NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1302/2013
ze dne 17. prosince 2013,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1082/2006 o evropském seskupení pro územní spolupráci (ESÚS), pokud jde o vyjasnění, zjednodušení a zlepšení zřizování a fungování takovýchto seskupení
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 175 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1082/2006 (3) (přijala Komise dne 29. července 2011 zprávu Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování uvedeného nařízení. V uvedené zprávě Komise oznámila svůj záměr navrhnout v nařízení (ES) č. 1082/2006 omezený počet změn za účelem usnadnit zřizování a fungování ESÚS, jakož i vyjasnit některá stávající ustanovení. Mělo by tak dojít k odstranění překážek při zřizování nových ESÚS a současně by byla zachována kontinuita a usnadněno fungování stávajících ESÚS, což by umožnilo rozsáhlejší využívání ESÚS přispívající k větší soudržnosti politik a spolupráci mezi veřejnými subjekty, aniž by to znamenalo další zatížení pro vnitrostátní nebo unijní správní orgány.
(2)
O zřízení ESÚS rozhodují jeho členové a jejich vnitrostátní orgány a nevyplývají z něj automaticky žádné právní nebo finanční výhody na úrovni Unie.
(3)
Lisabonská smlouva doplnila politiku soudržnosti o územní rozměr a nahradila termín „Společenství“ termínem „Unie“. Nová terminologie by tudíž měla být zavedena do nařízení (ES) č. 1082/2006.
(4)
ESÚS mohou mít potenciál posílit prosazování a dosahování harmonického rozvoje Unie jako celku, a zejména hospodářské, sociální a územní soudržnosti jejích regionů, a přispět k plnění cílů strategie Evropa 2020 pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění (dále jen „strategie Evropa 2020“). ESÚS mohou rovněž pozitivně přispět ke snižování překážek v územní spolupráci mezi regiony, které jsou závažně a trvale znevýhodněny přírodními nebo demografickými podmínkami, včetně specifické situace nejvzdálenějších regionů, a mohou napomoci při posilování spolupráce mezi třetími zeměmi, zámořskými zeměmi a územími (dále jen „ZZÚ“) a příhraničními regiony Unie, včetně využívání programů Unie pro vnější spolupráci.
(5)
Dosavadní zkušenosti s doposud zřízenými ESÚS dokládají, že jsou ESÚS coby nový právní nástroj využívány rovněž pro spolupráci v rámci jiných politik Unie, než je politika soudržnosti, a to také prostřednictvím provádění programů nebo částí programů, které využívají jinou finanční podporu Unie, než podpora v rámci politiky soudržnosti. Účinnost a účelnost ESÚS by měly být posíleny rozšířením povahy ESÚS, odstraněním přetrvávajících překážek a usnadněním zřizování a fungování ESÚS při zachování možnosti členských států omezovat opatření, které mohou ESÚS provádět bez finanční podpory Unie. Podle nařízení (EU) č. 1082/2006 mají ESÚS v každém členském státě nejširší právní způsobilost přiznávanou podle vnitrostátního práva daného členského státu právnickým osobám, včetně možnosti uzavírat dohody s dalšími ESÚS nebo jinými právními subjekty za účelem provádění projektů vzájemné spolupráce s cílem mimo jiné dosáhnout účinnějšího fungování makroregionálních strategií.
(6)
Z povahy ESÚS vyplývá, že působí ve více než jednom členském státě. V důsledku toho nařízení (ES) č. 1082/2006 umožňuje, aby úmluva a stanovy ESÚS určily v některých záležitostech rozhodné právo. Je třeba vyjasnit případy, kdy má takové určení upřednostnit v rámci hierarchie rozhodného práva stanovené v uvedeném nařízení vnitrostátní právo členského státu, v němž má ESÚS sídlo. Zároveň by měla být ustanovení nařízení (ES) č. 1082/2006 o rozhodném právu rozšířena na jednání a činnosti ESÚS, které případ od případu podléhají právnímu přezkumu ze strany členských států.
(7)
V důsledku rozdílného postavení místních a regionálních orgánů v členských státech mohou pravomoci, které jsou na jedné straně hranice na úrovni regionálních orgánů, být na druhé straně hranice pravomocemi na úrovni vnitrostátních orgánů, zejména v menších nebo centralizovaných členských států. Proto by se členy ESÚS měly mít možnost vedle členských států stát i vnitrostátní orgány.
(8)
Jelikož nařízení (ES) č. 1082/2006 umožňuje členství v ESÚS subjektům soukromého práva, pokud jsou považovány za „veřejnoprávní subjekty“ ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (4), mělo by být možné ESÚS v budoucnu využívat ke společné správě veřejných služeb se zvláštním zaměřením na služby obecného hospodářského zájmu nebo na infrastrukturu. Další subjekty soukromého či veřejného práva by rovněž měly mít možnost stát se členy ESÚS. Proto by měly být zahrnuty taktéž „veřejné podniky“ ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES (5) a podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu v oblastech, jako je školství a odborné vzdělávání, lékařská péče, sociální potřeby týkající se zdravotní a dlouhodobé péče, péče o děti, přístup na trh práce a znovuzačlenění do něj, sociální bydlení a péče o zranitelné skupiny a jejich sociální začleňování.
(9)
Nařízení (ES) č. 1082/2006 nestanoví podrobná pravidla týkající se účasti subjektů ze třetích zemí v ESÚS zřízených v souladu s uvedeným nařízením, tedy mezi členy z nejméně dvou členských států. S ohledem na další harmonizaci pravidel, jimiž se řídí spolupráce mezi jedním či několika členskými státy a jednou nebo několika třetími zeměmi, především v souvislosti s přeshraniční spoluprací v rámci evropského nástroje sousedství (ENS) a nástroje předvstupní pomoci (NPP II), ale rovněž v souvislosti s doplňkovým financováním z Evropského rozvojového fondu (ERF) a s nadnárodní spoluprací v rámci cíle Evropské územní spolupráce, u níž mají být prostředky přidělené z ENS a NPP II převedeny s cílem spojit je s prostředky Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) v rámci programů spolupráce, by měla být výslovně stanovena účast členů ze třetích zemí sousedících s členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů v ESÚS zřízených mezi nejméně dvěma členskými státy. To by mělo být možné, pokud to umožňují právní předpisy třetí země nebo dohody mezi alespoň jedním zúčastněným členským státem a třetí zemí.
(10)
S cílem posílit hospodářskou, sociální a územní soudržnost Unie, a tedy posílit zejména účinnost územní spolupráce, včetně jednoho nebo několika typů přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráce mezi členy ESÚS, by měla být v ESÚS umožněna účast třetích zemí sousedících s členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů. Operace v rámci programů Evropské územní spolupráce, jsou-li spolufinancovány Unií, by proto měly i nadále sledovat cíle politiky soudržnosti Unie, i když jsou zčásti nebo zcela prováděny mimo území Unie, a činnosti ESÚS jsou v důsledku toho alespoň v určité míře prováděny rovněž mimo území Unie. V této souvislosti a v odpovídajících případech hraje příspěvek činností ESÚS, které má členy rovněž ze třetích zemí sousedících alespoň s jedním členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů, pro účely dosahování cílů politik vnější činnosti Unie, např. cíle rozvojové spolupráce nebo hospodářské, finanční a technické spolupráce, pouze podružnou úlohu, neboť těžiště dotyčných programů spolupráce a následně uvedeného ESÚS by se mělo zaměřovat především na cíle politiky soudržnosti Unie. Proto jsou případné cíle rozvojové spolupráce nebo hospodářské, finanční a technické spolupráce mezi jen jedním členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů a jednou nebo několika třetími zeměmi pouze doplňkové k cílům územní spolupráce mezi členskými státy včetně jejich nejvzdálenějších regionů, založené na politice soudržnosti. Ustanovení čl. 175 třetího pododstavce Smlouvy o fungování EU je tudíž pro přijetí tohoto nařízení dostatečným právním základem.
(11)
Na základě povolení účasti celostátních, regionálních, subregionálních a místních orgánů a organizací a případně dalších veřejných orgánů nebo institucí, včetně poskytovatelů veřejných služeb, ze ZZÚ v určitém ESÚS na základě rozhodnutí Rady 2013755/EU (6) a s ohledem na to, že v případě programového období 2014 - 2020 má zvláštní doplňkový finanční příděl z víceletého finančního rámce posílil spolupráci nejvzdálenějších regionů Unie se sousedními třetími zeměmi a některými ZZÚ uvedenými v příloze II Smlouvy o fungování EU a sousedícími s uvedenými nejvzdálenějšími regiony, by měl být ESÚS coby právní nástroj rovněž přístupný členům ze ZZÚ. Z důvodu právní jistoty a transparentnosti je třeba stanovit zvláštní postupy schvalování pro přistoupení členů ze ZZÚ k ESÚS, včetně nezbytných zvláštních pravidel týkajících se rozhodného práva pro příslušné ESÚS s členy pocházejícími rovněž ze ZZÚ.
(12)
Nařízení (ES) č. 1082/2006 rozlišuje mezi úmluvou, jíž se stanoví základní prvky budoucího ESÚS, a stanovami, jež stanoví prvky provádění. Avšak podle uvedeného nařízení mají v současné době stanovy obsahovat všechna ustanovení úmluvy. Ačkoliv mají být úmluva i stanovy zaslány členským státům, představují dva samostatné dokumenty a schvalování by se mělo omezit pouze na úmluvu. Některé prvky obsažené v současné době ve stanovách by navíc měly být namísto toho upravovány úmluvou.
(13)
Zkušenosti se zřizováním ESÚS ukazují, že tříměsíční období pro schválení členským státem je zřídkakdy respektováno. Tato lhůta by proto měla být prodloužena na šest měsíců. V zájmu zajištění právní jistoty by však po uplynutí této lhůty měla být úmluva považována za schválenou tichým souhlasem, případně v souladu s vnitrostátním právem dotčených členských států včetně jejich příslušných ústavních požadavků. Avšak členský stát, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, by měl úmluvu formálně schválit. Zatímco by členským státům mělo být umožněno uplatňovat na postup schvalování případné účasti člena v ESÚS vnitrostátní pravidla nebo vytvořit v rámci vnitrostátních pravidel pro provádění nařízení (ES) č. 1082/2006 zvláštní pravidla, měly by být jakékoli odchylky od ustanovení týkajícího se schválení úmluvy tichým souhlasem po uplynutí šestiměsíční lhůty vyloučeny, není-li v tomto nařízení stanoveno jinak.
(14)
Měly by být stanoveny důvody, na jejichž základě členské státy nemusí schválit účast případného člena nebo úmluvu. Při rozhodování o tomto schválení by se však nemělo přihlížet k takovým vnitrostátním právním předpisům, které vyžadují jiná pravidla a postupy než ty, které jsou stanovené v nařízení (ES) č. 1082/2006.
(15)
Jelikož nařízení (ES) č. 1082/2006 nelze uplatňovat ve třetích zemích, měl by se členský stát, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, při schvalování účasti případných budoucích členů ze třetích zemí, zřízených podle jejich práva, přesvědčit za konzultace s těmi členskými státy, podle jejichž práva byly zřízeni ostatní případní budoucí členové, že daná třetí země uplatňují podmínky a postupy rovnocenné podmínkám a postupům stanoveným v nařízení (ES) č. 1082/2006 nebo jedná v souladu s mezinárodními dvoustrannými či vícestrannými dohodami uzavřenými mezi členskými státy Rady Evropy, ať už jsou rovněž členskými státy Unie či nikoliv, vycházejícími z Evropské rámcové úmluvy o přeshraniční spolupráci mezi územními celky nebo orgány, podepsané v Madridu dne 21. května 1980, a doplňkových protokolů přijatých na jejím základě. V případě zapojení několika členských států Unie a jedné nebo více třetích zemí by mělo být dostačující, že taková dohoda byla uzavřena mezi příslušnou třetí zemí a jedním zúčastněným členským státem Unie.
(16)
V zájmu podpořit přistupování nových členů do stávajících ESÚS by měl být v takových případech postup pro změnu úmluv zjednodušen. Takovéto změny by neměly být v případě případného budoucího člena z členského státu, který již úmluvu schválil, oznamovány všem zúčastněným členským státům, ale pouze členskému státu, podle jehož práva je případný budoucí člen zřízen, a členskému státu, v němž má statutární sídlo ESÚS. Jakákoliv pozdější změna úmluvy by měla být oznámena všem dotčeným členským státům. Toto zjednodušení postupu pro změnu by se však neuplatňovalo u případných budoucích členů z členského státu, který úmluvu dosud neschválil, ze třetí země nebo zámořské země a území, aby mohly všechny zúčastněné členské státy ověřit, že je takové přistoupení v souladu s jejich veřejným zájmem nebo veřejnou politikou.
(17)
Vzhledem ke vztahu mezi členskými státy a ZZÚ by se na postupu schvalování účasti případných budoucích členů ze ZZÚ měly tyto členské státy podílet. V souladu se zvláštním vztahem v oblasti správy mezi členským státem a ZZÚ by členský stát měl buď schválit účast případného budoucího člena ze ZZÚ, nebo poskytnout písemné potvrzení členskému státu, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, že příslušné orgány v ZZÚ schválily účast případného budoucího člena podle podmínek a postupů rovnocenných těm, jež jsou stanoveny v nařízení (ES) č. 1082/2006. Stejný postup by se měl uplatnit v případě případného budoucího člena ze ZZÚ, který si přeje se připojit k již existujícímu ESÚS.
(18)
Jelikož nemají stanovy nadále obsahovat všechna ustanovení úmluvy, měly by být úmluva i stanovy zaregistrovány či zveřejněny, nebo obojí. Z důvodů transparentnosti by mimoto mělo být oznámení o rozhodnutí, kterým se zřizuje ESÚS, zveřejněno v řadě C Úředního věstníku Evropské unie. Z důvodů jednotnosti by toto oznámení mělo zahrnovat údaje stanovené v příloze k nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění tohoto nařízení.
(19)
Úloha ESÚS by měla být rozšířena o usnadňování a podporu územní spolupráce v obecném měřítku, včetně strategického plánování a správy regionálních a místních záležitostí v souladu s politikou soudržnosti a dalšími politikami Unie, čímž by se přispělo k provádění strategie Evropa 2020 nebo makroregionálních strategií. ESÚS by proto mělo být schopno fungovat na základě jiné finanční podpory než podpory poskytované v rámci unijní politiky soudržnosti. Kromě toho by se od každého člena v každém zastoupeném členském státě nebo třetí zemi mělo vyžadovat, aby měl veškeré pravomoci nezbytné pro účinné fungování ESÚS, ledaže členský stát či třetí země schválí účast člena založeného podle jejich vnitrostátního práva i v případě, že tento člen nemá pravomoci ke všem úkolům stanoveným úmluvou.
(20)
ESÚS nemají coby právní nástroj sloužit k obcházení rámce stanoveného prostřednictvím acquis Rady Evropy, jež nabízí různé možnosti a rámce pro přeshraniční spolupráci regionálních a místních orgánů včetně nedávných Euroregionálních sdružení pro spolupráci (7), ani vytvářet soubor zvláštních společných pravidel, podle kterých by se jednotně řídila všechna taková uspořádání v celé Unii.
(21)
Zvláštní úkoly ESÚS i možnost členských států omezit činnosti, které ESÚS může provádět bez finanční podpory ze strany Unie, by měly být v souladu s předpisy, kterými se řídí EFRR, Evropský sociální fond a Fond soudržnosti v programovém období 2014-2020.
(22)
Ačkoliv je v nařízení (ES) č. 1082/2006 stanoveno, že se úkoly ESÚS netýkají mimo jiné „regulačních pravomocí“, které mohou mít v různých členských státech různé právní následky, shromáždění ESÚS může, pokud tak výslovně stanoví úmluva o ESÚS a je-li to v souladu s právem Unie a vnitrostátním právem, stanovit podmínky používání určitého prvku infrastruktury, kterou ESÚS spravuje, či podmínky, podle nichž může být poskytována služba obecného hospodářského zájmu, a to včetně tarifů a poplatků, které budou uživatelé platit.
(23)
V důsledku otevření ESÚS členům ze třetích zemí nebo ZZÚ by úmluva měla obsahovat podrobnosti týkající se opatření pro jejich zapojení.
(24)
Úmluva by měla, kromě zařazení obecného odkazu na rozhodné právo uvedené v článku 2 nařízení (ES) č. 1082/2006, rovněž uvádět právo Unie a vnitrostátní právo použitelné pro ESÚS. Dále by mělo být umožněno, aby tímto vnitrostátním právem bylo právo členského státu, v němž orgány ESÚS vykonávají své pravomoci, zejména pokud zaměstnanci pracují pod vedením ředitele a nacházející se v jiném členském státě, než kde se nachází sídlo ESÚS. Úmluva by rovněž měla uvádět použitelné právo Unie a vnitrostátní právo, jež se přímo týkají činností ESÚS prováděných v rámci úkolů stanovených v úmluvě, a to včetně případů, kde ESÚS spravuje veřejné služby obecného zájmu nebo infrastrukturu.
(25)
Toto nařízení by nemělo upravovat problémy ESÚS spojené s přeshraničním zadáváním veřejných zakázek.
(26)
Vzhledem k důležitosti pravidel použitelných pro zaměstnance ESÚS, jakož i zásad pro opatření týkající se personálního řízení a způsobů náboru zaměstnanců, by tato pravidla a zásady měla stanovit úmluva, a nikoli stanovy. Mělo by být možné stanovit, že v úmluvě lze uvést různé varianty výběru pravidel použitelných pro zaměstnance ESÚS. Zvláštní opatření týkající se personálního řízení a způsobů náboru zaměstnanců by však měla být řešena ve stanovách.
(27)
Členské státy by měly dále využít možností, které stanovuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 (8), v zájmu určitých osob nebo kategorií osob vzájemnou dohodou stanovit výjimky z určení použitelných právních předpisů podle tohoto nařízení a považovat zaměstnance ESÚS za takovouto kategorii osob.
(28)
Vzhledem k důležitosti opatření pro odpovědnost členů by tato opatření měla stanovit úmluva, a nikoli stanovy.
(29)
Pokud má ESÚS jako výhradní cíl řízení programu spolupráce podporovaného z EFRR nebo jeho části nebo pokud se ESÚS zabývá meziregionální spoluprací nebo sítěmi, informace o území, na kterém ESÚS může své úkoly provádět, by neměly být vyžadovány. V prvním případě by rozsah území měl být vymezen a případně měněn v příslušném programu spolupráce. V druhém případě by požadavek na tyto informace ohrozil přistoupení nových členů k meziregionální spolupráci nebo sítím, přestože se ve většině případů jedná o nemateriální činnosti.
(30)
Měla by být vyjasněna různá opatření týkající se kontroly řízení veřejných finančních prostředků na straně jedné a auditu účetních závěrek ESÚS na straně druhé.
(31)
ESÚS, jejichž členové mají omezenou odpovědnost, by měla být jasněji odlišena od těch, jejichž členové mají neomezenou odpovědnost. Dále, aby mohla ESÚS, jejichž členové mají omezenou odpovědnost, provádět činnosti, které by mohly potenciálně vytvářet dluh, měly by mít členské státy možnost požadovat, aby taková ESÚS uzavřela vhodné pojištění nebo aby se na tyto ESÚS vztahovala odpovídající finanční záruka za účelem krytí rizik, která jsou specifická pro činnosti daného ESÚS.
(32)
Členské státy by měly Komisi informovat o všech předpisech přijatých k provádění nařízení (ES) č. 1082/2006, jakož i veškeré jejich změny, předloží. Za účelem zlepšení výměny informací a koordinace mezi Komisí, členskými státy a Výborem regionů by Komise měla tyto předpisy předat členským státům a Výboru regionů. Výbor regionů připravil platformu o ESÚS, která umožňuje všem zúčastněným stranám sdílet zkušenosti a osvědčené postupy, zlepšovat komunikaci o příležitostech a výzvách, které s ESÚS souvisejí, usnadňuje výměnu zkušeností se zřizováním ESÚS na územní úrovni a zprostředkovává sdílení informací o osvědčených postupech v rámci územní spolupráce.
(33)
Měl by být stanoven nový termín pro příští zprávu o uplatňování nařízení (ES) č. 1082/2006. V souladu s posunem Komise k tvorbě politik podložené fakty by se měla tato zpráva zabývat hlavními otázkami hodnocení, včetně účelnosti, efektivnosti, významnosti, evropské přidané hodnoty, možnosti zjednodušení a udržitelnosti. Účelností by se měla rozumět mimo jiné snaha šířit v rámci různých útvarů Komise a mezi Komisí a jinými institucemi, například Evropskou službou pro vnější činnost, povědomí o nástroji ESÚS. Komise by měla tuto zprávu předat Evropskému parlamentu, Radě a podle článku 307 Smlouvy o fungování EU též Výboru regionů. Zpráva by měla být předána do 1. srpna 2018.
(34)
Za účelem stanovení seznamu indikátorů k využití při hodnocení a přípravě zprávy o uplatňování nařízení (ES) č. 1082/2006 by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU. Je zvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(35)
Stávající ESÚS ne neměly být povinny sladit úmluvu a stanovy se změnami nařízení (ES) č. 1082/2006 zavedenými tímto nařízením.
(36)
Je rovněž nezbytné určit, podle jakých pravidel by měla být schválena ESÚS, u nichž postup schvalování začal ještě před datem použitelnosti tohoto nařízení.
(37)
Za účelem úpravy stávajících vnitrostátních pravidel tak, aby bylo toto nařízení provedeno dříve, než budou muset být Komisi předloženy programy v rámci cíle Evropská územní spolupráce, mělo by se toto nařízení začít používat šest měsíců ode dne jeho vstupu v platnost. Při úpravě svých stávajících vnitrostátních pravidel by členské státy měly zajistit, aby byly určeny příslušné orgány odpovědné za schvalování ESÚS a aby, v souladu s jejich právními a správními opatřeními, byly tyto orgány také orgány odpovědnými za přijímání oznámení v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 1082/2006.
(38)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zlepšení právního nástroje ESÚS, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jej může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle, neboť využívání ESÚS je nepovinné, v souladu s ústavním systémem každého členského státu,
(39)
Nařízení (ES) č. 1082/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny nařízení (ES) č. 1082/2006
Nařízení (ES) č. 1082/2006 se mění takto:
1)
Článek 1 se mění takto:
a)
odstavce 1 a 2 se nahrazují tímto:
„1. Evropské seskupení pro územní spolupráci („ESÚS“) může být zřízeno na území Unie za podmínek a podle ujednání stanovených v tomto nařízení.
2. Cílem ESÚS je usnadnit a podporovat především územní spolupráci, včetně jednoho nebo více typů přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráce, mezi jeho členy, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 1, za účelem posílení hospodářské, sociální a územní soudržnosti Unie.“;
b)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„5. Sídlo ESÚS se nachází v členském státě, podle jehož práva je zřízen alespoň jeden z členů ESÚS.“;
2)
Článek 2 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Jednání statutárních orgánů ESÚS se řídí:
a)
tímto nařízením;
b)
úmluvou uvedenou v článku 8, pokud to toto nařízení výslovně povoluje; a
c)
v případě záležitostí, které toto nařízení neupravuje nebo které upravuje jen částečně, vnitrostátním právem členského státu, v němž má ESÚS sídlo.
Pokud je to nezbytné pro určení rozhodného práva v rámci práva Unie či mezinárodního práva soukromého, považuje se ESÚS za subjekt toho členského státu, v němž má sídlo.“;
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„1a. Činnosti ESÚS týkající se provádění úkolů uvedených v čl. 7 odst. 2 a 3 v rámci Unie se řídí použitelným právem Unie a vnitrostátním právem stanoveným úmluvou uvedenou v článku 8.
Činnosti ESÚS spolufinancované z rozpočtu Unie jsou v souladu s požadavky stanovenými v použitelném právu Unie a ve vnitrostátním právu týkajícím se uplatňování tohoto práva Unie.“;
3)
Článek 3 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„1. Členy ESÚS se mohou stát tyto subjekty:
a)
členské státy nebo orgány na vnitrostátní úrovni;
b)
regionální orgány;
c)
místní orgány;
d)
veřejné podniky ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES (9) nebo veřejnoprávní subjekty ve smyslu čl. 1 odst. 9 druhého pododstavce směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (10);
e)
podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu v souladu s použitelným právem Unie a vnitrostátním právem;
f)
celostátní, regionální nebo místní orgány nebo subjekty nebo veřejné podniky, které jsou rovnocenné orgánům nebo subjektům nebo podnikům uvedeným v písmenu d), ze třetích zemí, s výhradou podmínek stanovených v článku 3a.
(9) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (Úř. věst. L 134, 30.4.2004, s. 1)." 						
(10) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, 30.4.2004, s. 114).“" 						
b)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. S výjimkou případu podle čl. 3a odst. 2 a 5 sdružuje ESÚS členy pocházející z území nejméně dvou členských států.“
4)
vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 3a
Přistoupení členů ze třetích zemí nebo zámořských zemí a území (ZZÚ)
1. V souladu s čl. 4 odst. 3a může ESÚS sdružovat členy pocházející z území nejméně dvou členských států a jedné nebo více třetích zemí sousedících nejméně s jedním z těchto členských států včetně jeho nejvzdálenějších regionů, pokud tyto členské státy a třetí země společně vykonávají činnosti v rámci územní spolupráce nebo provádí programy podporované Unií.
Pro účely tohoto nařízení se třetí země nebo ZZÚ považuje za sousedící s členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů, pokud tato třetí země nebo ZZÚ sdílí s členským státem společnou pozemní hranici nebo pokud jsou tato třetí země nebo ZZÚ i členský stát způsobilé podle společného námořního přeshraničního nebo nadnárodního programu v rámci cíle Evropská územní spolupráce nebo podle jiného programu přeshraniční spolupráce, spolupráce přes moře či spolupráce pobřežních oblastí, a to i tehdy, když je oddělují mezinárodní vody.
2. ESÚS může sdružovat členy pocházející z území pouze jednoho členského státu a jedné či více třetích zemí nebo sousedících s daným členským státem, včetně jeho nejvzdálenějších regionů, pokud se podle tohoto členského státu takovéto ESÚS slučuje s oblastí působnosti jeho územní spolupráce v rámci přeshraniční či nadnárodní spolupráce nebo dvoustranných vztahů s danými třetími zeměmi.
3. Pro účely odstavců 1 a 2 zahrnují třetí země sousedící s členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů námořní hranice mezi dotčenými zeměmi.
4. V souladu s článkem 4a a s výhradou podmínek stanovených v odstavci 1 tohoto článku může ESÚS rovněž sdružovat členy pocházející z území alespoň dvou členských států včetně jejich nejvzdálenějších regionů a z jedné nebo více ZZÚ, ať má členy z jedné či více třetích zemí, či nikoli.
5. V souladu s článkem 4a a s výhradou podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku může ESÚS rovněž sdružovat členy pocházející pouze z území jednoho členského státu včetně jeho nejvzdálenějších regionů a z jedné nebo více ZZÚ, ať má členy z jedné či více třetích zemí, nebo ne.
6. ESÚS nemůže být zřízeno pouze mezi členy z jednoho členského státu a jedné či více ZZÚ majících vazby k témuž členskému státu.“;
5)
Článek 4 se mění takto:
a)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Po oznámení případného budoucího člena podle odstavce 2 členský stát, který obdržel oznámení, s ohledem na svoji ústavní strukturu schválí účast případného budoucího člena v ESÚS a úmluvu, ledaže tento členský stát shledá, že:
a)
tato účast či úmluva není v souladu s kterýmkoliv u následujících:
i)
tímto nařízením;
ii)
jiným právním předpisem Unie týkajícím se jednání a činností ESÚS;
iii)
vnitrostátním právním předpisem týkajícím se působnosti a pravomocí případného budoucího člena;
b)
taková účast není opodstatněná z důvodů veřejného zájmu nebo veřejné politiky příslušného členského státu; nebo
c)
stanovy nejsou v souladu s úmluvou.
V případě neschválení vydá členský stát prohlášení, v němž uvede své důvody k odepření schválení a případně navrhne nezbytné změny úmluvy.
Pokud jde o schválení, dospěje členský stát k rozhodnutí ve lhůtě šesti měsíců ode dne doručení oznámení v souladu s odstavcem 2. Pokud v této lhůtě členský stát, který obdržel oznámení, nevznese žádné námitky, považují se účast případného budoucího člena a úmluva za schválené. Avšak členský stát, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, formálně schválí úmluvu dříve, než bude moci být ESÚS vytvořen.
Jakákoliv žádost o doplňující informace členského státu adresovaná případnému budoucímu členovi lhůtu uvedenou ve třetím pododstavci přeruší. Doba přerušení bude započata dnem následujícím po dni, kdy členský stát odeslal své připomínky případnému budoucímu členovi, a potrvá až do doby, kdy případný budoucí člen na připomínky odpoví.
K přerušení lhůty uvedené ve třetím pododstavci však nedojde, pokud případný budoucí člen předložil odpověď na připomínky členského státu do deseti pracovních dnů poté, co započala doba přerušení.
Při rozhodování o účasti případného budoucího člena v ESÚS mohou členské státy uplatňovat svá vnitrostátní pravidla.“
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„3a. V případě ESÚS s případnými budoucími členy z jedné nebo více třetích zemí se členský stát, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, za konzultace s ostatními dotčenými členskými státy přesvědčí, že jsou splněny podmínky stanovené v článku 3a a že každá třetí země schválila účast případného budoucího člena v souladu s:
a)
podmínkami a postupy rovnocennými podmínkám a postupům stanoveným v tomto nařízení; nebo
b)
dohodou uzavřenou mezi alespoň jedním členským státem, podle jehož práva je případný budoucí člen zřízen, a takovou třetí zemí.“
c)
Odstavce 5 a 6 se nahrazují tímto:
„5. Členové schválí úmluvu uvedenou v článku 8, přičemž zajistí soulad se schválením podle odstavce 3 tohoto článku.
6. Každou změnu úmluvy nebo stanov oznámí ESÚS členským státům, podle jejichž práva jsou jeho členové ESÚS zřízeni. Každou změnu úmluvy, pouze s výjimkou přistoupení nového člena podle odst. 6a písm. a), schvalují tyto členské státy podle postupu stanoveného v tomto článku.“
d)
Doplňuje se nový odstavec, který zní:
„6a. Následující ustanovení se použijí v případě přistoupení nových členů k již existujícímu ESÚS:
a)
V případě přistoupení nového člena z členského státu, který již úmluvu schválil, toto přistoupení schvaluje pouze členský stát, podle jehož práva je nový člen zřízen, v souladu s postupem stanoveným v odstavci 3 a po oznámení členskému státu, v němž má ESÚS své sídlo.
b)
V případě přistoupení nového člena z členského státu, který úmluvu ještě neschválil, se použije postup stanovený v odstavci 6.
c)
V případě přistoupení nového člena ze třetí země k již existujícímu ESÚS provede členský stát, v němž se nachází sídlo ESÚS, postupem stanoveným v odstavci 3a přezkum takového přistoupení.“
6)
vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 4a
Účast členů ze zámořských zemí a území
V případě ESÚS s případnými budoucími členy ze ZZÚ zajistí členský stát, s nímž je ZZÚ spojeno, že jsou splněny podmínky stanovené v článku 3a, a s ohledem na své vztahy s daným ZZÚ buď:
a)
schválí účast případných budoucích členů v souladu s čl. 4 odst. 3; nebo
b)
písemně potvrdí členskému státu, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, že příslušné orgány v ZZÚ schválily účast případných budoucích členů v souladu s podmínkami a postupy rovnocennými podmínkám a postupům stanoveným v tomto nařízení.“
7)
Článek 5 se nahrazuje tímto:
„Článek 5
Nabývání právní subjektivity a zveřejnění v Úředním věstníku
1. Úmluva, stanovy a veškeré jejich pozdější změny se registrují nebo zveřejňují v členském státě, v němž má dotyčné ESÚS své sídlo, v souladu s použitelným vnitrostátním právem tohoto členského státu. ESÚS nabývá právní subjektivitu dnem registrace úmluvy a stanov nebo dnem jejich zveřejnění, podle toho, co nastane dříve. Členové informují dotčené členské státy a Výbor regionů o registraci nebo zveřejnění úmluvy a stanov.
2. ESÚS do deseti pracovních dnů od registrace nebo zveřejnění úmluvy a stanov zajistí, aby byla Výboru regionů zaslána žádost podle vzoru stanoveného v příloze tohoto nařízení. Výbor regionů tuto žádost předá Úřadu pro publikace Evropské unie, který v řadě C Úředního věstníku Evropské unie zveřejní oznámení o zřízení ESÚS s podrobnostmi stanovenými v příloze tohoto nařízení.“
8)
V článku 6 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Bez ohledu na odstavce 1, 2 a 3 tohoto článku, pokud úkoly ESÚS uvedené v čl. 7 odst. 3 zahrnují akce spolufinancované Unií, použijí se příslušné právní předpisy o kontrole finančních prostředků poskytnutých Unií.“
9)
Článek 7 se mění takto:
a)
odstavce 2 a 3 se nahrazují tímto:
„2. ESÚS jedná v mezích úkolů, jimiž bylo pověřeno, tedy usnadnění a podpora územní spolupráce za účelem posílení hospodářské, sociální a územní soudržnosti Unie a překonávání překážek na vnitřním trhu. Všechny úkoly stanoví jeho členové za spadající do pravomocí každého člena, ledaže členský stát nebo třetí země schválí účast člena zřízeného podle jeho vnitrostátního práva, i když tento člen nemá pravomoc ke všem úkolům stanoveným v úmluvě.
3. ESÚS může provádět zvláštní činnosti územní spolupráce mezi svými členy při sledování cíle uvedeného v čl. 1 odst. 2, ať již s finanční podporou ze strany Unie, nebo bez ní.
Úkoly ESÚS se mohou především týkat provádění programů spolupráce nebo jejich částí nebo prováděním činností podporovaných Unií prostřednictvím Evropského fondu pro regionální rozvoj, Evropského sociálního fondu nebo Fondu soudržnosti či jakoukoliv kombinací těchto fondů.
Členské státy mohou omezit úkoly, které mohou ESÚS provádět bez finanční podpory ze strany Unie. Aniž je dotčen článek 13, členské státy nicméně nevyloučí úkoly týkající se investičních priorit uvedených v článku 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č1299/2013 (11).
(11) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1299/2013 ze dne 17. prosinec 2013 o zvláštních ustanoveních týkajících se podpory z Evropského fondu pro regionální rozvoj pro cíl Evropská územní spolupráce (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 259).“" 						
b)
v odstavci 4 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Shromáždění ESÚS uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. a) však v souladu s použitelným právem Unie a vnitrostátním právem může stanovit podmínky používání určitého prvku infrastruktury, kterou ESÚS spravuje, nebo podmínky, za nichž se poskytuje služba obecného hospodářského zájmu, a to včetně tarifů a poplatků, které budou uživatelé platit.“
10)
V článku 8 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Úmluva stanoví:
a)
název ESÚS a jeho sídlo;
b)
rozsah území, na němž může ESÚS plnit své úkoly;
c)
cíl a úkoly ESÚS;
d)
dobu trvání ESÚS a podmínky, kterými se řídí jeho rozpuštění;
e)
seznam členů ESÚS;
f)
seznam orgánů ESÚS a jejich příslušných pravomocí;
g)
použitelné právo Unie a vnitrostátní právo členského státu, v němž má ESÚS statutární sídlo pro účely výkladu a prosazování úmluvy;
h)
použitelné právo Unie a vnitrostátní právo členského státu, v němž jednají statutární orgány ESÚS;
i)
případná opatření pro účast členů ze třetích zemí nebo zámořských zemí a území, včetně stanovení rozhodného práva, pokud ESÚS plní úkoly ve třetích zemích či v zámořských zemích či územích;
j)
použitelné právo Unie a vnitrostátní právo, jež se přímo týkají činností ESÚS prováděných v rámci úkolů stanovených v úmluvě;
k)
pravidla použitelná pro zaměstnance ESÚS, jakož i zásady pro opatření týkající se personálního řízení a způsobů náboru zaměstnanců;
l)
opatření pro odpovědnost ESÚS a jeho členů v souladu s článkem 12;
m)
vhodná ujednání o vzájemném uznávání, včetně pro účely finanční kontroly řízení veřejných finančních prostředků; a dále
n)
postupy pro přijetí stanov a změn úmluvy, které jsou v souladu s povinnostmi stanovenými v článcích 4 a 5.
3. Informace podle odst. 2 písm. b) však nejsou vyžadovány, pokud se úkoly ESÚS týkají pouze řízení programu spolupráce nebo jeho části v rámci nařízení (EU) č. 1299/2013 nebo pokud se ESÚS týká meziregionální spolupráce nebo sítí.“
11)
Článek 9 se nahrazuje tímto:
„Článek 9
Stanovy
1. Stanovy ESÚS přijímají na základě úmluvy a v souladu s ní jeho členové jednomyslně.
2. Stanovy ESÚS obsahují přinejmenším:
a)
provozní předpisy orgánů ESÚS a jejich pravomoci, jakož i počet zástupců členů v příslušných orgánech;
b)
jeho postupy při rozhodování;
c)
jeho pracovní jazyk nebo jazyky;
d)
ujednání o jeho fungování;
e)
jeho postupy týkající se personálního řízení a náboru zaměstnanců;
f)
ujednání o finančních příspěvcích jeho členů;
g)
použitelná účetní a rozpočtová pravidla pro jeho členy;
h)
určení nezávislého externího auditora jeho účetních závěrek; a
i)
postupy pro změny jeho stanov, které jsou v souladu s povinnostmi stanovenými v článcích 4 a 5.“
12)
V článku 11 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Příprava účetních závěrek, v případě potřeby včetně doprovodné výroční zprávy, auditu a zveřejnění těchto účetních závěrek, se řídí vnitrostátním právem členského státu, v němž má ESÚS sídlo.“
13)
Článek 12 se mění takto:
a)
V odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„ESÚS odpovídá za veškeré své dluhy.“
b)
Odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Aniž je dotčen odstavec 3, pokud aktiva ESÚS nedostačují na pokrytí jeho závazků, odpovídají jeho členové za dluhy ESÚS jakékoli povahy, přičemž se podíl každého člena stanoví úměrně k jeho finančnímu příspěvku. Úprava finančních příspěvků musí být obsažena ve stanovách.
Členové ESÚS mohou ve stanovách určit, že po ukončení svého členství v daném ESÚS budou odpovídat za závazky vyplývající z jeho činnosti v průběhu svého členství.
2a. Pokud je odpovědnost alespoň jednoho člena ESÚS z členského státu omezena v důsledku vnitrostátního práva, podle něhož je zřízen, mohou ostatní členové v úmluvě rovněž omezit svou odpovědnost, pokud jim to vnitrostátní právo provádějící toto nařízení umožní.
Název ESÚS, jehož členové mají omezenou odpovědnost, musí obsahovat výraz „s ručením omezeným“.
Požadavky na zveřejnění úmluvy, stanov a účetních závěrek ESÚS, jehož členové mají omezenou odpovědnost, musí být přinejmenším rovnocenné požadavku, který se uplatňuje pro jiné právní subjekty s omezenou odpovědností podle práva členského státu, v němž má ESÚS sídlo.
V případě ESÚS, jehož členové mají omezenou odpovědnost, může kterýkoliv dotčený členský stát požadovat, aby takové ESÚS uzavřelo vhodné pojištění nebo aby se na něj vztahovala záruka poskytnutá bankou nebo jinou finanční institucí se sídlem v členském státě nebo aby se na něj vztahoval nástroj poskytnutý veřejným subjektem či členským státem jako záruka za účelem krytí rizik, která jsou specifická pro činnosti daného ESÚS.“
14)
V čl. 15 odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„2. Nestanoví-li toto nařízení jinak, vztahuje se na spory, jejichž stranou je ESÚS, právní předpisy Unie o soudní příslušnosti. Ve věci, která není upravena těmito právními předpisy Unie, jsou pro řešení sporů příslušné soudy členského státu, v němž má ESÚS sídlo.“
15)
Článek 16 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Členské státy přijmou předpisy k zajištění účinného uplatňování tohoto nařízení, včetně určení příslušných orgánů odpovědných za schvalování, v souladu se svými právními a správními opatřeními.
Vyžaduje-li to vnitrostátní právo některého členského státu, může tento členský stát vypracovat souhrnný seznam úkolů, které členové ESÚS ve smyslu čl. 3 odst. 1 zřízení podle jeho práva již mají, pokud jde o územní spolupráci uvnitř tohoto členského státu.
Členský stát předloží Komisi veškeré předpisy přijaté na základě tohoto článku, jakož i jejich změny. Komise tyto předpisy následně předá ostatním členským státům a Výboru regionů.“
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„1a. Týkají-li se předpisy uvedené v odstavci 1členského státu, k němuž má vazby ZZÚ, zajišťují při zohlednění vztahu členského státu s touto ZZÚ rovněž účinné uplatňování tohoto nařízení vůči této ZZÚ, sousedícím členským státům nebo nejvzdálenějším regionům těchto členských států.“
16)
Článek 17 se nahrazuje tímto:
„Článek 17
Zpráva
Do 1. srpna 2018 předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Výboru regionů zprávu o uplatňování tohoto nařízení, která na základě ukazatelů zhodnotí jeho účelnost, efektivnost, významnost, evropskou přidanou hodnotu a prostor pro zjednodušení.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 17a, jimiž stanoví seznam ukazatelů uvedených v prvním pododstavci.“
17)
vkládá se nový článek 17a, který zní:
„Článek 17a
Výkon přenesení pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomocí uvedená v čl. 17 druhém pododstavci je svěřena Komisi na dobu pěti let od 21. prosinec 2013.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 17 druhém pododstavci kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu i Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 17 druhého pododstavce vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.“
Článek 2
Přechodná ustanovení
1. ESÚS zřízená před 21. prosinec 2013 nemají povinnost sladit své úmluvy a stanovy s ustanoveními nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění tohoto nařízení.
2. V případě ESÚS, pro něž byl postup podle článku 4 nařízení (ES) č. 1082/2006 zahájen před 22. červen 2014 a kde zbývá pouze provést registraci nebo zveřejnění podle článku 5 nařízení (ES) č. 1082/2006, se jejich registrace nebo zveřejněné provede podle ustanovení nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění před jeho změnou tímto nařízením.
3. ESÚS, pro něž byl postup podle článku 4 nařízení (ES) č. 1082/2006 zahájen více než šest měsíců před 22. červen 2014 se schválí podle ustanovení nařízení (ES) č. 1082/2006ve znění před jeho změnou tímto nařízením.
4. Jiná ESÚS než ta, která jsou uvedena v odstavcích 2 a 3 tohoto článku, pro něž byl postup podle článku 4 nařízení (ES) č. 1082/2006 zahájen před 22. červen 2014 se schválí podle ustanovení nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění tohoto nařízení.
5. Členské státy předloží Komisi potřebné změny vnitrostátních předpisů přijaté v souladu s čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění tohoto nařízení nejpozději dne 22. červen 2014.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 22. červen 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. prosince 2013.
REGULAMENTUL (UE) NR. 1302/2013 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI
din 17 decembrie 2013
de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1082/2006 privind o grupare europeană de cooperare teritorială (GECT) în ceea ce privește clarificarea, simplificarea și îmbunătățirea constituirii și funcționării unor astfel de grupări
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 175 al treilea paragraf,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1);
având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (2),
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară,
întrucât:
(1)
În conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1082/2006 al Parlamentului European și al Consiliului (3), Comisia a adoptat, la 29 iulie 2011, un raport pentru Parlamentul European și pentru Consiliu privind aplicarea respectivului regulament. În raportul respectiv, Comisia și-a anunțat intenția de a propune un număr restrâns de modificări la Regulamentul (CE) nr. 1082/2006 pentru a facilita instituirea și funcționarea GECT-urilor, precum și intenția de a de a propune clarificarea anumitor dispoziții existente. Obstacolele din calea înființării de noi GECT-uri ar trebui eliminate, menținând, în același timp, continuitatea și facilitând funcționarea celor existente, ceea ce ar permite astfel o utilizare mai extinsă a GECT-urilor și ar contribui la o mai bună coerență politică și cooperare între organismele publice fără a crea sarcini suplimentare pentru administrațiile naționale sau ale Uniunii.
(2)
Înființarea unei GECT este o problemă care ar trebui decisă de către membrii săi și de autoritățile naționale ale acestora și nu este asociată în mod automat cu niciun avantaj juridic sau financiar la nivelul Uniunii.
(3)
Tratatul de la Lisabona a adăugat dimensiunea teritorială la politica de coeziune și a înlocuit termenul de „Comunitate” cu cel de „Uniune”. Prin urmare, noua terminologie ar trebui să fie introdusă în Regulamentul (CE) nr. 1082/2006.
(4)
GECT-urile au potențialul de a intensifica promovarea și realizarea unei dezvoltări armonioase a Uniunii în ansamblu și a coeziunii economice, sociale și teritoriale a regiunilor sale în special și de a contribui la realizarea obiectivelor Strategiei Europa 2020 pentru creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii („Strategia Europa 2020”). De asemenea, GECT-urile pot contribui în mod pozitiv la reducerea barierelor din calea cooperării teritoriale dintre regiunile care suferă din cauza unor handicapuri naturale sau demografice severe și permanente, printre care situația specifică a regiunilor ultraperiferice, și pot fi utile în ceea ce privește consolidarea cooperării dintre țările terțe, țările și teritoriile de peste mări („TTPM”) și regiunile frontaliere ale Uniunii, inclusiv prin utilizarea programelor de cooperare externă ale Uniunii.
(5)
Experiența de până acum privind înființarea GECT-urilor arată că GECT ca instrument juridic este utilizat, de asemenea, pentru cooperarea în contextul politicilor Uniunii, altele decât politica în domeniul coeziunii, inclusiv punerea în aplicare de programe sau componente de programe cu sprijin financiar din partea Uniunii, altele decât în temeiul politicii de coeziune. Eficiența și eficacitatea GECT ar trebui să fie consolidate prin extinderea naturii GECT-urilor, prin eliminarea barierelor persistente și facilitarea instituirii și a funcționării GECT-urilor, păstrând totodată posibilitatea ca statele membre să limiteze acțiunile pe care GECT-urile le pot derula fără sprijinul financiar din partea Uniunii. În conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1082/2006, GECT dispun, în fiecare stat membru, de cea mai extinsă capacitate juridică acordată persoanelor juridice în temeiul dreptului național, inclusiv posibilitatea de a încheia acorduri cu alte GECT-uri sau cu alte entități juridice, în scopul realizării de proiecte de cooperare comune pentru a asigura, printre altele, o funcționare mai eficientă a strategiilor macroregionale.
(6)
Prin definiție, GECT-urile funcționează în mai mult de un stat membru. Prin urmare, Regulamentul (CE) nr. 1082/2006 prevede posibilitatea ca statutul și convenția GECT să determine legea aplicabilă privind anumite chestiuni. Ar trebui clarificate cazurile în care aceste declarații acordă prioritate, în cadrul ierarhiei dreptului aplicabil stabilit în regulamentul respectiv, dreptului național al statului membru în care GECT își are sediul. În același timp, dispozițiile din Regulamentul (CE) nr. 1082/2006 privind dreptul aplicabil ar trebui să fie extinse la actele și activitățile unei GECT care fac obiectul controlului juridic al statelor membre în fiecare caz individual.
(7)
Ca urmare a statuturilor diferite ale organismelor locale și regionale din statele membre, competențele care sunt regionale de o parte a frontierei pot fi naționale de cealaltă parte a frontierei, în special în statele membre mai mici sau centralizate. Prin urmare, autoritățile naționale ar trebui să poată deveni membri ai unei GECT alături de statul membru.
(8)
Având în vedere că Regulamentul (CE) nr. 1082/2006permite ca organismele de drept privat să poată deveni membre ale unei GECT, cu condiția ca acestea să fie considerate ca fiind „organisme de drept public” astfel cum sunt definite în Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului (4), ar trebui să fie posibil ca GECT să fie utilizată în viitor pentru gestionarea în comun a serviciilor publice, cu un accent deosebit pe serviciile de interes economic general sau pe infrastructuri. Prin urmare, alți actori de drept privat sau public ar trebui să poată deveni, de asemenea, membri ai GECT. În consecință, „întreprinderile publice”, astfel cum sunt definite în Directiva 2004/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului (5), precum și întreprinderile responsabile cu furnizarea de servicii de interes economic general în domenii precum educația și formarea, îngrijirile medicale, nevoile sociale asociate sănătății și îngrijirilor pe termen lung, îngrijirea copiilor, accesul și reintegrarea pe piața muncii, locuințele sociale și sprijinirea și incluziunea socială a grupurilor vulnerabile, ar trebui să fie, de asemenea, reglementate.
(9)
Regulamentul (CE) nr. 1082/2006 nu conține norme detaliate referitoare la participarea entităților din țări terțe la o GECT instituită în conformitate cu respectivul regulament, și anume între membri din cel puțin două state membre. Dată fiind continuarea alinierii normelor care reglementează cooperarea dintre unul sau mai multe state membre și una sau mai multe țări terțe, cu preponderență în contextul cooperării transfrontaliere în temeiul Instrumentului european de vecinătate (IEV și al Instrumentului de asistență pentru preaderare (IPA II), precum și în contextul finanțării complementare din Fondul european pentru dezvoltare (FED) și al cooperării transnaționale în temeiul obiectivului de cooperare teritorială europeană, conform căruia alocările din IEV și IPA II vor fi transferate pentru a le comasa cu alocările din Fondul European de Dezvoltare Regională (FEDER) în temeiul programelor comune de cooperare, ar trebui prevăzută explicit participarea membrilor din țări terțe învecinate cu un stat membru, inclusiv cu regiunile sale ultraperiferice, la GECT constituite între cel puțin două state membre. Această posibilitate ar trebui să existe în cazul în care dreptul unei țări terțe sau acordurile dintre cel puțin un stat membru participant și o țară terță o permite.
(10)
Pentru a întări coeziunea economică, socială și teritorială a Uniunii și a consolida astfel mai ales eficacitatea cooperării teritoriale, inclusiv una sau mai multe dimensiuni ale cooperării transfrontaliere, transnaționale și interregionale dintre membrii unei GECT, ar trebui să fie permisă participarea la o GECT a țărilor terțe învecinate cu un stat membru, inclusiv cu regiunile sale ultraperiferice. Prin urmare, în cazul în care sunt cofinanțate de Uniune, operațiunile din cadrul programelor de cooperare teritorială europeană ar trebui să urmărească în continuare obiective ale politicii de coeziune ale Uniunii, chiar dacă sunt puse în aplicare, parțial sau integral, în afara teritoriului Uniunii și, în consecință, activitățile unei GECT se desfășoară, cel puțin într-o măsură oarecare, și în afara teritoriului Uniunii. În acest context și în cazul în care este relevant, contribuția pe care o au activitățile unei GECT care are și membri din țări terțe învecinate cu cel puțin un stat membru, inclusiv cu regiunile sale ultraperiferice, la obiectivele politicilor aferente acțiunilor externe ale Uniunii, cum ar fi cooperarea pentru dezvoltare sau obiectivele de cooperare economică, financiară și tehnică, rămâne pur accesorie, deoarece centrul de greutate al programelor de cooperare vizate și, prin urmare, activitățile GECT respective ar trebui să coincidă cu obiectivele politicii de coeziune a Uniunii. Prin urmare, orice obiective de cooperare pentru dezvoltare sau de cooperare economică, financiară și tehnică dintre un singur stat membru, inclusiv regiunile sale ultraperiferice, și una sau mai multe țări terțe nu fac decât să completeze obiectivele de cooperare teritorială, bazate pe politica de coeziune, dintre statele membre, inclusiv regiunile ultraperiferice ale acestora. De aceea, articolul 175 al treilea paragraf din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) reprezintă un temei juridic suficient pentru adoptarea prezentului regulament.
(11)
În urma autorizării participării autorităților și organizațiilor naționale, regionale, subregionale și locale, precum și, după caz, a altor organisme sau instituții (inclusiv prestatori de servicii publice) dintr-o TTPM la o GECT, pe baza Deciziei 2013/755/UE a Consiliului (6) și ținând cont de faptul că se intenționează, pentru perioada de programare 2014-2020, ca o alocare financiară suplimentară specială în temeiul cadrului financiar multianual să consolideze cooperarea dintre regiunile ultraperiferice ale Uniunii cu țările terțe învecinate și cu unele TTPM enumerate în anexa II la TFUE și care sunt învecinate cu acele regiuni ultraperiferice, GECT ca instrument juridic ar trebui, de asemenea, să fie accesibil membrilor din TTPM. Pentru securitate juridică și transparență, ar trebui instituite proceduri de aprobare speciale pentru aderarea membrilor dintr-o TTPM la o GECT, inclusiv, în această privință, după caz, norme speciale privind dreptul aplicabil GECT relevante care are membri dintr-o TTPM.
(12)
Regulamentul (CE) nr. 1082/2006 face distincție între convenția de stabilire a elementelor constitutive ale viitoarei GECT și statutul care definește elementele de punere în aplicare. Cu toate acestea, în temeiul regulamentului respectiv, statutul trebuie să conțină toate dispozițiile convenției. Deși atât convenția cât și statutul se transmit statelor membre, acestea reprezintă documente distincte și procedura de aprobare ar trebui să fie limitată la convenție. În plus, unele dintre elemente acoperite în prezent de statut ar trebui să fie reglementate în viitor de convenție.
(13)
Experiența dobândită din constituirea de GECT-uri arată că termenul de trei luni pentru procedura de aprobare de către un stat membru a fost rareori respectat. Termenul respectiv ar trebui, prin urmare, extins la șase luni. Pe de altă parte, pentru a asigura securitatea juridică după acest termen, convenția ar trebui să se considere a fi aprobată prin acord tacit, după caz, în conformitate cu dreptul intern al statelor membre vizate, inclusiv cu cerințele constituționale ale acestora. Cu toate acestea, statul membru în care urmează să fie situat sediul propus al GECT ar trebui să aprobe convenția în mod oficial. Deși statele membre ar trebui să poată aplica norme naționale privind procedura pentru aprobarea participării la GECT a unui membru potențial sau să poată crea norme specifice în cadrul normelor naționale de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1082/2006, derogările de la dispoziția privind acordul tacit după expirarea termenului de șase luni ar trebui să fie excluse, cu excepția cazului în care există dispoziții în acest sens în prezentul regulament.
(14)
Ar trebui să fie specificate motivele pentru care un stat membru nu aprobă participarea unui membru potențial sau convenția. Cu toate acestea, orice drept național care solicită aplicarea altor norme și proceduri decât cele prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1082/2006 nu ar trebui luat în considerare atunci când se decide asupra respectivei aprobări.
(15)
Având în vedere faptul că Regulamentul (CE) nr. 1082/2006 nu se poate aplica în țări terțe, statul membru în care se propune stabilirea sediului GECT, atunci când aprobă participarea membrilor potențiali din țări terțe constituiți în conformitate cu dreptul acelor țări terțe, se încredințează, în consultare cu celelalte state membre în cauză, și anume statele membre în baza dreptului cărora au fost constituiți alți membri potențiali ai GECT, că țările terțe au aplicat proceduri și condiții echivalente celor din Regulamentul (CE) nr. 1082/2006 sau au acționat în conformitate cu acordurile bilaterale sau multilaterale internaționale încheiate între statele membre ale Consiliului Europei, fie că sunt sau nu și state membre ale Uniunii, pe baza Convenției-cadru europene privind cooperarea transfrontalieră a colectivităților sau autorităților teritoriale semnată la Madrid la 21 mai 1980 și a protocoalelor adiționale adoptate în temeiul acesteia. În ceea ce privește implicarea mai multor state membre ale Uniunii și a uneia sau mai multor țări terțe, acest lucru ar trebui să fie suficient ca un astfel de acord să fi fost încheiat între respectiva țară terță și un stat membru al Uniunii participant.
(16)
Pentru a încuraja aderarea de membri noi la o GECT existentă, procedura de modificare a convențiilor în asemenea cazuri ar trebui să fie simplificată. În consecință, în cazul unui nou membru dintr-un stat membru care a aprobat deja convenția, astfel de modificări nu ar trebui să fie comunicate tuturor statelor membre participante, ci doar statului membru în conformitate cu dreptul căruia este înființat noul membru potențial și statului membru în care este situat sediul GECT. Orice modificare ulterioară a convenției ar trebui notificată tuturor statelor membre vizate. Totuși, această simplificare a procedurii de modificare nu ar trebui să se aplice în cazul unui nou membru potențial dintr-un stat membru care încă nu a aprobat convenția sau dintr-o țară terță sau teritoriu de peste mări, deoarece este necesar să se permită tuturor statelor membre participante să verifice dacă o astfel de aderare este în conformitate cu interesul lor public sau ordinea lor publică.
(17)
Date fiind legăturile dintre statele membre și TTPM, ar trebui ca procedurile de aprobare a participării membrilor potențiali din TTPM să implice statele membre respective. În conformitate cu relația de guvernanță specifică dintre statul membru și TTPM, ar trebui ca statul membru fie să aprobe participarea membrului potențial din TTPM, fie să ofere statului membru în care se propune stabilirea sediului GECT o confirmare scrisă a faptului că autoritățile competente din TTPM au aprobat participarea membrului potențial în conformitate cu condiții și proceduri echivalente celor prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1082/2006. Aceeași procedură ar trebui aplicată în cazul unui membru potențial dintr-o TTPM care dorește să se alăture unei GECT existente.
(18)
Având în vedere că statutul nu va conține toate dispozițiile convenției, atât convenția, cât și statutul ar trebui să fie înregistrate și/sau publicate. În plus, din motive de transparență, un anunț privind decizia de constituire a unei GECT ar trebui să fie publicat în seria C a Jurnalului Oficial al Uniunii Europene. Din motive de coerență, acest anunț ar trebui să cuprindă informațiile prevăzute în anexa la Regulamentul (CE) nr. 1082/2006 astfel cum a fost modificat prin prezentul regulament.
(19)
Scopul unei GECT ar trebui să fie extins astfel încât să acopere facilitarea și promovarea cooperării teritoriale în general, inclusiv planificarea strategică și gestionarea problemelor regionale și locale, în conformitate cu politica de coeziune și celelalte politici ale Uniunii, contribuind astfel la strategia Europa 2020 sau la punerea în aplicare a strategiilor macroregionale. Prin urmare, o GECT ar trebui să fie în măsură să pună în aplicare operațiuni cu sprijin financiar din alte surse decât politica de coeziune a Uniunii. În plus, fiecare membru din fiecare stat membru sau țară terță reprezentate ar trebui să dețină toate competențele necesare pentru funcționarea eficientă a unei GECT„, cu excepția cazului în care statul membru sau țara terță aprobă participarea unui membru constituit în temeiul dreptului său național chiar și atunci când acel membru nu are competență pentru exercitarea tuturor atribuțiilor precizate în convenție.
(20)
GECT ca instrument juridic nu este destinat să eludeze cadrul oferit de acquis-ul Consiliului Europei care oferă diferite posibilități și cadre care permit autorităților regionale și locale să asigure o cooperare transfrontalieră, inclusiv recentele grupări euroregionale de cooperare (7) și nici nu furnizează un ansamblu de norme comune specifice care ar reglementa în mod uniform ansamblul acestor dispoziții în întreaga Uniune.
(21)
Atât atribuțiile specifice ale unei GECT, cât și posibilitatea statelor membre de a limita acțiunile pe care GECT-urile le pot realiza fără sprijin financiar din partea Uniunii ar trebui să fie aliniate la dispozițiile care reglementează FEDER, Fondul Social European și fondul de coeziune în perioada de programare 2014-2020.
(22)
Cu toate că este prevăzut în Regulamentul (CE) nr. 1082/2006 că atribuțiile unei GECT nu vizează, printre altele, „competențele de reglementare” care pot avea consecințe juridice diferite în state membre diferite, o adunare a unei GECT ar trebui să poată defini, în cazul în care convenția prevede în mod expres acest lucru și în conformitate cu dreptul Uniunii și cu dreptul național, clauzele și condițiile de utilizare a unui element de infrastructură gestionată de GECT sau clauzele și condițiile conform cărora poate fi prestat un serviciu de interes economic general, inclusiv tarifele și onorariile care trebuie plătite de utilizatori.
(23)
Ca o consecință a deschiderii GECT către membri din țări terțe sau TTPM, convenția ar trebui să specifice modalități de implicare a acestora.
(24)
Convenția ar trebui să cuprindă, în plus față de o trimitere la legea aplicabilă în general, astfel cum se prevede la articolul 2 din Regulamentul (CE) nr. 1082/2006, și o listă cu normele Uniunii și naționale care se aplică GECT. În plus, ar trebui să fie posibil ca dreptul național să fie cel al statului membru în care organele GECT își exercită competențele, în special în cazul personalului care lucrează sub responsabilitatea directorului și care este situat într-un stat membru, altul decât statul membru în care își are sediul GECT. Convenția ar trebui să enumere și reglementările din dreptul Uniunii și dreptul național aplicabile și direct relevante pentru activitățile GECT desfășurate în cadrul atribuțiilor specificate în convenție, inclusiv în cazul în care GECT administrează servicii publice de interes general sau infrastructuri.
(25)
Prezentul regulament nu ar trebui să reglementeze probleme legate de achizițiile publice transfrontaliere întâlnite de către GECT.
(26)
Având în vedere importanța normelor aplicabile personalului GECT, precum și a principiilor care reglementează modalitățile de gestionare a personalului și cele legate de procedurile de recrutare, convenția, și nu statutul,ar trebui să indice respectivele norme și principii. Ar trebui ca în convenție să poată fi stipulate opțiuni diferite cu privire la alegerea normelor aplicabile personalului GECT. Dispozițiile specifice privind gestionarea personalului și procedurile de recrutare ar trebui să fie abordate în statut.
(27)
Statele membre ar trebui să exploateze în continuare posibilitățile prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (8) de a prevedea de comun acord derogări de la stabilirea dreptului aplicabil conform respectivului regulament, în interesul anumitor persoane sau categorii de persoane și să considere că personalul GECT reprezintă o astfel de categorie de persoane.
(28)
Având în vedere importanța clauzelor privind răspunderea membrilor unui GECT, convenția, și nu statutul, ar trebui să menționeze clauzele respective..
(29)
În cazul în care o GECT are ca obiectiv exclusiv gestionarea unui program de cooperare sau o parte a acestuia sprijinit de FEDER sau în cazul în care o GECT are drept obiect cooperarea sau rețelele interregionale, nu ar trebui să fie necesare informații privind teritoriul pe care GECT își poate desfășura atribuțiile sale. În primul caz, limitele teritoriului ar trebui definite și modificate, dacă este cazul, în cadrul programului de cooperare relevant. În cel de-al doilea caz, deși privește în principal activități imateriale, cerința pentru astfel de informații ar periclita aderarea de noi membri la cooperarea interregională sau la rețelele interregionale.
(30)
Diferitele modalități de control al gestionării fondurilor publice, pe de o parte, și de audit al conturilor GECT, pe de altă parte, ar trebui clarificate.
(31)
GECT-urile ai căror membri au răspundere limitată trebuie să fie mai bine diferențiate de cele ale căror membri au răspundere nelimitată. În plus, pentru a permite GECT-urilor ai căror membri au răspundere limitată să pună în aplicare activități care ar putea genera datorii, statele membre ar trebui să aibă posibilitatea de a solicita ca astfel de GECT-uri să aibă o asigurare corespunzătoare sau să facă obiectul unei garanții financiare corespunzătoare pentru a acoperi riscurile specifice activităților acestora.
(32)
Statele membre ar trebui să transmită Comisiei toate dispozițiile adoptate în vederea punerii în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1082/2006, precum și orice modificări ale acestora. În vederea îmbunătățirii schimbului de informații și coordonării între statele membre, Comisie și Comitetul Regiunilor, Comisia ar trebui să transmită aceste dispoziții statelor membre și Comitetului Regiunilor. Comitetul Regiunilor a constituit o platformă GECT care permite tuturor părților interesate să facă schimb de experiență și de bune practici și să îmbunătățească comunicarea privind posibilitățile și provocările legate de GECT, să faciliteze schimbul de experiență privind crearea de GECT-uri la nivel teritorial și să facă schimb de cunoștințe referitoare la cele mai bune practici privind cooperarea teritorială.
(33)
Ar trebui stabilit un nou termen pentru raportul privind aplicarea Regulamentului (CE) nr. 1082/2006. În conformitate cu orientarea adoptată de Comisie în favoarea unei elaborări a politicilor bazată mai mult pe date concrete, acest raport ar trebui să abordeze principalele probleme de evaluare, inclusiv eficacitatea, eficiența, relevanța, valoarea adăugată europeană, potențialul de simplificare și sustenabilitatea. Eficacitatea ar trebui înțeleasă ca referindu-se, printre altele, la natura eforturilor la nivelul diferitelor servicii ale Comisiei și între Comisie și alte organisme, cum ar fi Serviciul European de Acțiune Externă, în vederea diseminării informațiilor despre instrumentul GECT. Comisia ar trebui să transmită raportul respectiv Parlamentului European, Consiliului și, în temeiul articolului 307 din TFUE, Comitetului Regiunilor. Respectivul raport ar trebui transmis până la 1 august 2018. În temeiul articolului 307 primul paragraf din TFUE, respectivul raport ar trebui să fie transmis și Comitetului Regiunilor.
(34)
În vederea stabilirii unei liste de indicatori necesari pentru evaluarea și pregătirea raportului privind aplicarea Regulamentului (CE) nr. 1082/2006, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui delegată Comisiei. Este deosebit de important ca în timpul lucrărilor pregătitoare, Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. Comisia, atunci când pregătește și elaborează acte delegate, ar trebui să asigure o transmitere simultană, în timp util și adecvată a documentelor relevante către Parlamentul European și Consiliu.
(35)
GECT-urile existente nu ar trebui să fie obligate să își adapteze convenția și statutul la modificările aduse Regulamentului (CE) nr. 1082/2006 prin prezentul regulament.
(36)
Este necesar să se specifice în temeiul cărui set de norme ar trebuie să fie aprobată o GECT pentru care a fost deja lansată o procedură de aprobare înainte de data aplicării prezentului regulament.
(37)
În vederea adaptării normelor naționale existente pentru punerea în aplicare a prezentului regulament, înainte ca programele care intră sub incidența obiectivului de cooperare teritorială europeană să fie prezentate Comisiei, prezentul regulament ar trebui să se aplice la șase luni de la data intrării sale în vigoare. În momentul adaptării propriilor norme naționale existente, statele membre ar trebui să se asigure că autoritățile competente responsabile cu aprobarea GECT-urilor sunt desemnate în acest sens și, în conformitate cu propriile regimuri juridice și administrative, respectivele autorități sunt aceleași organisme responsabile cu primirea notificărilor în conformitate cu articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 1082/2006.
(38)
Deoarece obiectivul prezentului regulament, și anume îmbunătățirea instrumentului juridic GECT, nu poate fi realizat în mod satisfăcător de către statele membre dar, poate fi realizat mai bine la nivelul Uniunii, aceasta poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este definit la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este definit la articolul menționat, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului menționat, recurgerea la o GECT fiind facultativă, în conformitate cu sistemul constituțional al fiecărui stat membru.
(39)
Regulamentul (CE) nr. 1082/2006 ar trebui să fie modificat în mod corespunzător,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Modificări ale Regulamentului (CE) nr. 1082/2006
Regulamentul (CE) nr. 1082/2006 se modifică după cum urmează:
1.
Articolul 1 se modifică după cum urmează:
(a)
alineatele (1) și (2) se înlocuiesc cu următorul text:
„(1) O grupare europeană de cooperare teritorială („GECT”), poate fi constituită pe teritoriul Uniunii în condițiile și în conformitate cu modalitățile prevăzute în prezentul regulament.
(2) Obiectivul unei GECT este de a facilita și de a promova, în special, cooperarea teritorială, inclusiv una sau mai multe inițiative de cooperare transfrontalieră, transnațională și interregională, între membrii săi, astfel cum se prevede la articolul 3 alineatul (1), în scopul de a consolida coeziunea economică, socială și teritorială a Uniunii.”;
(b)
se adaugă următorul alineat:
„(5) Sediul unei GECT se află într-un stat membru în temeiul dreptului căruia este constituit cel puțin unul dintre membri.”
2.
Articolul 2 se modifică după cum urmează:
(a)
alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
„(1) Actele organelor unei GECT sunt reglementate de următoarele:
(a)
prezentul regulament;
(b)
convenția menționată la articolul 8, în cazul în care prezentul regulament autorizează în mod expres acest lucru; și
(c)
în ceea ce privește aspectele care nu sunt reglementate de prezentul regulament sau care sunt reglementate parțial de acesta, dreptul național al statului membru în care se află sediul GECT.
În cazul în care este necesar să se stabilească legea aplicabilă în temeiul dreptului Uniunii sau al dreptului internațional privat, o GECT se consideră a fi o entitate aparținând statului membru în care își are sediul.”;
(b)
se introduce următorul alineat:
„(1a) Activitățile unei GECT desfășurate pentru îndeplinirea atribuțiilor menționate la articolul 7 alineatele (2) și (3) în interiorul Uniunii sunt reglementate de dreptul aplicabil al Uniunii și de dreptul intern precizat în convenția menționată la articolul 8.
Activitățile unei GECT cofinanțate din bugetul Uniunii sunt conforme cu cerințele prevăzute în dreptul aplicabil al Uniunii și în dreptul intern referitor la aplicarea dreptului Uniunii respectiv.”
3.
Articolul 3 se modifică după cum urmează:
(a)
la alineatul (1), primul paragraf se înlocuiește cu următorul text:
„(1) Următoarele entități pot deveni membre ale unei EGTC:
(a)
statele membre sau autoritățile la nivel național;
(b)
autoritățile regionale;
(c)
autoritățile locale;
(d)
întreprinderile publice în sensul articolului 2 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2004/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului (9) sau organismele de drept public în sensul articolului 1 alineatul (9) al doilea paragraf din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului (10);
(e)
întreprinderile responsabile cu furnizarea de servicii de interes economic general, în conformitate cu dreptul aplicabil al Uniunii și cu dreptul intern aplicabil;
(f)
autoritățile sau organismele naționale, regionale sau locale sau întreprinderile publice echivalente celor menționate la litera (d) din țări terțe, sub rezerva condițiilor prevăzute la articolul 3a.
(9) Directiva 2004/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale (JO L 134, 30.4.2004, p. 1)." 						
(10) Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (JO L 134, 30.4.2004, p. 114).”;" 						
(b)
alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:
„(2) O GECT este alcătuită din membri situați pe teritoriul a cel puțin două state membre, cu excepția dispozițiilor de la articolul 3a alineatele (2) și (5).”
4.
Se introduce următorul articol:
„Articolul 3a
Aderarea membrilor din țări terțe sau din țări ori teritorii de peste mări („TTPM”)
(1) În conformitate cu articolul 4 alineatul (3a), GECT poate fi alcătuită din membri situați pe teritoriul a cel puțin două state membre și a cel puțin una sau mai multe țări terțe învecinate cu cel puțin unul dintre acele state membre, inclusiv cu regiunile sale ultraperiferice, în cazul în care respectivele state membre și țări terțe desfășoară în comun acțiuni de cooperare teritorială sau pun în aplicare programe susținute de către Uniune.
În sensul prezentului regulament, se consideră că o țară terță sau un TTPM sunt învecinate cu un stat membru, inclusiv cu regiunile sale ultraperiferice, atunci când țara terță sau TTPM-ul și statul membru respectiv au o frontieră terestră comună sau atunci când atât țara terță sau TTPM, cât și statul membru sunt eligibile în cadrul unui program comun maritim transfrontalier sau transnațional în temeiul obiectivului de cooperare teritorială europeană sau sunt eligibile în cadrul altui program de cooperare transfrontalier, de traversare maritimă sau de bazin maritim, inclusiv atunci când sunt separate de ape internaționale.
(2) O GECT poate fi alcătuită din membri situați pe teritoriul unui singur stat membru și al uneia sau mai multor țări terțe învecinate cu statul membru respectiv, inclusiv cu regiunile sale ultraperiferice, în cazul în care statul membru respectiv consideră că o astfel de GECT este în conformitate cu domeniul de aplicare a cooperării sale teritoriale în contextul cooperării transfrontaliere sau transnaționale sau al relațiilor sale bilaterale cu țările terțe în cauză.
(3) În sensul alineatelor (1) și (2), țările terțe învecinate cu un stat membru, inclusiv cu regiunile sale ultraperiferice, includ frontierele maritime dintre țările în cauză.
(4) În conformitate cu articolul 4a și sub rezerva condițiilor prevăzute la alineatul (1) de la prezentul articol, o GECT poate fi constituită și din membri situați pe teritoriul a cel puțin două state membre, inclusiv regiunile lor ultraperiferice, și pe teritoriul uneia sau mai multor TTPM, cu sau fără membri dintr-una sau mai multe țări terțe.
(5) În conformitate cu articolul 4a și sub rezerva condițiilor prevăzute la alineatul (2) de la prezentul articol, o GECT poate fi constituită și din membri situați pe teritoriul unui singur stat membru, inclusiv regiunile sale ultraperiferice, și dintr-una sau mai multe TTPM, cu sau fără membri dintr-una sau mai multe țări terțe.
(6) O GECT nu poate fi constituită numai între membri dintr-un stat membru și una sau mai multe TTPM legate de statul membru respectiv.”
5.
Articolul 4 se modifică după cum urmează:
(a)
alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:
„(3) În urma notificării de către un membru potențial, în conformitate cu alineatul (2), statul membru care a primit notificarea aprobă, ținând seama de structura sa constituțională, participarea membrului potențial la GECT și convenția, cu excepția cazului în care statul membru respectiv consideră că:
(a)
această participare sau convenția nu respectă oricare dintre următoarele:
(i)
prezentul regulament;
(ii)
alte dispoziții din dreptul Uniunii referitoare la acțiunile și activitățile GECT;
(iii)
dreptul intern care se referă la atribuțiile și competențele membrului potențial;
(b)
participarea nu se justifică din motive legate de interesul public sau de ordinea publică a statului membru respectiv; sau
(c)
statutul nu este compatibil cu convenția.
În caz de neaprobare, statul membru expune motivele pentru care nu-și dă aprobarea și, după caz, propune modificările care ar trebui aduse convenției.
Statul membru ia decizia referitoare la aprobare în termen de șase luni de la data primirii unei notificări în conformitate cu alineatul (2). În cazul în care statul membru care a primit notificarea nu ridică nicio obiecție în termenul respectiv, participarea membrului potențial și convenția se consideră a fi aprobate. Cu toate acestea, statul membru în care urmează să fie situat sediul propus al GECT aprobă în mod oficial convenția pentru ca GECT să poată fi înființată.
Orice cerere de informații suplimentare adresată de statul membru unui membru potențial are drept rezultat întreruperea termenului prevăzut la al treilea paragraf. Perioada de întrerupere începe în ziua următoare datei la care statul membru își trimite observațiile membrului potențial și se încheie la data la care membrul potențial răspunde la aceste observații.
Cu toate acestea, nu are loc o întrerupere a termenului prevăzut la al treilea paragraf în condițiile în care membrul potențial a prezentat un răspuns la observațiile statului membru în termen de zece zile lucrătoare de la începerea perioadei de întrerupere.
Atunci când adoptă o decizie cu privire la participarea unui membru potențial la o GECT, statele membre pot aplica propriile norme de drept intern.”;
(b)
se introduce următorul alineat:
„(3a) În cazul unei GECT cu membri potențiali dintr-una sau mai multe țări terțe, statul membru în care va fi situat sediul propus al GECT se încredințează, consultându-se cu celelalte state membre vizate, că sunt îndeplinite condițiile stabilite la articolul 3a și că fiecare țară terță a aprobat participarea membrului potențial în conformitate cu:
(a)
procedurile și condițiile echivalente celor prevăzute în prezentul regulament; sau
(b)
un acord încheiat între cel puțin un stat membru în conformitate cu dreptul căruia este constituit un membru potențial și țara terță respectivă.”;
(c)
alineatele (5) și (6) se înlocuiesc cu următorul text:
„(5) Membrii aprobă convenția prevăzută la articolul 8 asigurând coerența cu aprobarea în conformitate cu alineatul (3) de la prezentul articol.
(6) Orice modificare adusă convenției sau statutului trebuie să fie notificată de către GECT statelor membre în conformitate cu dreptul cărora sunt constituiți membrii GECT. Orice modificare adusă convenției, cu unica excepție a aderării unui nou membru în temeiul alineatului (6a) litera (a), este aprobată de respectivele state membre în conformitate cu procedura stabilită la prezentul articol.”
(d)
se adaugă următorul alineat:
„(6a) Următoarele dispoziții se aplică în cazul aderării unor noi membri la o GECT existentă:
(a)
în cazul aderării unui nou membru dintr-un stat membru care a aprobat deja convenția, această aderare este aprobată doar de statul membru în temeiul dreptului căruia este constituit noul membru, în conformitate cu procedura prevăzută la alineatul (3) și notificată statului membru în care GECT își are sediul;
(b)
în cazul aderării unui nou membru dintr-un stat membru care încă nu a aprobat convenția, se aplică procedura prevăzută la alineatul (6);
(c)
în cazul aderării unui nou membru dintr-o țară terță la o GECT existentă, aderarea face obiectul examinării de către statul membru în care se află sediul GECT, în conformitate cu procedura prevăzută la alineatul (3a).”
6.
Se introduce următorul articol:
„Articolul 4a
Participarea membrilor din TTPM
În cazul unei GECT cu un membru potențial dintr-o TTPM, statul membru de care este legată respectiva TTPM se încredințează că sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 3a și, ținând seama de relația sa cu acea TTPM, fie:
(a)
aprobă participarea membrului potențial, în conformitate cu articolul 4 alineatul (3); sau
(b)
confirmă în scris statului membru în care va fi situat sediul propus al GECT că autoritățile competente din TTPM au aprobat participarea membrului potențial în conformitate cu condiții și proceduri echivalente celor prevăzute în prezentul regulament.”
7.
Articolul 5 se înlocuiește cu următorul text:
„Articolul 5
Dobândirea personalității juridice și publicarea în Jurnalul Oficial
(1) Convenția și statutul și orice modificare ulterioară a acestora sunt înregistrate și/sau publicate în statul membru în care GECT în cauză își are sediul, în conformitate cu dreptul intern aplicabil în statul membru respectiv. GECT dobândește personalitate juridică la data înregistrării sau a publicării convenției și statutului, în funcție de cea care are loc mai întâi. Membrii informează statele membre în cauză și Comitetul Regiunilor cu privire la înregistrarea sau publicarea convenției și statutului.
(2) GECT se asigură că, în termen de zece zile lucrătoare de la înregistrarea sau publicarea convenției și a statutului, o cerere este transmisă Comitetului Regiunilor în conformitate cu modelul care figurează în anexa la prezentul regulament. Comitetul Regiunilor transmite apoi această cerere Oficiului pentru Publicații al Uniunii Europene în scopul publicării unui aviz în seria C a Jurnalului Oficial al Uniunii Europene în care se anunță constituirea unei GECT, incluzând informațiile stabilite în anexa la prezentul regulament.”
8.
La articolul 6, alineatul (4) se înlocuiește cu următorul text:
„(4) Fără a aduce atingere dispozițiilor alineatelor (1), (2) și (3) de la prezentul articol, în cazul în care atribuțiile GECT. astfel cum sunt prevăzute la articolul 7 alineatul (3), acoperă acțiuni cofinanțate de Uniune, se aplică dreptul pertinent în materie de control al fondurilor respective furnizate de Uniune.”
9.
Articolul 7 se modifică după cum urmează:
(a)
alineatele (2) și (3) se înlocuiesc cu următorul text:
„(2) O GECT acționează în cadrul atribuțiilor care îi sunt încredințate, și anume facilitarea și promovarea cooperării teritoriale cu scopul de a consolida coeziunea economică, socială și teritorială a Uniunii și depășirea obstacolelor din cadrul pieței interne. Fiecare atribuție se stabilește de către membrii săi, aceasta încadrându-se în domeniul de competență al fiecărui membru, cu excepția cazului în care statul membru sau țara terță aprobă participarea unui membru constituit în temeiul dreptului său intern, chiar și atunci când membrul respectiv nu are competență pentru toate atribuțiile specificate în convenție.
(3) GECT poate realiza acțiuni specifice de cooperare teritorială între membrii săi și în cadrul obiectivului prevăzut la articolul 1 alineatul (2), cu sau fără sprijin financiar din partea Uniunii.
În principal, atribuțiile unei GECT pot viza punerea în aplicare a programelor de cooperare sau a unor părți ale acestora sau punerea în aplicare a operațiunilor susținute de către Uniune prin intermediul Fondului European de Dezvoltare Regională, Fondului Social European și/sau Fondului de Coeziune.
Statele membre pot limita atribuțiile pe care GECT-urile le pot desfășura fără sprijin financiar din partea Uniunii. Cu toate acestea, fără a aduce atingere articolului 13, statele membre nu exclud acele atribuții care fac obiectul priorităților de investiții prevăzute la articolul 8 din Regulamentul (UE) nr. 1299/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (11).
(11) Regulamentul (UE) nr. 1299/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind dispoziții specifice pentru sprijinul din partea Fondului european de dezvoltare regională pentru obiectivul de cooperare teritorială europeană (JO 347, 20.12.2013, p. 259)”" 						
(b)
la alineatul 4 se adaugă următorul paragraf:
„Cu toate acestea, în conformitate cu dreptul aplicabil al Uniunii și cu dreptul național aplicabil, adunarea unei GECT, astfel cum este prevăzută la articolul 10 alineatul (1) litera (a), poate defini clauzele și condițiile de utilizare a unui element de infrastructură gestionate de GECT sau clauzele și condițiile conform cărora este prestat un serviciu de interes economic general, inclusiv tarifele și onorariile care trebuie plătite de utilizatori.”
10.
La articolul 8, alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:
„(2) Convenția precizează:
(a)
denumirea GECT și sediul acesteia;
(b)
aria teritorială pe care GECT își poate desfășura atribuțiile;
(c)
obiectivul și atribuțiile GECT;
(d)
durata GECT și condițiile pentru dizolvarea acesteia
(e)
lista membrilor GECT;
(f)
lista organelor GECT și a competențelor ce le revin;
(g)
dreptul aplicabil al Uniunii și dreptul național aplicabil al statului membru în care GECT își are sediul, pentru interpretarea și asigurarea respectării aplicării convenției;
(h)
dreptul aplicabil al Uniunii și dreptul național aplicabil al statului membru în care acționează organele GECT;
(i)
modalitățile de implicare a membrilor din țări terțe sau din TTPM, după caz, inclusiv identificarea dreptului aplicabil în cazul în care GECT își exercită atribuțiile în țări terțe sau în TTPM;
(j)
dreptul aplicabil al Uniunii și dreptul intern aplicabil care este direct relevant pentru activitățile GECT desfășurate în cadrul atribuțiilor specificate în convenție;
(k)
normele aplicabile personalului GETC, precum și principiile care guvernează modalitățile privind gestionarea personalului și procedurile de recrutare;
(l)
modalitățile în materie de răspundere a GECT și a membrilor acesteia în conformitate cu articolul 12;
(m)
modalitățile corespunzătoare pentru recunoașterea reciprocă, inclusiv pentru controlul financiar al gestionării fondurilor publice; și
(n)
procedurile de adoptare a statutului și de modificare a convenției, care trebui să respecte obligațiile prevăzute la articolele 4 și 5.
(3) În cazul în care atribuțiile unei GECT privesc doar gestionarea unui program de cooperare sau o parte a acestuia în condițiile Regulamentului (UE) nr. 1299/2013 sau în cazul în care o GECT se referă la cooperare sau rețele interregionale, informațiile menționate la litera (b) de la alineatul (2) nu sunt necesare.”
11.
Articolul 9 se înlocuiește cu următorul text:
„Articolul 9
Statutul
(1) Statutul unei GECT este adoptat, pe baza convenției sale și în conformitate cu aceasta, de către membrii săi, care hotărăsc în unanimitate.
(2) Statutul unei GECT cuprinde cel puțin următoarele informații:
(a)
modalitățile de funcționare a organelor sale de conducere și competențele lor, precum și numărul de reprezentanți ai membrilor în organele de conducere în cauză;
(b)
procedurile decizionale;
(c)
limba sau limbile de lucru;
(d)
modalitățile pentru funcționarea acesteia;
(e)
procedurile privind gestionarea personalului și recrutarea;
(f)
modalitățile pentru contribuțiile financiare ale membrilor;
(g)
normele contabile și bugetare aplicabile pentru membrii săi;
(h)
desemnarea unui auditor extern independent al conturilor sale; și
(i)
procedurile de modificare a statutului, care trebuie să respecte obligațiile prevăzute la articolele 4 și 5.”
12.
La articolul 11, alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:
„(2) Stabilirea conturilor GECT, inclusiv, după caz, a raportului anual care le însoțește, precum și controlul și publicarea acestor conturi, sunt reglementate de dreptul național al statului membru în care GECT își are sediul.”
13.
Articolul 12 se modifică după cum urmează:
(a)
la alineatul (1)se adaugă următorul paragraf:
„GECT răspunde pentru toate datoriile sale.”;
(b)
alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:
„(2) Fără a aduce atingere alineatului (3), în măsura în care activele unei GECT sunt insuficiente pentru onorarea angajamentelor sale, membrii săi răspund pentru datoriile sale, indiferent de natura respectivelor datorii, partea fiecărui membru fiind stabilită proporțional cu contribuția sa financiară. Modalitățile contribuțiilor financiare sunt stabilite în statut.
Statutul poate să prevadă răspunderea membrilor GECT, după ce au încetat să mai fie membri ai GECT, pentru obligații rezultate din activitățile GECT realizate pe perioada în care aveau statut de membri.
(2a) În cazul în care răspunderea a cel puțin unui membru al unei GECT dintr-un stat membru este limitată prin dreptul intern în temeiul căruia acesta este constituit, ceilalți membri își pot limita, de asemenea, răspunderea în convenție, în cazul în care acest lucru este posibil în temeiul dreptului național de punere în aplicare a prezentului regulament.
Denumirea GECT ai cărei membri au răspundere limitată cuprinde termenul „limitată”.
Cerințele privind publicarea convenției, a statutului și a conturilor unei GECT ai cărei membri au răspundere limitată sunt cel puțin egale cu cele necesare pentru alte entități juridice cu răspundere limitată în conformitate cu dreptul statului membru în care GECT respectivă își are sediul.
În cazul unei GECT ai cărei membri au răspundere limitată, orice stat membru vizat poate solicita ca GECT să aibă o asigurare corespunzătoare sau să facă obiectul unei garanții furnizate de o bancă sau de o altă instituție financiară constituită într-un stat membru sau să fie acoperită de o facilitate oferită drept garanție de o entitate publică sau de un stat membru pentru a acoperi riscurile specifice activităților GECT.”
14.
La articolul 15 alineatul (2), primul paragraf se înlocuiește cu următorul text:
„(2) Cu excepția unei dispoziții contrare în prezentul regulament, litigiilor în care este implicată GECT li se aplică dreptul Uniunii în materie de jurisdicție. În toate cazurile care nu sunt vizate de dreptul Uniunii în materie de jurisdicție, instanțele judecătorești competente pentru soluționarea litigiilor sunt instanțele judecătorești din statul membru în care GECT își are sediul.”
15.
Articolul 16 se modifică după cum urmează:
(a)
alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
„(1) Statele membre adoptă dispozițiile necesare pentru a garanta aplicarea efectivă a prezentului regulament, inclusiv în ceea ce privește stabilirea autorităților competente responsabile cu procedura de aprobare, în conformitate cu cadrul lor juridic și administrativ.
Atunci când dreptul său intern prevede acest lucru, un stat membru poate stabili o listă detaliată a atribuțiilor pe care membrii unei GECT, în sensul articolului 3 alineatul (1), stabilite în conformitate cu dreptul statului membru respectiv, le dețin deja, în ceea ce privește cooperarea teritorială în statul membru în cauză.
Statul membru transmite Comisiei orice dispoziție adoptată în temeiul prezentului articol și orice modificări aduse dispozițiilor respective. Comisia transmite dispozițiile în cauză celorlalte state membre și Comitetul Regiunilor.”;
(b)
se introduce următorul alineat:
„(1a) Dispozițiile menționate la alineatul (1), în măsura în care vizează un stat membru de care este legată o TTPM, asigură de asemenea, ținând seama de relația statului membru cu TTPM în cauză, aplicarea efectivă a prezentului regulament în ceea ce privește acea TTPM care se învecinează cu alte state membre sau cu regiuni ultraperiferice ale acestora”.
16.
Articolul 17 se înlocuiește cu următorul text:
„Articolul 17
Raportul
Până la 1 august 2018, Comisia prezintă Parlamentului European, Consiliului și Comitetului Regiunilor un raport privind aplicarea prezentului regulament, evaluând, pe baza unor indicatori, eficacitatea, eficiența, relevanța, valoarea adăugată europeană și posibilitățile de simplificare.
Comisia este împuternicită să adopte acte delegate, în conformitate cu articolul 17a, de stabilire a listei de indicatori menționați la primul paragraf.”;
17.
Se introduce următorul articol:
„Articolul 17a
Exercitarea delegării
(1) Competența de a adopta acte delegate este conferită Comisiei în condițiile prevăzute în prezentul articol.
(2) Competența de a adopta acte delegate menționată la articolul 17 al doilea paragraf se conferă Comisiei pe o perioadă de cinci ani de la 21 decembrie 2013.
(3) Delegarea de competențe menționată la articolul 17 al doilea paragraf poate fi revocată oricând de Parlamentul European sau de Consiliu.
O decizie de revocare pune capăt delegării de competențe specificată în decizia respectivă. Decizia produce efecte din ziua care urmează datei publicării acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau de la o dată ulterioară menționată în decizie. Decizia nu aduce atingere actelor delegate care sunt deja în vigoare.
(4) De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
(5) Un act delegat adoptat în temeiul articolului 17 al doilea paragraf intră în vigoare numai în cazul în care nici Parlamentul European și nici Consiliul nu au formulat obiecțiuni în termen de trei luni de la notificarea acestuia către Parlamentul European și Consiliu sau în cazul în care, înaintea expirării termenului respectiv, Parlamentul European și Consiliul au informat Comisia că nu vor formula obiecțiuni. Respectivul termen se prelungește cu trei luni la inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului.”.
Articolul 2
Dispoziții tranzitorii
(1) GECT-urile constituite înainte de 21 decembrie 2013 nu sunt obligate să își pună în conformitate convenția și statutul cu Regulamentul (CE) nr. 1082/2006, astfel cum a fost modificat prin prezentul regulament.
(2) În cazul GECT-urilor pentru care a fost deschisă o procedură în temeiul articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 1082/2006 înainte de 22 iunie 2014 și pentru care a mai rămas de efectuat doar înregistrarea sau publicarea în conformitate cu articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 1082/2006, convenția și statutul sunt înregistrate și/sau publicate în conformitate cu dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 1082/2006în forma în vigoare înainte de modificarea sa prin prezentul regulament.
(3) GECT-urile pentru care a fost deschisă o procedură în temeiul articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 1082/2006 cu mai mult de șase luni înainte de 22 iunie 2014 sunt aprobate în conformitate cu dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 1082/2006 în forma în vigoare înainte de modificarea sa prin prezentul regulament.
(4) Alte GECT-uri decât cele prevăzute la alineatele (2) și (3) de la prezentul articol pentru care a fost deschisă o procedură în temeiul articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 1082/2006 înainte de 22 iunie 2014 sunt aprobate în conformitate cu dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 1082/2006, astfel cum a fost modificat prin prezentul regulament.
(5) Statele membre prezintă Comisiei modificările necesare ale dispozițiilor naționale adoptate în conformitate cu articolul 16 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1082/2006, astfel cum a fost modificat prin prezentul regulament, cel târziu până la 22 iunie 2014.
Articolul 3
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică de la 22 iunie 2014
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 17 decembrie 2013.