pro roky 2014-2015.
(423)
Za těchto výjimečných podmínek se tedy považuje za vhodné omezit dobu trvání opatření pouze na dva roky.
(424)
Tato doba by měla být pro výrobce v Unii dostatečná na to, aby zvýšili a/nebo znovu zahájili výrobu, aniž by současně vážně ohrozila situaci ostatních hospodářských subjektů v Unii. Má se za to, že dvouleté období bude nejvhodnější pro analýzu toho, zda v důsledku uložení opatření skutečně došlo k zvýšení výroby v Evropě, a tím byly vyváženy negativní dopady na ostatní hospodářské subjekty v Unii.
(425)
Po poskytnutí konečných informací jeden výrobce v Unii uvedl, že doba trvání omezená na dva roky je příliš krátká na to, aby bylo možno překonat způsobenou újmu. Mimoto se uvádělo, že dvouletá doba trvání výrobcům v Unii neumožní předložit obchodní plány pro tento a příští hospodářský rok. V této souvislosti se uvádí, že opatření potrvají do prosince 2015, což by mělo postačovat, aby výrobci v Unii předložili obchodní plány do roku 2015.
(426)
Výrobce v Unii mimoto nezpochybnil důvody pro omezení doby trvání na dva roky, zejména nestabilitu trhu. Výrobce dokonce výslovně ocenil přezkum v případě, že opatření bude nutné změnit kvůli změněné situaci na trhu. Jelikož pravděpodobnost změny tržních podmínek během dvou let je na tomto nestabilním trhu vysoká, považovalo se za vhodné omezit opatření zpočátku na dva roky.
(427)
Po poskytnutí konečných informací žadatel uvedl, že dvouleté období nepostačuje pro investice do výroby, a odkázal na 424. bod odůvodnění. Kvůli značné rezervní kapacitě výrobního odvětví Unie lze zvýšení výroby dosáhnout lepším využitím stávajících výrobních kapacit, což by mělo být možné bez významných dodatečných investic.
(428)
Žadatel rovněž uvedl, že uložení konečného antidumpingového cla na dobu dvou let nepostačuje k tomu, aby mohlo výrobní odvětví Unie překonat účinky předchozího dumpingu. Uložení antidumpingového cla však nemůže pohlížet pouze na zájmy samotného výrobního odvětví Unie, nýbrž musí možný přínos pro výrobce v Unii porovnat s náklady pro ostatní hospodářské subjekty v Unii. Na tomto základě je rozhodnutí omezit opatření na dva roky zachováno.
(429)
Všem stranám byly sděleny základní skutečnosti a úvahy, na nichž byl založen záměr doporučit uložení konečného antidumpingového cla na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházejících nebo odesílaných z ČLR a konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (poskytnutí konečných informací). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž mohly k poskytnutí konečných informací předložit připomínky.
(430)
Ústní a písemné připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a ve vhodných případech zohledněny.
3. Zpětná působnost
(431)
Pokud jde o možné uplatňování antidumpingových opatření se zpětnou působností, je třeba posoudit kritéria stanovená v čl. 10 odst. 4 základního nařízení. Podle čl. 10 odst. 4 písm. b) je jedním z hlavních kritérií, které musí být splněno, „podstatné zvýšení vývozu“, a to „vedle výše vývozu, která způsobila újmu během šetřeného období“.
(432)
Srovnání průměrného měsíčního dovozu (19) modulů a článků s průměrným měsíčním dovozem za období celní evidence (březen 2013-červen 2013) ukazuje prudký pokles objemu dovozu po období šetření. Jak je uvedeno ve 110. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, průměrné měsíční dovážené množství čínských modulů a článků činilo v období šetření 1 250 MW (20). Pro srovnání, během období celní evidence byl průměrný měsíční objem dovozu čínských modulů a článků přibližně pouze poloviční.
(433)
Vzhledem k nestabilní povaze trhu by podstatné zvýšení vývozu mohlo být alternativně posouzeno v relativním vyjádření namísto absolutního vyjádření. Za účelem posouzení, zda došlo k podstatnému zvýšení dovozu v relativním vyjádření, je třeba srovnat objemy dovozu se spotřebou na trhu Unie, tj. spotřeba by se musela snižovat podstatně rychlejším tempem než čínský dovoz. Jelikož objem dovozu čínských modulů a článků v období celní evidence byl v porovnání s objemem během období šetření pouze poloviční, musel by být pokles spotřeby podstatně vyšší než 50 %. Ačkoli přesné údaje o spotřebě v období celní evidence nejsou k dispozici, neexistují žádné signály, že by se spotřeba snížila o více než 50 %.
(434)
Z výše uvedených důvodů není kritérium týkající se podstatného zvýšení dovozu splněno. Vyvozuje se proto závěr, že konečné antidumpingové clo nebude uloženo se zpětnou platností přede dnem použitelnosti prozatímních opatření.
H. PODOBA OPATŘENÍ
(435)
Po přijetí prozatímních antidumpingových opatření nabídla skupina spolupracujících vyvážejících výrobců, včetně společností ve spojení v ČLR a v Evropské unii, spolu s CCCME společný cenový závazek podle čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Nabídku závazku podpořily rovněž čínské orgány.
(436)
Komise nabídku přezkoumala a rozhodnutím 2013/423/EU nabídku závazku přijala. Jak bylo uvedeno ve 3., 4. a 7. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, s cílem posoudit, zda cenový závazek odstraňuje škodlivé účinky dumpingu, analyzovala Komise změněné podmínky na trhu, které jsou trvalé povahy a které se týkaly mimo jiné stávajících vývozních cen a úrovně pro odstranění újmy, s ohledem na niž bylo zjištěno, že je nižší než úroveň dumpingu.
(437)
Po přijetí rozhodnutí 2013/423/EU vyvážející výrobci společně s CCCME předložili oznámení týkající se změny původní nabídky závazku. Požádali o revizi závazku tak, aby se zohlednilo vyloučení destiček z definice výrobku, jak bylo popsáno v 31. a 72. bodě odůvodnění. Ve lhůtě stanovené v čl. 8 odst. 2 základního nařízení mimoto požádala řada dalších vývozců o zařazení do závazku.
(438)
Prováděcím rozhodnutím 2013/707/EU potvrdila Komise s ohledem na konečná cla přijetí závazku, který nabídli vývozci uvedení v příloze zmíněného rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech (tloušťka článků nepřesahuje 400 mikrometrů), v současnosti kódů KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90 (kódy TARIC 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 a 8541409039) a pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, ledaže jsou v tranzitu ve smyslu článku V GATT.
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články),
-
moduly nebo panely s výstupním stejnosměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon.
2. Sazba konečného antidumpingového cla, která se použije na čistou cenu s dodáním na hranice Unie, před proclením, je pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Celní sazba
Doplňkový kód TARIC
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
44,7 %
B791
Delsolar (Wujiang) Ltd
64,9 %
B792
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
46,7 %
B793
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
46,7 %
B927
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
51,5 %
B794
Jinko Solar Co.Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
41,2 %
B845
Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd
27,3 %
B795
RENESOLA ZHEJIANG LTD
RENESOLA JIANGSU LTD
43,1 %
B921
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
41,4 %
B796
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
35,5 %
B797
Další společnosti spolupracující v rámci antidumpingového šetření (s výjimkou společností, na něž se vztahuje zbytkové clo v souběžném antisubvenčním prováděcím nařízení (EU) č. 1239/2013) (příloha I)
41,3 %
Další společnosti spolupracující v rámci antidumpingového šetření, na něž se vztahuje zbytkové clo v souběžném antisubvenčním prováděcím nařízení (EU) č. 1239/2013 (příloha II)
36,2 %
Všechny ostatní společnosti
53,4 %
B999
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
4. Pokud jakýkoli nový vyvážející výrobce z Čínské lidové republiky poskytne Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
-
v období od 1. července 2011 do 30. června 2012 (období šetření) nevyvážel zboží popsané v odstavci 1 do Unie,
-
není ve spojení s žádným vývozcem ani výrobcem v Čínské lidové republice, na něž se vztahují antidumpingová opatření uložená tímto nařízením,
-
po skončení období šetření, na němž jsou založena tato opatření, buď vyvezl dotčený výrobek do Unie, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt značné množství dotčeného výrobku do Unie,
může být odstavec 2 změněn zařazením nového vyvážejícího výrobce mezi spolupracující společnosti nezařazené do vzorku, na nějž se tudíž vztahuje vážená průměrná celní sazba ve výši 41,3 %.
Článek 2
1. Částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla podle nařízení (EU) č. 513/2013 na dovoz destiček (tloušťka destiček nepřesahuje 400 mikrometrů) a modulů nebo panelů s výstupním stejnoměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určených výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon, pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky se uvolňují.
2. Částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla podle nařízení (EU) č. 513/2013 na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech (tloušťka článků nepřesahuje 400 mikrometrů), v současnosti kódů KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90 (kódy TARIC 8501231200281, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 a 8541409039) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, ledaže jsou v tranzitu ve smyslu článku V GATT, se vybírají s konečnou platností. Zajištěné částky, které převyšují konečnou sazbu antidumpingových cel, se uvolňují.
Článek 3
1. Dovoz, pro nějž bylo předloženo prohlášení k propuštění do volného oběhu v případě výrobků v současnosti kódu KN ex 8541 40 90 (kódy TARIC 8541409021, 8541409029, 8541409031 a 8541409039) a na nějž jsou vystaveny faktury společnostmi, od kterých Komise přijala závazky a jejichž názvy jsou uvedeny v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU, je osvobozen od antidumpingového cla uloženého podle článku 1, pokud:
a)
společnost uvedená v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU vyrobila, dodala a fakturovala výše uvedené výrobky přímo nebo prostřednictvím své společnosti ve spojení, která je rovněž uvedena v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU, buď svým společnostem ve spojení v Unii, které působí jako dovozci a propouštějí zboží do volného oběhu v Unii, nebo prvnímu nezávislému odběrateli, který působí jako dovozce a propouští zboží do volného oběhu v Unii, a
b)
k tomuto dovozu je přiložena závazková faktura, což je obchodní faktura obsahující alespoň údaje a prohlášení uvedené v příloze III tohoto nařízení a
c)
k tomuto dovozu je přiloženo osvědčení o vývozním závazku podle přílohy IV tohoto nařízení a
d)
zboží deklarované a předložené celním orgánům přesně odpovídá popisu uvedenému v závazkové faktuře.
2. Přijetím prohlášení o propuštění do volného oběhu vzniká celní dluh:
a)
pokud je u dovozu popsaného v odstavci 1 zjištěno, že není splněna jedna nebo více podmínek stanovených v uvedeném odstavci; nebo
b)
pokud Komise zruší přijetí závazku podle čl. 8 odst. 9 nařízení (ES) č. 1225/2009 prostřednictvím nařízení nebo rozhodnutí, které odkazuje na konkrétní transakce, a prohlásí příslušné závazkové faktury za neplatné.
Článek 4
Společnosti, od kterých Komise přijala závazky a jejichž názvy jsou uvedeny v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU, a s výhradou určitých podmínek v ní uvedených, vystaví faktury rovněž u transakcí, které nejsou osvobozeny od antidumpingového cla. Tato faktura je obchodní faktura obsahující alespoň údaje uvedené v příloze V tohoto nařízení.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se do 7. prosince 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. prosince 2013.
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 1238/2013 AL CONSILIULUI
din 2 decembrie 2013
de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse pentru importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (1) („regulamentul de bază”), în special articolul 9 alineatul (4) și articolul 14 alineatul (1),
având în vedere propunerea Comisiei Europene, după consultarea comitetului consultativ,
întrucât:
A. PROCEDURA
1. Măsuri provizorii
(1)
Comisia Europeană (denumită în continuare „Comisia”), prin Regulamentul (UE) nr. 513/2013 (2) (denumit în continuare „regulamentul provizoriu”), a instituit o taxă antidumping provizorie la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie [și anume, celule și plachete (plăcuțe semiconductoare)] originare sau expediate din Republica Populară Chineză (denumită în continuare „RPC” sau „țara în cauză”).
(2)
Ancheta a fost deschisă în urma unei plângeri depuse la 25 iulie 2012 de UE ProSun (denumit în continuare „reclamantul”) în numele unor producători care reprezintă mai mult de 25 % din producția totală a Uniunii de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie. Plângerea a inclus elemente de probă prima facie care atestau existența dumpingului în ceea ce privește produsul în cauză și prejudiciile importante rezultând din acesta, care au fost considerate suficiente pentru a justifica deschiderea unei anchete.
2. Înregistrarea
(3)
Astfel cum se menționează în considerentul 3 din regulamentul provizoriu, în urma unei cereri depuse de către reclamant susținute de documentele justificative necesare, Comisia a adoptat la 1 martie 2013 Regulamentul (UE) nr. 182/2013 (3), prin care se supun înregistrării importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume, celule și plachete) originare sau expediate din RPC începând cu 6 martie 2013. Regulamentul provizoriu a încetat înregistrarea importurilor în scopul anchetei antidumping, în conformitate cu articolul 14 alineatul (5) din regulamentul de bază, întrucât o taxă antidumping provizorie furnizează protecție împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping.
(4)
Anumite părți interesate au susținut că decizia de înregistrare a importurilor a fost nefondată, dat fiind că nu au fost îndeplinite condițiile în conformitate cu articolul 14 alineatul (5) din regulamentul de bază. Cu toate acestea, afirmațiile nu au fost întemeiate sau susținute de dovezi concrete. Atunci când a fost luată decizia de a înregistra importurile, Comisia a dispus de suficiente dovezi prima facie care să justifice necesitatea de a înregistra importurile, în special o creștere accentuată, atât în ceea ce privește importurile absolute, cât și în ceea ce privește cota de piață. Prin urmare, afirmațiile în acest sens au trebuit să fie respinse.
3. Acceptarea unui angajament cu privire la taxe provizorii
(5)
Prin Decizia 2013/423/UE a Comisiei (4), Comisia a acceptat un angajament oferit de producătorii-exportatori împreună cu Camera de Comerț a Chinei pentru Importul și Exportul de Mașini și Produse Electronice (denumită în continuare „CCCME”).
4. Procedura ulterioară
(6)
Ulterior comunicării faptelor și considerentelor esențiale pe baza cărora s-a decis instituirea de măsuri antidumping provizorii (denumită în continuare „comunicarea concluziilor provizorii”), Guvernul Chinei și mai multe părți interesate și-au exprimat în scris opiniile cu privire la constatările provizorii. Părților care au solicitat acest lucru li s-a acordat posibilitatea de a fi audiate. Asociația pentru energie solară accesibilă (denumită în continuare „AFASE”), care reprezintă importatorii, operatori din aval și din amonte și un importator au solicitat și li s-au acordat audieri în prezența consilierului-auditor din cadrul Direcției Generale Comerț.
(7)
Comisia a continuat să caute și să verifice toate informațiile considerate necesare pentru constatările sale definitive. Observațiile orale și scrise prezentate de părțile interesate au fost examinate și, după caz, constatările provizorii au fost modificate în consecință.
(8)
În plus, au fost efectuate vizite de verificare la sediile următoarelor societăți:
(i)
operatori din aval
-
Jayme de la Costa, Pedroso, Portugalia
-
Sunedison Spain Construction, Madrid, Spania
(ii)
consultant independent
-
Europressedienst, Bonn, Germania
(9)
AFASE a contestat temeiul juridic pentru vizita efectuată la sediul Europressedienst, întrucât aceasta nu este o parte interesată în anchetă, prin urmare, nu intră sub incidența articolului 16 din regulamentul de bază. Europressedienst, astfel cum se menționează în considerentele 99 și 120 din regulamentul provizoriu, a furnizat informații privind indicatorii macroeconomici. Se clarifică faptul că Comisia a efectuat o verificare la fața locului la sediul Europressedienst cu scopul a asigura respectarea principiului bunei administrări, pentru a verifica fiabilitatea și corectitudinea datelor pe baza cărora Comisia și-a întemeiat constatările.
(10)
Guvernul Chinei a reiterat afirmația potrivit căreia i-a fost încălcat dreptul la apărare în ceea ce privește accesul la fișierele deschise consultării de către părțile interesate deoarece (i) din dosarele neconfidențiale lipseau informații fără o „justificare întemeiată” sau fără a se furniza rezumate suficient de detaliate sau, în mod excepțional, motivele pentru neprezentarea rezumatului neconfidențial, (ii) lipsea versiunea neconfidențială a unui întreg răspuns la chestionar al unui producător din Uniune și (iii) întârzierile în a pune la dispoziția părților interesate a unor versiuni neconfidențiale ale răspunsurilor la chestionar ale producătorilor din Uniune au fost excesive.
(11)
(i) În ceea ce privește afirmația potrivit căreia lipseau informații din dosarul deschis, partea interesată nu a specificat informațiile la care s-a referit. (ii) Afirmația sa potrivit căreia nu s-a pus la dispoziție versiunea neconfidențială a unui întreg răspuns la chestionar a fost incorectă. (iii) În ceea ce privește întârzierile în punerea la dispoziție a răspunsurilor neconfidențiale la chestionarele producătorilor din Uniune incluși în eșantion, s-a explicat părții în cauză că respectivele chestionare au fost adăugate la dosarul neconfidențial doar după ce au fost verificate în ceea ce privește integralitatea și caracterul rezonabil al rezumatelor. Pentru a asigura dreptul la anonimat al producătorilor din Uniune, s-a verificat, de asemenea, ca versiunile neconfidențiale ale chestionarelor într-adevăr să nu dezvăluie identitatea producătorului din Uniune în cauză. În unele cazuri, a fost necesar, prin urmare, ca versiunile neconfidențiale să fie corectate în mod corespunzător de către partea care le prezenta înainte de a putea fi puse la dispoziția altor părți interesate.
(12)
În orice caz, se consideră că acest lucru nu a adus atingere în niciun fel dreptului la apărare al părților interesate. Comisia a oferit tuturor părților interesate posibilitatea de a răspunde la timp la informațiile incluse în dosarul deschis pentru examinare, astfel încât observațiile acestora să poată fi luate în considerare, atunci când sunt întemeiate și justificate, înainte de a formula concluzii în cadrul anchetei. Partea interesată a avut posibilitatea de a prezenta observații cu privire la chestionarele primite de la producătorii din Uniune incluși în eșantion, de asemenea, în urma comunicării provizorii și a celei finale. Prin urmare, chiar dacă comunicările și accesul la dosarul deschis pentru examinare de către părțile interesate se bazează pe dispoziții juridice diferite, trebuie menționat că părțile interesate au avut multiple posibilități pentru a prezenta observații cu privire la toate informațiile puse la dispoziție de către orice parte la anchetă. Prin urmare, afirmația a trebuit să fie respinsă.
(13)
Toate părțile interesate au fost informate cu privire la faptele și considerentele esențiale pe baza cărora s-a intenționat recomandarea instituirii unei taxe antidumping definitive la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume, celule) originare sau expediate din RPC și perceperea definitivă a sumelor constituite cu titlu de taxă provizorie (denumită în continuare „comunicarea finală”). Tuturor părților li s-a acordat o perioadă în care au putut prezenta observații cu privire la informarea finală.
(14)
Observațiile prezentate de părțile interesate au fost examinate și luate în considerare, după caz.
5. Acceptarea unui angajament având în vedere taxele definitive
(15)
În urma comunicării finale, Comisia a primit o ofertă modificată de angajament al producătorilor-exportatori, împreună cu CCCME, care acoperă, de asemenea, ancheta antisubvenție efectuată în paralel. Prin Decizia de punere în aplicare 2013/707/UE a Comisiei (5) din 4 decembrie 2013 de confirmare a acceptării unui angajament oferit în legătură cu procedurile antidumping și antisubvenție privind importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză pentru perioada de aplicare a măsurilor definitive, Comisia a confirmat acceptarea angajamentului respectiv.
6. Părțile vizate de procedură
(a) Alcătuirea eșantionului de producători din Uniune
(16)
În urma instituirii măsurilor provizorii, unele părți interesate au reiterat argumentul potrivit căruia utilizarea excesivă a confidențialității i-a împiedicat să prezinte observații cu privire la selectarea eșantionului de producători din Uniune și, prin urmare, să își exercite în mod corespunzător dreptul la apărare. Comisia a abordat deja acest aspect în considerentul (9) din regulamentul provizoriu. Întrucât nu au fost prezentate informații noi în acest sens, se confirmă concluziile de la considerentul (9) din regulamentul provizoriu.
(17)
Guvernul Chinei a reiterat afirmația potrivit căreia nu este justificată utilizarea confidențialității numelor reclamanților și a producătorilor din Uniune incluși în eșantion. Astfel cum s-a menționat deja în considerentul (9) din regulamentul provizoriu, producătorii din Uniune au solicitat ca numele lor să fie păstrate confidențiale din cauza riscului de represalii. Comisia a considerat că cererile au fost suficient de întemeiate pentru a fi acceptate. Informațiile care au fost furnizate Comisiei pentru a justifica riscul de represalii nu pot fi dezvăluite unor terți, întrucât o astfel de divulgare ar fi contrară cererii de confidențialitate. De asemenea, într-un caz în care, astfel cum s-a raportat de către guvernul Chinei, un producător din Uniune și-a reconsiderat poziția și și-a dezvăluit identitatea prin intentarea unei acțiuni în fața Curții împotriva regulamentul provizoriu, nu mai există temei pentru a divulga informațiile pe baza cărora s-a acordat anonimatul, deoarece identitatea a fost dezvăluită.
(18)
În urma comunicării provizorii, o parte interesată a reiterat faptul că informațiile pe care s-a bazat selecția eșantionului nu au fost fiabile, fără a furniza însă nicio nouă dovadă în acest sens. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(19)
În urma comunicării finale, CCCME a reiterat argumentele cu privire la metoda utilizată pentru selectarea eșantionului provizoriu al producătorilor din Uniune. Aceasta susține, în special, că instituțiile nu au luat în considerare 120 de producători. Comisia a abordat deja acest aspect în considerentul (9) din regulamentul provizoriu. De asemenea, instituțiile au verificat activitățile societăților menționate pe lista respectivă. S-a dovedit că lista include în principal societăți care realizează instalarea, distribuitori, importatori afiliați și un producător-exportator din China, Taiwan și India. Prin urmare, lista nu a fost de natură să demonstreze că instituțiile au trecut cu vederea un număr semnificativ de producători din Uniune. În plus, CCCME nu a contestat producția totală a Uniunii prin furnizarea de cifre alternative și nici nu a prezentat dovezi că reprezentativitatea eșantionului ar fi putut fi afectată, întrucât niciunul dintre presupușii producători suplimentari din Uniune nu ar fi fost selectați în eșantion dacă acest lucru ar fi fost cunoscut de Comisie.
(20)
În urma excluderii plachetelor din definiția produsului în cauză și astfel din domeniul de aplicare al acestei anchete astfel cum se menționează în considerentul (32) de mai jos, eșantionul este alcătuit din opt producători din Uniune. În absența oricăror observații suplimentare cu privire la eșantionarea producătorilor din Uniune, se confirmă constatările de la considerentele (7)-(10) din regulamentul provizoriu, astfel cum au fost modificate mai sus.
(b) Alcătuirea eșantionului de importatori neafiliați
(21)
În urma instituirii măsurilor provizorii, astfel cum se menționează în considerentul (12) din regulamentul provizoriu, Comisia a contactat importatorii adiționali care au cooperat deja în anchetă în etapa de deschidere prin furnizarea de informații de bază privind activitățile lor care privesc produsul vizat în cursul perioadei de anchetă, astfel cum se specifică în avizul de inițiere. Scopul acțiunii a fost de a verifica dacă dimensiunea eșantionului de importatori neafiliați poate fi mărită. Șase societăți, definite ca importatori neafiliați care comercializează produsul în cauză (și anume, prin cumpărarea și revânzarea acestuia) s-au prezentat și au fost dispuși să coopereze în continuare în cadrul anchetei. Dintre cele șase societăți, cinci au răspuns în termenul stabilit. Din cele cinci răspunsuri primite, doar trei au fost suficient de complete și au permis o evaluare pertinentă. Pe această bază, eșantionul de importatori neafiliați a fost extins și a constat în șase importatori de module, care reprezintă aproximativ 2 % - 5 % din totalul importurilor din țara în cauză. Având în vedere structura importatorilor neafiliați, care erau în mare parte societăți mici și mijlocii, nu a fost posibilă alcătuirea unui eșantion care să reprezinte o pondere mai mare, având în vedere resursele limitate aflate la dispoziția instituțiilor.
(22)
În absența oricăror observații suplimentare cu privire la alcătuirea eșantionului de importatori neafiliați, se confirmă considerentele (11) și (12) din regulamentul provizoriu, astfel cum au fost modificate mai sus.
(c) Alcătuirea eșantionului de producători-exportatori
(23)
În urma comunicării provizorii, un număr de societăți care nu sunt incluse în eșantion au prezentat observații, susținând că situația lor este diferită de cea a societăților incluse în eșantion. Acestea au susținut că, în consecință, ar trebui să beneficieze de un nivel individual al taxei, în temeiul articolului 17 alineatul (3) din regulamentul de bază. Cu toate acestea, din cauza numărului mare de societăți cooperante (de multe ori grupuri de societăți), nu a fost posibil să se investigheze în mod individual toate societățile. Prin urmare, în conformitate cu articolul 9 alineatul (6), întreprinderile respective sunt supuse taxei medii ponderate a societăților incluse în eșantion.
(24)
În absența oricăror alte observații cu privire la alcătuirea eșantionului de producători-exportatori, se confirmă considerentele (13) și (14) din regulamentul provizoriu.
7. Perioada de anchetă și perioada luată în considerare
(25)
Astfel cum se prevede în considerentul (19) din regulamentul provizoriu, ancheta cu privire la dumping și la prejudiciu a vizat perioada cuprinsă între 1 iulie 2011 și 30 iunie 2012 (denumită în continuare „perioada de anchetă” sau „PA”). Examinarea tendințelor relevante pentru evaluarea prejudiciului a vizat perioada începând din 2009 și sfârșitul perioadei de anchetă (denumită în continuare „perioada luată în considerare”).
B. PRODUSUL ÎN CAUZĂ ȘI PRODUSUL SIMILAR
1. Introducere
(26)
Astfel cum se prevede în considerentele (20)-(49) din regulamentul provizoriu, produsul în cauză astfel cum este definit în mod provizoriu este reprezentat de module sau panouri fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin, precum și celule și plachete de tipul celor utilizate în modulele sau panourile fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin, originare sau expediate din RPC. Celulele și plachetele au o grosime de maximum 400 de micrometri. Produsul este încadrat în prezent la codurile NC ex 3818 00 10, ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 și ex 8541 40 90 (denumit în continuare „produsul în cauză”).
(27)
Următoarele tipuri de produse sunt excluse din definiția produsului în cauză:
-
încărcătoare solare care constau din mai puțin de șase celule, sunt portabile și furnizează energie electrică pentru dispozitive sau încarcă baterii;
-
produse fotovoltaice cu strat subțire;
-
produse fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin care sunt integrate permanent în produse electrice, în cazul în care produsele electrice au altă funcție decât generarea de energie electrică și în cazul în care aceste produse electrice consumă electricitatea generată de celula/celulele fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin integrată/integrate.
2. Afirmații cu privire la definiția produsului
2.1. Excluderea plachetelor
(28)
În urma comunicării provizorii, părțile interesate au susținut că plachetele ar trebui să fie eliminate din definiția produsului, întrucât plachetele nu au aceleași caracteristici fizice, chimice și tehnice de bază precum celulele și modulele. Pe lângă argumentele prezentate în etapa provizorie, s-au invocat două argumente suplimentare în acest sens, după comunicarea provizorie.
(29)
În primul rând, părțile interesate au susținut că plachetele pot fi utilizate în alte scopuri decât pentru producerea de celule, în special pentru producerea de circuite integrate și alte dispozitive micro. În acest sens, se remarcă faptul că nu toate plachetele sunt incluse în definiția produsului vizat de anchetă, care se limitează la „plachete de tipul celor utilizate în modulele sau panourile fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin” și că plachetele respective au „o grosime de maximum 400 micrometri”. Deși plachetele există cu siguranță și în alte aplicații, ancheta nu a vizat niciodată plachetele care sunt utilizate la fabricarea de alte produse, cum ar fi circuite integrate. În plus, niciun producător, importator sau utilizator implicat pe piața pentru alte tipuri de plachete nu s-a prezentat pentru a susține că plachetele acestora ar fi supuse înregistrării sau taxelor antidumping provizorii. Prin urmare, se confirmă că alte tipuri de plachete nu fac obiectul definiției produsului vizat de anchetă. În același timp, acest lucru arată că plachetele nu au neapărat aceeași utilizare finală precum celulele și modulele.
(30)
În al doilea rând, părțile interesate au susținut că plachetele neprelucrate nu prezintă niciuna dintre caracteristicile electrice esențiale care disting celulele și modulele solare de alte produse. În special, plachetele nu au capacitatea de a genera energie electrică din lumina solară, care constituie funcția cheie a celulelor și modulelor fotovoltaice cristaline.
(31)
Această afirmație poate fi acceptată. Într-adevăr, după verificări suplimentare și contrar a ceea ce se afirmă în considerentul (36) din regulamentul provizoriu, conform căruia „modulele, celulele și plachetele au aceeași utilizare finală, convertirea luminii solare în energie electrică”, placheta obține funcționalitatea pentru a genera energie electrică din lumina solară doar după ce aceasta este transformată în celulă.
(32)
Având în vedere caracteristicile fizice și tehnice de bază diferite, definite în timpul anchetei ca, printre altele, funcționalitatea de a genera energie electrică din lumina solară, se concluzionează că plachetele ar trebui să fie excluse din definiția produsului în cauză și, prin urmare, din domeniului de aplicare al anchetei.
2.2. Anchete separate pentru celule și module
(33)
Părțile interesate au reiterat faptul că celulele și modulele nu reprezintă un singur produs, prin urmare, ar trebui să fie evaluate separat, reafirmând în principal argumente deja abordate în considerentele (27)-(39) din regulamentul provizoriu. Cu toate acestea, spre deosebire de plachete, celulele și modulele au aceeași proprietate de bază, și anume capacitatea de a genera energie electrică din lumina solară. Prin urmare, argumentele au fost respinse.
(34)
În urma comunicării finale, un exportator a susținut că celulele nu pot produce singure energie electrică. Se presupune că celulele trebuie să fie integrate în module pentru a face acest lucru. Cu toate acestea, fiecare celulă are o capacitate de a genera singură energie electrică din lumina solară, de regulă în jurul valorii de 4W. Deși această putere ar fi insuficientă pentru majoritatea aplicațiilor care necesită un ansamblu de mai multe celule în module, acest lucru nu înseamnă că o celulă nu are deja capacitatea de a genera singură energie electrică.
(35)
În urma comunicării finale, un exportator a susținut că imposibilitatea de a stabili o valoare normală pentru module pe baza valorii normale pentru celule, astfel cum este descris în considerentul 100 de mai jos, demonstrează că modulele și celulele nu ar trebui să fie considerate un singur produs.
(36)
În acest sens, se remarcă faptul că, în marea majoritate a anchetelor antidumping, inclusiv prezenta anchetă, se face o comparație între valorile normale și prețurile de export pe baza tipurilor de produse. Acest lucru se face deoarece de multe ori o gamă foarte largă de tipuri de produse prezintă aceleași caracteristici fizice, tehnice și/sau chimice de bază, ceea ce de multe ori conduce la o situație în care tipurile de produse cu costuri și prețuri substanțial diferite se încadrează în definiția „produsului în cauză”. Simplul fapt că nu este posibil să se stabilească o valoare normală pentru un anumit tip de produs pe baza valorii normale a unui alt tip de produs nu înseamnă în sine că cele două tipuri de produse nu pot fi considerate un singur produs. Astfel cum s-a descris în considerentul (32) de mai sus, atât celulele, cât și modulele au aceleași caracteristici fizice și tehnice de bază, printre altele, funcționalitatea de a genera energie electrică din lumina solară.
(37)
De asemenea, s-a susținut că, dacă celulele și modulele reprezintă un singur produs cu diferențe minore, nu ar trebui să fie dificil să se modifice prețurile celulelor pentru a stabili un preț al modulelor. În această privință, se observă că nu există o cerință privind existența doar a unor diferențe minore între diferitele tipuri de produs în cauză. Dimpotrivă, este suficient ca diferitele tipuri de produs în cauză să aibă aceleași caracteristici fizice, tehnice și/sau chimice de bază. În speță, acest lucru este valabil pentru module și celule, care prezintă, printre altele, funcționalitatea de a genera energie electrică din lumina solară.
(38)
Aceeași parte a afirmat, de asemenea, că celulele nu sunt doar un alt tip de modul, ci un produs cu totul diferit. Într-adevăr, o celulă este componenta-cheie a unui modul. În calitate de componentă-cheie, o celulă nu este în mod clar „un produs complet diferit”, întrucât modulele și celulele au aceleași caracteristici de bază de generare a energiei electrice din lumina solară, astfel cum este indicat în considerentul (32) de mai sus.
(39)
În plus, aceeași parte a susținut că, atunci când au fost selectate eșantioanele de producători din Uniune și de exportatori chinezi, s-a luat în considerare diferența dintre celule și module. Prin urmare, ar fi trebuit să se stabilească niveluri diferite ale taxelor pentru module și celule. În acest sens, se confirmă faptul că diferența dintre module și celule a fost luată efectiv în considerare atunci când s-au selectat eșantioanele de producători din Uniune și de exportatori chinezi, astfel cum se precizează în considerentele (10) și (14) din regulamentul provizoriu. Totuși, acest lucru a fost făcut doar pentru a se asigura că eșantionul este reprezentativ și, ca atare, nu înseamnă că celulele și modulele nu ar trebui să fie considerate un singur produs vizat sau că ar trebui să se stabilească niveluri diferite ale taxelor pentru celule și module. Într-adevăr, pentru a se asigura că eșantionul este reprezentativ pentru toate tipurile de produse, este important să se facă distincție între celule și module atunci când se selectează eșantionul. Mai mult, întrucât a existat un anumit grad de incertitudine în ceea ce privește aspectul considerării celulelor și modulelor ca un singur produs sau ca două produse distincte, a fost necesar să se asigure reprezentativitatea pentru ambele rezultate posibile.
(40)
În plus, se susține că în considerentul (100) de mai jos se afirmă că cheltuielile de prelucrare pentru module sunt semnificative, ceea ce este în contradicție cu considerentul (32) din regulamentul provizoriu, care prevede că valoarea adăugată nu este concentrată într-o anumită etapă a procesului de producție. În acest sens, se reamintește că în considerentul (100) se clarifică, de asemenea, faptul că diferența de cost dintre celule și module este de 34 %, ceea ce înseamnă că 66 % din valoarea unui modul provine din celulă. Prin urmare, s-a concluzionat că valoarea adăugată nu este concentrată într-o anumită etapă a procesului de producție.
(41)
Producătorii-exportatori au afirmat că faptul că angajamentul impune diferite prețuri de import minime și volume de celule și module ar confirma faptul că modulele și celulele sunt produse distincte care necesită două anchete distincte. Cu toate acestea, prețurile de import minime diferite arată doar că celulele și modulele sunt grupe diferite de tipuri de produse care sunt vândute la prețuri diferite. Prin urmare, este necesar să se definească prețuri diferite pentru a face ca prețurile de import minime să fie semnificative.
(42)
De asemenea, faptul că celulele și modulele sunt grupuri distincte de tipuri de produse nu este, în sine, relevant pentru definirea produsului în cauză. Pentru definirea produsului în cauză, este suficient faptul că produsele au aceleași caracteristici de bază și utilizări finale, cum este cazul pentru module și celule, astfel cum este descris în considerentele (32) și, respectiv, (48).
(43)
Guvernul Chinei a susținut că evaluarea privind încadrarea celulelor și a modulelor ca fiind un singur produs vizat nu abordează o serie de criterii definite de Organul de apel în CE - Azbest (6). Cu toate acestea, criteriile respective sunt folosite pentru definirea „produsului similar”, nu a produsului în cauză. Cu alte cuvinte, criteriile trebuie să fie utilizate pentru a defini produsul similar, de exemplu, produsul similar produs de industria din Uniune, care este ulterior comparat cu produsul în cauză exportat de către producătorii-exportatori chinezi. Criteriile respective nu sunt relevante la definirea produsului în cauză. În orice caz, instituțiile observă că, în speță, aplicarea criteriilor utilizate în CE - Azbest la definirea produsului în cauză nu ar conduce la un rezultat diferit. Primul și al doilea criteriu (proprietățile, natura și calitatea, respectiv, utilizările finale) sunt identice cu criteriile proprietăți fizice, chimice și tehnice și utilizări finale utilizate în considerentele anterioare. Al treilea criteriu (gustul și obiceiurile consumatorilor) nu este cu adevărat util în cazul de față, deoarece celulele reprezintă componenta-cheie a modulelor; în ceea ce privește al patrulea criteriu, încadrarea tarifară, se remarcă faptul că atât celulele, cât și modulele pot fi declarate în declarația vamală la rubrica 8541 40 90, în timp ce titlurile din declarația vamală de la rubrica 8501 sunt pentru generatoare electrice în general, și nu în special pentru produse solare.
(44)
Alte părți interesate au susținut că o aplicare obiectivă a criteriilor stabilite de Curtea de Justiție în cauze anterioare (7) ar conduce la concluzia că modulele și celulele sunt produse diferite. În acest sens, se remarcă faptul că au fost indicate de către Curte doar o serie de criterii care pot fi luate în considerare și nu există nicio obligație să se aplice toate criteriile în toate cazurile, întrucât nu toate pot fi relevante. Acestea au fost evaluate în considerentele (27)-(39) din regulamentul provizoriu, unde s-a constatat că o serie de criterii nu sunt relevante în cazul de față. În cauza Brosmann, stabilirea faptului dacă diferite tipuri de încălțăminte aparțin „produsului în cauză” a fost, de asemenea, realizată pe baza a doar trei criterii care s-au dovedit a fi relevante. Întrucât părțile interesate nu au furnizat motive pentru care o aplicare obiectivă a criteriilor ar conduce la concluzia că modulele și celulele sunt produse distincte, argumentul nu poate fi acceptat.
(45)
În plus, se reamintește faptul că celulele și modulele au aceleași utilizări finale de bază, și anume, sunt vândute în scopul integrării în sisteme solare fotovoltaice. Performanța modulelor este legată direct de performanța celulelor, astfel cum este indicat în considerentul (28) din regulamentul provizoriu.
(46)
O parte interesată a susținut că, odată cu excluderea plachetelor din definiția produsului, precum și ca urmare a prelucrării semnificative implicate în producerea modulelor din celule, argumentul că celulele și modulele au aceeași utilizare finală trebuie, de asemenea, respins. S-a susținut, de asemenea, că stabilirea faptului că modulele și celulele au aceleași utilizări finale se bazează pe presupunerea că plachetele, modulele și celulele au același proces de producție.
(47)
În primul rând, concluzia potrivit căreia stabilirea faptului că modulele și celulele au aceleași utilizări finale se bazează pe procesul de producție este greșită. Deși ambele afirmații se regăsesc, într-adevăr, în același considerent (36) din regulamentul provizoriu, acest lucru nu înseamnă că respectiva concluzie se bazează pe această ipoteză. Expresia „în plus” care separă cele două afirmații arată în mod clar că a doua afirmație nu se bazează pe prima. În plus, cele două afirmații sunt făcute pentru a aborda aspecte separate la rubrica „Utilizarea finală și interschimbabilitate”. Prima afirmație privind procesul de producție abordează interschimbabilitatea, în timp ce a doua afirmație abordează utilizarea finală. Presupunerea de bază potrivit căreia concluzionarea faptului că modulele și celulele au aceleași utilizări finale se bazează pe ipoteza că plachetele, modulele și celulele au același proces de producție este, prin urmare, incorectă.
(48)
În ceea ce privește utilizarea finală efectivă a celulelor și modulelor, aceasta nu este contestată de părțile interesate, și anume, că modulele și celulele sunt vândute pentru a fi integrate în sisteme solare fotovoltaice. Concluzia că modulele și celulele au aceeași utilizare finală se confirmă.
2.3. Celulele mono- și multi-cristaline
(49)
O parte interesată a susținut că în Uniune nu există o producție de celule monocristaline și că exporturile sale de celule monocristaline nu se află în concurență cu industria din Uniune. Cu toate acestea, ancheta a indicat că există, de fapt, producție de celule monocristaline în Uniune. Prin urmare, argumentul a fost respins. În orice caz, Tribunalul a considerat în cauza Brosmann că lipsa producției comunitare a unui anumit tip de produs nu este decisivă.
2.4. Clauza „expediate din”
(50)
Părțile interesate au susținut că extinderea domeniului de aplicare al anchetei la produsele „expediate din” RPC a fost nejustificată, deoarece ancheta a fost deschisă numai împotriva produselor originare din RPC.
(51)
Cu toate acestea, produsele expediate din RPC erau deja cuprinse în etapa de inițiere. La secțiunea 5 din avizul de deschidere (8) se menționează că „societățile care transportă produsul în cauză din Republica Populară Chineză, dar care consideră că o parte sau chiar toate aceste exporturi nu își au originea vamală în Republica Populară Chineză sunt invitate să ia parte la această anchetă și să furnizeze toate informațiile relevante”. Prin urmare, este clar că toate societățile care expediază mărfuri din RPC au avut ocazia de a coopera în anchetă. De asemenea, dat fiind că produsul care face obiectul anchetei încorporează frecvent componente și piese din diferite țări, la punctul 5 din avizul de deschidere s-a anunțat, de asemenea, că „dispoziții speciale pot fi adoptate” pentru a aborda acest aspect.
(52)
Prin urmare, se consideră că toți operatorii economici afectați au fost informați în mod corespunzător de posibilitatea adoptării unor dispoziții speciale cu privire la produsele expediate din RPC, dacă este cazul, și au fost invitați să coopereze în cadrul anchetei. Astfel, domeniul de aplicare al anchetei nu a fost extins la produse „expediate din RPC”, întrucât acestea erau incluse încă de la început.
(53)
În urma comunicării, părțile interesate au susținut că, indiferent de prevederile din avizul de deschidere menționate la considerentul (51) de mai sus, ancheta s-a limitat la produse originare din RPC și nu a evaluat impactul produselor expediate din RPC.
(54)
În acest sens, se remarcă faptul că au fost luate următoarele măsuri pentru a se asigura că toate produsele expediate din RPC au fost evaluate în timpul anchetei și nu doar produsele originare din RPC.
-
Toate societățile care transportă produsul în cauză din RPC au fost invitate să se prezinte în cadrul anchetei, indiferent de originea produselor.
-
În anexa A la avizul de deschidere, exportatorii au fost rugați să raporteze informații pentru toate produsele fabricate de societate. Informațiile nu s-au limitat la produse originare din RPC.
-
Pe baza informațiilor respective, care cuprindeau toate exporturile către UE, indiferent de originea produselor, a fost selectat un eșantion reprezentativ.
-
Producătorii incluși în eșantion au primit un chestionar pentru „producătorii-exportatori în Uniunea Europeană”, iar a RPC a fost menționată ca „țara în cauză”, nu țara de origine. Prin urmare, a fost clar că se examinau toate produsele, indiferent de originea lor.
(55)
Pe această bază, se concluzionează că ancheta a acoperit toate produsele originare sau expediate din RPC și că constatările anchetei, inclusiv cele privind dumpingul și prejudiciul, acoperă toate produsele originare sau expediate din RPC.
(56)
În urma comunicării finale, părțile interesate au susținut că plângerea a inclus numai elemente de probă prima facie privind importurile de panouri solare originare din RPC, nu produse expediate din RPC. În acest sens, este necesar să se clarifice faptul că plângerea acoperea într-adevăr produse „din RPC”, ceea ce se poate constata pe pagina de gardă cu ștampilă prezentată de solicitant. Înainte de pagina respectivă, există o altă pagină pe dosar care folosește într-adevăr formularea „originare din Republica Populară Chineză”. Aceasta nu a fost parte a documentului prezentat de reclamant, ci a fost adăugată ca o pagină de gardă de către serviciile Comisiei, folosind numele anchetei, mai degrabă decât o repetare a titlului plângerii. Prin urmare, se consideră că plângerea a acoperit toate produsele din RPC, fie că sunt sau nu originare din RPC.
(57)
Producătorii-exportatori chinezi au mai susținut că nu era de așteptat în mod rezonabil ca producătorii-exportatori din țările terțe să fi cunoscut faptul că produsele lor ar putea fi, de asemenea, vizate de anchetă. În acest sens, se observă că măsurile nu se aplică mărfurilor aflate în tranzit în sensul articolului V din GATT. Prin urmare, producătorii-exportatori care nu au operațiuni în RPC nu sunt afectați de măsuri. De asemenea, niciun producător-exportator din țările terțe nu s-a prezentat pentru a ridica problema că produsele pe care le exportă sunt supuse taxei antidumping.
(58)
Aceiași producători-exportatori au susținut că producătorilor-exportatori din țările terțe nu li s-a cerut să se prezinte și nu li s-a acordat posibilitatea de a demonstra că produsele lor nu fac obiectul unui dumping. Instituțiile consideră că producătorii-exportatori fără operațiuni în RPC nu sunt afectați de măsuri, întrucât produsele acestora, în cazul în care sunt expediate din RPC, vor fi fost în tranzit. Toți ceilalți producători-exportatori au fost informați prin avizul de deschidere că operațiunile lor fac parte din obiectul anchetei.
(59)
Guvernul Chinei a susținut că, deși articolul 1 alineatul (3) din regulamentul de bază permite devierea de la principiul potrivit căruia țara exportatoare este țara de origine, articolul respectiv nu poate fi utilizat în cazul de față. În sprijinul afirmației sale, acesta susține că nu s-a efectuat o analiză completă a eventualității ca țara exportatoare să fie o țară intermediară. Instituțiile nu sunt de acord cu această interpretare a articolului 1 alineatul (3) din regulamentul de bază. Nicio parte nu contestă că există o producție semnificativă în RPC. Faptul că RPC este sau nu țara de origine a produselor finite depinde de mai mulți factori. Analiza dumpingului, a prejudiciului, a legăturii de cauzalitate și a interesului Uniunii efectuată de către instituții se referă la faptul că producția respectivă, indiferent de faptul dacă produsul finit exportat își are originea vamală în RPC. Întrucât au existat indicii clare că nu toate produsele care au fost cel puțin parțial produse în RPC ar putea fi considerate ca având originea vamală în RPC, instituțiile au decis că era necesar să se acopere, de asemenea, produsele pentru care RPC este doar o țară intermediară.
(60)
De asemenea, guvernul Chinei a susținut că, deoarece niciunui exportator chinez nu i-a fost acordat TEP, nu există un preț comparabil pentru panouri solare în RPC, prin urmare, RPC nu poate fi utilizată ca țară intermediară. Cu toate acestea, în acest sens, se observă că cele trei condiții de la articolul 1 alineatul (3) din regulamentul de bază sunt date doar ca exemple și nu toate condițiile pot fi relevante în toate cazurile. În speță, întrucât niciunui exportator chinez nu i-a fost acordat TEP, prețul comparabil a trebuit să fie stabilit în țara analoagă - iar prețul comparabil este același, indiferent dacă RPC este considerată țara de origine sau țara intermediară. Prin urmare, aspectul privind existența unui preț comparabil „în țara respectivă” nu este relevant, întrucât în cazul de față, prețul comparabil nu este stabilit „în țara respectivă”, ci în țara analoagă.
2.5. Încărcătoare solare
(61)
În urma comunicării provizorii, părțile interesate au susținut că definiția „încărcătoarelor solare care constau din mai puțin de șase celule” este prea restrânsă și ar trebui să fie extinsă la produsele cu o funcție similară, care nu sunt reglementate de această definiție, cum ar fi produsele cu o dimensiune similară care utilizează un număr mai mare de celule mai mici.
(62)
În plus, părțile interesate au susținut că definiția „produselor fotovoltaice pe bază de siliciu, care sunt integrate permanent în produse electrice” este prea restrânsă, dat fiind că doar produsul electric complet este exclus, în timp ce componentele solare de integrat în produsele electrice nu sunt excluse în mod necesar.
(63)
Într-adevăr, o analiză a argumentelor de mai sus a demonstrat că este mai adecvat să se adauge la excluderea unor astfel de produse un criteriu pe baza unui standard tehnic. În special, s-a stabilit că definițiile următorului standard delimitează mai exact produsele care ar trebui să fie excluse din domeniul de aplicare al măsurilor: Standardul internațional IEC 61730-1, Clase de aplicare, Clasa C: Tensiune limitată, aplicații cu putere limitată (p. 13) (9).
(64)
În urma comunicării definitive, s-au primit observații cu privire la excluderea bazată pe standardul internațional menționat mai sus. S-a argumentat că, mai degrabă decât prin referire la standardul respectiv, ar fi mai potrivită definirea excluderii pe baza tensiunii de ieșire și a puterii de ieșire ca „module sau panouri cu o tensiune de ieșire de maximum 50 V CC și o putere de ieșire de maximum 50 W exclusiv pentru utilizarea directă ca încărcătoare de baterii în sisteme cu aceleași caracteristici de tensiune și putere”. Afirmația ar putea fi acceptată, iar excluderea este determinată în final conform acestei definiții.
2.6. Module solare integrate în acoperiș
(65)
O altă parte interesată a susținut că modulele solare integrate în acoperiș ar trebui să fie excluse din definiția produsului care face obiectul anchetei, întrucât acestea combină funcționalitatea unui modul solar cu cea a unui acoperiș de țiglă sau ardezie. Prin urmare, acestea nu ar fi direct interschimbabile cu un modul solar standard.
(66)
Cu toate acestea, ancheta a demonstrat că atât modulele standard, cât și modulele solare integrate în acoperiș trebuie să respecte aceleași standarde electrice. În plus, în timp ce modulul solar integrat în acoperiș nu poate fi pur și simplu înlocuit cu un modul standard, acesta poate fi înlocuit cu un modul standard plus țigle sau ardezie. Prin urmare, produsele în cauză au aceeași proprietate tehnică de bază, de generare de energie electrică din lumina solară. Adaosul de funcționalitate (care, de altfel, este furnizat de materialul pentru acoperișuri) nu a fost considerat substanțial și nu justifică excluderea modulelor solare integrate în acoperiș din definiția produsului.
(67)
În urma comunicării definitive, aceeași parte interesată a afirmat că lipsa dublei interschimbabilități între modulele solare integrate în acoperiș și modulele solare standard este un indiciu că modulele solare integrate în acoperiș ar trebui să fie excluse din domeniul de aplicare a măsurilor, referindu-se la cazul încălțămintei (10) în general și, în special, la încălțămintea de sport pe bază de tehnologie specială „STAF”. Cu toate acestea, motivele pentru excluderea STAF au fost numeroase, iar lipsa dublei interschimbabilități ca atare nu a fost considerată de către Tribunal un motiv suficient în cauza Brosmann (11), ceea ce a confirmat că produse foarte diferite, cum ar fi încălțămintea de stradă și încălțămintea outdoor, pot fi într-adevăr considerate produs în cauză într-o singură anchetă antidumping în pofida diferențelor dintre ele.
(68)
În plus, partea interesată a susținut că lipsa de producție în Uniune și faptul că partea interesată deține drepturi de proprietate intelectuală ar fi o confirmare a faptului că modulele solare integrate în acoperiș sunt inovatoare și diferite de orice alt produs. Cu toate acestea, referindu-se din nou la cazul încălțămintei menționat de către partea interesată, Tribunalul a considerat în cauza Brosmann că „lipsa producției comunitare a acestui tip de încălțăminte și existența unui brevet nu sunt concludente” (12). Prin urmare, încălțămintea pe bază de tehnologie brevetată a fost considerată produsul în cauză în cazul respectiv.
(69)
Partea interesată a susținut că modulele solare integrate în acoperiș ar trebui să fie excluse din definiția produsului în cauză, deoarece acestea sunt vândute la prețuri substanțial mai mari decât modulele standard. De asemenea, în cazul încălțămintei, STAF care depășeau un anumit preț au fost excluse din definiția produsului în cauză. În acest sens, se remarcă faptul că un modul solar integrat în acoperiș combină funcționalitatea unui modul solar și țigla sau ardezia, astfel cum este indicat în considerentul (66) de mai sus. Prin urmare, o comparație directă a prețurilor nu este semnificativă deoarece funcționalitatea adăugată conduce, în mod natural, la prețuri mai mari.
(70)
Ca răspuns la acest argument, partea interesată a afirmat că, pe baza unei astfel de argumentări, ar fi imposibil să se invoce vreodată diferențele de preț ca un indicator suplimentar care justifică excluderea din definiția produsului. Cu toate acestea, o astfel de interpretare este prea vastă. Ceea ce se afirmă în considerentul anterior este doar că, în cazul particular în care modulele integrate în acoperiș combină funcționalitatea produsului în cauză cu cea a unui alt produs (în acest caz, țigla sau ardezia), prețul nu este, în mod natural, semnificativ. Acest lucru nu înseamnă că, în alte cazuri, diferența de preț nu poate fi un indicator util pentru a stabili dacă un produs ar trebui să fie exclus din definiția produsului în cauză.
(71)
În sfârșit, partea interesată a afirmat că furnizorul său de module solare integrate în acoperiș ar trebui să aibă acces la angajamentul de preț minim. Cu toate acestea, se pare că exportatorul chinez în cauză nu a cooperat la anchetă și, în calitate de parte necooperantă, nu este eligibil pentru a participa la angajament. Prin urmare, cererea nu poate fi acceptată.
3. Concluzie
(72)
Având în vedere cele de mai sus, definiția produsului este stabilită definitiv și constă în module sau panouri fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin, precum și celule de tipul celor utilizate în modulele sau panourile fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin, originare sau expediate din RPC, cu excepția cazului în care sunt în tranzit în sensul articolului V din GATT. Celulele au o grosime de maximum 400 de micrometri. Produsul este încadrat în prezent la codurile NC ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 și ex 8541 40 90.
(73)
Următoarele tipuri de produse sunt excluse din definiția produsului în cauză:
-
încărcătoare solare care constau din mai puțin de șase celule, sunt portabile și furnizează energie electrică pentru dispozitive sau încarcă baterii;
-
produse fotovoltaice cu strat subțire;
-
produse fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin care sunt integrate permanent în produse electrice, în cazul în care produsele electrice au altă funcție decât generarea de energie electrică și în cazul în care aceste produse electrice consumă electricitatea generată de celula/celulele fotovoltaică/fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin integrată/integrate.
-
modulele sau panourile cu o tensiune de ieșire de maximum 50 V CC și o putere de ieșire de maximum 50 W exclusiv pentru utilizarea directă ca încărcătoare de baterii în sisteme cu aceleași caracteristici de tensiune și putere.
(74)
În urma excluderii plachetelor, analiza a fost revizuită prin excluderea datelor și a analizelor legate de plachete, dacă nu se specifică altfel. Având în vedere că plachetele reprezintă doar un mic procent din importurile de produs în cauză în Uniune (aproximativ 2 % ca valoare) în cursul perioadei de anchetă, se consideră că excluderea plachetelor are un impact neglijabil, dacă este cazul, asupra constatărilor. Toate observațiile formulate de părțile interesate au fost abordate, iar toate referirile la plachete, chiar dacă formulate, au fost excluse. În consecință, toate referințele și datele conexe cu privire la plachete raportate în considerentele din regulamentul provizoriu nu mai sunt aplicabile, inclusiv atunci când considerente relevante sunt confirmate prin prezentul regulament.
(75)
În consecință, concluziile provizorii, modificate astfel cum se prevede la considerentele (26)-(74) de mai sus, au fost confirmate definitiv. În sensul prezentei proceduri și în conformitate cu practica consecventă, s-a considerat, prin urmare, că toate tipurile de produs în cauză ar trebui să fie considerate ca formând un singur produs.
C. DUMPINGUL
1. RPC
1.1. Tratament de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață (TEP)
(76)
În urma comunicării provizorii, părțile interesate au susținut că determinarea TEP a fost efectuată tardiv, și anume, după perioada de trei luni prevăzută la articolul 2 alineatul (7) litera (c) din regulamentul de bază, drept pentru care ancheta ar trebui să fie încheiată fără întârziere.
(77)
În acest sens, părțile respective au susținut că modificarea regulamentului de bază (13) care se presupune că prelungește la opt luni termenul pentru a efectua determinarea TEP a intrat în vigoare doar după expirarea termenul limită de trei luni aplicabil anterior. Modificarea s-ar aplica numai la anchetele viitoare și la anchetele în curs în cazul în care termenul limită pentru efectuarea determinării TEP nu a expirat încă la acel moment.
(78)
Cu toate acestea, articolul 2 din modificarea regulamentului de bază prevede în mod clar că „prezentul regulament se aplică la toate anchetele noi și la toate anchetele în curs, începând de la 15 decembrie 2012”. Articolul respectiv, sau chiar întregul regulament, nu conține nicio referire la restricția „în cazul în care termenul limită pentru efectuarea determinării TEP nu a expirat încă” susținută de părțile interesate. Prin urmare, argumentul nu poate fi acceptat.
(79)
În urma comunicării finale, mai multe părți interesate au reiterat argumentul potrivit căruia determinarea TEP a fost făcută tardiv, fără a contesta faptul că modificarea regulamentului de bază menționată în considerentul (78) de mai sus se aplică „tuturor anchetelor în curs”, inclusiv prezenta anchetă. Prin urmare, se concluzionează în final că determinarea TEP nu a fost efectuată tardiv.
(80)
În urma comunicării finale, un exportator a susținut că nu ar fi trebuit să se refuze TEP deoarece trei societăți care au încetat activitatea în cursul anului 2011 nu au avut un set clar de evidențe contabile de bază. În special, s-a adresat întrebarea în temeiul cărui standard de contabilitate ar trebui, cu toate acestea, să pregătească astfel de înregistrări contabile o societate care a încetat activitatea.
(81)
În această privință, se observă că standardele de contabilitate nu definesc care societățile au obligația de a întocmi situații financiare - standarde de contabilitate definesc modul în care aceste declarații trebuie să fie pregătite. În cazul RPC, aceasta este „Standard de contabilitate pentru întreprinderile comerciale: Standard de bază”, care prevede, la articolul 4, că „o întreprindere va întocmi rapoarte financiare”. Aceasta este o condiție obligatorie și nu există nicio scutire pentru societățile care au încetat activitatea.
(82)
În plus, chiar dacă societățile au încetat activitatea, acestea dețineau în continuare active (inclusiv terenuri, clădiri, utilaje și stocuri) și pasive și existau ca entități juridice cel puțin până la începutul anului 2013. Prin urmare, se consideră că aceste societăți erau obligate să publice evidențele contabile pentru anul 2011, iar lipsa evidențelor contabile constituie o încălcare a criteriului 2.
(83)
În urma comunicării finale, exportatori au susținut, de asemenea, că beneficiile primite în urma unui (unor) regim(uri) fiscal(e) preferențial(e) și subvenții nu reprezintă o proporție semnificativă din cifra lor de afaceri, ceea ce ar fi confirmat de ancheta antisubvenție paralelă.
(84)
În acest sens, se reamintește faptul că argumentul a fost deja abordat în considerentul (65) din regulamentul provizoriu. S-a subliniat faptul că, în special din cauza naturii avantajului în cauză, beneficiul absolut a primit în cursul perioadei de anchetă nu este relevant pentru a evalua dacă denaturarea este „semnificativă”. Prin urmare, afirmația este respinsă.
(85)
În absența altor observații cu privire la tratamentul de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață, se confirmă toate concluziile de la considerentele (50)-(69) din regulamentul provizoriu.
1.2. Examinarea individuală
(86)
Astfel cum se arată în considerentul (70) din regulamentul provizoriu, 18 producători-exportatori sau grupuri de producători-exportatori cooperanți care nu au fost selectați în eșantion au depus cereri de examinare individuală în conformitate cu articolul 17 alineatul (3) din regulamentul de bază. În speță, eșantionul era deja constituit din șapte grupuri de societăți, care sunt alcătuite, de regulă, dintr-un număr de producători-exportatori, comercianții afiliați și importatorii afiliați din Uniune și din țări terțe. O examinare individuală a încă 18 (grupuri de) producători-exportatori, pe lângă cele șapte grupuri de producători-exportatori incluse în eșantion, ar complica inutil procedura și ar împiedica încheierea anchetei în timp util.
(87)
În absența altor observații referitoare la examinarea individuală, se confirmă toate concluziile de la considerentele (70)-(71) din regulamentul provizoriu.
1.3. Țară analoagă
(88)
Părțile interesate au remarcat faptul că India nu este o țară analoagă adecvată din cauza prevederilor de conținut local pentru proiecte ale „Jawaharlal Nehru National Solar Mission” (denumită în continuare „JNNSM”). Una dintre părți a susținut că este necesar un conținut local de 75 %, în timp ce o altă parte a susținut că producătorii indieni pot percepe prețuri mai mari pentru modulele produse 100 % pe plan intern. Acestea au afirmat, de asemenea, că astfel de cerințe majorează în mod semnificativ prețurile produselor locale. În susținerea afirmației respective a fost prezentat un articol din presa indiană (14). Cu toate acestea, articolul a fost publicat la aproape un an după încheierea perioadei de anchetă și nu s-a furnizat nicio dovadă privind impactul său în perioada de anchetă.
(89)
Cu toate acestea, același articol de presă raporta că industria solară indiană se confruntă cu „o concurență acerbă din partea producătorilor occidentali și chinezi”. Acest fapt este susținut de creșterea constantă a importurilor în India, astfel cum se menționează în considerentul (92) de mai jos. În timp ce cerințele de conținut local pot avea, într-adevăr, un anumit impact asupra pieței interne din India, poate fi totuși extrasă o concluzie clară, și anume că piața indiană este una competitivă, în care numeroase societăți indiene și străine concurează în mod eficient între ele.
(90)
În plus, conform informațiilor publicate de către JRC (15), majoritatea proiectelor JNNSM vor fi puse în aplicare începând din 2015. Într-adevăr, ținta pentru sisteme fotovoltaice conectate la rețea din cadrul JNNSM pentru 2012 a fost de numai 50 MW, față de o capacitate totală conectată la rețea în India de peste 1 GW deja în iunie 2012. Aceasta arată că, în cursul perioadei de anchetă, importanța JNNSM în ceea ce privește instalațiile solare totale în India a fost de sub 5 %, prin urmare, impactul JNNSM și al cerințelor sale de conținut local, dacă acestea existau deja în perioada de anchetă, fapt care nu a fost stabilit de către părțile interesate, a fost, în cel mai bun caz, foarte limitat. În perioada de anchetă, majoritatea instalațiilor se aflau în statul Gujarat (aproximativ 65 %), situație determinată de politicile de sprijin din partea statului.
(91)
Părțile interesate au susținut că piața indiană a fost, de facto, protejată în cursul perioadei de anchetă de importurile dintr-o varietate de surse, inclusiv din RPC, întrucât deschiderea unei anchete antidumping se profila de la începutul anului 2012. Într-adevăr, India a deschis o anchetă antidumping împotriva importurilor de module și de celule solare din RPC, Malaysia, Taiwan și SUA la 23 noiembrie 2012, și anume la numai aproximativ cinci luni după încheierea perioadei de anchetă.
(92)
Cu toate acestea, afirmația nu este susținută de evoluția importurilor de module și de celule solare raportată de statistica comerțului indian: (16)
Valori în milioane USD
Aprilie 2010 - Martie 2011
Aprilie 2011 - Martie 2012
Aprilie 2012 - Martie 2013
RPC
77,33
577,24
371,72
Index
100
746
481
Total
252,63
1 348,48
827,07
Index
100
534
327
(93)
Tabelul de mai sus arată că importurile de module și de celule solare a crescut dramatic, cu mai mult de 600 % pentru RPC și mai mult de 400 % per total între 2010-2011 și 2011-2012. Ulterior, valorile importurilor au scăzut într-o oarecare măsură, la fel ca și prețurile celulelor și modulelor solare. Într-adevăr, scăderea valorilor importurilor între 2011-2012 și 2012-2013 corespunde scăderii prețurilor raportate de consultanți de specialitate precum pvXchange pentru aceeași perioadă, ceea ce conduce la concluzia că volumul importurilor a rămas relativ stabil între 2011-2012 și 2012-2013. Prin urmare, se poate concluziona că piața indiană nu a fost protejată de facto în cursul perioadei de anchetă de importurile dintr-o varietate de surse, inclusiv din RPC.
(94)
În urma comunicării finale, guvernul Chinei a afirmat că Statele Unite ale Americii au solicitat consultări cu India în cadrul procedurilor de soluționare a litigiilor ale OMC privind cerințele de conținut local ale JNNSM la 6 februarie 2013. Efectul regulilor de conținut local, în combinație cu ancheta antidumping menționată în considerentul (91) de mai sus, ar fi condus la o scădere de 38 % ca valoare în perioada aprilie 2012 - martie 2013, comparativ cu anul precedent, în contrast cu creșterea din anii anteriori.
(95)
În acest sens, se remarcă faptul că scăderea ca valoare se datorează unei scăderi a prețurilor mai degrabă decât a volumelor importurilor. În urma comunicării definitive, o parte interesată a furnizat informații cu privire la evoluția importurilor de module și celule solare pe piața din India, ca volum, între 2010 și martie 2013. Datele arată o creștere constantă a volumului importurilor de module și celulele solare pe piața indiană. Prin urmare, s-a ajuns la concluzia că piața indiană nu a fost, de facto, protejată ca urmare a unei anchete antidumping preconizate și efectele pretinse, dar nu dovedite și, în orice caz, cel mult minore ale cerințelor de conținut local în cadrul JNNSM menționate în considerentul (90) de mai sus nu au împiedicat o creștere constantă ca volum a importurilor.
(96)
În plus, se subliniază că perioada aprilie 2012 - martie 2013 care reflectă presupusele efecte ale JNNSM asupra importurilor în India este, în principal, ulterioară perioadei de anchetă. Orice posibil impact al acestei presupuse scăderi asupra perioadei de anchetă poate fi, prin urmare, doar minor.
(97)
O parte interesată a susținut că Tata Solar Power (denumită în continuare „Tata”) a intrat recent pe piață, nefiind, prin urmare, un producător adecvat dintr-o țară analoagă. În acest sens, se remarcă faptul că societatea, anterior „Tata BP Solar”, produce module solare din 1989, în consecință nu se poate considera că aceasta ar fi intrat recent pe piață. Într-adevăr, conform informațiilor furnizate de o altă parte interesată, Tata a intrat pe piață semnificativ mai devreme comparativ cu cei mai mari cinci exportatori chinezi incluși în eșantion.
(98)
O parte interesată a susținut că Taiwanul ar fi o țară analoagă mai potrivită decât India deoarece dimensiunea societăților taiwaneze este mai comparabilă cu dimensiunea exportatorilor chinezi și există, de asemenea, cooperare din partea producătorilor taiwanezi. De asemenea, alte părți interesate au contestat că India ar fi o țară analoagă rezonabilă, având în vedere dimensiunea comparabilă relativ mică a societății Tata, fără a propune o alternativă mai potrivită.
(99)
Într-adevăr, societățile taiwaneze au cooperat. O societatea cooperat pe deplin, în timp ce o altă societate nu a cooperat decât parțial. Singura societatetaiwaneză care a cooperat pe deplin este însă mai mică decât Tata, în special în ceea ce privește vânzările și producția de module, care reprezintă aproximativ 90 % din vânzările produsului în cauză, sector în care Tata vinde mult mai mult în comparație cu societatea taiwaneză, care are vânzări nesemnificative în acest sens, astfel cum se menționează în considerentul (76) din regulamentul provizoriu. În urma comunicării definitive, un exportator a întrebat dacă societatea din Taiwan parțial cooperantă a fost contactată pentru a furniza informațiile care lipsesc. În acest sens, se face referire la considerentul (76) din regulamentul provizoriu, care clarifică faptul că Taiwanul nu ar putea fi utilizată ca țară analoagă deoarece societățile cooperante din Taiwan produceau aproape exclusiv celule, în timp ce exporturile chineze sunt, în principal, sub formă de module. Acest lucru este valabil, de asemenea, pentru producătorul parțial cooperant din Taiwan. Deoarece producătorul respectiv a fost deja considerat neadecvat din acest motiv, nu s-a considerat necesar să i se solicite informații suplimentare.
(100)
Aceeași parte interesată a susținut că lipsa aproape totală a vânzărilor de module nu descalifică în sine Taiwanul ca țară analoagă, deoarece costurile de prelucrare ale transformării celulelor în module pot fi stabilite fără mare dificultate. Cu toate acestea, acest aspect nu este susținut de faptele anchetei. Producerea unui modul din celule necesită mai multe etape de producție, în timpul cărora se creează o parte semnificativă a valorii adăugate a modulului. Astfel cum se arată în considerentul (137) din regulamentul provizoriu, în timpul perioadei de anchetă diferența medie de preț dintre celule și module a fost de 555,92 EUR sau 54 %, în timp ce diferența medie de cost s-a ridicat la 377,99 EUR sau 34 %. Aceasta ar însemna că o parte importantă dintr-o posibilă valoare normală taiwaneză pentru module ar trebui să se bazeze pe ajustări pentru costurile de prelucrare, care nu pot fi considerate mai rezonabile decât cele ale unei țări în care valoarea normală se poate baza pe prețurile de vânzare pe piața internă pentru cea mai mare parte din produsul în cauză. Prin urmare, se consideră că India a fost selectată în mod rezonabil ca țară analoagă, având în vedere informațiile fiabile disponibile.
(101)
O altă parte interesată a afirmat că nu s-au prezentat argumente cu privire la motivul pentru care SUA nu a fost considerată o țară analoagă adecvată. În acest sens, se face trimitere la considerentul (74) din regulamentul provizoriu, în care se afirmă clar „că SUA nu ar fi o țară analoagă adecvată, în principal din cauza faptului că piața americană a fost protejată prin măsuri antidumping și compensatorii de importurile din China pe parcursul unei părți din perioada de anchetă”. Din moment ce nu s-a primit nicio observație cu privire la protecția pieței americane ca atare, poziția în această privință rămâne neschimbată.
(102)
Părțile interesate au susținut că rezultatul calculării dumpingului este denaturat din cauza diferențelor în economiile de scară dintre producătorii chinezi și producătorul indian. Prin urmare, s-a verificat dacă există într-adevăr o corelație între volumul de producție al societății și marja sa de dumping.
(103)
Între cele șapte grupuri de societăți incluse în eșantion, există două grupuri de societăți de dimensiuni medii (Jinzhou Yangguang și Delsolar) și cinci grupuri de societăți mari (JingAo, LDK, Suntech, Trina și Yingli). Dintre societățile de dimensiune medie, Jinzhou Yangguang are cea mai mică marjă, în timp ce Delsolar are cea mai mare marjă. Cele cinci societăți mai mari au valori intermediare ale marjelor. Acest fapt demonstrează clar lipsa oricărei corelații între economiile de scară și marjele de dumping. Prin urmare, se consideră că calcularea dumpingului nu este denaturată din cauza diferențelor în economiile de scară dintre producătorii chinezi și producătorul indian.
(104)
În urma comunicării definitive, părțile interesate au afirmat că lipsa unei corelații între economiile de scară și marjele de dumping nu arată că nu există un impact al economiilor de scară și o comparabilitate a prețurilor. În situația în care marja de dumping se bazează pe o valoare normală identică pentru toți exportatorii, precum în cazul de față, marja de dumping este determinată, în principal, de prețurile de export. Lipsa oricărei corelații între economiile de scară și marja de dumping demonstrează, prin urmare, în egală măsură, lipsa oricărei corelații între economiile de scară și prețurile de vânzare. Prin urmare, se concluzionează că diferențele la nivelul economiilor de scară nu afectează comparabilitatea prețurilor în cazul de față.
(105)
O parte interesată a susținut că producătorul din țara analoagă a avut prețuri extrem de ridicate la vânzarea pe piața internă, care se presupune că sunt semnificativ mai mari decât prețurile de vânzare ale industriei din Uniune, întrucât marja de dumping depășește în mod semnificativ marja de subcotare. Afirmația a fost făcută prin compararea valorii normale indiene cu prețurile de vânzare ale industriei din Uniune. Comparația este însă viciată, întrucât valoarea normală indiană se bazează numai pe vânzările profitabile. Mai ales într-o situație în care industria din Uniune este generatoare de pierderi, nu este surprinzător că prețurile profitabile în India depășesc prețul mediu al industriei din Uniune. Prin urmare, faptul că valoarea normală indiană depășește prețurile medii ale industriei din Uniune nu demonstrează că alegerea Indiei ca țară analoagă nu este rezonabilă.
(106)
O parte interesată a susținut că prețurile societății Tata sunt denaturate, întrucât aceasta este afiliată Tata Power, o companie de utilități. Acest lucru ar permite societății Tata să perceapă prețuri mai mari în zonele deservite de Tata Power. Cu toate acestea, nu s-au prezentat documente justificative și nici o cuantificare a presupusului efect. Afirmația nu a putut fi acceptată.
(107)
În urma comunicării definitive, un exportator a susținut că Tata este o societate necompetitivă, cu costuri mari de producție și prețuri de vânzare ridicate, acesta fiind motivul pentru care BP Solar s-a retras din societatea mixtă în decembrie 2011. În sprijinul afirmației, este citat un articol de presă, care afirmă că „ieșirea BP din industria energiei solare după aproximativ patru decenii arată cât de competitivă și aglomerată a devenit piața energiei solare”. Cu toate acestea, articolul nu a descris Tata drept o societatenecompetitivă, ci a abordat situația de pe piața de panouri solare în general, referindu-se la „concurența acerbă care marchează o industrie” și la faptul că „multe companii din întreaga lume au închis fabrici, au concediat sute de muncitori și a declarat faliment”. Prin urmare, articolul de presă nu poate demonstra că Tata este o societate necompetitivă, cu costuri mari de producție și prețuri de vânzare ridicate.
(108)
În urma comunicării, un exportator a susținut că societatea Tata nu a fost inclusă ca parte a industriei interne indiene în ancheta antidumping în curs în India menționată în considerentul (91) de mai sus, datorită importurilor sale semnificative de celule. Deși se confirmă, într-adevăr, că Tata nu este o parte a industriei interne indiene în ancheta indiană antidumping în curs, aceasta nu înseamnă în mod automat că Tata nu este un producător adecvat din țara analoagă. Valoarea normală s-a bazat exclusiv pe celule și module produse de societatea Tata în India și nu pe bunuri importate. Faptul că au fost utilizate componente importate în producția unora dintre produse nu înseamnă că valoarea normală rezultată nu este reprezentativă pentru India, cu atât mai mult cu cât aceasta se bazează, în principal, pe prețurile de vânzare și nu pe costuri.
(109)
Guvernul Chinei a susținut că vânzările de module ale Tata ar reprezenta doar 0,3 % din exporturile Chinei către UE și nu pot fi considerate reprezentative, referindu-se la hotărârea Curții în cauza Detlef Nölle (17). În speță, Curtea a considerat că, atunci când producția totală într-o țară este de doar 1,25 % din volumul exporturilor în UE, acesta este un indiciu că piața examinată că nu este foarte reprezentativă. În cazul de față, guvernul Chinei nu a comparat producția totală din India cu totalul exporturilor din China, ci numai producția unei societăți indiene cu exporturile totale ale tuturor exportatorilor chinezi. Comparația este însă greșită, deoarece pe o piață competitivă, cu mai mulți actori, cantitățile referitoare la un singur producător arată reprezentativitatea pieței în ansamblu. În plus, nu acesta este comparația care s-a făcut în cauza Detlef Nölle, în care producția totală a țării a fost comparată cu totalul exporturilor. Potrivit informațiilor furnizate de Camera de Comerț a Chinei pentru Importul și Exportul de Mașini și Produse Electronice („CCCME”), s-a estimat că producția din India va depăși 2 GW înainte de sfârșitul anului 2012, și anume, la scurt timp după încheierea perioadei de anchetă. O astfel de producție ar fi egală cu 14 % din exporturile Chinei către UE, cu mult peste pragul indicativ de 5 % menționat în hotărârea Detlef Nölle.
(110)
În urma comunicării, o parte interesată a făcut referire la faptul că Tata nu dispune de integrare în amonte și trebuie să obțină plachetele de la terți. Se presupune că lipsa de integrare verticală în amonte conduce la o creștere a costurilor în comparație cu producătorii chinezi integrați vertical. Afirmația nu a fost totuși justificată. În special, costul total al Tata ar fi mai mare doar în cazul în care prețul de achiziție pentru plachete ar depăși costul de producție al unei plachete, ceea ce nu este cert, deoarece multe societăți din sectorul energiei solare au lucrat în pierdere în timpul perioadei de anchetă. De asemenea, chiar și mari producători chinezi integrați vertical au achiziționat de multe ori cantități semnificative de plachete de la furnizori independenți, ceea ce sprijină concluzia că lipsa de integrare verticală în ceea ce privește plachetele nu conduce neapărat la costuri mai mari pentru module și celule.
(111)
O parte interesată a susținut că țara analoagă este necompetitivă. Afirmația este susținută de faptul că producția de celule solare în India este în 2013 la cel mai scăzut nivel din ultimii 5 ani. Cu toate acestea, raportul citat de partea interesată a arătat că în timpul perioadei de anchetă producția de celule în India era încă la un nivel ridicat, aproape de valoarea maximă raportată. Scăderea semnificativă a producției a avut loc după perioada de anchetă, prin urmare, nu a avut impact asupra rezultatelor anchetei.
(112)
Un alt argument prezentat pentru a susține afirmația că țara analoagă este necompetitivă este ancheta antidumping menționată în considerentul (91) de mai sus. Instituțiile observă că ancheta respectivă este încă în curs de desfășurare, prin urmare, nu se pot extrage concluzii din aceasta. În general, anchetele antidumping nu sunt un indiciu pentru o lipsă de competitivitate, ci o indicație că industria internă consideră că aceasta face obiectul unor practici comerciale neloiale din partea concurenților stabiliți în țări terțe.
(113)
În ansamblu, Comisia consideră că alegerea Indiei ca țară analoagă nu este nerezonabilă.
(114)
În lipsa altor observații cu privire la țara analoagă, se confirmă toate constatările de la considerentele (72)-(77) din regulamentul provizoriu.
1.4. Valoarea normală
(115)
În urma comunicării provizorii, o parte interesată a prezentat observația potrivit căreia societățile indiene vindeau în principal module din afara rețelei, care au prețuri și costuri mai mari decât modulele conectate la rețea vândute de exportatorii chinezi. S-a afirmat, de asemenea, că modulele din afara rețelei au, de regulă, o putere nominală mai mică decât modulele conectate la rețea.
(116)
În acest sens, se remarcă faptul că s-au stabilit valori normale diferite pentru modulele „de dimensiuni standard” cu mai mult de 36 de celule, care sunt, de regulă, conectate la rețea și modulele mai mici cu maximum 36 de celule, care sunt utilizate, de regulă, în afara rețelei. Prin urmare, se consideră că se stabilește o valoare normală adecvată pentru toate tipurile de produse, inclusiv modulele din afara rețelei și modulele conectate la rețea.
(117)
O altă parte interesată a afirmat că Tata activează, de asemenea, ca promotor de proiect, prin urmare, vânzările acestei societăți nu sunt comparabile cu vânzările de module efectuate numai de către producătorii-exportatori chinezi. În această privință, se observă că o comparație între prețurile de pe piața internă indiană și prețurile de export chineze s-a realizat exclusiv pentru vânzările de module, iar vânzările de proiecte complete sau soluții integrate nu au fost utilizate pentru a stabili valoarea normală, dat fiind că acestea nu au fost considerate a fi comparabile.
(118)
În absența altor observații cu privire la valoarea normală, se confirmă toate constatările de la considerentele (78)-(86) din regulamentul provizoriu.
1.5. Prețul de export
(119)
În urma comunicării provizorii, unii dintre exportatorii incluși în eșantion au prezentat observații asupra unor aspecte minore cu privire la prețul de export utilizat pentru a stabili marja de dumping. Acolo unde este justificat, observațiile au fost luate în considerare, ceea ce a condus la o ușoară revizuire a marjei de dumping a societăților în cauză.
(120)
În absența oricăror alte observații cu privire la prețul de export, se confirmă toate constatările de la considerentele (87)-(89) din regulamentul provizoriu.
1.6. Comparație
(121)
În urma comunicării provizorii, unii dintre exportatorii incluși în eșantion au prezentat observații asupra unor aspecte minore cu privire la indemnizațiile folosite pentru a compara prețurile de export. Acolo unde este justificat, observațiile au fost luate în considerare, ceea ce a condus la o ușoară revizuire a marjei de dumping a societăților în cauză.
(122)
În urma comunicării provizorii, a fost identificată o eroare materială care rezultă într-o ajustare incorectă la valoarea normală pentru transportul intern de marfă. Eroarea a fost corectată și acest lucru a condus la o ușoară scădere a marjelor de dumping.
(123)
În urma comunicării, o parte interesată a susținut că o ajustare a nivelului schimburilor comerciale poate fi justificată, deoarece partea respectivă nu vinde direct societăților care realizează instalarea, ci unor revânzători și distribuitori. Partea respectivă a solicitat informații detaliate cu privire la canalele de vânzări ale producătorului din țara analoagă, care nu au putut fi furnizate pentru a proteja informațiile confidențiale. Ca o alternativă, baza de clienți a producătorului din țara analoagă a fost clasificată în diferite categorii, în funcție de volumul vânzărilor, ceea ce a arătat că o ajustare a nivelului schimburilor comerciale nu era justificată.
(124)
Ca răspuns la această analiză, partea interesată a recunoscut că o diferență la nivelul cantităților de vânzare ar conduce la diferențe de preț, dar și-a menținut argumentul că ar percepe prețuri mai mari de la societățile care realizează instalarea decât de la distribuitori/revânzători, chiar dacă societățile care realizează instalarea ar cumpăra o cantitate similară cu distribuitorul/revânzătorul. Cu toate acestea, afirmația nu a fost justificată, prin urmare, nu au putut fi luată în considerare.
(125)
În absența oricăror altor observații în ceea ce privește prețul de export, se confirmă toate constatările de la considerentele (90)-(92) din regulamentul provizoriu.
1.7. Marjele de dumping
(126)
Un producător-exportator inclus în eșantion a solicitat o prezentare completă a calculelor privind dumpingul, susținând că altfel nu ar putea prezenta observații cu privire la exactitatea acestora. Întrucât societății respective nu i s-a acordat TEP, valoarea sa normală s-a bazat pe date din India ca țară analoagă. Având în vedere că un singur producător din țara analoagă a cooperat pe deplin la anchetă, informațiile din țara analoagă nu pot fi divulgate la nivelul unui tip de produs pentru a proteja informațiile confidențiale. Prin urmare, afirmația trebuie să fie respinsă.
(127)
Pentru societățile incluse în eșantion, valoarea normală medie ponderată a fiecărui tip de produs similar stabilită pentru țara analoagă a fost comparată cu media ponderată a prețului de export pentru tipul corespunzător de produs în cauză, astfel cum se prevede la articolul 2 alineatele (11) și (12) din regulamentul de bază.
(128)
Media ponderată a marjei de dumping a producătorilor-exportatori cooperanți care nu sunt incluși în eșantion a fost calculată în conformitate cu dispozițiile articolului 9 alineatul (6) din regulamentul de bază. În consecință, marja de dumping a fost stabilită pe baza marjelor stabilite pentru producătorii-exportatori incluși în eșantion.
(129)
Pe această bază, marja de dumping definitivă pentru societățile cooperante care nu sunt incluse în eșantion a fost stabilită la 88,1 %.
(130)
Cu privire la toți ceilalți producători-exportatori din RPC, marjele de dumping au fost stabilite pe baza datelor disponibile, în conformitate cu articolul 18 din regulamentul de bază. În acest scop, nivelul de cooperare s-a stabilit mai întâi prin compararea volumului exporturilor către Uniune raportat de producătorii-exportatori cooperanți cu volumul exporturilor chineze, astfel cum s-a stabilit în considerentul (167).
(131)
Întrucât cooperarea a reprezentat mai mult de 80 % din totalul exporturilor chineze către Uniune, nivelul de cooperare poate fi considerat ridicat. Din moment ce nu a existat niciun motiv să se considere că vreun producător-exportator s-a abținut în mod deliberat de la cooperare, marja de dumping reziduală a fost stabilită la nivelul societății incluse în eșantion cu cea mai mare marjă de dumping. Acest lucru a fost considerat adecvat deoarece nu au existat indicii că societățile care nu au cooperat aveau o marjă de dumping inferioară, precum și pentru a asigura eficacitatea oricărei măsuri.
(132)
Pe această bază, marjele de dumping definitive, exprimate ca procent din prețul CIF la frontiera Uniunii, înainte de vămuire, sunt după cum urmează:
Societăți
Marjă de dumping
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd
Changzhou Youze Technology Co. Ltd
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
90,3 %
Delsolar (Wujiang) Ltd,
111,5 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
91,9 %
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
97,5 %
Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd
53,8 %
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co., Ltd.;
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
73,2 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
93,3 %
Alte societăți cooperante (anexa I, anexa II)
88,1 %
Toate celelalte societăți
111,5 %
D. PREJUDICIU
1. Definiția industriei din Uniune și producția Uniunii
(133)
Produsul similar a fost fabricat de aproximativ 215 producători din Uniune. Instituțiile au verificat afirmațiile făcute de părțile interesate potrivit cărora ar fi existat un număr mai mare; verificarea a relevat faptul că presupușii producători suplimentari au fost, în realitate, în cea mai mare parte, producători-exportatori, importatorii afiliați acestora, distribuitori și societăți care realizează instalarea.
(134)
În urma comunicării provizorii, mai multe părți au contestat faptul că datele furnizate de Europressedienst, o firmă de consultanță independentă (denumită în continuare „consultantul”), au fost utilizate pentru a determina, printre altele, producția din Uniune, capacitatea de producție a Uniunii, precum și alți indicatori macroeconomici ai prejudiciului cu privire la industria din Uniune și datele de import. Părțile respective au pus la îndoială independența consultantului, susținând există o legătură între acesta și reclamant. De asemenea, părțile au solicitat clarificări cu privire la baza de selectare a consultantului de către Comisie și au pus la îndoială expertiza acestuia în colectarea de date economice legate de sectorul produselor fotovoltaice. În acest sens, s-a afirmat că Comisia ar fi trebuit să își întemeieze constatările pe date din alte surse disponibile, în special institute de cercetare cunoscute. În cele din urmă, AFASE a făcut o trimitere la cele mai bune practici pentru prezentarea de dovezi economice și de colectare a datelor în cazurile legate de aplicarea articolelor 101 și 102 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) și în cazurile de concentrare economică pentru a contesta fiabilitatea datelor prezentate de consultant.
(135)
În ceea ce privește presupusele legături între consultant și reclamant, părțile interesate nu au prezentat nicio dovadă care să indice existența unor astfel de legături. De asemenea, ancheta nu a adus nicio dovadă a unei relații dincolo de una cu caracter pur comercial. În urma comunicării finale, o parte interesată a afirmat că au existat indicii că elementele de probă prima facie furnizate de industria din Uniune reclamantă în plângere s-au bazat pe datele furnizate de același consultant. Chiar dacă este recunoscut faptul că constatările pentru unii indicatori au fost, într-adevăr, similare cu elementele de probă furnizate în plângere, nu înseamnă neapărat că acestea au fost stabilite pe baza unei singure surse. În acest sens, plângerea prezintă diferitele surse utilizate.
(136)
Astfel cum s-a explicat în considerentul (99) din regulamentul provizoriu, Comisia a considerat necesar să facă uz de o astfel de consultanță în cadrul anchetei din cauza indisponibilității datelor macroeconomice necesare din alte surse publice care să acopere întreaga piață a Uniunii, precum și datele de import. Înainte de selectarea Europressedienst, Comisia a evaluat metodologia utilizată de către consultant pentru colectarea de date relevante, precum și capacitatea consultantului de a furniza datele necesare separat pentru toate tipurile de produse și pentru întreaga perioada luată în considerare.
(137)
În plus, pe parcursul anchetei, datele furnizate de către consultant au fost coroborate, atunci când a fost posibil, cu alte surse și au fost confirmate. În acest sens, se remarcă faptul că pe piață există mai multe societăți de cercetare specializate în colectarea de date statistice privind produsele fotovoltaice și cifrele raportate nu sunt, aproape niciodată, identice. Aceasta se datorează faptului că orice institut de cercetare întâmpină dificultăți în obținerea de cifre exacte, prin urmare, indicatorii de piață din sectorul fotovoltaic raportați se vor baza întotdeauna pe estimări, indiferent de furnizorul unor astfel de cifre. În acest context, exercițiul de verificare încrucișată efectuat de către Comisie a constat în compararea tendințelor datelor primite de la consultant cu tendințele acelorași date publicate de alte societăți de cercetare, Centrul Comun de Cercetare al Comisiei (denumit în continuare „JRC”) și Asociația europeană a industriei fotovoltaice (European Photovoltaic Industry Association, „EPIA”) pe aceleași subiecte, dacă erau disponibile. Nu s-au observat diferențe semnificative ca urmare a exercițiului de verificare încrucișată, dat fiind că tendințele indicatorilor pentru care s-a efectuat verificarea încrucișată au fost similare. Prin urmare, constatările provizorii nu s-au bazat exclusiv pe datele furnizate de către consultant, ci și pe analiza proprie a Comisiei și evaluarea datelor respective. În plus, astfel cum s-a menționat mai sus în considerentul (9), după instituirea măsurilor provizorii, a avut loc o vizită de verificare la sediul consultantului. Comisia a efectuat un control la fața locului la sediul consultantului pentru a verifica fiabilitatea metodologiei și a datelor furnizate. Controlul la fața locului a fost efectuat ca urmare a verificării încrucișate a datelor de către Comisie și pentru a obține o asigurare suplimentară în ceea ce privește fiabilitatea și calitatea datelor și a metodologiei asociate.
Verificarea la fața locului a fost considerată adecvată în ceea ce privește aplicarea principiului bunei administrări, chiar dacă datele nu au fost furnizate de o parte interesată, ci de către un consultant. În consecință, Comisia a fost asigurată în continuare cu privire la fiabilitatea datelor furnizate de către consultant.
(138)
O parte a susținut că metodologia de verificare încrucișată utilizată de către Comisie nu a fost explicată suficient de detaliat și a solicitat dezvăluirea celorlalte surse utilizate pentru verificarea încrucișată. Partea a susținut în continuare că metodologia utilizată nu a fost, în orice caz, validă în măsura în care au fost comparate numai tendințele diferitor surse și nu valori absolute.
(139)
În ceea ce privește alte surse utilizate pentru verificarea încrucișată a datelor furnizate de consultant, acestea au fost reprezentate de rapoartele pe aceleași subiecte publicate de către JRC și EPIA. În ceea ce privește compararea datelor cu alte surse, se observă că acestea au indicat nu numai tendințe similare, ci și amplori similare. Prin urmare, s-a concluzionat că metodologia utilizată a fost adecvată, iar afirmațiile în această privință au fost respinse.
(140)
În ceea ce privește expertiza consultantului, se observă că activitatea sa principală este colectarea de date legate de sectorul fotovoltaic și dezvoltarea unei baze de date actualizate a societăților active pe piața de produse fotovoltaice. Datele sunt publicate în reviste de specialitate din domeniul fotovoltaic și sunt, de asemenea, folosite de societăți individuale pentru care consultantul efectuează cercetări de specialitate. Baza de date dezvoltată de Europressedienst este actualizată și re-publicată periodic. În plus, consultantul are mai mulți ani de experiență în sector. Mai exact, metodologia consultantului constă în colectarea, verificarea încrucișată și acumularea de informații folosind diferite surse disponibile pe piață. În acest scop, datele se colectează prin intermediul unor chestionare standard trimise societăților incluse în baza de date sau prin telefon, în special de la producătorii din Uniune sau în timpul târgurilor de profil, în special de la producătorii din țări terțe. În cazul în care informațiile nu pot fi obținute prin intermediul canalelor menționate mai sus, Europressedienst verifică rapoartele financiare ale societăților din sectorul fotovoltaic sau cooperează liber cu alte institute de cercetare, cu scopul de a obține sau a corobora datele. S-a verificat și s-a confirmat într-adevăr faptul că aceste surse au fost utilizate de către consultant în activitatea sa zilnică. Având în vedere cele de mai sus, s-a considerat adecvat recursul la serviciile Europressedienst în cadrul anchetei, prin urmare, afirmațiile părților în această privință au fost respinse.
(141)
În ceea ce privește cele mai bune practici pentru prezentarea de dovezi economice emise de către serviciul competent al Comisiei (denumite în continuare „cele mai bune practici”), ar trebui să se facă următoarele observații. În primul rând, documentul în cauză nu poate angaja Comisia, deoarece nu a fost adoptat de Colegiu, ci a fost publicat de către serviciul competent cu scopul de a oferi recomandări pentru părți cu privire la modul de prezentare a probelor economice. În al doilea rând, cele mai bune practici se referă la prezentarea analizei economice și a datelor utilizate în unele anchete din domeniul concurenței, în temeiul articolelor 101 și 102 din TFUE, și în cazurile de concentrare economică. Normele aplicabile, standardele de probă și puterile de investigație ale Comisiei în cazurile în materie de concurență nu pot fi comparate cu anchetele de apărare comercială, în cazul cărora se aplică un set complet diferit de reguli.
(142)
În urma comunicării provizorii, mai multe părți au contestat metodologia utilizată de către consultant, susținând că aceasta nu ar respecta standardele științifice recunoscute. Cu toate acestea, astfel cum se menționează mai sus în considerentul (137), metodologia a fost evaluată și datele rezultate au fost coroborate și verificate, fiind considerate în concordanță cu alte date publicate și, prin urmare, suficient de fiabile. Anumite puncte invocate de părțile interesate, în principal AFASE, au fost clarificate și puse la dispoziție în dosarul deschis al anchetei pentru a fi examinate de către părțile interesate.
(143)
CCCME a susținut că metodologia de agregare a datelor nu a fost clarificată. Afirmația a fost respinsă deoarece informațiile relevante au fost puse la dispoziția tuturor părților interesate în dosarul de anchetă pentru a fi examinate de către acestea.
(144)
În urma comunicării finale, mai multe părți și-au reiterat preocuparea cu privire la selectarea consultantului de către Comisie și la calitatea datelor furnizate. În acest sens, s-a susținut că datele consultantului pot fi comandate și achiziționate ad hoc pentru a satisface cererile identificate în mod specific ale potențialilor clienți, prin urmare, ar putea să nu fie obiective. În plus, CCCME a contestat faptul că datele colectate de către consultant pot fi considerate elemente de probă pozitive, în sensul articolului 3 alineatul (2) din regulamentul de bază, întrucât datele s-au bazat în mare măsură pe ipoteze și estimări. De asemenea, s-a susținut că datele furnizate nu au fost justificate suficient de probe în dosar și că acestea nu au un caracter afirmativ, obiectiv și verificabil.
(145)
În ceea ce privește aceste afirmații, se face trimitere la considerentele (136)-(137) de mai sus, în care au fost furnizate informații suplimentare cu privire la selectarea consultantului. În plus, se remarcă faptul că Comisia a angajat consultantul pe baza celor mai bune informații disponibile la acel moment și în deplină conformitate cu Regulamentul financiar al Comisiei aplicabil procedurii. De asemenea, se reamintește că de o mare importanță a fost capacitatea consultantului de a furniza toate datele necesare în timp util, întrucât Comisia a fost obligată să respecte termene legale pentru publicarea constatărilor provizorii în cadrul anchetei în desfășurare.
(146)
În ceea ce privește calitatea datelor furnizate și dacă acestea pot fi considerate drept un element de probă pozitiv în conformitate cu articolul 3 alineatul (2) din regulamentul de bază, astfel cum s-a menționat mai sus în considerentul (137), s-a examinat metodologia de colectare a datelor utilizată de consultant și s-a apreciat că aceasta este de o calitate satisfăcătoare. În plus, astfel cum s-a menționat, de asemenea, mai sus în același considerent, datele furnizate de consultant au fost supuse unei verificări încrucișate, atunci când a fost posibil, cu alte surse și s-au dovedit a fi destul de exacte. În sfârșit, se observă că consultantul deține o bază de date care este actualizată în mod regulat, independent de nevoile și cerințele clienților. Aceeași bază de date este utilizată pentru a agrega și furniza statistici în sectorul fotovoltaic pentru diverși clienți, prin urmare, afirmația că datele nu au fost obiective a trebuit să fie respinsă.
(147)
În urma comunicării finale, o parte interesată a susținut că nu au fost dezvăluite de către Comisie sursele, metodologia utilizată și societățile cu care consultantul a cooperat pentru a compila datele macroeconomice furnizate. O altă parte interesată a reiterat faptul că metodologia aplicată de către consultant sugerează rezultate inexacte. Mai multe părți interesate au solicitat informații suplimentare cu privire la metodologia utilizată de către consultant, cum ar fi ratele medii de răspuns la chestionare/interviuri, procentul datelor colectate prin fiecare canal, modul în care acestea au fost verificate, aproximările/ipotezele utilizate pentru a genera datele, numărul de societăți pentru care s-au făcut aproximări și cel puțin o aproximare a numărului de angajați ai consultantului.
(148)
În ceea ce privește aceste afirmații, se remarcă faptul că, ulterior impunerii măsurilor provizorii, Comisia a furnizat părților interesate metodologia și sursele utilizate de consultant pentru agregarea datelor și a răspuns întrebărilor specifice ale părților interesate în această privință, în urma comunicării provizorii. Solicitările suplimentare de informații primite de la părțile interesate în urma comunicării finale sunt considerate a fi acoperite de informațiile puse la dispoziție după instituirea taxelor provizorii în măsura permisă de limitările impuse de principiul confidențialității. În plus, se subliniază faptul că modul în care datele au fost colectate și agregate de consultant și ipotezele relevante care stau la baza agregării datelor au fost verificate la fața locului de către Comisie. Rezultatele verificării au fost satisfăcătoare, iar Comisia a fost asigurată de caracterul rezonabil al ipotezelor de bază și de calitatea datelor furnizate de către consultant. În plus, părțile nu au contestat datele ca atare.
(149)
În urma comunicării finale, o altă parte a solicitat clarificări cu privire la numărul de producători din Uniune luați în considerare de către consultant în colectarea de date și suprapunerea între aceștia și cei aproximativ 215 producători din Uniune cunoscuți de către Comisie. În acest sens, se clarifică faptul că producătorii din Uniune luați în considerare de către consultant sunt în mare parte aceiași cu cei cunoscuți ca reprezentând industria din Uniune în prezenta anchetă, menționați în considerentul (133) de mai sus.
(150)
În urma comunicării finale, o parte a susținut că analiza prejudiciului a fost efectuată de către Comisie într-o manieră inconsecventă, deoarece a fost realizată separat pentru module și celule, în timp ce calcularea prejudiciului și a marjei de dumping a fost stabilită ca o medie ponderată pentru module și celule împreună. În acest sens, se remarcă faptul că, în timp ce indicatorii au fost prezentați separat pentru fiecare tip de produs, concluziile pentru fiecare indicator se referă la produsul care face obiectul anchetei în ansamblu. De asemenea, se reamintește faptul că modulele și celulele sunt un singur produs, prin urmare, marjele de dumping și nivelul de eliminare a prejudiciului au fost stabilite pe această bază. Prin urmare, afirmația a fost respinsă.
(151)
În sfârșit, o altă parte a susținut că, în mod greșit, calcularea valorilor indicatorilor macroeconomici în perioada de anchetă s-a bazat pe o simplă medie a anilor 2011 și 2012, având în vedere că o astfel de metodologie nu ar fi obiectivă și nu ar conduce la rezultate care reflectă realitatea din timpul perioadei de anchetă. Se precizează că s-a utilizat o simplă medie a datelor numai în cazul în care existau tendințe similare în perioadele în cauză. În cazul în care tendințele au fost diferite, metodologia a fost adaptată în consecință, luând în considerare realitatea de pe piață. Partea în cauză nu a dezvoltat în ce măsură rezultatele metodologiei utilizate nu ar reflecta realitatea de pe piață. Prin urmare, afirmațiile au fost respinse.
(152)
Pe baza informațiilor de mai sus și în absența oricăror altor observații în acest sens, se confirmă constatările de la considerentele (98)-(101) din regulamentul provizoriu.
2. Determinarea pieței relevante din Uniune
(153)
Mai multe părți au susținut că prejudiciul ar fi trebuit să fie evaluat separat pentru piața captivă și pentru piața liberă. O parte a susținut că datele referitoare la celulele destinate utilizării captive ar fi trebuit să fie excluse din evaluarea prejudiciului pe motiv că acestea nu au fost afectate de importurile care fac obiectul unui dumping.
(154)
Astfel cum s-a menționat în considerentul (105) din regulamentul provizoriu, consumul, volumul vânzărilor, producția, capacitatea de producție, rata de utilizare a capacității de producție, creșterea, investițiile, stocurile, ocuparea forței de muncă, productivitatea, fluxul de numerar, randamentul investițiilor, capacitatea de a mobiliza capital și amploarea marjei de dumping ar trebui să fie examinate prin raportare la activitatea totală industriei din Uniune, adică inclusiv utilizarea captivă, dat fiind că producția destinată pieței captive a fost la fel de afectată de concurența importurilor din țara în cauză.
(155)
Prin urmare, ancheta a arătat că producători integrați vertical din Uniune au fost obligați să importe produse care fac obiectul unui dumping (celule) și să înceteze producția de astfel de produse la un preț mai mare decât prețul importurilor, ca o consecință a presiunii prețurilor exercitată de importurile care fac obiectul unui dumping. Mai mult, ancheta a arătat, de asemenea, că piața liberă și piața captivă au manifestat tendințe similare în ceea ce privește prețurile, ceea ce a demonstrat că acestea au fost la fel de afectate de importurile în cauză.
(156)
În urma comunicării finale, mai multe părți au reiterat observația că nu a fost furnizată de către Comisie o analiză adecvată și motivată a pieței captive sau motivul pentru care nu a fost efectuată o analiză separată. O parte a susținut că nu au fost furnizate informații cu privire la semnificația producției din Uniune destinată utilizării captive. În plus, s-a afirmat că considerentul (106) din regulamentul provizoriu care concluzionează că prețurile de pe piața captivă nu reflectă întotdeauna prețurile de pe piață, a contrazis concluziile enunțate în considerentul (155) de mai sus, conform cărora piața liberă și piața captivă prezintă tendințe similare la nivelul prețurilor.
(157)
Se observă, în primul rând, că considerentul (105) din regulamentul provizoriu stabilește motivele pentru care s-a considerat necesar să se analizeze indicatorii de prejudiciu (cu excepția rentabilității) referitoare la activitatea totală a industriei din Uniune, inclusiv utilizarea captivă. În acest sens, se reamintește, astfel cum se prevede în același considerent, că ancheta a arătat că producția destinată utilizării captive a fost afectată în egală măsură de concurența importurilor din RPC, care, ca atare, nu a fost contestată de părțile interesate. Prin urmare, a trebuit să se respingă afirmația potrivit căreia nu s-au acordat explicații privind motivul pentru care nu s-a efectuat o analiză separată. De asemenea, după cum rezultă din această concluzie, a trebuit să se respingă ideea că ar fi trebuit să se efectueze o astfel de analiză separată a pieței captive.
(158)
În al doilea rând, deși pe baza celor de mai sus importanța producției Uniunii destinată utilizării captive nu a fost considerată un element esențial, se remarcă faptul că producția de celule a Uniunii destinată utilizării captive a reprezentat aproximativ jumătate din producția totală în perioada de anchetă. În sfârșit, se clarifică că faptul că prețurile de pe piața captivă nu reflectă prețurile de pe piața liberă nu contrazice în mod necesar faptul că ambele tipuri de prețuri au urmat aceleași tendințe, deoarece acestea pot fi în continuare la niveluri diferite sau fluctuațiile de preț pot fi mai mari sau mai mici, prezentând astfel, o imagine diferită. Pe baza celor de mai sus, afirmațiile referitoare la piața captivă au fost respinse.
(159)
Părțile interesate nu au furnizat nicio informație care ar fi putut contrazice constatările privind stabilirea pieței Uniunii. Din aceste motive, afirmațiile în acest sens au fost respinse și se confirmă constatările de la considerentele (102)-(106) din regulamentul provizoriu.
3. Consumul la nivelul Uniunii
(160)
O parte interesată a susținut că datele privind consumul din Uniune al produsului care face obiectul anchetei variază semnificativ, în funcție de sursa utilizată. Partea respectivă a susținut că datele fiabile pot fi stabilite numai pe baza informațiilor colectate de la instituții specializate sau centre de cercetare. Având în vedere explicațiile și concluziile formulate la considerentele (134)-(152) de mai sus, cu privire la fiabilitatea datelor furnizate de consultantul implicat în anchetă, acest argument a fost respins.
(161)
Aceeași parte a susținut că consumul din Uniune nu ar trebui să fie stabilit doar prin însumarea capacităților de producție de module disponibile în Uniune și că ar trebui să fie exclus consumul de module al industriei din Uniune pentru proiectele proprii. Argumentul a fost respins deoarece consumul de module a fost stabilit pe baza capacităților nou-instalate în Uniune. Aceasta este o practică comună pentru determinarea consumul de module. Pentru celule, consumul a fost determinat pe baza producției de module a Uniunii.
(162)
O altă parte a susținut că metodologia descrisă de către consultant admite dificultatea stabilirii de cifre de consum fiabile. S-a afirmat, de asemenea, că datele de import, precum și vânzările la export ale industriei din Uniune s-au bazat fie pe estimări neverificabile, fie pe date incomplete și că verificarea încrucișată a Comisiei nu a fost suficientă pentru a permite concluzia că datele au fost într-adevăr fiabile și exacte.
(163)
Astfel cum s-a menționat mai sus în considerentele (136) și (137), calitatea datelor și a metodologiilor utilizate pentru colectarea acestora a fost verificată de către Comisie în cursul unei vizite la fața locului, pe baza căreia s-a considerat că metodologiile utilizate au fost adecvate și rezultatele corecte și suficient de fiabile. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(164)
Pe această bază și în lipsa oricăror alte observații cu privire la consumul Uniunii, se confirmă considerentele (107)-(109) din regulamentul provizoriu.
4. Importurile din țara în cauză
4.1. Volumul și cota de piață a importurilor din țara în cauză
(165)
O parte interesată a susținut că datele privind volumele de import ale produsului vizat de anchetă variază semnificativ, în funcție de sursa utilizată. Partea respectivă a susținut că datele fiabile pot fi stabilite numai pe baza informațiilor colectate de la instituții specializate sau centre de cercetare. Având în vedere explicațiile și concluziile formulate la considerentele (134)-(152) de mai sus, cu privire la fiabilitatea datelor furnizate de consultantul implicat în anchetă, acest argument a fost respins.
(166)
În urma comunicării finale, o parte interesată a contestat metodologia pentru determinarea valorii totale a importurilor din RPC, susținând că aceasta s-a bazat pe tranzacții realizate la nivel CIF înainte de vămuire, prin urmare, este îndoielnic dacă tranzacțiile au fost destinate consumului din Uniune. În ceea ce privește această afirmație, se precizează că valoarea totală a importurilor din RPC, astfel cum este furnizată de către consultant, nu a fost utilizată în constatările provizorii și definitive și că în timpul anchetei s-au stabilit numai volumele importurilor și prețurile de import, astfel cum se arată în considerentele (110)-(113) din regulamentul provizoriu. Întrucât metodologia de determinare a prețurilor de import nu a fost contestată ca atare de către partea interesată în cauză, se face referire la constatările relevante din considerentele (113)-(117) din regulamentul provizoriu și din considerentele (168)-(176) de mai jos. Prin urmare, afirmația de mai sus a fost respinsă.
(167)
Pe această bază și în lipsa oricăror alte observații cu privire la importurile de produs în cauză din RPC, se confirmă considerentele (110)-(112) din regulamentul provizoriu.
4.2. Prețurile importurilor și subcotarea prețurilor
(168)
Un importator neafiliat cooperant a susținut că prețurile importurilor ar fi trebuit să fie stabilite pe baza importurilor sale de produs în cauză în Uniune. Cu toate acestea, datele furnizate de importatorul respectiv în timpul anchetei au reprezentat doar o parte din totalul importurilor în Uniune și nu ar putea fi extrase concluzii semnificative cu privire la prețul mediu al importurilor din toate importurile din RPC pe parcursul întregii perioade examinate, acoperind mai mulți ani. Prin urmare, afirmația a fost respinsă.
(169)
O altă parte a afirmat că metodologia de stabilire a prețurilor nu a fost explicată, în special, cu privire la modul în care au fost reunite și reconciliate datele din diverse surse. În plus, s-a susținut că costurile de import ar fi trebuit să se bazeze pe informațiile verificate colectate pe parcursul anchetei mai degrabă decât pe estimări.
(170)
Se consideră că metodologia pusă la dispoziția părților interesate este suficient de completă pentru a înțelege modul în care au fost stabilite cifrele. În ceea ce privește costul de „import”, se clarifică faptul că s-a realizat o ajustare la prețurile la fața locului pentru a ajunge la prețuri CIF. Estimarea realizată a fost confirmată de datele colectate în cursul anchetei.
(171)
În urma comunicării provizorii, mai multe părți interesate au solicitat detalii suplimentare cu privire la calculele subcotării prețurilor în plus față de cele deja furnizare în considerentul (116) din regulamentul provizoriu. În măsura în care caracterul sensibil al informațiilor respective și faptul că producătorilor din Uniune li s-a garantat anonimatul au permis acest lucru, au fost furnizate informații suplimentare în comunicările bilaterale.
(172)
În conformitate cu decizia de a exclude plachetele din definiția produsului (a se vedea considerentele (28)-(32) de mai sus), produsele respective au fost, de asemenea, excluse din calcularea subcotării prețurilor. De asemenea, au existat unele corecții privind prețurile CIF furnizate de către părțile interesate. Dat fiind că eșantionul de importatori neafiliați a fost revizuit din motivele explicate în considerentul (21), s-au utilizat costurile medii post-import din noul eșantion de importatori, atunci când datele au fost disponibile și complete.
(173)
Compararea revizuită a prețurilor s-a efectuat de la tip la tip pentru tranzacții la același nivel comercial, ajustate în mod corespunzător în cazul în care a fost necesar și după deducerea rabaturilor și a reducerilor. Rezultatul comparației, atunci când este exprimat ca procent din cifra de afaceri a producătorilor din Uniune incluși în eșantion pe parcursul anchetei, a arătat subcotarea medie ponderată a marjelor în intervalele 19,8 % - 32,1 % pentru module, 4 % - 28,5 % pentru celule și 8 % - 29 % în termeni generali pentru produsul în cauză.
(174)
Trebuie menționat faptul că pentru un producător-exportator inclus în eșantion a fost stabilită o subcotare negativă a prețului pentru celule. Cu toate acestea, cantitățile exportate nu au fost semnificative, prin urmare, nu pot fi considerate reprezentative.
(175)
Un producător-exportator inclus în eșantion a contestat sursa pentru ajustarea de la mono-celule la multi-celule, fără a fundamenta însă argumentul. Întrucât nu s-au furnizat informații sau dovezi noi, afirmația a fost respinsă.
(176)
În absența oricăror alte observații cu privire la prețurile importurilor din RPC și calcularea subcotării prețurilor, se confirmă considerentele (113)-(117) din regulamentul provizoriu, astfel cum au fost modificate mai sus.
5. Situația economică a industriei din Uniune
5.1. Generalități
(177)
O serie de părți au pus la îndoială fiabilitatea globală a indicatorilor macroeconomici ai prejudiciului utilizați de Comisie în scopul anchetei. Acestea au susținut că tendințele stabilite pentru o serie dintre indicatori au deviat de la tendințele pentru aceiași indicatori stabiliți pentru producătorii din Uniune incluși în eșantion. S-a făcut referire, în special, la producția Uniunii, productivitate, vânzări, costurile medii cu forța de muncă și ocuparea forței de muncă.
(178)
Astfel cum se menționează în considerentul (121) din regulamentul provizoriu, indicatorii macroeconomici au fost stabiliți în raport cu toți producătorii din Uniune. În cazul în care aceleași date sunt compilate în raport cu producătorii individuali din Uniune sau un grup de producători din Uniune (și anume, producătorii din Uniune incluși în eșantion), tendințele nu sunt neapărat identice, dat fiind că, de exemplu, într-o astfel de comparație nu se ia în considerare ponderea fiecărei societăți. Prin urmare, rezultatele exercițiului de comparare a indicatorilor macroeconomici pentru toți producătorii din Uniune și cei ai producătorilor din Uniune incluși în eșantion nu sunt neapărat semnificative și nu permit a concluziona că un set sau altul de date nu este fiabil. În orice caz, atunci când se compară tendințele indicatorilor macroeconomici ai industriei din Uniune cu aceiași indicatori consolidați ai producătorilor din Uniune incluși în eșantion, diferențele de tendințe pot fi remarcate pentru mai mulți indicatori, cum ar fi producția, capacitatea de producție, volumul vânzărilor, ocuparea forței de muncă și productivitatea industriei din Uniune între 2011 și perioada de anchetă. Pentru toți acești indicatori, producătorii din Uniune incluși în eșantion s-au comportat mai bine decât industria globală a Uniunii. Motivul pentru aceasta este că, pe parcursul perioadei de anchetă, mulți producători din Uniune care nu sunt incluși în eșantion și-au oprit producția sau au dat faliment, având astfel un impact negativ asupra indicatorului macroeconomic calculat la nivelul Uniunii. Prin urmare, afirmațiile au fost respinse.
(179)
O parte interesată a susținut că concluzia menționată în considerentul (153) din regulamentul provizoriu, conform căreia analiza situației industriei din Uniune a indicat o tendință clară de scădere a tuturor indicatorilor principali ai prejudiciului, s-a bazat pe datele furnizate de către consultant. În acest sens, se clarifică faptul că, pe de o parte, indicatorii macroeconomici, astfel cum sunt enumerați în tabelele 4-a - 6-c din regulamentul provizoriu, s-au bazat pe datele obținute de la consultant și coroborate, atunci când a fost posibil, cu alte sursele disponibile. Pe de altă parte, indicatorii microeconomici, astfel cum sunt menționați în tabelele 7-a - 11-c din regulamentul provizoriu, s-au bazat pe datele colectate de la producătorii din Uniune incluși în eșantion și verificate de Comisie la fața locului. De asemenea, trebuie remarcat faptul că factorii determinanți pentru situația prejudiciabilă a industriei din Uniune, cum ar fi nivelurile de rentabilitate ale industriei din Uniune, prețul de vânzare mediu în Uniune, precum și calculele subcotării prețurilor s-au bazat pe datele colectate de la producătorii și producătorii-exportatori din Uniune incluși în eșantion, astfel cum au fost verificate la fața locului. Prin urmare, afirmația de mai sus a fost respinsă.
(180)
În absența oricăror alte observații referitoare la metodologia generală de evaluare a situației economice a industriei din Uniune, se confirmă considerentele (118)-(123) din regulamentul provizoriu.
5.2. Indicatori macroeconomici
5.2.1. Producția, capacitatea de producție și rata de utilizare a capacității de producție
(181)
AFASE a susținut că volumul producției stabilit pentru modulele menționate în considerentul (124) din regulamentului provizoriu și capacitatea de producție a industriei din Uniune care au fost stabilite pentru module și celule în același considerent au fost supraestimate și a furnizat date din alte surse (de exemplu, EPIA, IMS și BNEF) care arată volume mai scăzute.
(182)
Volumul producției stabilit în considerentul (124) din regulamentul provizoriu se bazează pe informații care acoperă atât societăți cotate la bursă, cât și societăți necotate. Evoluția producției Uniunii, astfel cum este stabilită în considerentul (124) din regulamentul provizoriu, este în concordanță cu evoluția consumului din Uniune stabilit în considerentul (108) din regulamentul provizoriu. Dimpotrivă, datele furnizate de AFASE cu privire la volumele de producție au arătat tendințe diferite ale consumului din Uniune, astfel cum s-a stabilit în considerentul (108) din regulamentul provizoriu, și ale statisticilor privind consumul din Uniune publicate de EPIA.
(183)
În ceea ce o privește capacitatea de producție, ancheta a arătat că constatările prezentate în considerentul (124) din regulamentul provizoriu au inclus capacitățile de producție ale societăților care au declarat faliment sau au încetat producția în timpul perioadei de anchetă, dar nu și-au vândut instalațiile și mașinile de producție, prin urmare, astfel, au putut să reia producția foarte repede. De asemenea, astfel cum se menționează mai sus în considerentul (182), cifrele de la considerentul (124) din regulamentul provizoriu au inclus date de la societăți necotate.
(184)
În cele din urmă, astfel cum se menționează mai sus în considerentul (137), datele furnizate de consultantul independent au fost verificate și s-a constatat că sunt rezonabil de exacte. Pe baza celor de mai sus, datele furnizate de AFASE pe baza altor surse disponibile nu s-au dovedit a fi neapărat în contradicție cu constatările provizorii.
(185)
În orice caz, acceptarea cifrelor furnizate de AFASE nu ar avea un impact asupra constatării generale conform căreia industria din Uniune a suferit un prejudiciu important, întrucât tendința negativă a indicatorilor, și anume producția din Uniune și capacitatea de producție a Uniunii, ar fi chiar mai pronunțată.
(186)
Un importator neafiliat cooperant a susținut că volumul de producție, capacitatea de producție și rata de utilizare a capacității de producție ar fi trebuit stabilite doar pe baza datelor producătorilor din Uniune incluși în eșantion. Cu toate acestea, dat fiind că este vorba despre indicatori macroeconomici, aceștia ar trebui să fie stabiliți la nivelul tuturor producătorilor din Uniune, pentru a furniza o imagine adecvată și completă a situației industriei din Uniune. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(187)
În urma comunicării finale, o parte a solicitat Comisiei să clarifice modul în care consultantul a calculat producția anuală din Uniune. O altă parte a solicitat Comisiei să ofere explicații suplimentare cu privire la reconcilierea diferitelor date disponibile referitoare la capacitatea totală de producție în Uniune. O altă parte a sugerat că producția totală din Uniune și capacitatea de producție ar fi trebuit să fie obținute de la producătorii din Uniune incluși în eșantion, întrucât astfel s-ar fi obținut un rezultat mai fiabil. În acest sens, s-a susținut că datele disponibile publicului au fost imprecise din cauza caracterului confidențial al acestora și că orice centru de cercetare sau consultant ar fi trebuit să își întemeieze analiza pe o serie de estimări și ipoteze.
(188)
Se clarifică faptul că producția anuală din Uniune s-a calculat pe baza cifrelor raportate consultantului de către producătorii din Uniune. În cazul în care producția anuală a unui anumit producător din Uniune nu a putut fi obținută pentru un anumit an, acesta a fost estimată prin aplicarea ratei de utilizare a capacităților din anul precedent la noua capacitate de producție a anului respectiv. Instituțiile au comparat, de asemenea, cifra obținută de consultant cu cifrele raportate în răspunsurile industriei din Uniune la chestionarele de situație furnizate anterior deschiderii procedurii. Cifrele sunt similare.
(189)
În ceea ce privește solicitarea de a furniza explicații suplimentare cu privire la reconcilierea diferitelor date disponibile pentru capacitatea de producție a Uniunii, se remarcă faptul că informațiile au fost deja furnizate în dosarul deschis disponibil pentru examinare pentru părțile interesate. Prin urmare, afirmația a fost respinsă.
(190)
În sfârșit, producția din Uniune și capacitatea de producție a Uniunii sunt indicatori macroeconomici, prin urmare, trebuie să fie stabiliți la nivelul întregii industrii din Uniune, mai degrabă decât la nivelul producătorilor din Uniune incluși în eșantion.
(191)
În urma comunicării finale, o parte a susținut că metodologia utilizată pentru culegerea datelor de producție (în special, interviuri și vizite la locurile de producție) nu au permis obținerea de rezultate fiabile din cauza caracterului confidențial al datelor și ca urmare a reticenței societăților în a le divulga. Prin urmare, o astfel de metodologie nu poate fi considerată ca fiind adecvată. Acest lucru ar fi fost confirmat de faptul că, deși consultantul a utilizat un număr mult mai mare de producători din Uniune decât cel luat în considerare de către Comisie în timpul examinării situației în etapa de deschidere, volumul total de producție stabilit de către consultant este mai scăzut decât volumul total de producție stabilit de către Comisie în scopul examinării situației. Partea respectivă a susținut în continuare că, în consecință, informațiile legate de acest indicator de prejudiciu nu pot fi considerate elemente de probă pozitive, în sensul articolului 3 alineatul (2) din regulamentul de bază.
(192)
În primul rând se clarifică faptul că numărul de producători luați în considerare de către consultant, pe de o parte, și de Comisie, pe de altă parte, a fost în mare parte aceleași, prin urmare, argumentul potrivit căruia rezultatele nu sunt consecvente a trebuit să fie respins. Se reamintește, de asemenea, faptul că datele colectate de către consultant au fost supuse unei verificări încrucișate cu alte surse ori de câte ori a fost posibil și s-a constatat că estimările au fost suficient de fiabile. Prin urmare, se confirmă că informațiile privind datele de producție furnizate de către consultant au fost considerate elemente de probă pozitive, în sensul articolului 3 alineatul (2) din regulamentul de bază.
(193)
În absența oricăror alte observații privind producția, capacitatea de producție și rata de utilizarea a capacității de producție, se confirmă considerentele (124)-(128) din regulamentul provizoriu.
5.2.2. Volumul de vânzări și cota de piață
(194)
O parte interesată a susținut că în 2009 cota de piață pentru module a industriei din Uniune era deja de numai 19 % și că o scădere cu 6 puncte procentuale pe parcursul perioadei luată în considerare nu poate fi considerată ca fiind un prejudiciu.
(195)
Scăderea cotei de piață cu 6 puncte procentuale în cursul perioadei luată în considerare trebuie să fie privită în contextul unei creșteri a consumului de module al Uniunii cu peste 200 % în aceeași perioadă. Industria din Uniune nu a putut beneficia de creșterea consumului; dimpotrivă, chiar și în contextul unui consum ridicat, aceasta nu a putut crește volumul vânzărilor în mod corespunzător și a suferit pierderi de cotă de piață. Prin urmare, argumentul a trebuit să fie respins.
(196)
O parte a susținut că metodologia utilizată pentru colectarea de date de vânzări (în principal interviuri și vizite la locurile de producție) nu a permis obținerea unor rezultate fiabile, din cauza caracterului confidențial al datelor și ca urmare a reticenței societăților în a le divulga. Prin urmare, o astfel de metodologie nu poate fi considerată ca fiind adecvată. De asemenea, acestea nu pot fi considerate elemente de probă pozitive, în sensul articolului 3 alineatul (2) din regulamentul de bază. Astfel cum s-a menționat mai sus în considerentul (137), datele colectate de către consultant au fost supuse unei verificări încrucișate cu alte surse ori de câte ori a fost posibil și s-a constatat că estimările au fost suficient de fiabile. Prin urmare, se confirmă că informațiile privind datele de vânzări furnizate de consultant au fost considerate elemente de probă pozitive, în sensul articolului 3 alineatul (2) din regulamentul de bază.
(197)
În absența altor observații privind volumul vânzărilor industriei din Uniune și cotele sale de piață, se confirmă considerentele (129)-(131) din regulamentul provizoriu.
5.2.3. Ocuparea forței de muncă și productivitatea
(198)
În urma comunicării finale, o parte a susținut că metodologia pentru stabilirea totalului forței de muncă din Uniune în cursul perioadei luată în considerare a fost incorectă. Partea a afirmat că ori de câte ori rata de ocupare a forței de muncă a unui anumit producător din Uniune nu a fost disponibilă, în locul acesteia s-a luat în considerare nivelul mediu de ocupare a forței de muncă al producătorilor din Uniune pentru care informațiile au fost disponibile. Afirmația a trebuit să fie respinsă, întrucât metodologia pentru stabilirea totalului forței de muncă a fost diferită, și anume, în cazul în care datele privind ocuparea forței de muncă pentru un anumit producător din Uniune nu au fost disponibile, cifra a fost estimată pe baza datelor aceleiași societăți din anul/anii precedent/precedenți. Astfel cum s-a menționat mai sus, în considerentul (137), metodologia a fost verificată și s-a constatat a fi rezonabilă. Prin urmare, afirmația a fost respinsă.
(199)
În absența oricăror observații cu privire la gradul de ocupare a forței de muncă și productivitatea industriei din Uniune, se confirmă considerentele (132)-(134) din regulamentul provizoriu.
5.2.4. Amploarea marjei de dumping și redresarea în urma practicilor anterioare de dumping
(200)
În absența oricăror observații în această privință, se confirmă considerentele (135) și (136) din regulamentul provizoriu.
5.3. Indicatori microeconomici
5.3.1. Prețurile și factorii care influențează prețurile
(201)
O parte interesată a contestat constatările conform cărora scăderea prețurilor medii de vânzare au avut un efect devastator asupra rentabilității industriei din Uniune. Acesta a susținut că costul mediu al industriei din Uniune a scăzut în mod egal și că, prin urmare, o scădere a prețurilor este naturală. Totuși, astfel cum s-a descris în considerentul (138) din regulamentul provizoriu, ancheta a stabilit că prețul de vânzare al industriei din Uniune a scăzut chiar mai mult decât costul mediu de producție, prin urmare, o astfel de scădere a costurilor nu a fost reflectată în rentabilitatea industriei din Uniune. În consecință, se confirmă faptul că scăderea prețului de vânzare al industriei din Uniune a avut un efect devastator asupra rentabilității industriei din Uniune, iar afirmațiile în această privință au fost respinse.
(202)
O altă parte a contestat concluzia din considerentul (138) din regulamentul provizoriu, conform căreia prețurile erau la niveluri imposibil de susținut în perioada de anchetă, susținând că acest aspect ar fi la latitudinea forțelor pieței. De asemenea, aceeași parte a obiectat față de concluzia din același considerent conform căreia industria din Uniune nu a fost în măsură să beneficieze de scăderile costurilor din cauza presiunii prețurilor importurilor care fac obiectul unui dumping. În acest sens, instituțiile observă următoarele: „nivel imposibil de susținut” se referă la faptul că industria din Uniune vindea în pierdere, prin urmare, nu ar fi putut rezista pe termen lung. În consecință, problema susținerii nivelului prețurilor este doar o chestiune de relație dintre costurile de producție și prețuri. Expresia „nu a fost în măsură să beneficieze de scăderile costurilor” face referire la faptul că costurile au scăzut mai repede decât prețurile. Ambele afirmații sunt susținute cu elemente de probă în considerentul (138) din regulamentul provizoriu. Prin urmare, argumentul a trebuit să fie respins.
(203)
În absența oricăror observații suplimentare privind prețurile medii de vânzare ale industriei din Uniune, se confirmă considerentele (137) și (138) din regulamentul provizoriu.
5.3.2. Costurile cu forța de muncă
(204)
Aceeași parte interesată a susținut că, spre deosebire de ceea ce se afirmă în considerentul (140) din regulamentul provizoriu, nu a existat inflație în cursul perioadei luată în considerare și că, prin urmare, creșterea globală a costurilor cu forța de muncă nu ar fi putut fi determinată de acest factor.
(205)
Contrar a ceea ce susținut partea interesată, ancheta a arătat că a existat inflație în cursul perioadei luată în considerare și că o creștere a costului forței de muncă s-a limitat la module și poate fi explicată de inflație și creșterea productivității.
(206)
O parte interesată a afirmat că situația prejudiciabilă a industriei din Uniune a fost cauzată de creșterea costurilor forței de muncă și scăderea paralelă a productivității. Cu toate acestea, în primul rând trebuie remarcat faptul că în cazul celulelor costul forței de muncă a rămas stabil, în timp ce productivitatea a crescut, atât pentru celule, cât și pentru module. Prin urmare, creșterea costurilor forței de muncă poate fi explicată prin creșterea productivității. În plus, ancheta a arătat că costurile forței de muncă nu reprezintă o parte semnificativă din costul de producție, astfel cum s-a indicat deja în considerentul (203) din regulamentul provizoriu. Prin urmare, argumentul a trebuit să fie respins.
(207)
Pe această bază, se confirmă constatările de la considerentele (139) și (140) din regulamentul provizoriu.
5.3.3. Stocuri
(208)
O parte interesată a susținut că creșterea nivelului stocurilor pe parcursul perioadei luată în considerare, atunci când este exprimată ca procent din producția totală, ar fi nesemnificativă, prin urmare, aceasta nu poate fi avută în vedere ca dovadă a unui prejudiciu. Partea respectivă a susținut, de asemenea, că prezentarea valorilor bursiere în considerentul (141) din regulamentul provizoriu este înșelătoare, dat fiind că stocurile au fost exprimate în kW, mai degrabă decât în MW, spre deosebire de volumul producției industriei din Uniune.
(209)
În acest sens, se remarcă faptul că considerentul (143) din regulamentul provizoriu se modifică după cum urmează „… creșterea stocurilor pentru produsul similar în cursul perioadei luată în considerare nu este un factor relevant pentru a stabili dacă industria din Uniune a suferit un prejudiciu important”. Existența unei erori materiale reiese în mod evident din teza precedentă, în care se ajunge la concluzia că producătorii din Uniune au tendința de a deține stocuri limitate, dat fiind că producția lor se bazează pe comenzi.
(210)
În cele din urmă, faptul că stocurile sunt exprimate în kW sau în MW ca atare nu a fost considerat relevant pentru a stabili dacă industria din Uniune a suferit sau nu un prejudiciu important.
(211)
În urma comunicării finale, mai multe părți au susținut că stocurile ar fi trebuit să fie determinate pentru întreaga industrie din Uniune și că cifrele a numai zece producători din Uniune nu erau reprezentative. Se clarifică faptul că stocurile au fost considerate un indicator microeconomic, prin urmare, trebuie să fie stabilite pe baza informațiilor colectate per societate, în acest caz, din eșantionul de producători din Uniune considerați ca fiind reprezentativi pentru întreaga industrie din Uniune. Prin urmare, afirmația de mai sus a fost respinsă.
(212)
În lipsa oricăror alte observații privind stocurile, se confirmă considerentele (141)-(143) din regulamentul provizoriu.
5.3.4. Rentabilitatea, fluxul de numerar, investițiile și randamentul investițiilor și capacitatea de mobilizare a capitalului
(213)
În urma unei observații prezentate de o parte interesată, se clarifică faptul că afirmația din considerentul (148) din regulamentul provizoriu potrivit căreia fluxurile de numerar au urmat o „tendință progresiv negativă” între 2009 și perioada de anchetă a fost greșită, întrucât fluxurile de numerar pentru module, deși au scăzut între 2009 și 2010, au crescut, de fapt, în 2011 și au scăzut din nou în perioada de anchetă.
(214)
Aceeași parte a afirmat că investițiile, astfel cum se arată în considerentul (149) din regulamentul provizoriu, erau prea mici în comparație cu capacitatea de producție a industriei din Uniune, astfel cum se arată în considerentul (124) din regulamentul provizoriu. În sprijinul afirmației, partea respectivă a susținut că are cunoștință de investițiile realizate de un producător din Uniune în creșterea capacității, care s-a realizat la un cost mult mai mare. Partea în cauză a concluzionat că, prin urmare, capacitatea de producție stabilită a industriei din Uniune trebuie să fi fost supraestimată. Se remarcă faptul că afirmația nu a fost susținută de niciun element de probă, în special, în ceea ce privește investițiile realizate de producătorul respectiv din Uniune. În schimb, investițiile menționate în regulamentul provizoriu s-au bazat pe informații reale și verificate de la producătorii din Uniune incluși în eșantion. Trebuie menționat faptul că afirmația s-a bazat, de asemenea, pe comparația între investițiile totale ale producătorilor din Uniune incluși în eșantion și capacitatea totală de producție a întregii industrii din Uniune, care nu pot fi considerate o bază adecvată pentru comparație, deoarece nu au fost luate în considerare investițiile totale ale întregii industrii din Uniune. Prin urmare, argumentul a trebuit să fie respins.
(215)
În lipsa oricăror altor observații cu privire la rentabilitate, fluxul de numerar, investiții și randamentul investițiilor, capacitatea de mobilizare a capitalului, se confirmă considerentele (144)-(152) din regulamentul provizoriu.
5.4. Concluzii
(216)
Având în vedere cele de mai sus, se confirmă concluziile prezentate în considerentele (153)-(158) din regulamentului provizoriu și anume că industria din Uniune a suferit un prejudiciu important în sensul articolului 3 alineatul (5) din regulamentul de bază.
E. LEGĂTURA DE CAUZALITATE
1. Introducere
(217)
În urma comunicării provizorii, mai multe părți interesate au susținut că analiza de cauzalitate efectuată nu a separat, nu a distins și nu a cuantificat efectele prejudiciabile ale importurilor care au făcut obiectul unui dumping de efectele altor factori cunoscuți care aduc, în același timp, prejudicii industriei din Uniune. De asemenea, s-a afirmat că Comisia nu a reușit să efectueze o analiză colectivă a acestor alți factori cunoscuți.
(218)
Ca răspuns la această afirmație, trebuie remarcat faptul că Comisia, conform practicii stabilite, a examinat, în primul rând, dacă există o legătură de cauzalitate între importurile care fac obiectul unui dumping și prejudiciul suferit de industria din Uniune și, în al doilea rând dacă oricare dintre ceilalți factori cunoscuți a afectat legătura de cauzalitate stabilită între prejudiciul important suferit de industria din Uniune și importurile care fac obiectul unui dumping. În cadrul analizei, au fost evaluate efectele celorlalți factori cunoscuți asupra situației industriei din Uniune, diferențiat și separat de efectele prejudiciabile ale importurilor care fac obiectul unui dumping, pentru a se asigura că prejudiciile cauzate de acești alți factori nu au fost atribuite importurilor care fac obiectul unui dumping. S-a constatat că niciunul dintre factorii respectivi nu a avut un impact semnificativ, dacă este cazul, asupra situației industriei, care ar putea schimba faptul că prejudiciul important evaluat trebuie atribuit importurilor care fac obiectul unui dumping. Din aceste motive, argumentul a fost respins.
(219)
În urma comunicării finale, mai multe părți interesate au reiterat argumentele de mai sus. În acest sens, s-a susținut că ar trebui să se stabilească în mod explicit de către Comisie, printr-o explicație motivată și adecvată, că prejudiciul cauzat de alți factori decât importurile care fac obiectul unui dumping nu este atribuit importurilor respective.
(220)
În prezenta anchetă, s-a concluzionat, după examinarea tuturor faptelor, că importurile care fac obiectul unui dumping luate izolat au cauzat un prejudiciu important industriei din Uniune. În acest sens, cuantificarea efectelor altor factori cunoscuți nu a fost posibilă, prin urmare, a fost efectuată o evaluare calitativă, astfel cum este prevăzut în considerentele (164)-(222) din regulamentul provizoriu. În concluzie, s-a confirmat că prejudiciul important suferit de industria din Uniune a fost cauzat de importurile care fac obiectul unui dumping. Într-adevăr, s-a considerat că efectul altor factori asupra evoluției negative a industriei din Uniune a fost limitat. Trebuie remarcat că, în conformitate cu articolul 3 alineatele (6) și (7) din regulamentul de bază, nu este impusă nicio obligație cu privire la forma analizelor de atribuire și neatribuire care trebuie efectuate. Dimpotrivă, în temeiul articolului 3 alineatele (6) și (7) din regulamentul de bază, analizele trebuie efectuate astfel încât să permită ca efectele prejudiciabile ale importurilor care fac obiectul unui dumping să fie separate și distinse de efectele prejudiciabile cauzate de alți factori. Ancheta nu a evidențiat nicio dovadă că toți ceilalți factori cunoscuți care ar fi putut contribui la prejudiciul suferit, împreună sau separat, au afectat legătura de cauzalitate dintre importurile care fac obiectul unui dumping și prejudiciul important suferit de industria din Uniune. Având în vedere analiza de mai sus, s-a confirmat faptul că alți factori cunoscuți nu au fost de natură să infirme constatarea că prejudiciul important suferit de industria din Uniune trebuie să fie atribuit importurilor care fac obiectul unui dumping. Din aceste motive, argumentele au fost respinse.
(221)
După comunicarea provizorie, unele părți interesate au ridicat obiecții cu privire la constatarea menționată în considerentul (160) din regulamentul provizoriu. Acestea au reiterat faptul că condițiile de piață ale produsului care face obiectul anchetei diferă de la un stat membru la altul și că, prin urmare, analiza de cauzalitate trebuie să se efectueze la nivelul fiecărui stat membru în parte. De asemenea, părțile respective au susținut că programele naționale de sprijin, expunerea solară și prețurile la energia electrică (inclusiv taxele de reglementare) diferă de la o țară la alta și că, în plus, există segmente diferite de piață pe fiecare piață (instalații rezidențiale de maximum 40 kW, instalații comerciale și industriale între 40 kW și 1 MW și instalații pe segmentul de piață de utilitate între 1 MW și 10 MW). Având în vedere acest lucru, părțile au susținut că analiza de cauzalitate ar trebui să fie efectuată separat pentru fiecare stat membru, pe de o parte, și pentru segmentele rezidențiale și de dimensiuni mari, pe de altă parte.
(222)
În urma comunicării finale, unele părți interesate au reiterat afirmația că analiza legăturii de cauzalitate trebuie să se desfășoare per stat membru, fără a furniza, cu toate acestea, argumente suplimentare sau dovezi noi în acest sens.
(223)
Ancheta a arătat că vânzările și prețurile importurilor sunt similare în întreaga Uniune. Prin urmare, se poate considera că există efectiv o singură piață pentru produsul vizat de anchetă. De asemenea, ancheta nu a arătat că producătorii din fiecare stat membru sau regiune și-au concentrat activitățile pe această piață anume sau că importurile care fac obiectul unui dumping sunt concentrate într-un singur stat membru sau regiune. În plus, niciuna dintre părțile interesate nu a susținut că dumpingul și prejudiciul ar trebui să fie analizate per stat membru în parte, ceea ce ar constitui totuși o precondiție pentru realizarea unei analize separate a legăturii de cauzalitate pentru fiecare stat membru. Ancheta nu a evidențiat nicio dovadă că aceasta ar fi fost o abordare adecvată, în special având în vedere că au existat prețuri similare în întreaga Uniune pentru produsul în cauză la nivelul Uniunii. De asemenea, se remarcă faptul că expunerea solară poate varia în diferite regiuni ale aceluiași statelor membre, de exemplu, sudul Franței are un nivel mai mare de expunere solară decât nordul Franței sau diferite regiuni dintr-un stat membru pot avea programe de sprijin diferite (de exemplu, Belgia), prin urmare, impactul acestor factori asupra cererii poate varia de la o regiune la alta în cadrul aceluiași stat membru. Mai mult, ancheta a stabilit că pot exista, de asemenea, programe de sprijin diferite în segmente diferite de piață într-un anumit stat membru. Cu toate acestea, diferențele în cadrul de reglementare din fiecare stat membru și/sau regiune și diferențele de condiții, cum ar fi expunerea solară, nu justifică o analiză separată a legăturii de cauzalitate, prin urmare, o analiză separată a dumpingului și a prejudiciului. În consecință, argumentele au trebuit să fie respinse.
(224)
O altă parte interesată a afirmat că, în timp ce alți factori sunt relevanți, programele naționale de sprijin rămân principalul factor în stabilirea cererii. De asemenea, aceeași parte a contestat faptul că în unele locații s-a atins deja paritatea de rețea, susținând că prețurile modulelor au crescut de la perioada de anchetă, în timp ce prețurile la energia electrică au scăzut. Partea interesată a mai afirmat că, în orice caz, cel puțin în anumite state membre, condițiile de reglementare, economice și tehnice nu permit conectarea la rețea, prin urmare, pentru statele membre respective nu a fost relevant dacă s-a atins sau nu paritatea de rețea. Partea respectivă nu a furnizat însă nicio dovadă pentru afirmațiile de mai sus. În orice caz, argumentele de mai sus confirmă faptul că situația în ceea ce privește programele naționale de sprijin, precum și paritatea de rețea pot fi diferite într-o anumită măsură între statele membre. Cu toate acestea, niciuna dintre informațiile prezentate nu a fost de natură să demonstreze că s-ar justifica o analiză separată pentru fiecare stat membru.
(225)
În urma comunicării finale, aceeași parte interesată a reiterat afirmația și a furnizat informații care ar fi arătat condițiile de piață diferite pentru fiecare stat membru și pentru fiecare segment. Cu toate acestea, informațiile furnizate nu pot fi considerate drept concludente, întrucât au constat într-o prezentare power point, fără niciun document justificativ, prin urmare, nu au arătat că o analiză separată pentru fiecare stat membru ar fi justificată. În consecință, argumentul părții respective a fost respins.
(226)
Pe această bază, s-a concluzionat că o analiză de cauzalitate pentru fiecare stat membru și/sau regiune și pentru fiecare segment nu ar corespunde realității pieței. În absența altor observații în această privință, se confirmă constatările de la considerentele (159) și (160) din regulamentul provizoriu.
(227)
Guvernul Chinei a susținut că analiza legăturii de cauzalitate a fost efectuată de către Comisie într-un mod inconsecvent, întrucât analiza prejudiciului s-a realizat separat pentru module și celule, în timp ce analiza legăturii de cauzalitate nu a distins între tipuri de produse. În acest sens, se remarcă faptul că, deși indicatorii de prejudiciu au fost, într-adevăr, prezentați separat pentru fiecare tip de produs, concluziile formulate pentru fiecare indicator se referă la produsul care face obiectul anchetei în ansamblu. De asemenea, se reamintește că modulele și celulele reprezintă un singur produs, prin urmare, analiza legăturii de cauzalitate a fost realizată pe această bază. Prin urmare, afirmația a fost respinsă.
2. Efectul importurilor care au făcut obiectul unui dumping
(228)
O parte interesată a contestat faptul că există o corelație suficientă între importurile de produs în cauză care au făcut obiectul unui dumping din RPC și prejudiciul important suferit de industria din Uniune. S-a afirmat că aceasta ar fi susținută, pe de o parte, de faptul că în perioada 2009-2010 marja de profit pentru celule a industriei din Uniune a crescut semnificativ (de la pierderi la 12 % profit), în timp ce importurile din China au avut prețuri mai mici cu 36 % decât prețurile industriei din Uniune și și-au dublat cota de piață în aceeași perioadă. Pe de altă parte, între 2010 și 2011, importurile din China au câștigat doar 6 puncte procentuale din cota de piață, deși consumul a crescut cu mult mai mult în aceeași perioadă, în timp ce industria din Uniune a realizat totuși o pierdere de 36 %. Partea respectivă a susținut în continuare că, în ceea ce privește perioada de anchetă, importurile de celule din alte țări terțe s-au situat la același nivel de preț cu importurile din China, dar au câștigat o cotă de piață corespunzătoare pierderii de cotă de piață a industriei din Uniune.
(229)
Ancheta a arătat că a existat o creștere constantă a cotei de piață chineze pentru toate tipurile de produse pe parcursul perioadei luată în considerare (17 puncte procentuale pentru module, 17 puncte procentuale pentru celule). Importurile care au făcut obiectul unui dumping din RPC au crescut cu mai mult de 300 % pentru module și cu 482 % pentru celule. În același timp, a existat o scădere considerabilă și constantă a prețurilor importurilor din China (64 % pentru module și 42 % pentru celule în cursul perioadei luată în considerare), iar în perioada de anchetă acestea au subcotat în mod semnificativ prețurile industriei din Uniune. În paralel, industria din Uniune a pierdut din cota de piață pe parcursul perioadei luată în considerare și astfel cum se descrie în considerentele (153) și (154) din regulamentul provizoriu, toți indicatorii principali de prejudiciu au arătat o tendință negativă. Prin urmare, se confirmă faptul că există o coincidență clară, în timp, între creșterea importurilor care au făcut obiectul unui dumping și pierderea cotei de piață deținute de industria din Uniune.
(230)
Astfel cum se arată în considerentele (161) și (162) din regulamentul provizoriu, s-a stabilit corelația, în timp, pentru toate tipurile de produse separat. În plus, analiza impactului importurilor asupra marjei de profit a industriei din Uniune separat pentru fiecare an al perioadei luată în considerare nu conduce la rezultate semnificative, întrucât nu este necesar să se stabilească pentru fiecare an separat existența unui dumping și a unui prejudiciu important, precum și o legătură de cauzalitate între acestea. Corelația dintre importurile care fac obiectul unui dumping și prejudiciul important este demonstrată suficient atunci când se analizează evoluțiile pe parcursul întregii perioade luată în considerare.
(231)
De asemenea, se observă faptul că rentabilitatea industriei din Uniune este unul dintre factorii menționați la articolul 3 alineatul (5) din regulamentul de bază care ar trebui să fie analizați la examinarea impactului importurilor care fac obiectul unui dumping asupra situației industriei din Uniune. Doar faptul că industria din Uniune a fost profitabilă în timpul unui anumit an nu înseamnă neapărat că aceasta nu a suferit niciun prejudiciu important. De asemenea, nu este necesar ca pierderea cotei de piață a industriei din Uniune să corespundă exact cu creșterea cotei de piață a importurilor care fac obiectul unui dumping pentru a stabili o legătură de cauzalitate între prejudiciu și importurile care fac obiectul unui dumping. În cele din urmă, alți factori (de exemplu, importurile din alte țări terțe sau evoluția consumului) care ar fi putut avea un impact asupra situației prejudiciabile a industriei din Uniune au fost examinați și abordați separat în considerentele (164)-(224) din regulamentul provizoriu.
(232)
Coincidența, în timp, a creșterii importurilor care fac obiectul unui dumping în cantități semnificative, care au subcotat prețurile industriei din Uniune și situația din ce în ce mai precară a industriei din Uniune este un indicator clar de cauzalitate, în cazul de față, astfel cum s-a stabilit în considerentele (161)-(163) din regulamentul provizoriu. Prin urmare, afirmațiile cu privire la lipsa oricărei corelații între importurile care fac obiectul unui dumping și prejudiciul important suferit de industria din Uniune au fost respinse.
(233)
În urma comunicării finale, aceeași parte interesată a continuat să conteste analiza legăturii de cauzalitate, întrucât rentabilitatea industriei din Uniune nu a fost analizată în mod specific în raport cu anumiți ani (în special 2010), ci pentru întreaga perioadă luată în considerare.
(234)
În acest sens, trebuie remarcat că nu pot fi extrase concluzii valabile cu privire la legătura de cauzalitate izolând un anumit an din perioada luată în considerare și ignorând în același timp evoluția industriei din Uniune pe parcursul întregii perioade luată în considerare și corelațiile sale cu evoluția importurilor care fac obiectul unui dumping. O astfel de analiză poate conduce doar la o imagine parțială, din care nu pot fi extrase concluzii viabile. Astfel, ratele de rentabilitate, care au influențat și alți indicatori financiari realizați de industria din Uniune în cursul anului 2010, au fost ridicate din cauza saltului deosebit de puternic al consumului din Uniune, condiționat de programele de sprijin foarte generoase, care au permis industriei din Uniune să aibă cea mai mare îmbunătățire a vânzărilor în același an, dar numai temporar și, în orice caz, nu în mod durabil pentru tipul de industrie în cauză. Prin urmare, argumentul a trebuit să fie respins.
(235)
În lipsa altor observații cu privire la efectul importurilor care fac obiectul unui dumping, se confirmă constatările de la considerentele (159)-(163) din regulamentul provizoriu.
3. Efectul altor factori
3.1. Importurile din alte țări terțe
(236)
Mai multe părți interesate au prezentat observații în urma comunicării provizorii cu privire la constatările privind importurile din alte țări terțe și le-au reiterat în urma comunicării finale. Cu toate acestea, părțile respective nu au prezentat informații noi și probe suplimentare care ar fi putut să modifice constatările provizorii relevante.
(237)
Părțile respective au subliniat, în special, volumul importurilor de celule din Taiwan. Cu toate acestea, volumul absolut al importurilor de produs în cauză din Taiwan (1 132 MW) reprezintă doar o parte foarte mică (mai puțin de 5 %) din consumul total din Uniune (21 559 MW) și în comparație cu importurile din RPC (15 005 MW). Prin urmare, importurile din Taiwan au contribuit doar marginal, sau deloc, la prejudiciul suferit de industria din Uniune și nu au afectat legătura de cauzalitate.
(238)
În absența oricăror alte observații cu privire la importurile din alte țări terțe, se confirmă constatările de la considerentele (164)-(167) din regulamentul provizoriu.
3.2. Evoluția consumului Uniunii
(239)
O parte interesată a afirmat că Comisia nu a analizat impactul evoluției consumului. În acest sens, s-a afirmat că importurile din RPC nu au captat întreaga creștere a consumului și că, în timp ce în cazul modulelor industria din Uniune a pierdut din cota de piață între 2009 și 2010, a crescut totuși rentabilitatea în aceeași perioadă. De asemenea, s-a afirmat că, în 2009, când importurile de celule din RPC au avut o cotă de piață de numai 8 %, industria din Uniune a suferit totuși o pierdere de 8 %.
(240)
Astfel cum se menționează în considerentul (168) din regulamentul provizoriu, în pofida scăderii consumului Uniunii în perioada de anchetă, importurile care fac obiectul unui dumping din RPC fie și-au menținut cota de piață (module), fie și-au crescut-o (celule) în detrimentul industriei din Uniune în cursul perioadei luată în considerare. Prin urmare, nu se poate concluziona că scăderea consumului a fost de natură să afecteze legătura de cauzalitate dintre importurile care fac obiectul unui dumping și prejudiciul suferit de industria din Uniune. Mai mult, ancheta a arătat că, deoarece capacitatea industriei din Uniune a fost, în orice caz, mult mai mică decât nivelurile consumului, consumul în scădere în cursul perioadei de anchetă nu ar fi putut avea un impact asupra situației prejudiciabile a industriei din Uniune. Prin urmare, afirmația a fost respinsă.
(241)
O altă parte interesată a contestat faptul că cererea Uniunii va continua să existe chiar și în absența programelor naționale de sprijin. Partea respectivă a susținut că există o corelație între cerere și programele de sprijin și că, în absența unor astfel de programe, proiectele în sectorul fotovoltaic nu ar mai fi profitabile, prin urmare, cererea de panouri solare va dispărea de asemenea.
(242)
Astfel cum s-a menționat în considerentul (169) din regulamentul provizoriu, în timpul anchetei au fost colectate unele indicii potrivit cărora, inclusiv în absența programelor de sprijin, cererea exista încă și va continua să existe în Uniune. Partea respectivă nu a furnizat nicio dovadă care ar putea să contrazică aceste constatări. În lipsa unor informații noi în acest sens, constatările stabilite în considerentul (169) din regulamentul provizoriu se confirmă, iar afirmația făcută în această privință a fost respinsă.
(243)
În urma comunicării finale, guvernul Chinei a susținut că faptul că capacitatea industriei din Uniune nu a satisfăcut, în orice caz, cererea din Uniune nu este relevant, întrucât volumul vânzărilor de module al industriei din Uniune a scăzut în paralel cu scăderea consumului și a reiterat faptul că scăderea consumului între 2011 și perioada de anchetă a cauzat prejudiciul important suferit de industria din Uniune. Deși, într-adevăr, între 2011 și perioada de anchetă consumul din Uniune a scăzut și volumul de vânzări de module a scăzut, urmând o tendință similară, evoluțiile trebuie să fie privite în raport cu evoluția prețurilor din China care fac obiectul unui dumping, determinând o subcotare semnificativă a prețurilor industriei din Uniune și forțând, astfel, industria din Uniune să vândă în pierdere. În acest sens, se reamintește, astfel cum s-a menționat în considerentul (111) din regulamentul provizoriu, că importurile din RPC care fac obiectul unui dumping fie și-au menținut cota de piață (module), fie și-au crescut cota de piață (celule), atunci când consumul era în scădere. În același timp, prețurile de import din China au scăzut în mod semnificativ și au determinat o subcotare substanțială a prețurilor de vânzare ale industriei din Uniune. Prin urmare, afirmația a fost respinsă.
(244)
În absența oricăror alte observații cu privire la evoluția consumului Uniunii, se confirmă constatările de la considerentele (168) și (169) din regulamentul provizoriu.
3.3. Tarifele fixe - principalul exemplu de programe de sprijin
(245)
În urma comunicării provizorii, o serie de părți interesate au reiterat faptul că prejudiciul suferit de industria din Uniune a fost cauzat de evoluția tarifelor fixe. Acestea au susținut că evoluțiile tarifelor fixe au exercitat o presiune puternică de scădere asupra prețurilor și, prin urmare, asupra rentabilității industriei din Uniune. O parte interesată a susținut că a fost examinat doar impactul dezvoltării tarifelor fixe asupra cererii, în timp ce ar fi trebuit să se analizeze, de asemenea, impactul acestora asupra prețurilor. În același context, mai multe părți interesate au susținut că majoritatea statelor membre au pus în aplicare reduceri majore deja în 2010, punând astfel o presiune de scădere asupra prețurilor pentru module.
(246)
În ceea ce privește această afirmație, trebuie remarcat faptul că statele membre au pus în aplicare reduceri ale tarifelor fixe la diferite momente de timp și la viteze diferite, fiind destul de dificil să se schițeze o imagine generală pentru întreaga Uniune. Indiferent de momentul în care valorile tarifelor fixe au ajuns la niveluri foarte scăzute, scăderea semnificativă a prețurilor Uniunii și a rentabilității în cursul perioadei luată în considerare nu se poate explica exclusiv sau în principal prin reducerea tarifelor fixe. În primul rând, pe baza informațiilor colectate pentru Germania și Italia, care reprezintă împreună aproximativ 75 % din piața Uniunii în 2011, scăderea prețului mediu de vânzare a fost mai pronunțată decât scăderea valorilor tarifelor fixe în cursul perioadei de anchetă. În al doilea rând, probele strânse arată că, pentru unele țări cum ar fi Italia, chiar și în contextul unor valori foarte generoase ale tarifelor fixe, industria din Uniune a trebuit să scadă în mod semnificativ prețurile. În cele din urmă, în cursul perioadei de anchetă, producătorii din Uniune au fost nevoiți să vândă la prețuri inferioare costurilor lor de producție, ceea ce a fost în principal o consecință a faptului că producătorii-exportatori chinezi dețineau 80 % din piața Uniunii și, prin urmare, puterea de a influența mecanismul de stabilire a prețului.
(247)
Ancheta a stabilit, de asemenea, că până în 2011 valorile mai mari ale tarifelor fixe împreună cu scăderea prețurilor modulelor în Uniune au făcut ca investițiile în energie solară să fie extrem de atractive, dat fiind că investitorii au avut câștiguri foarte ridicate. Prin urmare, aceasta a condus la un număr mare de investiții și astfel la o cerere ridicată de panouri solare. Ca urmare a cererii crescute, valoarea totală a tarifelor fixe plătite a crescut semnificativ și cele mai multe state membre au revizuit în sens descendent programele existente de tarife fixe pentru a evita, printre altele, o creștere a costurilor energiei electrice. Acest lucru arată că este, de asemenea, posibil ca reducerile tarifelor fixe să fi fost cauzate de scăderea prețurilor și nu invers.
(248)
În urma comunicării finale, una dintre părți a afirmat că există o contradicție între considerentul (246) de mai sus, conform căruia este dificil de realizat o evaluare a cererii pentru Uniune în ansamblul său, și considerentul (223) de mai sus, în care se afirmă că o analiză a legăturii de cauzalitate per stat membru nu ar conduce la rezultate semnificative. În acest sens, se precizează că, în evaluarea realizată în considerentul (246) de mai sus, se face referire la dificultatea de a schița o imagine generală a evoluțiilor tarifelor fixe pentru întreaga Uniune și nu a cererii din Uniune, astfel cum a afirmat partea interesată. În consecință, rezultă că nu există nicio contradicție între cele două considerente, prin urmare, afirmația a fost respinsă.
(249)
În urma comunicării finale, o parte a susținut că prețul modulului poate scădea în mod semnificativ, inclusiv în contextul unor rate ridicate ale tarifelor fixe, ca urmare a dezvoltării tehnologice, a economiilor de scară, a reducerii costurilor și a capacității de producție în creștere la nivel mondial. În ceea ce privește această afirmație, se remarcă faptul că dovezile colectate arată că producătorii italieni au trebuit să își reducă prețurile sub costurile de producție chiar și atunci când ratele tarifelor fixe erau ridicate. Deși este posibil ca factorii menționați mai sus să fi avut, într-adevăr, un impact asupra costurilor medii, ei nu pot explica motivul pentru care producătorii din Uniune au fost nevoiți să își reducă prețurile sub costul lor de producție. Prin urmare, se concluzionează că, în principal, importurile din RPC au fost cele care au împins prețurile la niveluri imposibil de susținut, iar afirmația a fost respinsă.
(250)
În urma comunicării finale, o parte a susținut că o concluzie de la considerentul (247) de mai sus, conform căreia reducerile tarifelor fixe ar fi fost, de asemenea, determinate de prețurile în scădere și nu invers, nu este susținută de nicio dovadă.
(251)
Se remarcă faptul că toate concluziile din considerentul (247) de mai sus s-au bazat pe informațiile disponibile în timpul anchetei și scenariul descris a fost într-adevăr considerat ca fiind rezonabil, date fiind circumstanțele pe această piață specifică. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(252)
În urma comunicării finale, o parte a reiterat faptul că nu este de acord cu concluzia conform căreia presiunea prețurilor aflate în scădere asupra producătorilor din Uniune a fost exercitată, în principal, de importurile care fac obiectul unui dumping și a susținut că, dimpotrivă, reducerea tarifelor fixe a fost cea care a forțat producătorii din Uniune să își reducă prețurile. Aceeași parte a reiterat faptul că, atunci când s-au redus tarifele fixe, prețurile sistemelor fotovoltaice au scăzut în paralel cu scăderea tarifelor fixe, astfel încât costurile pentru dezvoltatorii de proiecte să nu crească, ceea ce a determinat, în cele din urmă, presiunea prețurilor asupra producătorilor din Uniune.
(253)
Întrucât nu s-au adus dovezi concludente în sprijinul acestor afirmații, Comisia a menținut analiza și concluziile sale, astfel cum sunt menționate în considerentele (246)-(247) de mai sus.
(254)
Aceeași parte a afirmat că piețele sunt condiționate de evoluția tarifelor fixe și a furnizat informații care indică numărul de instalații fotovoltaice pentru anii 2012 și 2013 în Regatul Unit. Informațiile furnizate de partea respectivă au constat într-o publicație a guvernului britanic pe baza înregistrărilor săptămânale din Registrul central al tarifelor fixe din Regatul Unit (Central FiT Register, CFR). Se remarcă faptul că informația este legată în mare parte de o perioadă aflată în afara perioadei de anchetă și s-a referit doar la un singur stat membru, în timp ce ancheta în curs s-a axat pe situația de pe piața Uniunii în ansamblul său. În orice caz, nu se contestă faptul că nivelul tarifelor fixe influențează cererea, întrucât rentabilitatea investițiilor în locații cu mai puține radiații solare depinde de nivelul tarifelor fixe. Cu toate acestea, pentru a demonstra că nivelul la care au fost stabilite tarifele fixe în perioada de anchetă a cauzat prejudiciul, părțile interesate ar fi trebuit să arate că o creștere a prețurilor producătorilor din Uniune la nivel neprejudiciabil ar fi însemnat că producătorii din Uniune nu ar fi putut să vândă produsul în cauză, deoarece investițiile în sistemele fotovoltaice nu ar fi fost viabile la respectivele niveluri de preț. Nu s-au furnizat dovezi în acest sens. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(255)
Prin urmare, argumentul potrivit căruia reducerile tarifelor fixe au afectat legătura de cauzalitate dintre importurile care fac obiectul unui dumping și prejudiciul important suferit de industria din Uniune a fost respins.
(256)
În urma comunicării provizorii, una dintre părți a reiterat faptul că evoluția tarifelor fixe a făcut ca oportunitățile de investiții solare să fie neatractive pentru investitori, reducând astfel cererea pentru produsul în cauză. O altă parte a afirmat că erau incorecte constatările prezentate în considerentul (173) din regulamentul provizoriu, potrivit cărora în Spania încă se mai fac investiții în pofida suspendării programelor de tarife fixe.
(257)
Impactul tarifelor fixe asupra cererii a fost abordat în considerentul (173) din regulamentul provizoriu. Întrucât nu au fost aduse noi argumente în acest sens, afirmația de mai sus potrivit căreia cererea a scăzut ca urmare a evoluțiilor tarifelor fixe a fost respinsă. În ceea ce privește investițiile din Spania, se clarifică faptul că constatările de la considerentul (177) din regulamentul provizoriu se bazează pe informații obținute în cursul anchetei și verificate în timpul unei investigații la fața locului. Dat fiind că partea în cauză nu a furnizat informații sau dovezi noi în acest sens, afirmația a trebuit să fie respinsă.
(258)
În urma comunicării provizorii, mai multe părți au susținut că, în contextul valorilor mici ale tarifelor fixe, investițiile în proiecte în sectorul fotovoltaic erau viabile din punct de vedere economic numai atunci când beneficiau de panouri solare cu prețuri mai mici importate din RPC. Prin urmare, s-a afirmat că reducerile tarifelor fixe a cauzat un prejudiciu important industriei din Uniune. O altă parte a susținut că nivelul tarifelor fixe influențează mecanismul de stabilire a prețurilor pentru module.
(259)
Trebuie remarcat faptul că costul unui modul la care un proiect ar fi încă viabil din punct de vedere economic variază în funcție de statul membru sau de regiune, în funcție de numeroși factori, cum ar fi tarifele fixe, alte stimulente de reglementare, expunerea la soare, prețurile energiei electrice convenționale etc.
(260)
În plus, ancheta a arătat că instalațiile actuale depind din ce în ce mai puțin de tarifele fixe, dat fiind că în sectorul fotovoltaic este posibil ca anumite tipuri de instalații să atingă paritatea de rețea în mai multe regiuni din Europa, cum ar fi o mare parte din Italia, Spania, Portugalia, sudul Franței și Grecia.
(261)
Din motivele de mai sus, afirmațiile făcute în această privință au fost respinse.
(262)
O parte interesată a afirmat că Comisia nu a examinat dacă industria din Uniune a anticipat sau nu faptul că programele naționale de sprijin vor fi retrase brusc sau vor scădea. Nu au fost aduse argumente în sprijinul acestei afirmații. Cu toate acestea, trebuie remarcat faptul că, pe baza probelor strânse, nu există informații care să indice faptul că industria din Uniune a răspuns într-un mod nerezonabil la semnalele pieței (de exemplu, evoluția consumului) și alte informații disponibile (de exemplu, reducerea programelor de sprijin). Prin urmare, afirmația a fost respinsă.
(263)
O parte interesată a afirmat că reducerile tarifelor fixe au cauzat scăderea vânzărilor industriei din Uniune, întrucât investițiile au fost viabile doar la prețurile accesibile chinezești. Probele colectate arată, de fapt, doar o scădere ușoară a vânzărilor industriei din Uniune în PA, spre deosebire de ceea ce s-ar aștepta în cazul în care proiectele fotovoltaice ar fi fezabile numai cu module din RPC. Dimpotrivă, vânzările de module ale industriei din Uniune au crescut până în 2011 și ulterior au scăzut ușor în perioada de anchetă, urmând aceeași tendință precum cea a consumului. Prin urmare, afirmația a fost respinsă.
(264)
O altă parte interesată a susținut că toate constatările prezentate în considerentele (174) și (175) din regulamentul provizoriu, conform cărora modificările tarifelor fixe nu au afectat legătura de cauzalitate, nu au nicio bază factuală sau juridică și nu respectă articolul 3 alineatul (7) din regulamentul de bază, întrucât Comisia nu a evaluat nivelul prejudiciului cauzat de reduceri tarifelor fixe și a considerat că scăderea semnificativă a prețurilor industriei din Uniune a fost o consecință doar a importurilor din China care fac obiectul unui dumping. Aceeași parte a susținut că scăderea prețului pentru module, celule și plachete a fost un fenomen global și nu a fost cauzată de presiunea importurilor chinezești.
(265)
În ceea ce privește afirmația potrivit căreia Comisia nu a evaluat nivelul prejudiciului cauzat de reducerile tarifelor fixe, se face trimitere la considerentele (174), (175) și (182) din regulamentul provizoriu și la considerentele (245)-(263) de mai sus, în care Comisia a ajuns la concluzia că nici scăderea cererii, nici impactul tarifelor fixe asupra prețurilor din Uniune nu au fost de natură să afecteze legătura de cauzalitate dintre prejudiciul suferit de industria din Uniune și importurile care fac obiectul de dumping din RPC, indiferent dacă și în ce măsură ar fi putut fi cauzate de reducerile tarifelor fixe. Prin urmare, afirmația potrivit căreia constatările Comisiei nu au nicio bază factuală a fost respinsă. În ceea ce privește afirmația că scăderea prețului pentru module și celule a fost un fenomen global, se face trimitere la considerentele (164)-(167) din regulamentul provizoriu, în care sunt evaluate volumele și prețurile importurilor în Uniune din alte țări decât RPC. În timp ce, într-adevăr, a existat o tendință globală de scădere a prețurilor pentru module și celule, prețurile importurilor care au făcut obiectul unui dumping din RPC au agravat tendința de scădere la niveluri de pierderi. Pe baza celor de mai sus, afirmația a fost respinsă.
3.4. Alt sprijin financiar acordat industriei din Uniune
(266)
În absența oricăror observații cu privire la alte programe de sprijin financiar acordate industriei din Uniune, se confirmă constatările de la considerentele (184) și (185) din regulamentul provizoriu.
3.5. Supracapacitate
(267)
O parte interesată a reiterat afirmația că supracapacitatea la nivel mondial, precum și pe piața Uniunii a cauzat un prejudiciu important, mai degrabă decât importurile din RPC. În acest sens, s-a susținut că industria din Uniune și-a supraextins capacitățile, astfel cum reiese din rata scăzută de utilizare a capacității, și că, prin urmare, orice prejudiciu a fost autoprovocat. Presupusul impact al supracapacității în Uniune și în întreaga lume a fost deja abordat în considerentele (185)-(190) din regulamentul provizoriu, prin urmare, în absența oricărui element nou, afirmația a trebuit să fie respinsă.
(268)
O altă parte interesată a afirmat că supracapacitatea a condus la raționalizarea prețului. În acest sens, trebuie subliniat, pe de o parte, că supracapacitatea a condus, de fapt, la o „cursă descendentă” și la blocarea prețurilor industriei Uniunii, care în medie a depășit reducerea costurilor de producție. Pe de altă parte, astfel cum se subliniază în considerentul (186) din regulamentul provizoriu, creșterile capacității industriei din Uniune au fost urmate de evoluțiile pieței și au fost considerate rezonabile. În plus, creșterea capacității de producție de celule a fost la un nivel mai scăzut decât cea de module. Partea respectivă nu a prezentat informații sau dovezi noi în acest sens, prin urmare, afirmațiile au trebuit să fie respinse.
(269)
O altă parte interesată a susținut că prejudiciul suferit de industria din Uniune se datorează concentrării industriei din Uniune doar pe investițiile specializate și eșecului acesteia de a realiza investițiile necesare în creșteri de capacitate și în reducerea costurilor. Nici această afirmație nu a putut fi confirmată de constatările anchetei, care au arătat că industria din Uniune și-a crescut eficiența și capacitatea de producție în timpul perioadei luată în considerare (considerentele (124) și (187) din regulamentul provizoriu). Prin urmare, argumentul a fost respins.
(270)
De asemenea, o parte interesată a susținut că industria din Uniune și-a mărit capacitatea de producție, în pofida faptului că nivelurile de utilizare a capacității erau deja scăzute, rezultând astfel un prejudiciu autoprovocat. Afirmația se baza pe o comparație între tendința investițiilor producătorilor din Uniune incluși în eșantion și tendința ratei de utilizare a capacității de producție a întregii industrii din Uniune, care nu reprezintă o bază adecvată pentru comparație. Mai mult, ancheta a arătat că industria din Uniune nu și-a extins capacitățile de producție la un nivel care a depășit evoluția consumului Uniunii, prin urmare, argumentul a fost respins.
(271)
În plus, elementele de probă colectate indică faptul că, prin investiții în utilaje noi, industria din Uniune și-ar putea reduce costurile de producție și ar putea să devină mai competitivă din punct de vedere al costurilor. Prin urmare, argumentul a trebuit să fie respins.
(272)
O parte interesată a susținut că constatările de la considerentul (189) din regulamentul provizoriu contrazic constatările prezentate în considerentele (124) și (186) din regulamentul provizoriu, fără a oferi însă explicații suplimentare pentru a specifica natura sau măsura presupusei contradicții. Prin urmare, afirmația a trebuit să fie respinsă.
(273)
În urma comunicării finale, unele părți interesate au contestat că adaosurile de capacitate ale industriei din Uniune au fost rezonabile și au urmat evoluția pieței, în special, dezvoltarea consumului din Uniune. Cu toate acestea, în ceea ce privește modulele, capacitatea de producție a crescut cu 106 %, în timp ce consumul din Uniune a crescut cu 221 % în cursul perioadei luată în considerare, reprezentând mai mult decât dublu. De asemenea, în ceea ce privește celulele, capacitatea de producție a crescut cu 39 %, în timp ce consumul din Uniune a crescut cu 87 % în cursul perioadei luată în considerare. Aceasta arată că respectiva creștere a capacității a fost cu mult sub creșterea consumului, prin urmare, aceasta nu poate fi considerată ca fiind nerezonabilă având în vedere că în Uniune nu existat niciodată supracapacitate. În plus, analiza eventualității ca adaosurile de capacitate să fie rezonabile nu trebuie să se bazeze pe o analiză de la an la an, ci ar trebui să ia în considerare tendința pe tot parcursul întregii perioade luate în considerare. Astfel, adaosurile de capacitate vor deveni, de regulă, complet operaționale numai după o anumită perioadă de timp ulterior investițiilor realizate, iar analiza izolată a unui an poate conduce la o imagine denaturată. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(274)
În absența oricăror altor observații privind supracapacitatea industriei din Uniune, se confirmă constatările prezentate în considerentele (185)-(190) din regulamentul provizoriu.
3.6. Impactul prețurilor materiilor prime
(275)
Unele părți interesate au reiterat faptul că industria din Uniune sau cel puțin o parte din aceasta nu a putut beneficia de scăderea prețurilor la polisiliciu, în cursul perioadei de anchetă, din cauza contractelor pe termen lung pentru materii prime. Cu referire la constatările menționate în considerentul (193) din regulamentul provizoriu, care atestă că industria din Uniune a fost în măsură să își renegocieze contractele pe termen lung cu furnizorii săi (inclusiv producătorii de plachete), prin urmare, a putut beneficia de prețuri mai mici, părțile respective au susținut că renegocierile sau rezilierea contractelor pe termen lung pentru polisiliciu și/sau plachete au condus la sancțiuni. În susținerea acestui argument, părțile respective au furnizat articole de presă care relatează că unii producători din Uniune riscau litigii sau că și-au reziliat contractele. Unele părți au furnizat informații care ar fi confirmat că contractele pe termen lung nu puteau fi renegociate.
(276)
Polisiliciul este principala materie primă pentru producătorii de plachete. Ancheta a arătat că prețurile polisiliciului au crescut în 2008, când au atins nivelul maxim la aproximativ 500 dolari/kg, dar au scăzut din nou în 2009, ajungând la aproximativ 50-55 dolari/kg, la sfârșitul anului 2009, cu doar o ușoară tendință de creștere în 2010 și la începutul anului 2011. Prețurile au scăzut în mod semnificativ în cursul perioadei de anchetă, ajungând la 30 dolari/kg (JRC Rapoarte științifice și de politică, Raportul privind situația în sectorul fotovoltaic 2012). Trebuie remarcat faptul că impactul prețurilor polisiliciului asupra industriei din Uniune nu ar putea fi decât marginal, dat fiind că orice efect asupra costului de producție al celulelor și a modulelor s-a diluat prin lanțul valoric. Mai mult, articolele de presă menționate mai sus fac trimitere la evoluțiile de după perioada de anchetă, care nu afectează situația producătorilor în cauză din Uniune în cursul perioadei de anchetă, prin urmare, nu pot fi luate în considerare. Acest aspect a fost investigat în continuare după instituirea măsurilor provizorii, drept pentru care se poate confirma că industria din Uniune a putut, într-adevăr, să renegocieze nu numai prețurile din contractele pe termen lung, ci și orice penalități contractuale referitoare la respectivele contracte pe termen lung.
(277)
Una dintre părțile interesate menționate mai sus a susținut în continuare că este suficient ca doar unii producători din Uniune să fi fost afectați de contracte pe termen lung și că situația globală a industriei din Uniune nu este relevantă. Aceasta a susținut că costurile mai ridicate nu trebuie să afecteze neapărat toți operatorii în același mod. Argumentul ignoră constatarea că, în general, pentru industria din Uniune, prețurile medii pentru polisiliciu nu au fost, în multe cazuri, mai mari decât prețul pieței sau decât prețurile de la fața locului, prin urmare, problema costurilor mai ridicate care îi afectează pe toți operatorii sau doar pe o parte din aceștia nu a fost considerată pertinentă. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(278)
O altă parte interesată a solicitat Comisiei să separe, să distingă și să cuantifice efectele fiecărui factor cu impact asupra situației industriei din Uniune; în special, ar trebui să fie examinat separat efectul scăderii semnificative a prețurilor la polisiliciu. În acest sens, s-a afirmat că scăderea prețurilor la polisiliciu, mai degrabă decât presiunea prețurilor din partea importurilor din China a fost cea care a cauzat scăderea prețurilor de vânzare. În ceea ce privește industria din Uniune, trebuie remarcat faptul că prețurile medii de vânzare au scăzut mult mai mult decât scăderea costului mediu de producție asupra căruia declinul prețurilor materiilor prime ar putea avea un impact. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(279)
În urma comunicării finale, unele părți interesate au reiterat faptul că impactul scăderii prețurilor la polisiliciu asupra costurilor industriei din Uniune nu a fost limitat sau diluat prin intermediul lanțului valoric, astfel cum s-a concluzionat în cadrul anchetei. Cu toate acestea, astfel cum s-a menționat deja în considerentul (276) de mai sus, polisiliciul reprezintă principala materie primă pentru producătorii de plachete și s-a constatat în continuare că orice impact asupra costului de producție al celulelor sau modulelor era diluat în lanțul valoric. Părțile interesate nu au furnizat nicio dovadă care ar putea contrazice constatarea respectivă. De asemenea, ancheta a arătat că scăderea prețurilor la polisiliciu pe parcursul perioadei luată în considerare a fost reflectată în costul mediu de producție al celulelor și modulelor pentru industria din Uniune inclusă în eșantion, care a scăzut într-o măsură similară cu prețurile la polisiliciu. O parte interesată a contestat presupusul impact al sancțiunilor pe care industria din Uniune a trebuit să le plătească ca urmare a renegocierii contractelor cu furnizorii. În această privință, nu se poate exclude faptul că un număr limitat de producători este posibil să fi trebuit să plătească penalități pentru anularea unor contracte de furnizare de plachete în cursul perioadei luată în considerare.
Cu toate acestea, Comisia nu a identificat nicio probă că astfel de sancțiuni ar fi putut avea un efect asupra situației industriei din Uniune în ansamblul său sau că ar fi reprezentative. De asemenea, partea interesată în cauză nu a furnizat astfel de probe. Deși nu se poate exclude complet ipoteza ca sancțiunile să fi putut avea un anumit impact negativ asupra unui număr limitat de producători din Uniune, impactul general asupra industriei din Uniune este, în cel mai bun caz, marginal, prin urmare, nu ar putea afecta legătura de cauzalitate dintre importurile care fac obiectul unui dumping și prejudiciul important suferit de către întreaga industrie din Uniune. În consecință, argumentele au trebuit să fie respinse.
(280)
O altă parte interesată a afirmat că scăderea prețurilor de vânzare ale produsului care face obiectul anchetei în Uniune se datorează parțial reducerii prețului la polisiliciu. Cu toate acestea, în acest sens, trebuie remarcat faptul că ancheta a arătat că importurile din RPC au făcut obiectul unui dumping și au determinat subcotarea substanțială a prețurilor industriei din Uniune. Prin urmare, scăderea prețurilor depășește reducerea costurilor de producție, care poate fi explicată prin scăderea prețurilor materiilor prime. Dacă scăderea prețului ar fi fost pur și simplu efectul scăderii prețurilor materiilor prime, industria din Uniune nu ar fi fost nevoită să reducă prețurile de vânzare sub costul de producție. Prin urmare, afirmația trebuie să fie respinsă.
(281)
O altă parte interesată a reiterat faptul că litigiul unui producător din Uniune după perioada de anchetă ar fi afectat situația cel puțin a producătorului respectiv din Uniune deja în cursul perioadei de anchetă. Partea respectivă nu a explicat însă în ce mod și în ce măsură un astfel de eveniment care a avut loc după perioada de anchetă ar fi avut efectiv un efect asupra situației producătorului în cursul perioadei de anchetă. De asemenea, ancheta nu a evidențiat nicio dovadă care să arate astfel de efecte. Prin urmare, afirmația a trebuit să fie respinsă.
(282)
În plus, aceeași parte interesată a contestat constatările de mai sus deoarece nu ar fi fost prezentată nicio probă. Cu toate acestea, constatările anchetei s-au bazat pe fapte și probe pozitive, ale căror versiuni neconfidențiale au fost la dispoziția tuturor părților interesate.
(283)
În absența oricăror alte observații cu privire la impactul prețurilor materiilor prime, se confirmă constatările de la considerentele (191)-(194) din regulamentul provizoriu.
3.7. Prejudiciu autoprovocat: impactul automatizării, al dimensiunii, al economiilor de scară, al consolidării, al inovării, al raportului cost/eficiență și al importurilor industriei din Uniune
(284)
În urma comunicării provizorii, anumite părți interesate au reiterat afirmația potrivit căreia prejudiciul suferit de industria din Uniune a fost cauzat de lipsa de economii de scară suficiente ale industriei din Uniune. A fost reiterat faptul că micii producători au avut un dezavantaj în comparație cu producătorii mai mari integrați vertical, prin urmare, orice prejudiciu suferit de către producătorii mici nu poate fi atribuit importurilor care au făcut obiectul unui dumping. O altă parte interesată a afirmat că automatizarea procesului de producție este costisitoare, prin urmare, economiile de scară sunt chiar mai importante pentru a reduce costurile de producție.
(285)
Ancheta a arătat că industria din Uniune, inclusiv societățile mai mari și integrate pe verticală, nu a putut beneficia pe deplin de ratele ridicate de utilizare a capacității de producție pentru a realiza economii de scară din cauza importurilor care au făcut obiectul unui dumping. În orice caz, ancheta nu a indicat nicio corelație între dimensiune, integrarea verticală și ratele mai bune de rentabilitate, dat fiind că presiunea prețului ridicat al importurilor care au făcut obiectul unui dumping a modificat această corelație. Ancheta a arătat că beneficiul economiilor de scară nu mai exista pe o piață pe care ratele de utilizare erau scăzute, ceea ce a fost valabil, de asemenea, pentru producătorii chinezi. Prin urmare, argumentele au fost respinse.
(286)
Mai mult, o parte interesată a susținut că investitorii și băncile nu vor finanța proiecte în cazul în care producătorul modulului este prea mic, dat fiind că producătorii mai mari oferă garanții mai bune și sunt mai rentabili. Cu alte cuvinte, investitorii și băncile sunt reticenți în a finanța proiecte legate de sectorul fotovoltaic care utilizează module produse în Uniune. Cu toate acestea, ancheta a arătat că orice preferință posibilă a investitorilor și a băncilor de a finanța producătorii chinezi care au capacități de producție mai mari este rezultatul denaturării create pe piața Uniunii de importurile care fac obiectul unui dumping. Astfel cum s-a menționat mai sus în considerentul (285), dimensiunea liniilor de producție nu joacă un rol în cazul în care ratele de utilizare rămân scăzute. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(287)
O parte interesată a reiterat faptul că industria din Uniune a avut o structură de cost nefavorabilă în comparație cu concurenții săi chinezi, dat fiind că aceștia din urmă au beneficiat de costuri mai scăzute cu forța de muncă, energia electrică și costurile de amortizare și, în plus, au avut cele mai noi echipamente. Cu toate acestea, partea în cauză nu a putut să ofere noi informații sau documente justificative care ar putea inversa constatările anchetei în acest sens. În special, afirmația că producătorii chinezi au folosit cele mai noi echipamente a fost abordată în considerentul (203) din regulamentul provizoriu, arătându-se că producătorii-exportatori din RPC nu au beneficiat de niciun avantaj comparativ, în special datorită faptului că utilajele și echipamentele au fost importate din Uniunea Europeană. Prin urmare, afirmațiile de mai sus au fost respinse.
(288)
O altă parte a afirmat că producătorii-exportatori din RPC au beneficiat de un avantaj comparativ în ceea ce privește prețurile la polisiliciu și economiile de scară, care a condus la costuri mai mici pentru echipamente. Partea respectivă nu a furnizat noi informații sau documente justificative în acest sens care ar putea inversa constatările astfel cum au fost stabilite în considerentele (195) și (196), precum și în considerentul (203) din regulamentul provizoriu. Prin urmare, argumentul părții respective a trebuit să fie respins.
(289)
Se reamintește că, în conformitate cu considerentul (203) din regulamentul provizoriu și astfel cum s-a menționat, de asemenea, în considerentul (287) de mai sus, producătorii-exportatori din RPC nu beneficiază de niciun avantaj comparativ cu privire la materiile prime și echipamentele utilizate, dat fiind că ambele au fost în principal importate din Uniune. O parte interesată a contestat cele menționate mai sus, fără însă a aduce probe. În ceea ce privește costurile forței de muncă și costurile indirecte, inclusiv cheltuielile cu amortizarea, acestea au reprezentat, în medie, mai puțin de 10 % din costul total al unui modul în cursul perioadei de anchetă și se consideră că nu au jucat un rol semnificativ. În ceea ce privește costurile energiei electrice, acestea au reprezentat, în medie, mai puțin de 1 % din costul total al unui modul în cursul perioadei de anchetă și se consideră că nu au jucat un rol semnificativ. De asemenea, afirmația potrivit căreia producărotii exportatori chinezi foloseau cele mai noi echipamente nu a fost întemeiată.
(290)
De asemenea, o parte interesată a reiterat faptul că unii producători din Uniune au importat celule și/sau module din țara în cauză și au revândut produsele pe piața Uniunii ca și cum ar fi fost vorba despre produsele lor proprii. Aceasta a solicitat ca prejudiciul care rezultă din astfel de tranzacții să nu fie atribuit importurilor care fac obiectul unui dumping. Cu toate acestea, ancheta a arătat că importurile produsului în cauză realizate de industria din Uniune au fost de natură complementară și au avut volume limitate comparativ cu producția totală a Uniunii, prin urmare, efectul acestora, dacă există, ar fi doar marginal și nu ar putea fi considerat în măsură să afecteze legătura de cauzalitate între importurile care fac obiectul unui dumping și prejudiciul suferit de industria din Uniune.
(291)
Un importator neafiliat a susținut faptul că numărul de angajați în creștere pe parcursul perioadei luată în considerare nu a fost abordat suficient în regulamentul provizoriu. În ceea ce privește această afirmație, se remarcă faptul că ocuparea forței de muncă în sectorul modulelor a crescut între 2009 și 2011, iar ulterior a scăzut în cursul perioadei de anchetă. Pentru celule, ocuparea forței de muncă a crescut până în 2010 și apoi a scăzut în 2011, continuând să scadă în cursul perioadei de anchetă. Se remarcă faptul că, în sectorul modulelor, ocuparea forței de muncă a urmat tendința din producția Uniunii. În sectorul celulelor, deoarece importurile din China și-au crescut cota de piață pe întreaga perioadă, industria din Uniune nu a putut beneficia de consumul în creștere astfel cum era de așteptat. Prin urmare, scăderea ocupării forței de muncă în 2011 și în cursul perioadei de anchetă corespunde societăților care au dat faliment sau au încetat producția de celule.
(292)
În urma comunicării finale, o parte interesată a reiterat faptul că prejudiciul suferit de industria din Uniune a fost cauzat de nivelul scăzut și de lipsa economiilor de scară. Astfel cum s-a explicat deja în considerentul (285) de mai sus și în considerentele (195) și (196) din regulamentul provizoriu, chiar și pe piața mondială, dimensiunea și, prin urmare, beneficiul economiilor de scară nu mai pot exista atunci când ratele de utilizare au fost, în general, scăzute și atunci când la nivel mondial existau supracapacități enorme. Prin urmare, afirmația a trebuit să fie respinsă.
(293)
În plus, aceeași parte a reiterat faptul că prejudiciul suferit de industria din Uniune a fost cauzat de incapacitatea industriei din Uniune de a obține avantaje de cost. Partea respectivă a susținut că acest lucru s-a datorat, în special, faptului că cei mai mulți dintre producătorii din Uniune erau integrați vertical. Cu toate acestea, partea în cauză nu a furnizat informații suplimentare privind măsura în care integrarea verticală a producătorilor ar fi putut avea un impact negativ asupra structurii costurilor lor. Prin urmare, afirmația a trebuit să fie respinsă.
(294)
În absența oricăror alte observații în acest sens, se confirmă considerentele (195)-(206) din regulamentul provizoriu.
3.8. Concurența din partea produselor fotovoltaice cu strat subțire și a altor tehnologii fotovoltaice
(295)
În urma comunicării provizorii, o parte interesată a reiterat afirmația potrivit căreia prejudiciul suferit de industria din Uniune a fost cauzat de concurența din partea produselor fotovoltaice cu strat subțire și a altor tehnologii fotovoltaice, tehnologiile respective fiind în concurență cu produsul care face obiectul anchetei, în special pentru sisteme montate la sol și sisteme pentru acoperișuri comerciale/industriale, care constituie o parte importantă din totalul pieței din sectorul fotovoltaic al Uniunii.
(296)
Ancheta a arătat că, deși produsele fotovoltaice cu strat subțire sunt mai puțin costisitoare decât produsul care face obiectul anchetei, acestea ocupă doar o cotă de piață limitată din piața totală din sectorul energiei solare a Uniunii, dat fiind că au eficiență de conversie mult mai mică și o producție cu o putere mai mică decât modulele pe bază de siliciu cristalin. Conform informațiilor disponibile, cota de piață a produselor cu strat subțire nu a fost semnificativă comparativ cu piața totală din sectorul energiei solare a Uniunii în cursul perioadei de anchetă. Prin urmare, se confirmă constatările de la considerentul (208) din regulamentul provizoriu, conform cărora, deși poate exista o anumită concurență între produsele cu strat subțire și produsul în cauză, o astfel de concurență este considerată a fi marginală. Din aceste motive, a fost necesar ca argumentele aduse în acest sens să fie respinse.
(297)
În urma comunicării finale, o parte interesată a reiterat afirmația potrivit căreia concurența produselor cu strat subțire ar fi cauzat prejudiciul important suferit de industria din Uniune. În acest sens, partea a susținut că, în Germania, cota de piață a produselor cu strat subțire în cadrul pieței totale a produselor solare a fost substanțială în cea mai mare parte a perioadei de anchetă și a scăzut doar la începutul anului 2012.
(298)
Ancheta a indicat, într-adevăr, că prețurile medii ale produselor cu strat subțire au fost la niveluri mai mici decât nivelul prețurilor medii ale produsului care face obiectul anchetei.
(299)
Cu toate acestea, astfel cum se menționează în considerentul (296) de mai sus, produsele cu strat subțire au eficiență de conversie mult mai mică și o putere de ieșire mai mică decât modulele pe bază de siliciu cristalin, prin urmare, concurența între produsele respective, dacă este cazul, nu a putut contribui la prejudiciul suferit de industria din Uniune, întrucât modulele pe bază de siliciu cristalin sunt tehnologia dominantă pe piața produselor solare din Uniune. Raportul privind situația în sectorul fotovoltaic 2012 al JRC prevede că, drept consecință a scăderii prețurilor la polisiliciu, produsele cu strat subțire au pierdut în ultimii ani din cota de piață în favoarea modulelor pe bază de siliciu cristalin.
(300)
În absența altor observații în acest sens, se confirmă constatările de la considerentele (207)-(210) din regulamentul provizoriu.
3.9. Criza financiară și efectele acesteia asupra accesului la finanțare
(301)
În urma comunicării provizorii, s-a susținut că efectele prejudiciabile ale crizei financiare și ale consecințelor acesteia asupra accesului la finanțare ar trebui să fie separate și distinse și nu ar trebui să fie atribuite importurilor care fac obiectul unui dumping.
(302)
În acest sens, se face referire la considerentul (212) din regulamentul provizoriu, în care au fost abordate în mod specific efectele crizei financiare și ale recesiunii economice asupra situației industriei din Uniune. Considerentul stabilește în detaliu motivele care stau la baza constatării conform căreia criza financiară, deși a avut un impact asupra situației industriei Uniunii, nu a afectat legătura de cauzalitate dintre importurile care fac obiectul unui dumping și prejudiciul important suferit de industria din Uniune. Acest raționament specific nu a fost contestat de către părțile interesate, care nu au furnizat informații sau dovezi noi care ar fi putut contrazice constatările enunțate în considerentul respectiv. Prin urmare, afirmațiile făcute în această privință au fost respinse.
(303)
De asemenea, s-a susținut că prejudiciul suferit de industria din Uniune s-a datorat eșecului industriei din Uniune de a găsi finanțare adecvată și că Comisia ar trebui să analizeze dacă industria din Uniune a solicitat finanțare atunci când era rentabilă. Ancheta a arătat că, de fapt, în 2010, când industria din Uniune era încă rentabilă, nivelul investițiilor a crescut pentru module și pentru celule cu 315 % și, respectiv, 10 % comparativ cu anul 2009. Dat fiind că industria fotovoltaică necesită investiții importante, este de așteptat ca industria din Uniune să solicite continuu finanțare adecvată pentru a îmbunătăți raportul cost/eficiență și să concureze cu importurile neloiale care fac obiectul unui dumping. Prin urmare, se concluzionează că lipsa accesului la finanțare a fost rezultatul situației denaturate cauzate de importurile care fac obiectul unui dumping și nu cauza acesteia. Prin urmare, afirmația de mai sus a fost respinsă.
(304)
În urma comunicării finale, o parte interesată a reiterat faptul că efectele prejudiciabile ale crizei financiare ar trebui să fie separate și distinse și să nu fie atribuite importurilor care fac obiectul unui dumping. Partea respectivă face referire la informațiile disponibile publicului care indică faptul că cel puțin un producător din Uniune a perceput criza financiară ca principala cauză a situației sale prejudiciabile. Prezenta anchetă și-a bazat constatările pe datele specifice ale societății, care trec cu mult dincolo de declarațiile publice ale anumitor societăți. Prin urmare, declarația la dispoziția publicului la care s-a făcut referire nu poate contrazice constatările prezentate în considerentul (212) din regulamentul provizoriu, unde s-a ajuns la concluzia că, deși criza financiară a avut un anumit impact asupra situației industriei din Uniune, aceasta nu ar putea afecta legătura de cauzalitate dintre importurile care fac obiectul unui dumping și prejudiciul important suferit de industria din Uniune. Prin urmare, afirmația a trebuit să fie respinsă.
(305)
O altă parte interesată a afirmat că ar trebui să fie luat în considerare accesul diferit la finanțare a industriei din Uniune în comparație cu producătorii-exportatori chinezi. Partea respectivă a susținut că acesta a fost unul dintre principalii factori care au cauzat prejudiciul important industriei din Uniune, și nu importurile care fac obiectul unui dumping. Cu toate acestea, s-a constatat că accesul preferențial la finanțare al unui număr de producători-exportatori chinezi a perturbat piața și ar putea fi unul dintre principalele motive care a permis producătorilor-exportatori chinezi să exporte produsul în cauză la prețuri de dumping. Prin urmare, factorul respectiv nu poate afecta legătura de cauzalitate dintre importurile care fac obiectul unui dumping și prejudiciul important suferit de industria din Uniune. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(306)
În absența oricăror alte observații cu privire la efectele crizei financiare, se confirmă constatările de la considerentele (211) și (212) din regulamentul provizoriu.
3.10. Performanța la export a industriei din Uniune
(307)
În absența oricăror observații formulate pentru a reconsidera constatările enunțate în considerentele (213) și (215) din regulamentul provizoriu, acestea se confirmă.
3.11. Descoperirea depozitelor de gaze de șist în Uniunea Europeană
(308)
În absența oricăror observații formulate pentru a reconsidera constatările enunțate în considerentele (215)-(217) din regulamentul provizoriu, acestea se confirmă.
3.12. Schema UE de comercializare a certificatelor de emisii (ETS)
(309)
În absența oricăror observații formulate pentru a reconsidera constatările enunțate în considerentele (218) și (219) din regulamentul provizoriu, acestea se confirmă.
3.13. Decizii de management
(310)
Unele părți interesate au reiterat afirmația exprimată în considerentul (220) din regulamentul provizoriu conform căreia un prejudiciu important suferit de către cel puțin unul dintre producătorii din Uniune a fost cauzat de deciziile de management inadecvate. Părțile respective au furnizat informații suplimentare sub forma unui articol de presă. Cu toate acestea, informațiile furnizate nu au putut fi verificate și nu au putut inversa constatările anchetei conform cărora deciziile de management ale societății în cauză au fost normale și prudente sau nu au avut niciun impact asupra întregii industrii a Uniunii. Prin urmare, afirmațiile de mai sus au fost respinse.
(311)
În absența altor argumente în acest sens, se confirmă constatările prevăzute la considerentele (220) și (221) din regulamentul provizoriu.
3.14. Alte politici guvernamentale
(312)
În absența oricăror observații formulate în vederea reconsiderării constatărilor enunțate în considerentul (222) din regulamentul provizoriu, acestea se confirmă.
3.15. Alte argumente
(313)
O parte interesată a susținut că prejudiciul suferit de industria din Uniune s-a datorat unui dezavantaj anterior și lipsei de sprijin politic din partea Comisiei Europene în anii precedenți. De asemenea, partea respectivă a susținut că, în afară de programele naționale de sprijin, populația, PIB-ul, consumul de electricitate, oportunitățile de finanțare și posibilitatea conectării la rețea sunt, de asemenea, factori importanți pe fiecare piață. Cu toate acestea, partea menționată nu și-a putut dovedi afirmațiile, prin urmare, acestea au fost respinse.
(314)
În urma comunicării finale, aceeași parte interesată a reiterat ideea că prejudiciul suferit de industria din Uniune s-a datorat dezavantajului precursorului. Cu toate acestea, afirmația nu a fost analizată, nici justificată; prin urmare, aceasta a trebuit să fie respinsă.
4. Evaluarea cumulativă a altor factori despre care s-a constatat că ar contribui la prejudiciu
(315)
Ancheta a arătat că următorii alți factori ar fi putut contribui la prejudiciu: importurile de produs în cauză din Taiwan; o reducere a nivelului tarifelor fixe; contractele pentru polisiliciu pe termen lung ale unui număr limitat de producători din Uniune; criza economică și financiară.
(316)
Astfel cum s-a arătat mai sus în secțiunile 3.1 și, respectiv, 3.6, posibila contribuție a importurilor provenite din Taiwan și a contractelor pentru polisiliciu pe termen lung ale unui număr limitat de producători din Uniune sunt, în cel mai bun caz, marginale, întrucât orice impact a fost diluat în continuare prin lanțul valoric.
(317)
În ceea ce privește criza economică și financiară, ancheta a arătat că principalul motiv pentru dificultățile industriei din Uniune în accesarea capitalului necesar pentru investiții au fost importurile care fac obiectul unui dumping, care au împiedicat industria din Uniune să își vândă produsele la prețuri profitabile atunci când piața Uniunii a prezentat rate mari de creștere (2009-2011).
(318)
În ceea ce privește tarifele fixe, părțile terțe nu au fost în măsură să demonstreze că nivelurile tarifelor fixe în timpul perioadei de anchetă ar fi fost atât de scăzute încât să fi împiedicat producătorii din Uniune să vândă produsul în cauză la prețuri neprejudiciabile. Instituțiile consideră că reducerea nivelului tarifelor fixe poate explica reducerea cererii, întrucât investițiile în anumite locații nu mai erau viabile. Cu toate acestea, tarifele fixe nu pot să afecteze legătura de cauzalitate, chiar luate împreună cu alți factori despre care s-a constatat că ar contribui la prejudiciu, întrucât acestea se situau încă la un nivel la care, în lipsa importurilor care fac obiectul unui dumping, producătorii din Uniune ar fi putut să își vândă produsele la prețuri neprejudiciabile.
(319)
Prin urmare, chiar dacă este evaluat efectul cumulativ al celor patru alți factori care ar putea contribui, eventual, la prejudiciu, nu este afectată legătura de cauzalitate dintre dumping și prejudiciul suferit.
5. Concluzie privind cauzalitatea
(320)
Toate efectele factorilor de prejudiciu, alții decât importurile fac obiectul unui dumping, au fost analizate în mod individual și colectiv. Prin urmare, se concluzionează că evaluarea colectivă a tuturor factorilor care ar fi putut avea un impact asupra situației prejudiciabile a industriei din Uniune (și anume, importurile din țări terțe, tarifele fixe, impactul prețurilor materiilor prime, criza financiară), nu explică în mod colectiv prejudiciul suferit de industria din Uniune, în special, în ceea ce privește prețurile reduse și pierderile financiare cauzate de intrarea importurilor de produs în cauză din RPC la prețuri scăzute și în cantități semnificative. Pe baza celor de mai sus, se confirmă constatările provizorii prezentate în considerentele (223)-(224) din regulamentul provizoriu conform cărora importurile din RPC care fac obiectul unui dumping au cauzat un prejudiciu important industriei din Uniune, în sensul articolului 3 alineatul (6) din regulamentul de bază.
F. INTERESUL UNIUNII
1. Note preliminare
(321)
În urma comunicării provizorii, o parte interesată a susținut că evaluarea interesului Uniunii nu s-a bazat pe un număr reprezentativ de operatori.
(322)
Comisia a contactat diferiții operatori în următorul mod.
(323)
Importatori neafiliați: astfel cum se menționează în considerentul (12) din regulamentul provizoriu, Comisia a contactat toți cei 250 de importatori neafiliați prezentați de către reclamant și a selectat un eșantion provizoriu, în conformitate cu articolul 17 din regulamentul de bază, pentru a acoperi cel mai mare volum reprezentativ de importuri care poate face în mod rezonabil obiectul anchetei ținând seama de timpul disponibil. Cu toate acestea, astfel cum este prevăzut în considerentele (12) și (232) din regulamentul provizoriu, după verificare, s-a confirmat, într-adevăr, că doar una dintre societățile selectate provizoriu este importator neafiliat. După publicarea regulamentului provizoriu, alți cincisprezece importatori neafiliați, care au depus inițial un formular de eșantionare în etapa de deschidere, dar care nu au fost incluși în eșantion, au fost invitați să coopereze în continuare în cadrul anchetei. Șase dintre aceștia au fost de acord și au primit un chestionar, iar cinci dintre ei au prezentat un răspuns, trei dintre răspunsuri fiind considerate suficient de complete. Prin urmare, eșantionul definitiv de importatori neafiliați cuprinde patru importatori neafiliați, reprezentând un interval de 2 % - 5 % din importurile de produs în cauză. În ceea ce privește acest procent scăzut, trebuie să se țină seama de faptul că majoritatea importurilor de produs în cauză în Uniune nu se realizează prin intermediul importatorilor neafiliați, astfel cum se explică în considerentul (12) din regulamentul provizoriu.
(324)
Operatorii, alții decât importatorii neafiliați (operatori în amonte și în aval): astfel cum se menționează în considerentul (226) din regulamentul provizoriu, Comisia a trimis, de asemenea, chestionare specifice pentru aproximativ 150 de operatori, inclusiv importatorilor neafiliați care s-au prezentat după deschiderea anchetei și care au avut, prin urmare, posibilitatea de a furniza date relevante Comisiei. De asemenea, în cadrul anchetei au fost luate în considerare nu numai răspunsurile la chestionare, ci și observațiile care pot fi verificate și justificate în mod corespunzător și datele furnizate de părțile interesate în termenele prevăzute, indiferent dacă părțile respective au răspuns sau nu la chestionar. În special, AFASE a transmis Comisiei observații în numele membrilor săi - operatori din sectorul fotovoltaic, care au fost, de asemenea, analizate.
(325)
Având în vedere cele de mai sus, s-au colectat suficiente elemente care să permită o evaluare adecvată a interesului Uniunii. Din aceste motive, argumentul a fost respins.
(326)
O parte interesată a solicitat Comisiei să clarifice modul în care a tratat chestionarele importatorilor considerate a fi fost prezentate de către operatorii din aval.
(327)
Ca răspuns la această cerere, se clarifică faptul că cele 36 de răspunsuri indicate în considerentul (241) din regulamentul provizoriu se referă la răspunsurile la anexa B din avizul de deschidere, al cărui scop a fost de a include în eșantion importatori neafiliați, dacă este cazul.
(328)
În ceea ce privește răspunsurile la chestionare ale celor doi operatori indicați în considerentul (12) din regulamentul provizoriu, unul a fost luat în considerare în analiza relevantă a operatorilor din aval. Al doilea operator a prezentat informații suplimentare, care au arătat faptul că, spre deosebire de ce s-a afirmat în considerentul (12) din regulamentul provizoriu, acesta era într-adevăr importator de module, dar nu importator de celule. Cu toate acestea, informațiile furnizate în răspunsul său la chestionar nu au fost suficiente pentru a-l include în analiza importatorilor neafiliați datorită faptului că răspunsurile furnizate era incomplete.
(329)
După instituirea de măsuri provizorii au fost efectuate vizite de verificare suplimentare la sediile a doi promotori de proiecte (a se vedea considerentul (8) de mai sus). În plus, cele șase răspunsuri la chestionarele specifice (a se vedea considerentul (324)) prezentate de către furnizorii de servicii care sunt de asemenea activi în sectorul fotovoltaic (logistică, transport, relații publice etc.), care au fost considerate inițial ca fiind insuficient de complete (a se vedea considerentul (241) din regulamentul provizoriu), au fost analizate și luate în considerare în sensul anchetei (a se vedea considerentele (369)-(371) de mai jos).
(330)
În rezumat, pentru analiza privind interesul Uniunii, s-au utilizat următoarele informații:
-
răspunsurile la chestionar primite de la opt producători din Uniune incluși în eșantion și patru importatori neafiliați incluși în eșantion, precum și răspunsurile la chestionarul specific primite de la opt operatori în amonte și treisprezece operatori în aval (șapte dezvoltatori de proiecte/societăți care realizează instalarea; șase furnizori de servicii care sunt, de asemenea, activi în sectorul fotovoltaic) din cei 150 de operatori care s-au prezentat după deschiderea anchetei și au primit chestionare specifice;
-
datele verificate în timpul verificărilor la fața locului la sediile a opt producători din Uniune, un importator neafiliat, doi operatori în amonte, patru operatori în aval (dezvoltatori de proiecte/societăți care realizează instalarea) și o asociație (a se vedea considerentul (17) din regulamentul provizoriu și considerentul (8) de mai sus);
-
datele privind interesul Uniunii prezentate de alte părți interesate, inclusiv asociații, precum și date accesibile publicului cu privire la evoluția pieței în sectorul fotovoltaic din Europa, în special: raportul EPIA, Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017 (Perspectiva pieței mondiale pentru produsele fotovoltaice 2013-2017).
2. Interesul industriei din Uniune
(331)
Unele părți interesate au contestat faptul că industria din Uniune ar putea să beneficieze de măsuri, susținând că (i) măsurile vor reduce cererea de produse fotovoltaice din Uniune, prin urmare, industria din Uniune nu va putea să își crească vânzările, (ii) industria din Uniune are facilități de producție mici, prin urmare, nu este în măsură să satisfacă cererea pentru anumite tipuri de instalații, cum ar fi instalații comerciale montate pe acoperișuri și instalațiile mari montate la sol, (iii) producătorii din Uniune nu sunt rentabili (iv) instituirea de taxe la celule va crește de facto costul de producție al producătorilor de module din Uniune și le va face mai puțin atractive pentru consumatori, (v) în cazul unei scăderi semnificative a importurilor din China, producătorii din alte țări terțe vor profita de numărul mai scăzut al importurilor din RPC.
(332)
În ceea ce privește afirmația potrivit căreia măsurile vor reduce cererea de produse fotovoltaice din Uniune, prin urmare, industria din Uniune nu va putea să își crească vânzările, se observă că părțile nu au putut să furnizeze dovezi verificabile privind existența unei legături directe între instituirea de măsuri și scăderea cererii de produse fotovoltaice, care s-a dovedit a fi influențată de-a lungul anilor de mai mulți factori.
(333)
Ca răspuns la afirmația potrivit căreia industria din Uniune are facilități de producție mici, prin urmare, nu este în măsură să satisfacă cererea pentru anumite tipuri de instalații, cum ar fi instalațiile comerciale montate pe acoperiș și instalațiile mari montate la sol, trebuie remarcat faptul că ancheta a arătat că industria din Uniune are capacitatea de a furniza atât instalații comerciale și industriale (între 40 kW și 1MW), cât și instalații pentru segmentul de piață de utilitate (1 MW și 10 MW). De asemenea, ancheta nu a evidențiat nicio dovadă că produsele furnizate de producători diferiți nu au putut fi utilizate în cadrul aceluiași proiect. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(334)
Argumentul potrivit căruia industria din Uniune nu ar beneficia de pe urma măsurilor deoarece producătorii din Uniune nu sunt rentabili și fondurile de investiții nu ar accepta să finanțeze proiecte care utilizează module produse în UE nu a fost susținut prin elemente de probă. În orice caz, se așteaptă ca instituirea de măsuri să restabilească condițiile de piață echitabile, care ar trebui să reasigure investitorii, inclusiv pe cei din sectorul bancar în ceea ce privește capacitatea producătorilor din Uniune de a dezvolta proiecte viabile. Din aceste motive, argumentul a fost respins.
(335)
În ceea ce privește afirmația potrivit căreia instituirea de taxe la celule va crește de facto costul de producție al producătorilor de module din Uniune și le va face mai puțin atractive pentru consumatori, deși nu este exclus că ar putea avea loc o anumită creștere a prețurilor în urma impunerii de taxe, ar trebui să se ia în considerare, de asemenea, că sursele publice disponibile indică faptul că tendința prețurilor pentru module și celule este în scădere. Astfel, chiar dacă costul celulelor ar putea crește ca urmare a măsurilor, tendința generală de scădere a prețurilor ar trebui să conducă la reducerea costurilor pentru module. Producătorii în cauză pot decide, de asemenea, să își procure celulele din Uniune și nu din RPC. În cele din urmă, este de așteptat ca instituirea de măsuri să mărească capacitatea de utilizare a producătorilor de celule din Uniune, sporind astfel economia lor de scară și reducând în consecință costurile. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(336)
Argumentul potrivit căruia, în cazul unei scăderi semnificative a importurilor din China după instituirea de măsuri, cel mai probabil celelalte țări terțe vor profita de acest lucru mai degrabă decât industria din Uniune nu a fost confirmat de anchetă. Ancheta nu a evidențiat indicii clare conform cărora celelalte țări terțe și-ar orienta exporturile masiv pe piața Uniunii, în special ținând seama de extinderea probabilă a altor piețe din țări terțe, în special în Asia, după cum au estimat surse disponibile publicului. În cele din urmă, nu există nicio indicație că, inclusiv în cazul în care importurile din alte țări terțe ar crește ca urmare a unei scăderi a importurilor din China, industria din Uniune nu va în măsură să concureze cu importurile din astfel de țări.
(337)
Ca răspuns la comunicarea finală, anumite părți au susținut că este nerealist să se aștepte apariția unei industrii durabile în Uniune care să producă module și celule, întrucât nu există niciun investitor rațional care ar investi în producătorii din Uniune despre care se afirmă că ar suferi din cauza unei structuri de cost nefavorabile, prin urmare, nu ar putea produce la prețuri competitive. Ancheta nu a confirmat că industria din Uniune suferă din cauza unei structuri de costuri nefavorabile, astfel cum se arată în considerentele (202) și (203) din regulamentul provizoriu. Prin urmare, lipsa importurilor care fac obiectul unui dumping și utilizarea capacităților de producție într-o măsură mai mare ar trebui să aducă economii de scară și să permită apariția unei industrii durabile în Uniune. Având în vedere cele de mai sus, argumentul a fost respins.
(338)
O parte a susținut că cererea din Uniune este determinată de evoluția tarifelor fixe, iar randamentul investițiilor așteptat de către investitori este legat de această evoluție. În special, partea respectivă a susținut că, în cazul în care prețurile cresc în Uniune ca urmare a taxelor, iar tarifele fixe nu urmează această creștere în consecință, cererea va scădea și industria din Uniune nu va beneficia de taxele impuse.
(339)
Ca răspuns la afirmația de mai sus, se observă că, în pofida corelației dintre nivelul tarifelor fixe și cererea de instalații fotovoltaice, elementele de probă colectate în timpul anchetei arată că cererea viitoare va fi din ce în ce mai puțin dependentă de tarifele fixe și alte scheme de sprijin, întrucât este posibil ca anumite tipuri de instalații fotovoltaice să atingă paritatea de rețea în câteva locuri din Uniune (a se vedea considerentul (260) de mai sus). Mai mult, randamentul așteptat al investițiilor trebuie să se bazeze pe prețuri de piață corecte. În sfârșit, astfel cum se menționează în considerentul (335) de mai sus, deși nu este exclusă o anumită creștere a prețurilor în urma instituirii de măsuri, trebuie remarcat faptul că sursele publice disponibile indică faptul că tendința generală a prețurilor este în scădere. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(340)
Părțile interesate au subliniat faptul că, deoarece cererea de panouri solare este condiționată de programe de sprijin, în special de sistemul tarifelor fixe, precum și de nivelul prețurilor la energia electrică pentru consumatorii finali (care determină paritatea de rețea), elasticitatea prețurilor cererii poate fi foarte mare. Cu toate că este adevărat că o creștere importantă a prețurilor poate conduce la o reducere importantă a cererii, din cauza naturii specifice a pieței, subliniată de părțile interesate, argumentul trebuie să fie respins deoarece este foarte puțin probabil ca majorările de prețuri cauzate de măsuri să fie importante, din următoarele motive. În primul rând, toate sursele disponibile confirmă faptul că scăderea importantă a prețurilor pentru produsul în cauză pe parcursul perioadei de anchetă și după perioada de anchetă până în prezent va continua.
În al doilea rând, efectul economic al angajamentului care a fost acceptat de către Comisie este că producătorii-exportatori chinezi vor furniza produsul în cauză la un preț minim de import de mai puțin de 60 c/W, care este cu mult sub prețul care a fost observat în cursul perioadei de anchetă, la un volum care corespunde aproximativ cotei lor curente de piață. La acest nivel de preț, cererea este foarte puțin probabil să scadă în mod semnificativ, întrucât nivelul de preț asigură cerere suficientă, atât în cadrul nivelului actual de sprijin oferit de programele de sprijin, cât și în cadrul nivelurilor actuale ale parității de rețea. În plus, este de așteptat ca prețul energiei electrice pentru consumatorii finali să crească, în timp ce prețul produsului în cauză este de așteptat să scadă. Printr-o formulă de indexare, angajamentul se asigură că scăderile ulterioare ale prețului produsului în cauză sunt luate în calcul pentru prețul minim de import. Prin urmare, argumentele trebuie să fie respinse.
(341)
Mai multe părți interesate au reiterat afirmația potrivit căreia interesul industriei din Uniune nu este semnificativ, deoarece valoarea adăugată creată de industriile din amonte și industriile din aval este mult mai importantă decât valoarea adăugată creată de industria din Uniune în lanțul valoric din sectorul fotovoltaic. Nu se contestă argumentul că diferitele segmente din sectorul fotovoltaic au o valoare adăugată diferită. Astfel cum s-a menționat în considerentul (228) din regulamentul provizoriu, ancheta a stabilit că industria din Uniune a suferit un prejudiciu important cauzat de practicile comerciale neloiale. În fapt, unii producători din Uniune au fost deja nevoiți să își închidă instalațiile și, dacă nu se vor lua măsuri, deteriorarea accentuată a situației pare sigură. Întrucât toate segmentele din sectorul fotovoltaic sunt strâns legate între ele, dispariția producției din Uniune ar fi în detrimentul întregului sector fotovoltaic, făcându-l complet dependent de aprovizionarea externalizată. Din acest motiv, precum și din motive de securitate a aprovizionării, argumentul a fost respins.
(342)
Ca răspuns la comunicarea finală, o parte interesată a reiterat afirmația potrivit căreia cea mai mare valoare adăugată creată de industria din amonte și din aval, în comparație cu industria din Uniune a produsului în cauză, este relevantă pentru a stabili dacă ar trebui să fie impuse taxele antidumping. În acest sens, se confirmă faptul că, în evaluarea interesului Uniunii, instituțiile au pus în balanță consecințele pozitive și negative pe care taxele le pot avea asupra diferitor operatori economici. În timp ce impactul asupra industriei din amonte și din aval este limitat, măsurile vor acorda industriei din Uniune posibilitatea să se redreseze în urma dumpingului prejudiciabil.
(343)
Una dintre părți a contestat numărul de locuri de muncă care ar putea fi asigurat prin instituirea de măsuri. Aceasta a susținut că industria din Uniune oferă aproximativ 6 000 de locuri de muncă și nu 25 000, astfel cum se raportează în considerentul (229) din regulamentul provizoriu.
(344)
Cu toate acestea, nu s-au furnizat dovezi în sprijinul afirmației de mai sus, prin urmare, aceasta a fost respinsă. Se clarifică faptul că, având în vedere excluderea plachetelor din definiția produsului, ocuparea forței de muncă în industria din Uniune a totalizat aproximativ 21 000 de angajați în perioada de anchetă. Părțile interesate nu au furnizat nicio dovadă că numărul angajaților din industria din Uniune s-a modificat semnificativ după perioada de anchetă.
(345)
În concluzie, ancheta a demonstrat că industria din Uniune a suferit un prejudiciu important din cauza importurilor din RPC care fac obiectul unui dumping, fiind în imposibilitatea de a-și recupera investiția prin vânzări profitabile. Este de așteptat ca instituirea de măsuri să restabilească condițiile de concurență loială pe piața Uniunii, permițând industriei din Uniune să concureze pe picior de egalitate. Scăderea probabilă a importurilor din RPC ar trebui să permită industriei din Uniune să își crească vânzările în Uniune, asigurând astfel o mai bună utilizare a capacităților de producție disponibile pe termen scurt. Aceasta, la rândul său, poate aduce economii de scară. Deși este posibil ca prețurile produsului similar să crească într-o perioadă scurtă de timp ca urmare a măsurilor, este probabil, de asemenea, să se mențină tendința generală de scădere a prețurilor datorită, pe de o parte, scăderii în continuare a costului de producție al produsului care face obiectul anchetei și, pe de altă parte, presiunii concurențiale din partea producătorilor din țările terțe, care ar concura, de asemenea, pe piața Uniunii.
(346)
În absența oricăror alte observații, se confirmă considerentele (227) și (231) din regulamentul provizoriu, cu excepția cifrei privind ocuparea forței de muncă menționată în considerentul (344) de mai sus.
3. Interesul importatorilor neafiliați
(347)
În urma comunicării provizorii, importatorul neafiliat care a furnizat un răspuns la chestionar înainte de instituirea de măsuri provizorii și a fost luat în considerare pentru a constitui eșantionul provizoriu, a susținut că concluziile cu privire la impactul măsurilor asupra importatorilor neafiliați se bazează doar pe propriul său răspuns la chestionar care, prin urmare, nu putea fi considerat ca fiind reprezentativ.
(348)
Regulamentul provizoriu și-a întemeiat constatările cu privire la importatorii neafiliați pe o singură societate, dat fiind că, astfel cum s-a explicat în considerentul (232) din regulamentul provizoriu, doar unul dintre cei trei importatori incluși în eșantion cu titlu provizoriu a avut ca principală activitate comercializarea produsului în cauză. Astfel cum s-a menționat mai sus în considerentul (21), în urma instituirii de măsuri provizorii, eșantionul a fost extins, mai mulți importatori neafiliați au fost contactați, iar din cele cinci răspunsuri suplimentare primite la chestionar doar trei au fost suficient de complete și au permis o evaluare adecvată. În etapa definitivă, eșantionul de importuri neafiliate a fost extins, prin urmare, pentru a include patru importatori. În general, în perioada de anchetă, activitatea celor patru importatori neafiliați cooperanți incluși în eșantion în legătură cu produsul în cauză a variat între 60 % și 100 % din activitățile lor totale. În plus, cei patru importatori neafiliați cooperanți au furnizat din RPC între 16 % și 100 % din totalul de importurilor de module, doar unul furnizând produse exclusiv din țara în cauză. Rentabilitatea celor patru importatori neafiliați cooperanți incluși în eșantion în legătură cu produsul în cauză a fost în medie de 2,3 % în cursul perioadei de anchetă.
(349)
O parte interesată a susținut că impactul taxelor asupra importatorilor neafiliați a fost subestimat, dat fiind că nu există surse alternative imediate de aprovizionare care ar putea înlocui importurile produsului în cauză din China în cazul în care se impun taxele, precum și că este dificil să se înlocuiască sursa de aprovizionare, având în vedere faptul că producția principală are infrastructura în RPC și acest lucru ar genera costuri suplimentare semnificative.
(350)
În acest sens, se reamintește faptul că instituirea de măsuri nu ar trebui să conducă la dispariția importurilor de produs în cauză din RPC. Ancheta a indicat că posibila scădere a importurilor din RPC va afecta, în special, importatorii care primesc produsul în cauză exclusiv din RPC, ceea ce este cazul doar pentru unul dintre cei patru importatori neafiliați cooperanți. În ceea ce privește impactul măsurilor asupra situației financiare a importatorilor neafiliați, nu a fost exclusă posibiliatea ca acesta să poată fi negativ, dar s-a ajuns la concluzia că acest aspect va depinde în mare măsură de capacitatea lor de a schimba sursele de aprovizionare sau de a transmite cel puțin o parte din posibila creștere a prețurilor clienților lor. Pentru operatorii care importă produsul în cauză și din alte surse decât RPC sau care importă și alte produse decât produsul în cauză, impactul negativ va fi limitat și mai mult. Prin urmare, Comisia consideră că, deși este probabil să existe un impact negativ asupra importatorilor produsului în cauză, impactul va rămâne, în medie, limitat.
(351)
Un importator neafiliat a susținut că are nevoie de timp de lucru și investiții financiare semnificative înainte de a accepta produsele unui nou furnizor. În acest sens, s-a susținut, ca răspuns la comunicarea finală, că s-au furnizat probe relevante pentru echipa de verificare la momentul vizitei la fața locului cu privire la cerința de testare îndelungată pe care un importator trebuie să o efectueze înainte de a lua decizia de a se aproviziona de la un anumit exportator.
(352)
Se recunoaște faptul că stabilirea unei noi relații între un importator și un furnizor poate genera costuri suplimentare și timp investit (de exemplu, în testarea produsului). În același timp, schimbarea furnizorilor pare a fi un risc calculat normal în activitatea profesională a importatorilor și este legată de faptul că piața produselor fotovoltaice se consolidează, suferind astfel schimbări constante (de exemplu, falimente, consolidări) ceea ce impune trecerea la furnizori noi. De asemenea, se poate presupune că noile tipuri de module care ajung pe piață în mod constant (și care au, de exemplu, noi caracteristici de eficiență) necesită, de asemenea, testare. În acest sens, testarea unui produs nou (inclusiv de la același furnizor) pare a fi un standard, mai degrabă decât o activitate neobișnuită. Prin urmare, argumentul este respins.
(353)
Ca răspuns la comunicarea finală, două părți au reiterat afirmația potrivit căreia interesul importatorilor neafiliați nu a fost luat în considerare în mod corespunzător. O parte a afirmat că lipsa versiunii neconfidențiale a răspunsurilor la chestionare ale unor importatori cooperanți suplimentari nu a permis o evaluare adecvată de către părți. Aceasta a contestat evaluarea Comisiei în ceea ce privește posibilitatea ca alte importuri din țări terțe în Uniune să crească, permițând, astfel, importatorilor și își schimbe furnizorii, pe baza afirmației că alte piețe terțe sunt în plină expansiune. În acest scop, partea respectivă a susținut că o astfel de ipoteză este în contradicție cu concluziile din considerentul (336), în care se afirmă că importurile din alte țări terțe nu vor fi masive. O altă parte a întrebat dacă s-a respectat principiul nediscriminării, deoarece în evaluarea Comisiei s-a acordat mai multă importanță producătorilor din Uniune decât altor operatori.
(354)
În primul rând, se confirmă faptul că versiunea neconfidențială a răspunsurilor la chestionarele primite după publicarea regulamentului provizoriu de la importatorii cooperanți suplimentari a fost inclusă în dosar pentru consultare de către părțile interesate. În al doilea rând, nu există nicio contradicție între ipoteza că importurile din alte țări terțe pot crește ca răspuns la reducerea importurilor din RPC și faptul că o astfel de creștere este probabil să nu fie masivă, având în vedere cererea tot mai mare de instalații fotovoltaice la nivel mondial. În același timp, întrucât este de așteptat ca industria din Uniune să recupereze o anumită parte din cota de piață, care a fost anterior deținută de produse din RPC, nu se poate exclude existența unei oarecari pierderi de afaceri pentru importatorii neafiliați. Cu toate acestea, se observă că este de așteptat ca dimensiunea totală a pieței de produse fotovoltaice să continue să crească pe termen lung, întrucât paritatea de rețea este atinsă în mai multe locații. În sfârșit, se clarifică faptul că, precum în toate anchetele de apărare comercială, în timp ce situația industriei din Uniune a fost evaluată pentru a se stabili dacă aceasta a suferit un prejudiciu important din cauza importurilor care fac obiectul unui dumping, în cadrul analizei interesului Uniunii, interesul industriei din Uniune a fost evaluat în mod egal cu cel al altor operatori economici, inclusiv importatorii neafiliați. Se clarifică, de asemenea, faptul că ancheta privind eventualitatea ca industria din Uniune să fi suferit un prejudiciu important este reglementată, în special, de articolul 3 alineatul (5) din regulamentul de bază, care a stabilit standardele minime ale unei astfel de anchete. Interesul Uniunii este analizat doar după ce s-a realizat o determinare pozitivă a dumpingului prejudiciabil, în conformitate cu standardele stabilite la articolul 21 din regulamentul de bază. Prin urmare, s-a considerat că impactul negativ probabil al măsurilor asupra anumitor importatori, în special cei care au ca sursă exclusivă de aprovizionare RPC, nu era mai mare decât beneficiile măsurilor pentru industria din Uniune și beneficiile pe termen mediu și lung pentru piața produselor fotovoltaice a Uniunii care rezultă din concurența loială.
(355)
În absența oricăror alte observații, pe baza informațiilor privitoare la cei patru importatori incluși în eșantion, se confirmă considerentele (233) și (234) din regulamentul provizoriu.
4. Interesul operatorilor din amonte
(356)
În urma comunicării provizorii, mai multe părți au reiterat afirmația potrivit căreia o mare parte din factorii necesari din lanțul valoric fotovoltaic provin din Uniune și o astfel de situație avantajoasă poate înceta în cazul în care ar fi impuse taxe, întrucât producția în RPC a produsului în cauză va scădea ca urmare a taxei. Ca răspuns la comunicarea finală, o parte a indicat că, în acest caz, măsurile pot declanșa alte măsuri pe care RPC le poate aplica produselor din Uniune.
(357)
În acest sens, astfel cum s-a menționat în considerentul (239) din regulamentul provizoriu, se așteaptă ca importurile din China să continue să aprovizioneze piața Uniunii, chiar dacă se impun taxe. De asemenea, mai multe surse disponibile publicului din sectorul fotovoltaic, cum ar fi raportul EPIA, Perspectiva pieței mondiale pentru produsele fotovoltaice 2013-2017, estimează că posibila scădere a cererii în Uniune ar trebui să survină doar pe termen scurt (în 2013 și 2014), deoarece consumul în Uniune va crește în continuare în următorii ani. Mai mult, astfel cum s-a concluzionat în considerentul (239) din regulamentul provizoriu, abordarea practicilor comerciale neloiale este de natură să permită construirea unei creșteri durabile pe piața fotovoltaică din Uniune pe termen mediu și lung, de pe urma căreia ar trebui să beneficieze toți operatorii din Uniune. În sfârșit, în ceea ce privește argumentul cu privire la posibilele represalii din partea RPC ca răspuns la măsurile luate în cazul de față, se reamintește că RPC, ca orice alt membru al OMC, poate recurge la anchete de apărare comercială doar în situații justificate și orice astfel de anchetă trebuie să respecte regulile stricte ale OMC. Comisia monitorizează orice anchetă pentru a se asigura că regulile OMC sunt respectate. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(358)
Anumite părți au contestat concluzia prezentată la considerentul (239) din regulamentul provizoriu, conform căreia exporturile diminuate ale operatorilor din amonte din sectorul fotovoltaic al Uniunii către RPC ar putea fi compensate de exporturile către alte piețe, susținând că taxele vor scădea cererea la nivel mondial pentru produs.
(359)
În acest sens, se observă în primul rând că nu este de așteptat ca importurile din China să înceteze complet ca urmare a taxelor. În plus, informațiile colectate în cursul anchetei nu au stabilit nicio corelație directă între evoluția importurilor din RPC pe piața Uniunii și exporturile din RPC pe alte piețe. De asemenea, surse disponibile publicului, cum ar fi raportul EPIA, Perspectiva pieței mondiale pentru produsele fotovoltaice 2013-2017, estimează că piața fotovoltaică la nivel mondial va crește în următorii ani. În ceea ce privește piața chineză, există indicii conform cărora consumul intern din RPC va crește considerabil (de exemplu, astfel cum este indicat de EPIA). Având în vedere cele de mai sus, nu este de așteptat ca exporturile operatorilor din amonte din Uniune către RPC să scadă în mod semnificativ ca urmare a impunerii de măsuri.
(360)
De asemenea, trebuie remarcat faptul că scăderea cererii în Uniune în 2013 și 2014 menționată în considerentul (357) de mai sus ar putea avea un impact negativ asupra operatorilor din amonte. Totuși, acest lucru nu poate fi legat de taxe, cel puțin nu pentru cea mai importantă parte a sa, dat fiind că scăderea a fost preconizată cu mult timp înainte de instituirea de măsuri provizorii. Mai mult, în ceea ce privește producătorii de utilaje pentru industria din sectorul fotovoltaic din Uniune, astfel cum s-a menționat, de asemenea, în considerentul (239) din regulamentul provizoriu, din cauza capacității disponibile substanțiale existente în RPC, este puțin probabil ca exporturile acestora către RPC să poată crește semnificativ chiar și în contextul creșterii volumului de producție de către producătorii chinezi. În cele din urmă, informațiile colectate în timpul anchetei au indicat faptul că producătorii de utilaje pot fi, de asemenea, afectați de al 12-lea plan cincinal al Chinei pentru industria fotovoltaică solară, care prevede că, până în 2015, 80 % din echipamentele de producție pentru celule ar trebui să provină din RPC. Atât timp cât o astfel de schimbare se realizează în conformitate cu normele OMC, acest lucru ar putea, de asemenea, limita suplimentar posibilitatea producătorilor de utilaje din Uniune de a concura pe piața chineză. Prin urmare, argumentul de mai sus a fost respins.
(361)
Ca răspuns la comunicarea finală, guvernul Chinei a susținut că al 12-lea plan cincinal pentru industria fotovoltaică solară oferă doar unele principii directoare generale, care nu sunt obligatorii deoarece nu sunt prevăzute competențe de aplicare și că, prin urmare, nu ar trebui să fie luate în considerare ca o indicație a faptului că posibilitatea producătorilor de utilaje din Uniune de a concura în piața chineză va fi limitată. În acest sens, se remarcă faptul că guvernul Chinei a inclus industria fotovoltaică printre industriile strategice în cel de-al 12-lea plan cincinal și a emis, de asemenea, un plan specific pentru industria produselor fotovoltaice solare. În acest plan, guvernul Chinei și-a exprimat sprijinul pentru „întreprinderile superioare” și „întreprinderile cheie”, s-a angajat „să promoveze punerea în aplicare a diferitelor politici de sprijin din sectorul fotovoltaic” și „să formuleze pregătirea generală a politicilor de sprijin pentru industrie, finanțe, fiscalitate …”. În plus, întrucât planul conține directive esențiale care trebuie realizate de industria din China în timpul perioadei de cinci ani, acesta are un impact profund asupra peisajului de afaceri, atât în RPC, cât și în țările care fac afaceri cu RPC. Având în vedere cele de mai sus, există indicii clare că libertatea de alegere a producătorilor chinezi de celule și presiunea concurențială a producătorilor din Uniune ai echipamentelor de producție care exportă pe piața chineză este restricționată de plan. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(362)
Un producător de materii prime cooperant a contestat perspectiva compensării altor piețe pentru producția diminuată de pe piața chineză, având în vedere capacitatea considerabilă de producție instalată în RPC, care nu ar putea fi ușor de construit în altă parte.
(363)
Având în vedere concluziile de la considerentul (359) de mai sus, argumentul este respins deoarece nu există indicii cu privire la presupusa producție diminuată de pe piața chineză.
(364)
O parte interesată a contestat numărul de angajați din sectorul din amonte citat în considerentul (236) din regulamentul provizoriu.
(365)
Se clarifică faptul că numărul de 4 200 de angajați raportat în regulamentul provizoriu face referire doar la operatorii din amonte cooperanți, cum ar fi producătorii de echipamente și furnizorul de polisiliciu, pe baza răspunsurilor acestora la chestionar, și nu la întregul sector.
(366)
În urma excluderii plachetelor din definiția produsului, producătorii din Uniune ai produsului vizat ar trebui să beneficieze totuși de instituirea de taxe, întrucât este de așteptat ca industria din Uniune să își sporească producția de celule și de module.
(367)
În absența oricăror alte observații, se confirmă considerentele (235) și (240) din regulamentul provizoriu.
5. Interesul operatorilor din aval
(368)
Astfel cum s-a menționat în considerentul (329) de mai sus, după instituirea de măsuri provizorii au fost efectuate vizite de verificare suplimentare la sediile a doi promotori de proiecte.
(369)
Pe lângă șapte răspunsuri la chestionar ale operatorilor din aval a căror activitate este direct legată de produsul similar (și anume, dezvoltatori de proiecte și societăți care realizează instalarea), a căror analiză a constituit baza pentru evaluarea operatorilor din aval în regulamentul provizoriu, șase răspunsuri suplimentare la chestionare prezentate în etapa provizorie și considerate a nu fi suficient de complete (a se vedea considerentul (241) din regulamentul provizoriu) au fost analizate în continuare, întrucât acestea furnizau indicații cu privire la importanța relativă a activității legate de sectorul fotovoltaic a operatorilor în raport cu totalul activității lor.
(370)
Cei șase operatori suplimentari în cauză erau furnizori de servicii în sectorul fotovoltaic (logistică, transport, relații publice etc.), fiind astfel operatori a căror activitate nu este direct legată de produsul vizat de anchetă. În pofida anumitor lacune din răspunsuri, datele din chestionare au arătat că activitatea legată de sectorul fotovoltaic a operatorilor a fost marginală în raport cu totalul activității lor. Într-adevăr, în perioada de anchetă, activitatea legată de sectorul fotovoltaic a reprezentat, în medie, doar aproximativ 5 % din cifra de afaceri totală a acestora și 8 % din totalul ocupării forței de muncă a acestora. Rentabilitatea a fost în medie de aproximativ 7 %. Cu toate acestea, se observă că datele privind rentabilitatea nu erau complete, dat fiind că nu toți operatorii au raportat cu privire la elementul respectiv.
(371)
Pe baza analizei mai aprofundate, s-a ajuns la concluzia că, luând în considerare datele furnizate, este puțin probabil ca orice impact posibil al măsurilor asupra situației economice a furnizorilor de servicii din sectorul fotovoltaic să fie semnificativ.
(372)
În urma comunicării provizorii și finale, mai multe părți au contestat reprezentativitatea datelor referitoare la operatorii din aval cu privire la cifra de afaceri, rentabilitatea și ocuparea forței de muncă obținute de Comisie din răspunsurile la chestionarele oferite de șapte operatori în aval. AFASE a prezentat un „sondaj” realizat în rândul membrilor săi (societăți care realizează instalarea) pentru a ilustra faptul că, pentru majoritatea societăților care realizează instalarea, activitatea din sectorul fotovoltaic constituie o sursă principală de venit. AFASE a susținut, de asemenea, că operatorii din aval, în special societățile care realizează instalarea, contrar constatărilor enunțate în considerentul (242) din regulamentul provizoriu, ar realiza marje de profit de numai o cifră care nu permit absorbția niciunei taxe.
(373)
În ceea ce privește reprezentativitatea datelor utilizate în regulamentul provizoriu, Comisia a utilizat toate datele furnizate de către operatorii în aval care au completat chestionarul specific, precum și datele furnizate de AFASE, astfel cum se explică în considerentul (330) de mai sus.
(374)
În ceea ce privește afirmația potrivit căreia activitatea din sectorul fotovoltaic constituie o sursă principală de venit pentru societățile care realizează instalarea, o analiză mai aprofundată a răspunsurilor la chestionar prezentate de cei șapte operatori din aval (societăți care realizează instalarea și promotori de proiecte) a confirmat faptul că activitatea direct legată de produsul similar care face obiectul anchetei reprezintă în medie aproximativ 42 % din activitatea totală a operatorilor respectivi, iar rentabilitatea a fost de 11 %. Cu toate acestea, atunci când se iau în considerare, de asemenea, activitățile acestora (care nu sunt direct legate de produsul care face obiectul anchetei), importanța lor globală crește substanțial pentru trei dintre cei șapte operatori. Prin urmare, proporția corespunzătoare ar varia de la aproximativ 45 % până la 100 % în cursul perioadei de anchetă. În plus, pentru cei șapte operatori (societăți care realizează instalarea și dezvoltatori de proiecte) rentabilitatea activității din sectorul fotovoltaic, inclusiv a activităților care nu sunt direct legate de produsul care face obiectul anchetei, s-ar ridica, în medie, la 9 %. În ceea ce privește ocuparea forței de muncă, activitatea din sectorul fotovoltaic, inclusiv activitățile care nu sunt direct legate de produsul care face obiectul anchetei, s-ar ridica la aproximativ 660 de locuri de muncă cu normă întreagă în cursul perioadei de anchetă pentru cei șapte operatori. În afară de proiectele și instalațiile din sectorul fotovoltaic, operatorii respectivi au activat, de asemenea, în instalațiile de energie eoliană și producția de echipamente electrice.
(375)
Se consideră că orice impact al măsurilor asupra operatorilor din aval trebuie să fie evaluat, în primul rând, cu privire la activitatea lor direct legată de produsul care face obiectul anchetei, care a atins în cursul perioadei de anchetă o rentabilitate medie de 11 %. Cu toate acestea, chiar dacă impactul este evaluat pe baza activității de ansamblu din sectorul fotovoltaic care nu este direct legată de produsul care face obiectul anchetei, concluziile ar fi similare cu cele formulate în etapa provizorie, întrucât, în general, diferitele elemente luate în considerare, și anume, rentabilitatea și posibilitatea de a absorbi o parte din taxă, nu variază în mod semnificativ (rentabilitatea scade de la o medie de 11 % la o medie de 9 %). Ca răspuns la comunicarea finală, una dintre părți, la sediul căreia Comisia a efectuat o vizită de verificare, a contestat reprezentativitatea concluziei privind rentabilitatea societăților care realizează instalarea și a dezvoltatorilor de proiecte, care, în ceea ce o privește pe partea în cauză, s-ar baza doar pe o singură tranzacție. Argumentul este respins, întrucât Comisia a calculat rentabilitatea operatorilor din aval pe baza tuturor datelor prezentate de operatorii din aval în răspunsurile lor la chestionar.
(376)
În ceea ce privește sondajul efectuat de AFASE în rândul membrilor săi, se observă în primul rând că toți operatorii au avut posibilitatea să se prezinte la deschiderea anchetei și să răspundă la chestionarul specific conceput pentru operatorii din aval care solicita informații necesare pentru evaluarea impactului taxelor asupra operatorilor respectivi. În al doilea rând, în cadrul anchetei nu s-a dezvăluit identitatea societăților care realizează instalarea, ceea ce nu a permis o verificare, de exemplu, a relevanței și fiabilității datelor furnizate. În al treilea rând, în timp ce o serie de întrebări din sondaj vizau capacitatea societăților care realizează instalarea de a absorbi posibilele taxe, sondajul nu făcea nicio referire la profitul realizat în perioada de anchetă de societățile care realizează instalarea, deci acestuia îi lipsește un element important pentru evaluarea impactului măsurilor. Prin urmare, din sondajul furnizat nu ar putea fi trase concluzii semnificative.
(377)
O serie de părți au contestat constatările de la considerentele (247) și (250) din regulamentul provizoriu, conform cărora, pe termen scurt, locurile de muncă din segmentul din aval vor fi afectate în mod negativ și că impactul general va fi negativ, dar numai într-o măsură limitată, având în vedere faptul că se estimează că, pe termen mediu și lung, piața fotovoltaică din Uniune va crește. Unele părți a susținut că în special societățile care realizează instalarea, care sunt dependente de instalațiile fotovoltaice, vor suferi în urma scăderii cererii.
(378)
Posibilele pierderi de locuri de muncă rezultate din instituirea de taxe a fost analizată mai amănunțit. În termeni generali, informațiile colectate în timpul anchetei au confirmat că sectorul din aval s-a confruntat cu pierderi de locuri de muncă ca urmare a reducerii cererii de instalații fotovoltaice în Uniune de aproximativ 5 GW între 2011 și 2012, astfel cum s-a afirmat deja în considerentul (246) din regulamentul provizoriu. Pierderile de locuri de muncă nu pot fi legate de măsuri impuse, întrucât acestea reflectă o evoluție a pieței. De asemenea, se estimează o reducere suplimentară a cererii în 2013 și 2014, care va rezulta cel mai probabil în pierderi de locuri de muncă în sectorul fotovoltaic. În mod similar, o astfel de evoluție a cererii a fost estimată de centre de cercetare importante, cum ar fi EPIA, înainte de deschiderea anchetei, prin urmare, astfel de pierderi de locuri de muncă nu pot fi atribuite impunerii de măsuri.
(379)
Industria din Uniune a prezentat un studiu realizat de un consultant, PriceWaterHouseCoopers (denumit în continuare „PWC”), privind impactul posibil al măsurii asupra locurilor de muncă legate de sectorul fotovoltaic. Studiul PWC se referă la un studiu anterior efectuat de un alt consultant, Prognos, care prevedea pierderi mari de locuri de muncă pe piața fotovoltaică rezultate din instituirea de măsuri, care a fost prezentat de AFASE înainte de instituirea de taxe provizorii și care a fost abordat în considerentele (243)-(246) din regulamentul provizoriu. Studiul PWC a criticat studiul efectuat de Prognos, subliniind faptul că totalul pierderilor de locuri de muncă estimate de Prognos depășea, de fapt, numărul total de locuri de muncă existente în sectorul fotovoltaic în Uniune. În ceea ce privește impactul taxelor asupra pieței Uniunii, PWC a ajuns la concluzii opuse față de Prognos, estimând un impact net pozitiv asupra locurilor de muncă din Uniune și că beneficiile depășesc posibilele efecte negative ale taxelor (de exemplu, asupra cererii). Având în vedere absența unor noi argumente întemeiate cu privire la impactul măsurilor asupra ocupării forței de muncă în sectorul din aval, concluziile de la considerentele (247)-(250) din regulamentul provizoriu se confirmă.
(380)
AFASE a susținut că Comisia nu a dezvăluit sursa de marjei de eroare de 20 % pentru locuri de muncă directe din sectorul fotovoltaic calculate pentru anul 2011, menționate în considerentul (245) din regulamentul provizoriu.
(381)
Marja de eroare de 20 %, care se poate aplica în plus sau în minus, a devenit evidentă în timpul vizitei de verificare la EPIA. Acest lucru indică dificultatea de a evalua în cifre precise ocuparea forței de muncă în sectorul din aval, întrucât există puține surse, de multe ori contradictorii, de colectare a datelor.
(382)
Ca răspuns la comunicarea finală, unele părți au susținut că analiza Comisiei nu s-a pronunțat asupra faptului că taxele vor contribui suplimentar la pierderea de locuri de muncă care rezultă din numărul mai mic de instalații fotovoltaice după 2011. S-a susținut că astfel de pierderi de locuri de muncă, în special în sectorul din aval, sunt strâns legate de faptul că societățile care realizează instalarea produselor fotovoltaice sunt dependente de instalații solare. În plus, AFASE a criticat Comisia pentru că nu a luat în considerare în mod corespunzător studiul realizat de asociația respectivă în rândul membrilor săi și un studiu similar efectuat de Asociația comerțului cu produse solare din Regatul Unit, care ar fi ilustrat o astfel de dependență.
(383)
În ceea ce privește presupusa tăcere a Comisiei cu privire la impactul taxelor asupra locurilor de muncă, se face trimitere la considerentele (377) și (379) de mai sus, în care se răspunde afirmațiilor referitoare la impactul măsurilor asupra locurilor de muncă în sectorul fotovoltaic și în care se recunoaște faptul că, într-adevăr, locurile de muncă în sectorul din aval ar putea fi afectate pe termen scurt ca urmare a măsurilor.
(384)
În ceea ce privește studiul realizat de AFASE și Asociația comerțului cu produse solare din Regatul Unit, ca răspuns la comunicarea finală, s-a dezvăluit identitatea societăților participante la studiu. Studiile au avut, totuși, lacune, deoarece, de exemplu, anumite răspunsuri au fost incomplete. Analiza studiilor a arătat următoarele. În ceea ce privește studiul efectuat de AFASE, se observă, în primul rând, că marea majoritate a celor 50 de societăți care realizează instalarea care au răspuns la interviu au declarat că sunt active exclusiv pe piața produselor fotovoltaice. 15 din 50 societăți care realizează instalarea au declarat că sunt, de asemenea, active în alte activități din afara sectorului fotovoltaic, cum ar instalații de încălzire, instalații electrice și instalații eoliene, într-o anumită măsură. În cazul studiului britanic, 21 din 31 de societăți din Regatul Unit care au răspuns la interviu aveau, de asemenea, alte activități în afară de cele din sectorul fotovoltaic. Rezultatul arată că, în ceea ce privește aproape o jumătate din dezvoltatorii de proiecte și societățile care realizează instalarea, este corectă constatarea menționată la considerentul (247) din regulamentul provizoriu cu privire la capacitatea de a efectua alte activități, cum ar fi instalațiile electrice și de încălzire, instalații sanitare și alte instalații de energie din surse regenerabile. Cu toate acestea, se recunoaște că o astfel de capacitate ar putea exista într-o măsură mai mică decât se estimase în regulamentul provizoriu. Impactul său de atenuare a pierderilor de locuri de muncă poate fi, prin urmare, mai puțin important decât s-a presupus inițial. În al doilea rând, unii dintre operatorii intervievați de AFASE și de Asociația comerțului cu produse solare din Regatul Unit au folosit produse fabricate din Uniune și unii prevăd achiziționarea de produse din afara Chinei în urma măsurilor pentru a evita o creștere a prețurilor. Astfel, este de așteptat ca dependența acestora de importurile din China și impactul măsurilor să fie reduse, întrucât aceștia au acces la produsele fabricate în Uniune.
În al treilea rând, estimarea impactului măsurilor asupra afacerilor tuturor operatorilor intervievați nu a permis formularea unor concluzii ferme, deoarece evaluarea lor a fost foarte diversă. Unele societăți chiar nu au putut evalua un astfel de impact. În al patrulea rând, de asemenea, răspunsurile la întrebarea cu privire la numărul de proiecte fotovoltaice care riscă să fie anulate în eventualitatea taxelor variază de la „nu multe” la „toate proiectele” în studiul britanic. Unii operatori nu au putut să facă o estimare. În sfârșit, din ambele studii a lipsit întrebarea cu privire la rentabilitatea operatorilor economici intervievați, ceea ce este important pentru evaluarea unei eventuale absorbții a creșterii prețurilor, dacă este cazul, care rezultă din taxă.
(385)
Alte părți au susținut că societățile care realizează instalarea nu pot să își schimbe cu ușurință activitățile sau să treacă la alte instalații de energie din surse regenerabile din cauza know-how-ului și a tehnologiilor implicate, care sunt foarte diferite. Prin urmare, dacă se impun taxe, acestea ar da faliment. În urma comunicării finale, afirmația a fost reiterată de către o parte interesată, care a argumentat că societățile care realizează instalarea au investit resurse considerabile în specializarea în sectorul fotovoltaic, o formare deosebit de specifică, ceea ce ar demonstra că axarea lor principală este pe sectorul fotovoltaic și că acestea nu ar fi putea să treacă la alte activități cu ușurință.
(386)
Argumentul nu este suficient întemeiat deoarece nu s-a demonstrat ce cunoștințe specifice ar trebui să își însușească o societățe care realizează instalarea și cât de dificil și costisitor sunt acestea de obținut. Indiferent de aceasta, instituțiile recunosc că societățile care realizează instalarea au dezvoltat un know-how specific pentru instalarea de module fotovoltaice. Cu toate acestea, dezvoltarea know-how-ului este relativ recentă și se adaugă la experiența primară a societăților care realizează instalarea, care vizează instalații electrice și de încălzire, instalații sanitare etc. De asemenea, aceasta s-a dezvoltat ca răspuns la o practică neloială, și anume afluxul masiv de importuri din RPC care fac obiectul unui dumping. Independent de competențele de specialitate ale angajaților societăților care realizează instalarea, argumentul trebuie să fie luat în considerare în paralel cu analiza realizată în considerentele (378) și (382) de mai sus cu privire la situația ocupării forței de muncă în sectorul din aval, care pe termen scurt ar putea fi afectat negativ, dar care, datorită comerțului durabil, ar conduce la o creștere a ocupării forței de muncă la nivelul societăților care realizează instalarea pe termen mediu și lung. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(387)
Mai multe părți au contestat argumentul privind capacitatea operatorilor din aval de a absorbi parțial posibila creștere a prețurilor menționată în considerentul (247) din regulamentul provizoriu. De asemenea, argumentul nu a fost suficient de întemeiat, astfel că nu a permis evaluarea măsurii în care afirmația era corectă. Astfel cum s-a menționat în considerentul (374) de mai sus, rentabilitatea operatorilor cooperanți din aval direct legată de produsul în cauză, a fost evaluată la aproximativ 11 % în medie, ceea ce lasă la latitudinea operatorilor în cauză posibilitatea de a absorbi cel puțin parțial o anumită creștere a prețurilor, dacă este cazul. În acest context, se reamintește, astfel cum s-a menționat în considerentul (335) de mai sus, că tendința generală a prețurilor este în scădere. Prin urmare, argumentul este respins.
(388)
Ca răspuns la comunicarea finală, unele părți interesate au reiterat argumentul legat de riscul major de reducere a cererii de produse solare în Uniune ca urmare a măsurilor, ceea ce, conform părților respective, pledează împotriva măsurilor. Una dintre părți a susținut că energia solară are în prezent o elasticitate mare de preț a cererii și chiar o creștere limitată a prețului produselor solare ar putea conduce la o reducere majoră a cererii. Partea respectivă a estimat că o taxă antidumping în intervalul de 30 % poate reduce și mai mult cererea cu 8 GW, în timp ce o taxă de 50 % ar reduce cererea cu 10 GW. În același sens, AFASE s-a referit la un studiu realizat de un analist de piață care prevede, de asemenea, o reducere a cererii de până la 2 GW în 2013, ca urmare a unei taxe de 50 %, deci o reducere de o amploare mult mai mică.
(389)
Deși în timpul anchetei părțile au prezentat diferite scenarii de reducere, în plus față de cele menționate mai sus, acestea nu conțin rezultate comparabile. Chiar dacă nu se poate exclude faptul că taxele ar putea conduce la o reducere a cererii de instalații fotovoltaice, este dificil de stabilit cuantificarea unui astfel de efect, având în vedere diferitele elemente care influențează gradul de atractivitate al instalațiilor fotovoltaice din Uniune (a se vedea, de exemplu, considerentul (258) din regulamentul provizoriu). În plus, chiar dacă pe termen scurt are loc o astfel de reducere, pe termen mediu și lung, este de așteptat ca beneficiile care rezultă din comerțul echitabil să compenseze impactul negativ pe termen scurt. În sfârșit, AFASE a recunoscut că evaluarea legăturii directe dintre cerere și taxe va fi disponibilă numai după aplicarea taxelor. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(390)
În absența oricăror alte observații, se confirmă considerentele (243) și (250) din regulamentul provizoriu. Constatările referitoare la cei șase furnizori de servicii pentru care activitatea legată de sectorul fotovoltaic constituie doar o mică parte din activitățile mai extinse ale acestora (a se vedea considerentul (370) de mai sus) nu modifică concluzia cuprinsă în considerentul (250) din regulamentul provizoriu, nici distingerea activității fotovoltaice care nu este direct legată de produsul în cauză a celor șapte dezvoltatori de proiecte/societăți care realizează instalarea menționate în considerentul (374).
6. Interesul utilizatorilor/consumatorilor finali
(391)
În urma comunicării provizorii, unele părți au reiterat argumentul potrivit căruia taxele ar determina o creștere a prețului produsului în cauză. Prin urmare, ar urma o scădere a cererii pentru instalațiile fotovoltaice, întrucât acestea ar fi prea scumpe pentru consumatori și nu ar fi suficient de atractive pentru alți investitori.
(392)
Astfel cum s-a menționat deja în considerentul (335) de mai sus, chiar dacă poate avea loc o creștere temporară a prețurilor ca urmare a instituirii de măsuri, tendința generală a prețurilor este de scădere, astfel cum au confirmat mai multe surse publice. Deși este dificil de cuantificat exact creșterea posibilă a prețurilor determinată de măsuri și o posibilă scădere ulterioară a cererii, se reamintesc mai multe elemente. În primul rând, produsul care face obiectul anchetei constituie până la 50 % din costul total al unei instalații fotovoltaice, prin urmare, taxa poate fi cel puțin parțial absorbită. În al doilea rând, concurența industriei din Uniune cu producătorii din țările terțe, deja prezenți pe piața Uniunii, este de natură să mențină prețurile la un nivel scăzut. În același timp, industria din Uniune ar trebui să fie în măsură să obțină rezultate financiare mai bune datorită economiilor de scară care rezultă dintr-o utilizare mai bună a instalațiilor de producție și din costurile de producție reduse. În al treilea rând, cererea de instalații fotovoltaice este corelată nu numai cu nivelurile de preț ale produsului care face obiectul anchetei, ci și cu nivelul tarifelor fixe. În prezent, având în vedere nivelurile scăzute ale cererii, în comparație cu cele din anul 2011 și din perioada de anchetă, este de așteptat ca tarifele fixe să nu scadă la fel de repede ca în perioada luată în considerare, pentru a permite investiții continue în proiecte de sisteme fotovoltaice. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(393)
Ca răspuns la comunicarea finală, una dintre părți a contestat argumentele de mai sus. Acesta a susținut că evoluția descendentă a prețurilor nu poate fi menținută după instituirea de măsuri. Partea respectivă a reamintit că măsurile reprezintă o creștere foarte importantă a costurilor, care nu poate fi compensată în totalitate de reducerea costurilor și/sau importurile din țări terțe. În plus, s-a reiterat că industria din Uniune nu va putea să realizeze noi investiții în instalații și utilaje, iar operatorii din aval pot absorbi puțin în cazul în care profitul este de 11 %. În sfârșit, nu există dovezi care să sugereze că tarifele fixe ar putea compensa creșterea prețurilor.
(394)
Contrar acestei afirmații, se reamintește faptul că nu este de așteptat ca o creștere a prețurilor care rezultă în urma măsurilor să poată fi compensată integral, ci mai degrabă este posibilă o creștere temporară a prețurilor ca urmare a măsurilor (a se vedea considerentul (247) din regulamentul provizoriu). Într-adevăr, o astfel de creștere a prețurilor ar putea rezulta în urma diferenței de niveluri de preț între prețurile produselor chineze care fac obiectul unui dumping și cele ale produselor din afara Chinei. Cu toate acestea, informațiile colectate în timpul anchetei permit să se afirme că o eventuală creștere a prețurilor poate fi parțial absorbită de o serie de factori, în vederea unor profituri în sectorul din aval la nivelul de 11 %. În sfârșit, în ceea ce privește afirmația că nu există dovezi care sugerează că tarifele fixe ar putea compensa creșterea prețurilor, este rezonabil să se presupună că tarifele fixe vor fi ajustate în timp, în concordanță cu evoluția prețurilor pentru proiecte.
(395)
O parte a susținut că, de fapt, din martie 2013, prețurile modulelor au crescut cu 20 % în Europa și că există o lipsă acută de stoc din anul 2013. Argumentul nu a fost susținut cu elemente de probă și, dimpotrivă, sursele publice de informare confirmă o stabilitate relativă a prețurilor în al doilea trimestru al anului 2013. Chiar dacă informațiile ar fi corecte, acestea ar reflecta doar faptul că, după înregistrarea importurilor, riscul unei posibile taxe antidumping a fost un inclus în preț. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(396)
O altă parte a afirmat că proiectele din sectorul fotovoltaic nu ar genera profit pentru un investitor în cazul în care scăderea tarifelor fixe nu este corelată cu scăderea costurilor de proiect, inclusiv prețul modulelor, întrucât acestea reprezintă o parte semnificativă a costurilor într-un anumit proiect. În acest sens, s-a susținut că taxele ar pune în discuție viabilitatea multor proiecte din sectorul fotovoltaic deoarece determină o creștere a prețului.
(397)
Astfel cum s-a menționat în considerentul (335) de mai sus, tendința generală a prețurilor produsului este în scădere. În plus, importanța tarifelor fixe în ceea ce privește piața scade, dat fiind că în mai multe regiuni este probabil să se atingă paritatea de rețea. Din aceste motive, argumentul că prețul modulelor fotovoltaice ar putea avea un impact negativ asupra proiectelor din sectorul fotovoltaic, inclusiv problema viabilității acestora, a fost respins.
(398)
O parte interesată a furnizat o modelare internă pentru a demonstra că viabilitatea multor proiecte de sisteme fotovoltaice ar fi pusă în pericol dacă s-ar aplica taxe.
(399)
Modelarea respectivă nu a permis o cuantificare adecvată în ceea ce privește măsura în care atractivitatea investițiilor în instalații din sectorul fotovoltaic (de exemplu, randamentul investițiilor) ar putea scădea în cazul creșterii prețurilor celulelor și modulelor. Cu toate acestea, premisa că orice taxă ar fi pusă integral în seama utilizatorilor sau consumatorilor finali, utilizată în modelul menționat mai sus, este puțin probabilă, având în vedere marjele de profit existente ale operatorilor din aval. De asemenea, o decizie de investiție nu se bazează numai pe prețul modulelor, ci depinde, de asemenea, de mulți alți factori, inclusiv, printre altele, de existența unui cadru general favorabil pentru instalații fotovoltaice într-o anumită țară, nivelul de sprijin și, respectiv, prețul energiei electrice (pentru paritate de rețea). Prin urmare, argumentul trebuie să fie respins.
(400)
În absența oricăror alte observații, se confirmă considerentele (252) și (254) din regulamentul provizoriu.
7. Alte argumente
(401)
În urma comunicării provizorii, s-a reiterat argumentul potrivit căruia industria din Uniune nu este în măsură să aprovizioneze piața Uniunii și numai RPC are capacitatea de a aproviziona piața Uniunii.
(402)
Afirmația a fost abordată în considerentul (256) din regulamentul provizoriu. Chiar dacă s-a făcut o presupunere mai conservatoare cu privire la capacitatea de producție a Uniunii (a se vedea considerentul (183) de mai sus), capacitatea disponibilă comună a Uniunii și a țărilor terțe ar fi suficientă pentru a compensa pe termen scurt posibila reducere a importurilor din China. De asemenea, pe termen mediu, este rezonabil să se presupună că industria din Uniune își va extinde capacitatea de producție pentru a acoperi cererea, ceea ce îi va permite să realizeze economii de scară, ceea ce, la rândul său, ar permite reducerea în continuare a prețului. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(403)
Unele părți au reiterat argumentul privind dificultatea atingerii obiectivelor Comisiei pentru 2020 legate de energia din surse regenerabile, în cazul în care se impun taxe. Argumentul a fost deja abordat în regulamentul provizoriu (considerentele (257)-(259)), prin urmare, în absența oricăror elemente suplimentare, se confirmă considerentele (257) și (259) din regulamentul provizoriu.
8. Concluzie privind interesul Uniunii
(404)
Având în vedere cele de mai sus, se confirmă evaluarea prezentată în considerentele (260)-(261) din regulamentul provizoriu.
(405)
În consecință, nu există motive imperioase împotriva instituirii de măsuri definitive la importurile produsului în cauză, originare din RPC.
G. MĂSURI ANTIDUMPING DEFINITIVE
(406)
Având în vedere concluziile formulate privind dumpingul, prejudiciul, legătura de cauzalitate și interesul Uniunii, ar trebui instituite măsuri antidumping definitive pentru a se preveni agravarea prejudiciului cauzat industriei din Uniune de importurile care au făcut obiectul unui dumping.
1. Nivelul de eliminare a prejudiciului
(407)
Pentru a determina nivelul măsurilor, s-a ținut cont de marjele de dumping constatate și de valoarea taxei necesare pentru a elimina prejudiciul suferit de producătorii din Uniune, fără a depăși marjele de dumping constatate.
(408)
În urma comunicării provizorii, o parte interesată a contestat marja de profit de 10 %, utilizată pentru a calcula nivelul de eliminare a prejudiciului, susținând că nivelul respectiv era prea mare pentru industria vizată în circumstanțele actuale ale pieței și că a fost utilizat atât pentru module, cât și pentru celule. Trebuie remarcat faptul că criteriul de referință legal pentru a determina profitul înainte de impozitare pentru calcularea nivelului de eliminare a prejudiciului este dacă un astfel de profit ar putea fi realizat în mod rezonabil de către industrie în condiții normale de concurență, și anume, în absența dumpingului. În conformitate cu jurisprudența Tribunalului Uniunii Europene, un astfel de profit este cel realizat la începutul perioadei luate în considerare, și anume, înainte de creșterea importurilor care au făcut obiectul unui dumping. Prin urmare, ținta de profit a fost ajustată la 8 %, pe baza profitului mediu ponderat realizat de industria din Uniune în 2009 și 2010 pentru module și celule, atunci când erau profitabile.
(409)
În urma comunicării finale, industria din Uniune a afirmat că ar trebui să se utilizeze rentabilitatea anului 2010 ca nivel de rentabilitate pe care industria din Uniune l-ar putea obține în mod rezonabil în lipsa importurilor care fac obiectul unui dumping, mai degrabă decât marja medie de profit din anii 2009 și 2010. În acest sens, s-a susținut că rentabilitatea din 2009 a fost insuficientă și circumstanțele în cei doi ani au fost în mod clar distincte, având în vedere, în special, evoluția consumului în 2010, care a atenuat efectele dumpingului din anul respectiv. În acest sens, trebuie remarcat faptul că nu este relevant dacă marja medie de profit realizată de industria din Uniune a fost „suficientă” pentru determinarea nivelului de eliminare a prejudiciului. Astfel cum s-a menționat deja în considerentul (264) din regulamentul provizoriu, nivelul de eliminare a prejudiciului trebuie să se bazeze pe profitul care poate fi realizat în mod rezonabil în lipsa importurilor care fac obiectul unui dumping. Este o practică a organelor de investigație să considere că nivelul a fost atins la începutul perioadei luate în considerare. Întrucât în cazul de față industria din Uniune a realizat pierderi în ceea ce privește vânzările de celule de la începutul perioadei luate în considerare, în 2009, metodologia era nepotrivită și s-a considerat mai sigur să se bazeze determinarea nivelului de eliminare a prejudiciului pe marja medie de profit a primului și a celui de-al doilea an al perioadei luate în considerare. În acest sens, s-a considerat că este irelevant faptul că în cei doi ani circumstanțele au fost diferite.
(410)
O altă parte a reiterat faptul că ar trebui să fie stabilite profituri-țintă diferite pentru module și celule, întrucât rentabilitatea acestor tipuri de produse a prezentat tendințe diferite pe parcursul perioadei luate în considerare. În timp ce indicatorii au fost prezentați separat pentru fiecare tip de produs, concluziile pentru fiecare indicator se referă la produsul care face obiectul anchetei în ansamblu. De asemenea, se reamintește faptul că modulele și celulele sunt un singur produs, prin urmare, marjele de dumping și nivelul de eliminare a prejudiciului au fost stabilite pe această bază.
(411)
În plus, costurile post-import ale eșantionului revizuit de importatori neafiliați (modificat din motivele explicate în considerentul (21)) au avut un impact asupra marjelor de prejudiciu calculate. În cele din urmă, toate marjele de subcotare au fost afectate de corecția prețurilor CIF, excluderea plachetelor și noul profit-țintă.
(412)
O parte a susținut că vânzările producătorilor din Uniune incluși în eșantion s-au concentrat pe piața superioară, cum ar fi sectorul rezidențial/comercial mic, ceea ce a atras tarife fixe mai mari și a sugerat că, prin urmare, prețul de vânzare al industriei din Uniune ar trebui să fie ajustat în consecință. Trebuie menționat faptul că afirmația respectivă nu ar trebui să fie decisivă pentru calculul marjei de prejudiciu, deoarece ancheta a arătat că producătorii din Uniune nu au fost profitabili.
(413)
În absența altor observații cu privire la nivelul de eliminare a prejudiciului, se confirmă metodologia descrisă în considerentele (263)-(266) din regulamentul provizoriu.
2. Măsurile definitive
(414)
Având în vedere concluziile formulate cu privire la dumping, prejudiciu, legătura de cauzalitate și interesul Uniunii și în conformitate cu articolul 9 alineatul (4) din regulamentul de bază, se consideră că ar trebui instituite măsuri antidumping definitive la importurile de module sau panouri fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin, precum și de celule de tipul celor utilizate în modulele sau panourile fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin, originare sau expediate din RPC, la nivelul cel mai mic constatat dintre nivelul marjei de dumping și cel al marjei de prejudiciu, în conformitate cu regula celei mai mici taxe. În acest caz, nivelul taxei ar trebui stabilit, în consecință, la nivelul marjelor de prejudiciu constatate.
(415)
Se observă că în paralel cu ancheta antidumping s-a efectuat o anchetă antisubvenție. În vederea utilizării regulii celei mai mici taxe și a faptului că marjele de subvenție definitive sunt mai mici decât nivelul de eliminare a prejudiciului, se consideră necesar să se impună o taxă compensatorie definitivă la nivelul marjelor de subvenție definitive stabilite și ulterior să se impune o taxă antidumping definitivă până la nivelul relevant de eliminare a prejudiciului. Pe baza celor de mai sus, nivelul la care vor fi impuse taxele este stabilit după cum urmează:
Societăți
Marjă de subvenție
Marjă de dumping
Nivelul de eliminare a prejudiciului
Taxă compensatorie
Taxă antidumping
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
90,3 %
48,2 %
3,5 %
44,7 %
Delsolar (Wujiang) Ltd
de minimis
111,5 %
64,9 %
0,0 %
64,9 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
11,5 %
91,9 %
58,2 %
11,5 %
46,7 %
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
5,0 %
97,5 %
56,5 %
5,0 %
51,5 %
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
88,1 %
47,7 %
6,5 %
41,2 %
Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd
6,4 %
53,8 %
33,7 %
6,4 %
27,3 %
RENESOLA ZHEJIANG LTD
RENESOLA JIANGSU LTD
4,6 %
88,1 %
47,7 %
4,6 %
43,1 %
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co., Ltd.;
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
4,9 %
73,2 %
46,3 %
4,9 %
41,4 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
93,3 %
41,8 %
6,3 %
35,5 %
Alte societăți care au cooperat în cadrul anchetei antidumping [cu excepția societăților care fac obiectul taxei reziduale în temeiul Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1239/2013 (18) - regulamentul antisubvenții paralel] (anexa I)
6,4 %
88,1 %
47,7 %
6,4 %
41,3 %
Alte societăți care au cooperat în cadrul anchetei antidumping, care fac obiectul taxei reziduale în temeiul Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1239/2013 - regulamentul antisubvenții paralel (anexa II)
11,5 %
88,1 %
47,7 %
11,5 %
36,2 %
Toate celelalte societăți
11,5 %
111,5 %
64,9 %
11,5 %
53,4 %
(416)
Nivelurile individuale ale taxei antidumping menționate în prezentul regulament au fost stabilite pe baza constatărilor prezentei anchete. Prin urmare, acestea reflectă situația constatată în cursul anchetei în ceea ce privește societățile respective. Nivelurile respective ale taxelor (spre deosebire de taxa la nivel de țară aplicabilă „tuturor celelalte societăți”) se aplică, prin urmare, exclusiv importurilor de produse originare din RPC și fabricate de societățile și, prin urmare, de entitățile juridice specifice menționate. Importurile produsului în cauză fabricat de orice altă societatee care nu este menționată în mod specific în partea dispozitivă a prezentului regulament cu denumirea și adresa acesteia, inclusiv entitățile afiliate societăților menționate în mod specific, nu pot beneficia de aceste niveluri și vor fi supuse taxei aplicabile „tuturor celorlalte societăți”.
(417)
În urma comunicării, guvernul Chinei susținut că media ponderată a nivelului taxei pentru societățile menționate în anexa I și anexa II este o încălcare a Acordului antidumping al OMC, deoarece s-ar întemeia pe o medie ponderată a taxelor calculate separat pentru producătorii-exportatori de celule și module incluși în eșantion. O astfel de evaluare este însă incorectă. Pentru producătorii-exportatori incluși în eșantion, a fost calculat un nivel uniform al taxei pentru toate exporturile acestora de produs în cauză - iar majoritatea producătorilor-exportatori au exportat celule și module. Prin urmare, evaluarea potrivit căreia taxele au fost calculate separat pentru producătorii-exportatori de celule și module este incorectă și, în consecință, argumentul nu poate fi acceptat.
(418)
În cazul în care exporturile uneia dintre societățile care beneficiază de niveluri mai scăzute ale taxelor individuale cresc semnificativ în volum după instituirea măsurilor în cauză, o astfel de creștere a volumului ar putea fi considerată ca fiind în sine o modificare a configurației schimburilor comerciale ca urmare a instituirii de măsuri în sensul articolului 13 alineatul (1) din regulamentul de bază. În astfel de împrejurări și în cazul în care sunt îndeplinite condițiile, se poate deschide o anchetă anticircumvenție. Ancheta poate, printre altele, să examineze necesitatea eliminării nivelurilor taxelor individuale și instituirea ulterioară a unei taxe la nivel de țară.
(419)
Orice cerere prin care se solicită aplicarea unui nivel individual al taxei antidumping (de exemplu, ca urmare a modificării denumirii entității sau ca urmare a înființării unor noi entități de producție sau de vânzare) trebuie să fie adresată imediat Comisiei împreună cu toate informațiile relevante, în special orice modificări ale activităților societății legate de producție sau vânzările interne și la export asociate, de exemplu, cu modificarea denumirii sau cu modificarea entităților de producție și de vânzare. Prezentul regulament este modificat, după caz, prin actualizarea listei societăților care beneficiază de niveluri individuale ale taxei antidumping.
(420)
În vederea asigurării tratamentului egal al noilor exportatori și al societăților cooperante care nu au fost incluse în eșantion, menționate în anexa I la prezentul regulament, ar trebui să se prevadă ca media ponderată a taxei instituite asupra acestora din urmă să se aplice noilor exportatori, care altfel ar fi îndreptățiți la o reexaminare în temeiul articolului 11 alineatul (4) din regulamentul de bază.
(421)
Măsurile se impun pentru a permite producătorilor din Uniune să se redreseze în urma efectului prejudiciabil al dumpingului. În măsura în care ar exista un dezechilibru inițial între avantajul potențial pentru producătorii din Uniune și costul pentru alți operatori economici din Uniune, dezechilibrul ar putea fi compensat printr-o creștere și/sau reîncepere a producției în Uniune.
(422)
Cu toate acestea, scenariul preconizat de creștere a producției în Uniune ar putea să nu fie în concordanță cu evoluția pieței într-o astfel de piață volatilă. Astfel cum se arată în considerentul (108) din regulamentul provizoriu, consumul de module în Uniune a crescut cu 264 % între 2009 și 2011, pentru ca ulterior să scadă cu 43 de puncte procentuale într-o perioadă de 6 luni, între 2011 și perioada de anchetă. Volatilitatea este și mai impresionantă la examinarea perioadei 2006-2011, în care consumul de module din Uniune a crescut de la mai puțin de 1 GW la aproape 20 GW, însemnând o creștere de aproximativ 2000 % în doar cinci ani. Este de așteptat ca această volatilitate să continue, iar estimările publicate de asociațiile de afaceri prezintă diferențe de 100 % și mai mult între diferite scenarii, inclusiv pentru perioada pe termen mediu 2014-2015.
(423)
Din aceste motive, se consideră adecvat, în astfel de circumstanțe excepționale, să se limiteze durata măsurilor la o perioadă de numai doi ani.
(424)
Perioada respectivă ar trebui să fie suficientă pentru ca producătorii din Uniune să își crească și/sau să își reînceapă producția, în același timp fără a pune în pericol în mod semnificativ situația altor operatori economici din Uniune. Se consideră că perioada de doi ani este cea mai potrivită pentru a analiza dacă instituirea de măsuri a avut, într-adevăr, efectul de creștere a producției europene și, prin aceasta, de echilibrare a efectelor negative asupra altor operatori economici din Uniune.
(425)
În urma comunicării finale, un producător din Uniune a adus argumentul că durata limitată de 2 ani este prea scurtă pentru a se redresa în urma prejudiciului suferit. În plus, s-a susținut că o durată de 2 ani nu ar permite producătorilor din Uniune să depună planuri de afaceri pentru exercițiul financiar curent și cel următor. În acest sens, se remarcă faptul că durata măsurilor este până în decembrie 2015, ceea ce ar trebui să fie suficient pentru ca producătorii din Uniune să depună planurile de afaceri până în 2015.
(426)
În plus, producătorul din Uniune nu a contestat motivele pentru care durata a fost limitată la doi ani, în special, volatilitatea pieței. Producătorul chiar a apreciat în mod explicit o revizuire în cazul în care măsurile trebuie să fie modificare ca urmare a schimbării situației pieței. Având în vedere că probabilitatea unei schimbări a condițiilor de piață în termen de doi ani este într-adevăr mare într-o astfel de piață volatilă, se consideră oportun să se limiteze măsurile, de la bun început, la o perioadă doi ani.
(427)
În urma comunicării finale, reclamantul a susținut că doi ani nu sunt suficienți pentru a investi în producție, referindu-se la considerentul (424) de mai sus. Cu toate acestea, din cauza capacității substanțiale de rezervă a industriei din Uniune, se poate realiza o creștere a producției printr-o mai bună utilizare a capacităților de producție existente, care ar fi putea fi realizată fără investiții suplimentare importante.
(428)
Reclamantul a susținut în continuare că instituirea de taxe antidumping definitive pentru o perioadă de doi ani este insuficientă pentru ca industria din Uniune să se refacă în urma efectele prejudiciabile ale practicilor de dumping anterioare. Cu toate acestea, impunerea de taxe antidumping nu poate avea în vedere doar interesele industriei din Uniune, ci trebuie să găsească un echilibru între potențialul avantaj pentru producătorii din Uniune și costul pentru alți operatori economici din Uniune. Pe această bază, se menține decizia de a limita măsurile la o perioadă de doi ani.
(429)
Toate părțile au fost informate cu privire la faptele și considerentele esențiale pe baza cărora s-a intenționat să se recomande impunerea unei taxe antidumping definitive la importurile de module sau panouri fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și celule de tipul celor utilizate în modulele sau panourile fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin, originare sau expediate din RPC și perceperea definitivă a sumelor plătite cu titlu de taxă provizorie (comunicarea finală). Tuturor părților li s-a acordat o perioadă în care au putut prezenta observații cu privire la informarea finală.
(430)
Observațiile orale și scrise prezentate de părțile interesate au fost examinate și luate în considerare, după caz.
3. Retroactivitatea
(431)
În ceea ce privește o posibilă aplicare retroactivă a măsurilor antidumping, trebuie să fie evaluate criteriile prevăzute la articolul 10 alineatul (4) din regulamentul de bază. În conformitate cu articolul 10 alineatul (4) litera (b), un criteriu cheie care trebuie să fie îndeplinit este să existe „o nouă creștere substanțială a importurilor”, „în afară de nivelul importurilor care au cauzat un prejudiciu pe parcursul perioadei în care s-a desfășurat ancheta”.
(432)
O comparație a importului mediu lunar (19) de module și de celule cu importul mediu lunar pentru perioada de înregistrare (martie 2013 - iunie 2013) arată o scădere drastică a volumului importurilor după perioada de anchetă. Într-adevăr, astfel cum se menționează în considerentul (110) din regulamentul provizoriu, cantitatea medie lunară a importurilor de module și de celule din China s-a ridicat la 1 250 MW (20) în cursul perioadei de anchetă. Comparativ, în timpul perioadei de înregistrare, volumul mediu lunar al importurilor de module și celule din China a fost de numai aproximativ jumătate din volumul menționat.
(433)
De asemenea, având în vedere natura volatilă a pieței, creșterea suplimentară substanțială a importurilor ar putea fi evaluată în termeni relativi, mai degrabă decât în termeni absoluți. Pentru a evalua dacă există o creștere suplimentară substanțială a importurilor în termeni relativi, este necesar să se compare volumul importurilor cu consumul de pe piața Uniunii, de exemplu, scăderea consumului ar trebui să fie considerabil mai mare decât scăderea importurilor din China. Având în vedere că volumul importurilor de module și de celule din China în timpul perioadei de înregistrare s-a situat doar la jumătate față de cel din perioada de anchetă, scăderea consumului ar trebui să fie considerabil mai mare de 50 %. Deși nu sunt disponibile informații precise cu privire la consum în perioada de înregistrare, nu există indicii conform cărora consumul a scăzut cu mai mult de 50 %.
(434)
Din motivele expuse mai sus, criteriul referitor la o creștere suplimentară substanțială a importurilor nu este, prin urmare, îndeplinit. În consecință, s-a concluzionat că taxa antidumping definitivă nu se va percepe retroactiv înainte de data de aplicare a măsurilor provizorii.
H. TIPUL MĂSURILOR
(435)
Ca urmare a adoptării măsurilor antidumping provizorii, un grup de producători-exportatori cooperanți, inclusiv societățile lor afiliate din RPC și din Uniunea Europeană, împreună cu CCCME, au oferit un angajament comun de preț, în conformitate cu articolul 8 alineatul (1) din regulamentul de bază. Oferta de angajament a fost, de asemenea, susținută de către autoritățile chineze.
(436)
Comisia a examinat oferta și, prin Decizia 2013/423/UE, a acceptat oferta de angajament. Astfel cum s-a menționat deja în considerentele (3), (4) și (7) din respectiva decizie, pentru a evalua dacă angajamentul de preț elimină efectul prejudiciabil al dumpingului, Comisia a analizat toate modificările de durată ale condițiilor de piață modificate în ceea ce privește, printre altele, prețurile de export actuale și nivelul de eliminare a prejudiciului, care s-a constatat a fi mai mic decât nivelul dumpingului.
(437)
Ca urmare a Deciziei 2013/432/UE, producătorii-exportatori împreună cu CCCME au depus o notificare de modificare a ofertei lor inițiale de angajament. Ei au solicitat revizuirea angajamentului pentru a ține seama de excluderea plachetelor din definiția produsului, astfel cum este descris în considerentele (31) și (72). În plus, un număr de exportatori suplimentari, în termenul prevăzut la articolul 8 alineatul (2) din regulamentul de bază, au solicitat să fie incluși în angajament.
(438)
Prin Decizia de punere în aplicare 2013/707/UE, Comisia a confirmat acceptarea angajamentului oferit de către exportatori enumerați în anexa la respectiva decizie, cu privire la taxele definitive.
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
(1) Se instituie o taxă antidumping definitivă la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin sau panouri și celule de tipul celor utilizate în modulele sau panourile fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin (celulele au o grosime de maximum 400 de micrometri), încadrate în prezent în codurile NC ex 8501ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 și ex 8541 40 90 (codurile TARIC 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 și 8541409039), originare sau expediate din Republica Populară Chineză, cu excepția cazului în care sunt în tranzit în sensul articolului V din GATT.
Următoarele tipuri de produse sunt excluse din definiția produsului în cauză:
-
încărcătoare solare care constau din mai puțin de șase celule, sunt portabile și furnizează energie electrică pentru dispozitive sau încarcă baterii;
-
produse fotovoltaice cu strat subțire;
-
produse fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin care sunt integrate permanent în produse electrice, în cazul în care produsele electrice au altă funcție decât generarea de energie electrică și în cazul în care aceste produse electrice consumă electricitatea generată de celula/celulele fotovoltaică/fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin integrată/integrate.
-
modulele sau panourile cu o tensiune de ieșire de maximum 50 V CC și o putere de ieșire de maximum 50 W exclusiv pentru utilizarea directă ca încărcătoare de baterii în sisteme cu aceleași caracteristici de tensiune și putere.
(2) Nivelul taxei antidumping definitive aplicabile prețului net, franco la frontiera Uniunii, înainte de vămuire, al produselor prezentate la alineatul (1) și fabricate de societățile enumerate mai jos se stabilește după cum urmează:
Societăți
Nivelul taxei
Codul adițional TARIC
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
44,7 %
B791
Delsolar (Wujiang) Ltd
64,9 %
B792
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
46,7 %
B793
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
46,7 %
B927
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
51,5 %
B794
Jinko Solar Co.Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
41,2 %
B845
Jinzhou Yangguang Energy Co. Ltd
Jinzhou Huachang Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Jinmao Photovoltaic Technology Co. Ltd
Jinzhou Rixin Silicon Materials Co. Ltd
Jinzhou Youhua Silicon Materials Co. Ltd
27,3 %
B795
RENESOLA ZHEJIANG LTD
RENESOLA JIANGSU LTD
43,1 %
B921
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co., Ltd.;
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
41,4 %
B796
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
35,5 %
B797
Alte societăți care au cooperat în cadrul anchetei antidumping [cu excepția societăților care fac obiectul taxei reziduale în temeiul Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1239/2013 - regulamentul antisubvenții paralel] (anexa I)
41,3 %
Alte societăți care au cooperat în cadrul anchetei antidumping, care fac obiectul taxei reziduale în temeiul Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 1239/2013 - regulamentul antisubvenții paralel (anexa II)
36,2 %
Toate celelalte societăți
53,4 %
B999
(3) Cu excepția cazului în care se prevede altfel, se aplică dispozițiile în vigoare în materie de taxe vamale.
(4) În cazul în care orice producător-exportator nou din Republica Populară Chineză prezintă Comisiei suficiente probe care să demonstreze faptul că:
-
nu a exportat în Uniune produsul descris la alineatul (1) pe parcursul perioadei 1 iulie 2011 - 30 iunie 2012 (perioada de anchetă),
-
nu este afiliat niciunui exportator sau producător din Republica Populară Chineză care face obiectul măsurilor antidumping impuse prin prezentul regulament;
-
a exportat efectiv în Uniune produsul în cauză după perioada de anchetă care stă la baza măsurilor sau și-a asumat obligația contractuală irevocabilă de a exporta o cantitate importantă în Uniune,
alineatul (2) poate fi modificat prin adăugarea noului producător-exportator în lista societăților cooperante care nu au fost incluse în eșantion și care sunt supuse în consecință taxei medii ponderate de 41,3 %.
Articolul 2
(1) Se restituie sumele constituite cu titlu de taxă antidumping provizorie în temeiul Regulamentului (UE) nr. 513/2013 privind importurile de plachete (plachetele au o grosime de maximum 400 micrometri) și module sau panouri cu o tensiune de ieșire de maximum 50 V CC și o putere de ieșire de maximum 50 W exclusiv pentru utilizarea directă ca încărcătoare de baterii în sisteme cu aceleași caracteristici de tensiune și de putere, originare sau expediate din Republica Populară Chineză.
(2) Se percep definitiv sumele constituite cu titlu de taxă antidumping provizorie în temeiul Regulamentului (UE) nr. 513/2013 privind importurile de module sau panouri fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și celule de tipul celor utilizate în modulele sau panourile fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin (celulele au o grosime de maximum 400 de micrometri), încadrate în prezent în codurile NC ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 and ex 8541 40 90 (codurile TARIC 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 și 8541409039) originare sau expediate din Republica Populară Chineză, cu excepția cazului în care sunt în tranzit în sensul articolului V din GATT. Sumele constituite în plus față de nivelul taxelor antidumping definitive se restituie.
Articolul 3
(1) Importurile de produse încadrate în prezent la codul NC ex 8541 40 90 (coduri TARIC 8541409021, 8541409029, 8541409031 și 8541409039) declarate pentru punerea în liberă circulație, care sunt facturate de societăți ale căror angajamente sunt acceptate de Comisie și ale căror nume sunt prevăzute în anexa la Decizia de punere în aplicare 2013/707/UE, sunt exceptate de la taxa antidumping instituită la articolul 1, cu condiția ca:
(a)
o societate prevăzută în anexa la Decizia de punere în aplicare 2013/707/UE să fi fabricat, expediat și facturat produsele menționate mai sus, direct sau prin intermediul societății sale afiliate care figurează, de asemenea, în anexa la Decizia de punere în aplicare 2013/707/UE, fie societăților sale afiliate din Uniune care acționează ca importator și pun mărfurile în liberă circulație în Uniune, fie primului client independent care acționează în calitate de importator și pune mărfurile în liberă circulație în Uniune;
(b)
astfel de importuri sunt însoțite de o factură privind angajamentul, care este o factură comercială conținând cel puțin elementele și declarația menționate în anexa III la prezentul regulament;
(c)
aceste importuri să fie însoțite de un certificat de angajament în conformitate cu anexa IV la prezentul regulament; și
(d)
bunurile declarate și prezentate la vamă să corespundă exact descrierii din factura conformă cu angajamentul.
(2) Se instituie o datorie vamală în momentul acceptării declarației de punere în liberă circulație:
(a)
ori de câte ori se constată faptul că, în ceea ce privește importurile menționate la alineatul (1), una sau mai multe dintre condițiile menționate în alineatul respectiv nu sunt îndeplinite; sau
(b)
atunci când Comisia își retrage acceptul privind angajamentul în conformitate cu articolul 8 alineatul (9) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 printr-un regulament sau o decizie care se referă la anumite tranzacții și declară nevalabile facturile relevante conforme cu angajamentul respectiv.
Articolul 4
Societățile ale căror angajamente sunt acceptate de Comisie și ale căror nume sunt enumerate în anexa la Decizia de punere în aplicare 2013/707/UE, sub rezerva anumitor condiții precizate în decizia respectivă, emit, de asemenea, o factură pentru tranzacțiile care nu sunt exceptate de la plata taxelor antidumping. Această factură este o factură comercială conținând cel puțin elementele prevăzute în anexa V la prezentul regulament.
Articolul 5
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament expiră la 7 decembrie 2015.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 2 decembrie 2013.