NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) 2015/488
ze dne 4. září 2014,
kterým se mění nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 241/2014, pokud jde o kapitálové požadavky na podniky založené na fixních režijních nákladech
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 97 odst. 4 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 575/2013 mimo jiné stanoví obezřetnostní požadavky na investiční podniky s cílem zajistit, aby byly investiční podniky bezpečné a zdravé a vždy splňovaly kapitálové požadavky. Kapitálové požadavky stanovené uvedeným nařízením mají zajistit, aby byla rizika vyplývající z činnosti podniku kryta dostatečnou výší kapitálu. Podle článku 97 nařízení (EU) č. 575/2013 mohou podniky, tj. investiční podniky uvedené v čl. 4 odst. 1 bodě 2 písm. c), používat k výpočtu celkového objemu rizikové expozice alternativní metodu založenou na fixních nákladech. Je tudíž nezbytné stanovit metodiku výpočtu fixních režijních nákladů a seznam položek, které jsou zahrnovány do výpočtů, s cílem dosáhnout jednotného postupu ve všech členských státech.
(2)
Aby bylo zajištěno, že podniky budou schopny zorganizovat řádné ukončení nebo restrukturalizaci své činnosti, měly by mít dostatečné finanční zdroje k tomu, aby po přiměřenou dobu pokryly provozní výdaje. Během ukončování nebo restrukturalizace činnosti musí podnik stále provozovat své podnikání a musí být schopen absorbovat ztráty, jež nejsou kryty dostatečným objemem zisků, aby ochránil investory. Zatímco některé náklady (například odměny zaměstnanců) se mohou snižovat, jiné náklady (například právní výdaje) mohou narůstat. S ohledem na to, že ne všechny podniky používají Mezinárodní standardy účetního výkaznictví (IFRS), a s cílem předejít regulatorní arbitráži je nezbytné dodržovat u podniků obezřetný přístup k výpočtu kapitálu, který automaticky přihlíží ke změnám účetního rámce a nemůže být předmětem arbitráže z důvodu změny účetní kategorizace. Aby byl přiměřeněji zohledněn účinek variabilních výdajů na kapitál, měla by se pravidla pro kapitál podniků opírat o přístup, který od celkových nákladů odečítá variabilní náklady.
(3)
Vzhledem k tomu, že podniky využívají smluvní zástupce a činnost provozovaná prostřednictvím smluvních zástupců vystavuje tyto podniky rizikům ve stejné míře jako činnost prováděná přímo těmito podniky, měla by vhodná pravidla pro kapitálové požadavky na podniky odvozená od fixních režijních nákladů stanovit zařazení nákladů týkajících se smluvních zástupců, aby tak uvedená rizika zohlednila. Nicméně vzhledem k tomu, že náklady spojené se smluvními zástupci obsahují určitý prvek variability, ačkoli je nelze považovat za plně variabilní položku nákladů, bylo by neúměrné započítávat do kapitálových požadavků plnou výši nákladů souvisejících se smluvními zástupci, a tato pravidla by měla tudíž stanovit, že do kapitálových požadavků budezařazen pouze určitý procentní podíl těchto nákladů. Kromě toho, aby se předešlo dvojímu započítávání částek týkajících se smluvních zástupců, měla by tato pravidla zajišťovat odečítání poplatků týkajících se smluvních zástupců před přičtením tohoto procentního podílu ke kapitálovým požadavkům.
(4)
Nařízení (EU) č. 575/2013 stanoví, že příslušné orgány mohou kapitálové požadavky upravit v případech, kdy dojde k podstatné změně činnosti podniku. S cílem zajistit uplatňování stejných podmínek v celé Unii je tudíž nutné stanovit kritéria, podle nichž se určí, co zakládá podstatnou změnu. Podniky se liší svou velikostí, existují tedy velmi malé podniky nebo začínající podniky, pro něž by bylo zbytečně zatěžující, kdyby jim byly ukládány změny kapitálových požadavků, jelikož změny jsou u nich nutně časté. Měly by tedy být stanoveny prahové hodnoty, díky nimž by takové podniky byly osvobozeny od změn jejich kapitálových požadavků v případech, kdy jejich kapitálové požadavky klesnou pod příslušnou prahovou hodnotu.
(5)
Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 241/2014 (2) stanoví regulační technické normy pro kapitálové požadavky na instituce. Toto nařízení určuje metodiku výpočtu fixních režijních nákladů pro podniky. Za účelem zajištění souladu a usnadnění komplexního pohledu a jednoduchého přístupu ke všem ustanovením týkajícím se kapitálu pro osoby, na něž se tyto povinnosti vztahují, je vhodné zařadit všechny regulační technické normy týkající se kapitálu vyžadované nařízením (EU) č. 575/2013 do jednoho nařízení. Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 241/2014 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Evropský orgán pro bankovnictví předložil Komisi.
(7)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (3). Před vlastním předložením návrhů technických norem, z nichž toto nařízení vychází, vedl Evropský orgán pro bankovnictví rovněž konzultace s Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy (ESMA),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Do nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 241/2014 se vkládá nová kapitola Va, která zní:
„KAPITOLA Va
KAPITÁLOVÝ POŽADAVEK ZALOŽENÝ NA FIXNÍCH REŽIJNÍCH NÁKLADECH
Článek 34b
Výpočet použitelného kapitálu ve výši alespoň jedné čtvrtiny fixních režijních nákladů za předchozí rok pro účely čl. 97 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013
1. Pro účely této kapitoly se ‚podnikem‘ rozumí subjekt uvedený v čl. 4 odst. 1 bodě 2 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013, který poskytuje investiční služby a činnosti uvedené v oddíle A bodech 2 a 4 přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES (4), nebo investiční podnik.
2. Pro účely čl. 97 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 podniky vypočítají své fixní režijní náklady za předchozí rok pomocí údajů vyplývajících z platného účetního rámce, a to odečtením následujících položek od celkových nákladů po rozdělení zisku akcionářům uvedených v jejich poslední auditované roční účetní závěrce, nebo (pokud auditovaná účetní závěrka není k dispozici) v roční účetní závěrce ověřené vnitrostátními orgány dohledu:
a)
odměny zaměstnanců vyplácené plně na základě volného uvážení podniku;
b)
podíly zaměstnanců, řídících pracovníků a společníků na zisku, pokud jsou vypláceny plně na základě volného uvážení podniku;
c)
jiná rozdělení zisku a ostatní variabilní odměny, pokud jsou vypláceny plně na základě volného uvážení podniku;
d)
závazky ze sdílených provizí a poplatků, které se přímo týkají pohledávek z provizí a poplatků, jež jsou začleněny v celkových příjmech, pokud je platba závazků z provizí a poplatků podmíněna skutečným obdržením platby pohledávky z provizí a poplatků;
e)
poplatky, provize makléřům a jiné platby hrazené zúčtovacím střediskům, burzám a zprostředkujícím makléřům za účelem realizace, registrace nebo zúčtování transakcí;
f)
případné poplatky smluvním zástupcům definovaným v čl. 4 bodě 25 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES;
g)
úrok z peněz klientů placený zákazníkům;
h)
jednorázové výdaje vyplývající z jiné než běžné činnosti.
3. Jestliže fixní výdaje vznikly v zastoupení podniků třetím stranám, které nejsou smluvními zástupci, a tyto fixní výdaje již nejsou zahrnuty do celkových výdajů uvedených v odstavci 2, podniky provedou jeden z těchto kroků:
a)
pokud je k dispozici členění nákladů těchto třetích stran, podniky určí částku fixních nákladů, které těmto třetím stranám vznikly v jejich zastoupení, a tuto částku přičtou k částce, která je výsledkem odstavce 2;
b)
pokud členění uvedené v písmenu a) není k dispozici, podniky určí částku fixních nákladů, které těmto třetím stranám vznikly v jejich zastoupení, na základě obchodních plánů podniků a tuto částku přičtou k částce, která je výsledkem odstavce 2.
4. Jestliže podnik využívá smluvní zástupce, přičte k částce, která je výsledkem odstavce 2, částku rovnou 35 % všech poplatků týkajících se těchto smluvních zástupců.
5. Jestliže poslední auditovaná účetní závěrka podniku nevykazuje období dvanácti měsíců, vydělí podnik výsledek výpočtu položek podle odstavců 2 až 4 počtem měsíců, které daná účetní závěrka vykazuje, a následně výsledek vynásobí dvanácti, aby získal ekvivalentní roční částku.
Článek 34c
Podmínky, podle nichž příslušné orgány upravují požadavek na držení použitelného kapitálu ve výši alespoň jedné čtvrtiny fixních režijních nákladů za předchozí rok v souladu s čl. 97 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013
1. U podniků uvedených ve druhém pododstavci se změna činnosti podniku považuje za podstatnou, je-li naplněna kterákoli z následujících podmínek:
a)
změna činnosti podniku vede ke změně odhadovaných fixních režijních nákladů podniku o nejméně 20 %;
b)
změna činnosti podniku vede ke změnám kapitálových požadavků podniku na základě odhadovaných fixních režijních nákladů ve výši nejméně 2 miliony EUR.
Podniky uvedené v prvním pododstavci jsou podniky, které naplňují kteroukoli z následujících podmínek:
a)
jejich aktuální kapitálové požadavky založené na fixních režijních nákladech činí nejméně 125 000 EUR;
b)
jejich kapitálové požadavky splňují obě následující podmínky:
i)
na základě aktuálních fixních režijních nákladů činí méně než 125 000 EUR,
ii)
na základě odhadovaných fixních režijních nákladů činí nejméně 150 000 EUR.
2. U podniků uvedených ve druhém pododstavci se změna činnosti podniku považuje za podstatnou, jestliže změna činnosti podniku vede ke změně odhadovaných fixních režijních nákladů podniku o nejméně 100 %.
Podniky uvedené v prvním pododstavci jsou podniky, které naplňují obě následující podmínky:
a)
jejich kapitálové požadavky na základě aktuálních fixních režijních nákladů činí méně než 125 000 EUR;
b)
jejich kapitálové požadavky na základě odhadovaných fixních režijních nákladů činí méně než 150 000 EUR.
Článek 34d
Výpočet odhadovaných fixních režijních nákladů v případě podniku, který dosud neprovozuje činnost po dobu jednoho roku, v souladu s čl. 97 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013
Jestliže podnik dosud neprovozuje činnost po dobu jednoho roku od data zahájení obchodování, použije k výpočtu položek podle čl. 34b odst. 2 písm. a) až h) odhadované fixní režijní náklady uvedené v jeho rozpočtu obchodování na prvních dvanáct měsíců, který předložil se svou žádostí o povolení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. září 2014.
REGULAMENTUL DELEGAT (UE) 2015/488 AL COMISIEI
din 4 septembrie 2014
de modificare a Regulamentului delegat (UE) nr. 241/2014 în ceea ce privește cerințele de fonduri proprii pentru firme, calculate pe baza cheltuielilor generale fixe
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și firmele de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (1), în special articolul 97 alineatul (4) al treilea paragraf,
întrucât:
(1)
Regulamentul (UE) nr. 575/2013 stabilește, printre altele, cerințele prudențiale pentru firmele de investiții, pentru a se asigura faptul că aceste firme sunt sigure și solide și că respectă în orice moment cerințele de fonduri proprii. Cerințele de fonduri proprii stabilite prin regulamentul menționat au scopul de a garanta faptul că riscurile legate de activitățile economice sunt acoperite de un volum suficient de fonduri proprii. În conformitate cu articolul 97 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, firmele [și anume firmele de investiții și entitățile menționate la articolul 4 alineatul (1) punctul 2 litera (c)] pot utiliza o metodă alternativă bazată pe costuri fixe pentru a calcula expunerea totală la risc. Prin urmare, este necesar să se stabilească metodologia pentru calculul cheltuielilor generale fixe și lista elementelor care ar urma să fie incluse în calcule pentru a avea o abordare comună în toate statele membre.
(2)
Pentru a se asigura faptul că firmele au capacitatea de a organiza o lichidare sau o restructurare ordonată a activităților lor, acestea ar trebui să dețină suficiente resurse financiare pentru a susține cheltuielile operaționale pe o perioadă de timp adecvată. Pe perioada lichidării sau a restructurării, o firmă trebuie să își continue activitatea și să fie în măsură să absoarbă pierderile care nu sunt acoperite de un volum suficient al profiturilor, pentru a-i proteja pe investitori. În timp ce unele costuri (cum ar fi primele pentru personal) pot diminua, alte costuri (cum ar fi cheltuielile judiciare) pot crește. Având în vedere că nu toate firmele utilizează standardele internaționale de raportare financiară (IFRS) și pentru a se evita arbitrajul de reglementare, este esențial să se urmeze o abordare prudentă pentru a calcula fondurile proprii pentru firme, abordare în cadrul căreia modificările aduse cadrului contabil să fie în mod automat luate în considerare și să nu poată face obiectul arbitrajului prin schimbarea categoriei contabile. Pentru a reflecta mai bine efectul cheltuielilor variabile la nivelul fondurilor proprii, normele privind fondurile proprii ale firmelor ar trebui să se bazeze pe o abordare prin care costurile variabile să fie deduse din cheltuielile totale.
(3)
Având în vedere că firmele utilizează agenți afiliați și că activitatea desfășurată prin intermediul agenților afiliați expune aceste firme riscurilor în același mod ca și activitatea desfășurată de firmele însele, normele corespunzătoare privind cerințele de fonduri proprii pentru firme calculate pe baza cheltuielilor generale fixe ar trebui să prevadă includerea costurilor aferente agenților afiliați, astfel încât să se reflecte riscurile respective. Cu toate acestea, având în vedere că respectivele costuri aferente agenților afiliați nu pot fi considerate drept un element de cost pe deplin variabil, deși prezintă un oarecare element de variabilitate, și că, în același timp, ar fi nepotrivit să se includă în cerințele de fonduri proprii cuantumul total al costurilor aferente agenților afiliați, aceste norme ar trebui să prevadă includerea doar a unui procent din aceste costuri în cerințele de fonduri proprii. În plus, pentru a se evita dubla contabilizare a cuantumurilor aferente comisioanelor agenților afiliați, aceste norme ar trebui să prevadă deducerea comisioanelor aferente agenților afiliați înainte de adăugarea acestui procent la cerințele de fonduri proprii.
(4)
Regulamentul (UE) nr. 575/2013 prevede că autoritățile competente pot ajusta cerințele de fonduri proprii în cazul în care a avut loc o modificare semnificativă a activităților economice ale firmei. Pentru a se asigura că autoritățile competente aplică aceleași condiții în întreaga Uniune, este necesar să se stabilească criterii care să precizeze în ce constă o modificare semnificativă. Având în vedere că firmele pot avea dimensiuni diferite, există unele firme foarte mici sau unele firme aflate în faza de demarare a activității pentru care impunerea de ajustări ale cerințelor de fonduri proprii ar constitui o sarcină inutil de împovărătoare, dat fiind că este foarte probabil ca acestea să se confrunte cu modificări frecvente. Prin urmare, ar trebui stabilite praguri minime, astfel încât aceste firme să fie exceptate de la ajustările cerințelor de fonduri proprii în cazul în care cerințele lor de fonduri proprii se află sub pragurile respective.
(5)
Regulamentul delegat (UE) nr. 241/2014 al Comisiei (2) stabilește standardele tehnice de reglementare pentru cerințele de fonduri proprii în cazul instituțiilor. Prezentul regulament stabilește metodologia pentru calculul cheltuielilor generale fixe pentru firme. Pentru a asigura coerența și a facilita o imagine de ansamblu și un acces compact la toate dispozițiile privind fondurile proprii pentru persoanele care fac obiectul acestor obligații, este de dorit ca toate standardele tehnice de reglementare impuse prin Regulamentul (UE) nr. 575/2013 privind fondurile proprii să fie incluse într-un singur regulament. Regulamentul delegat (UE) nr. 241/2014 ar trebui, prin urmare, modificat în consecință.
(6)
Prezentul regulament se bazează pe proiectele de standarde tehnice de reglementare prezentate Comisiei de către Autoritatea Bancară Europeană.
(7)
Autoritatea Bancară Europeană a efectuat consultări publice deschise cu privire la proiectele de standarde tehnice de reglementare pe care se bazează prezentul regulament, a analizat costurile și beneficiile potențiale aferente și a solicitat avizul Grupului părților interesate din domeniul bancar, instituit în conformitate cu articolul 37 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 al Parlamentului European și al Consiliului (3). Autoritatea Bancară Europeană a consultat, de asemenea, Autoritatea Europeană pentru Valori Mobiliare și Piețe înainte de a prezenta proiectele de standarde tehnice pe care se bazează prezentul regulament,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
În Regulamentul delegat (UE) nr. 241/2014 se introduce următorul capitol Va:
„CAPITOLUL Va
FONDURI PROPRII BAZATE PE CHELTUIELILE GENERALE FIXE
Articolul 34b
Calculul capitalului eligibil egal cu cel puțin un sfert din cheltuielile generale fixe din anul precedent, în sensul articolului 97 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013
(1) În sensul prezentului capitol, «firmă» înseamnă o entitate - astfel cum este menționată la articolul 4 alineatul (1) punctul 2 litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, care prestează servicii de investiții și activitățile menționate în secțiunea A punctele 2 și 4 din anexa I la Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului (4) - sau o firmă de investiții.
(2) În sensul articolului 97 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, firmele își calculează cheltuielile generale fixe din anul precedent utilizând cifrele rezultate din cadrul contabil aplicabil, prin deducerea următoarelor elemente din cheltuielile totale după distribuirea profiturilor către acționari în cele mai recente situații financiare anuale auditate de care dispun sau, dacă nu sunt disponibile situații auditate, în situațiile financiare anuale validate de autoritățile naționale de supraveghere:
(a)
primele pentru personal pe deplin discreționare;
(b)
părțile din profituri care le revin angajaților, directorilor și partenerilor, în măsura în care acestea sunt pe deplin discreționare;
(c)
alte repartizări ale profiturilor și alte remunerări variabile, în măsura în care acestea sunt pe deplin discreționare;
(d)
comisioanele și taxele comune de plătit, legate în mod direct de comisioanele și taxele de încasat, care sunt incluse în veniturile totale și în cazul în care plata comisioanelor și a taxelor de plătit este condiționată de primirea efectivă a comisioanelor și a taxelor de încasat;
(e)
comisioanele, taxele de brokeraj și alte taxe plătite caselor de compensare, burselor și brokerilor intermediari pentru executarea, înregistrarea sau decontarea tranzacțiilor;
(f)
taxele destinate agenților afiliați, astfel cum sunt definiți la articolul 4 punctul 25 din Directiva 2004/39/CE, dacă este cazul;
(g)
dobânzile plătite clienților aferente fondurilor clienților;
(h)
cheltuielile nerecurente din activitățile punctuale.
(3) În cazul în care cheltuielile fixe au fost suportate în numele firmelor de către alți terți decât agenții afiliați, iar aceste cheltuieli fixe nu au fost încă incluse în cheltuielile totale menționate la alineatul (2), firmele iau una dintre următoarele măsuri:
(a)
în cazul în care este disponibilă o defalcare a cheltuielilor acestor terți, firmele determină valoarea cheltuielilor fixe pe care acei terți le-au suportat în numele lor și adaugă această valoare la cifra care rezultă de la alineatul (2);
(b)
în cazul în care defalcarea menționată la litera (a) nu este disponibilă, firmele determină valoarea cheltuielilor suportate în numele lor de către respectivii terți în conformitate cu planurile de afaceri ale firmelor și adaugă acea valoare la cifra care rezultă de la alineatul (2).
(4) În cazul în care firma recurge la agenți afiliați, aceasta adaugă o sumă egală cu 35 % din toate taxele aferente agenților afiliați la cifra care rezultă de la alineatul (2).
(5) În cazul în care cele mai recente situații financiare auditate ale firmei nu reflectă o perioadă de douăsprezece luni, firma împarte rezultatul calculului de la alineatele (2)-(4) la numărul de luni care sunt reflectate în situațiile financiare respective și înmulțește apoi rezultatul cu 12, astfel încât să rezulte un cuantum anual echivalent.
Articolul 34c
Condițiile ajustării de către autoritatea competentă a cerinței de a deține capital eligibil în valoare de cel puțin un sfert din cheltuielile generale fixe din anul precedent, în conformitate cu articolul 97 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013
(1) În ceea ce privește firmele menționate la al doilea paragraf, o modificare a activității unei firme se consideră a fi semnificativă în cazul în care este îndeplinită oricare dintre condițiile următoare:
(a)
modificarea activității firmei determină o modificare de cel puțin 20 % a cheltuielilor generale fixe preconizate ale firmei;
(b)
modificarea activității firmei determină modificări ale cerințelor de fonduri proprii ale firmei, pe baza cheltuielilor generale fixe preconizate, în valoare de cel puțin 2 milioane EUR.
Firmele menționate la primul paragraf sunt cele care îndeplinesc oricare dintre următoarele condiții:
(a)
cerințele lor actuale de fonduri proprii bazate pe cheltuielile generale fixe reprezintă cel puțin 125 000 EUR;
(b)
cerințele lor de fonduri proprii îndeplinesc ambele condiții formulate mai jos:
(i)
pe baza cheltuielilor generale fixe actuale, acestea se află sub pragul de 125 000 EUR;
(ii)
pe baza cheltuielilor generale fixe preconizate, acestea reprezintă cel puțin 150 000 EUR.
(2) În ceea ce privește firmele menționate la al doilea paragraf, o modificare a activității unei firme se consideră a fi semnificativă în cazul în care modificarea activității firmei determină o modificare de cel puțin 100 % a cheltuielilor generale fixe preconizate ale firmei.
Firmele menționate la primul paragraf sunt cele care îndeplinesc ambele condiții formulate mai jos:
(a)
cerințele lor privind fondurile proprii, pe baza cheltuielilor generale fixe actuale, se află sub pragul de 125 000 EUR;
(b)
cerințele lor privind fondurile proprii, pe baza cheltuielilor generale fixe preconizate, se află sub pragul de 150 000 EUR.
Articolul 34d
Calculul cheltuielilor generale fixe preconizate în cazul unei firme care își exercită activitatea de mai puțin de un an, conform articolului 97 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013
În cazul în care o firmă își exercită activitatea de mai puțin de un an, începând de la data când și-a început activitatea, aceasta utilizează pentru calculul elementelor de la articolul 34b alineatul (2) literele (a)-(h) cheltuielile generale fixe preconizate incluse în bugetul său pentru primele douăsprezece luni de activitate, astfel cum au fost prezentate în cererea sa de autorizare.
Articolul 2
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 4 septembrie 2014.