SMĚRNICE RADY (EU) 2015/652
ze dne 20. dubna 2015,
kterou se stanoví metody výpočtu a požadavky na podávání zpráv podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES o jakosti benzinu a motorové nafty
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES ze dne 13. října 1998 o jakosti benzinu a motorové nafty a o změně směrnice Rady 93/12/EHS (1), a zejména na čl. 7a odst. 5 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Metoda výpočtu emisí skleníkových plynů u paliv a jiné energie z nebiologických zdrojů, která má být podle ustanovení čl. 7a odst. 5 směrnice 98/70/ES zavedena, by měla zajistit podávání dostatečně přesných zpráv tak, aby mohla Komise kriticky zhodnotit, nakolik dodavatelé plní povinnosti, které jim stanoví čl. 7a odst. 2 uvedené směrnice. Metoda výpočtu by měla zajistit přesnost měření a náležitě zohlednit složitost souvisejících administrativních požadavků. Zároveň by měla dodavatele motivovat ke snižování intenzity skleníkových plynů z paliv, jež dodávají. Je třeba rovněž pečlivě zvážit dopad této metody výpočtu na rafinerie v Unii. Metoda výpočtu by tedy měla vycházet z průměrných hodnot intenzity skleníkových plynů představujících v rámci odvětví průměrnou hodnotu typickou pro dané palivo. Výhodou tohoto postupu by bylo snížení administrativní zátěže pro dodavatele a členské státy. V současnosti by navrhovaná metoda výpočtu neměla vyžadovat členění intenzity skleníkových plynů z paliv podle zdroje suroviny, neboť by to mělo nepříznivý vliv na stávající investice do některých rafinerií v Unii.
(2)
V souvislosti s čl. 7a odst. 1 směrnice 98/70/ES by požadavky kladené při podávání zpráv na dodavatele z řad malých a středních podniků (MSP), jejichž definici uvádí doporučení Komise 2003/361/ES (2), měly být v co největší míře omezeny. Podobně by ani dovozci benzinu a motorové nafty rafinované v zemích mimo Unii neměli mít povinnost poskytovat podrobné informace o zdrojích ropy použitých k výrobě těchto paliv, neboť tyto informace nemusí být vždy k dispozici nebo může být obtížné je získat.
(3)
S cílem motivovat k dalšímu snižování emisí skleníkových plynů by se do výpočtu emisí skleníkových plynů během životního cyklu u dodavatelů měly zahrnout vykázané úspory snižování emisí z těžby, a to včetně snížení emisí ze spalování a vypouštění plynů. Aby se dodavatelům usnadnilo vykazování úspor emisí z těžby, mělo by být pro účely výpočtu a osvědčení snížení emisí umožněno používat různé emisní režimy. Způsobilé by přitom měly být pouze projekty zaměřené na snížení emisí z těžby, které byly zahájeny po dni zavedení základní normy pro paliva podle čl. 7a odst. 5 písm. b) směrnice 98/70/ES, tj. po 1. lednu 2011.
(4)
Vážený průměr standardních hodnot skleníkových plynů představující typy ropy využívané v Unii je jednoduchou metodou výpočtu, na jejímž základě mohou dodavatelé stanovit obsah skleníkových plynů v palivech, jež dodávají.
(5)
Snížení emisí z těžby u ropy a zemního plynu by se mělo odhadovat a osvědčovat v souladu se zásadami a standardy stanovenými v mezinárodních normách, a to zejména v normách ISO 14064, ISO 14065 a ISO 14066.
(6)
Dále je vhodné usnadnit provádění právních předpisů členskými státy, pokud jde o snižování emisí z těžby, včetně snížení emisí ze spalování a vypouštění plynů. Za tímto účelem by před koncem lhůty pro provedení stanovené v článku 7 této směrnice měly být pod záštitou Komise vypracovány nelegislativní pokyny týkající se přístupů k vyčíslování, ověřování, osvědčování, monitorování a vykazování takovéhoto snížení emisí z těžby (včetně snížení emisí ze spalování a vypouštění plynů při těžbě suroviny).
(7)
V čl. 7a odst. 5 písm. b) směrnice 98/70/ES je stanovena povinnost zavést metodiku ke stanovení základní normy pro paliva vycházející z emisí skleníkových plynů z fosilních paliv během jejich životního cyklu na jednotku energie v roce 2010 („základní norma pro paliva“). Základní norma pro paliva by měla vycházet ze spotřebovaného množství nafty, benzinu, plynového oleje pro nesilniční použití, zkapalněného ropného plynu (LPG) a stlačeného zemního plynu (CNG) za využití údajů, jež byly členskými státy oficiálně oznámeny orgánu Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (dále jen „rámcová úmluva“) v roce 2010. Základní normou pro paliva by nemělo být referenční fosilní palivo, jež se používá k výpočtu snížení emisí skleníkových plynů z biopaliv a jež by se mělo zachovat v podobě, kterou stanoví příloha IV směrnice 98/70/ES.
(8)
Vzhledem k tomu, že složení skladby příslušných fosilních paliv se rok od roku mění jen málo, budou meziroční souhrnné rozdíly v intenzitě skleníkových plynů z fosilních paliv rovněž malé. Je tudíž vhodné, aby hodnoty základní normy vycházely z údajů o průměrné spotřebě v Unii za rok 2010, jež členské státy vykázaly orgánu Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu.
(9)
Základní norma pro paliva by měla vyjadřovat průměrnou intenzitu skleníkových plynů z těžby a intenzitu z fosilních paliv z průměrné komplexní rafinerie. Základní norma pro paliva by se tedy měla vypočítat za použití průměrných standardních hodnot pro jednotlivá paliva. Hodnota základní normy pro paliva by měla v období do roku 2020 zůstat beze změny, tak aby byla pro dodavatele zajištěna právní jistota, pokud jde o jejich povinnost snižovat intenzitu skleníkových plynů z paliv, jež dodávají.
(10)
V čl. 7a odst. 5 písm. d) směrnice 98/70/ES je upraveno přijetí metody výpočtu podílu elektrických silničních vozidel na snížení emisí skleníkových plynů během životního cyklu paliva. Podle tohoto článku by měla být tato metoda výpočtu v souladu s čl. 3 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES (3). K zajištění tohoto souladu by se měl pro účinnost hnacího ústrojí použít týž opravný faktor.
(11)
Elektřinu dodanou pro použití v silniční dopravě mohou dodavatelé podle čl. 7a odst. 1 směrnice 98/70/ES vykazovat v rámci svých ročních zpráv členským státům. V zájmu omezení administrativních nákladů je vhodné, aby metoda výpočtu pro účely podávání zpráv dodavateli byla založena na odhadech spotřeby elektřiny v daném elektrickém silničním vozidle či motocyklu, a nikoliv na skutečném měření jeho spotřeby.
(12)
V případě, kdy dochází ke zpracovávání biopaliva a fosilního paliva v rámci téhož procesu, je vhodné uvést podrobné informace o tom, jakým způsobem bylo odhadnuto množství skleníkových plynů z daného biopaliva a jejich intenzita. K tomu je zapotřebí zvláštní metoda, protože výsledné množství biopaliva nelze, například při souběžné hydrogenační úpravě rostlinných olejů s fosilními palivy, změřit. V čl. 7d odst. 1 směrnice 98/70/ES se stanoví, že emise skleníkových plynů z biopaliv vznikajících během životního cyklu se mají pro účely článku 7a a čl. 7b odst. 2 uvedené směrnice vypočítat podle téže metody výpočtu. Proto má osvědčení emisí skleníkových plynů v rámci uznaných nepovinných režimů stejnou platnost pro účely článku 7a i pro účely čl. 7b odst. 2 směrnice 98/70/ES.
(13)
Požadavek, aby dodavatel podával zprávy, stanovený v čl. 7a odst. 1 směrnice 98/70/ES, by měly doplňovat harmonizovaný formulář a harmonizované definice údajů, jež se vykazují. Harmonizace definic údajů je potřebná k náležitému provedení výpočtu intenzity skleníkových plynů, jenž je s povinností jednotlivých dodavatelů podávat zprávy spojen, jelikož tyto údaje tvoří klíčové vstupní informace pro harmonizovanou metodu výpočtu podle čl. 7a odst. 5 písm. a) směrnice 98/70/ES. Tyto údaje zahrnují identifikaci dodavatele, množství paliva či energie uvedené na trh a typ paliva či energie uvedený na trh.
(14)
Požadavek, aby dodavatel podával zprávy, stanovený v čl. 7a odst. 1 směrnice 98/70/ES, by měly doplňovat harmonizované požadavky na vykazování, formulář a harmonizované definice údajů pro účely podávání zpráv o účinnosti paliv spotřebovaných v Unii z hlediska skleníkových plynů členskými státy Komisi. Tyto požadavky na podávání zpráv především umožní aktualizovat vlastnosti referenčního fosilního paliva uvedené v příloze IV části C bodě 19 směrnice 98/70/ES a v příloze V části C bodě 19 směrnice 2009/28/ES a usnadní podávání zpráv požadované podle čl. 8 odst. 3 a čl. 9 odst. 2 směrnice 98/70/ES i aktualizaci metody výpočtu v souladu s technickým a vědeckým pokrokem tak, aby tato metoda plnila svůj zamýšlený účel. Uvedené údaje by mělyzahrnovat množství paliva či energie uvedených na trh, typ paliva či energie a místo nákupu a původ paliva či energie uvedených na trh.
(15)
Za účelem snížení administrativní zátěže by členské státy měly dodavatelům umožnit, aby při plnění svých povinností podávat zprávy vycházeli z rovnocenných údajů, jež se shromažďují podle jiných unijních nebo vnitrostátních právních předpisů, a to za předpokladu, že budou při podávání zpráv dodrženy požadavky uvedené v příloze IV a definice uvedené v přílohách I a III.
(16)
Aby se usnadnilo podávání zpráv skupinám dodavatelů v souladu s čl. 7a odst. 4 směrnice 98/70/ES, umožňuje čl. 7a odst. 5 písm. c) uvedené směrnice zavedení všech nezbytných pravidel. Podávání zpráv je těmto skupinám vhodné usnadnit, aby se zamezilo narušení fyzického pohybu paliv, neboť různí dodavatelé uvádějí na trh různá paliva v rozdílných poměrech, a mohou tedy v zájmu dosažení cíle snížení emisí skleníkových plynů využívat zdroje různých úrovní. Je proto nezbytné harmonizovat definice identifikace dodavatele, množství paliva či energie uvedeného na trh, typu paliva či energie a místa nákupu a původu paliva či energie uvedených na trh. K vyloučení dvojího započtení v případech, kdy společně podávají zprávy dodavatelé v souladu s čl. 7a odst. 4, je navíc vhodné harmonizovat provádění metody výpočtu a podávání zpráv v členských státech, včetně podávání zpráv Komisi, a to tak, aby se potřebné informace od skupiny dodavatelů vztahovaly k určitému členskému státu.
(17)
V souladu s čl. 8 odst. 3 směrnice 98/70/ES mají všechny členské státy povinnost předložit každoročně zprávu o jakosti paliva na vnitrostátní úrovni za předchozí kalendářní rok, a to na základě formuláře zavedeného rozhodnutím Komise 2002/159/ES (4). K zohlednění změn směrnice 98/70/ES zavedených směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/30/ES (5) a následných dodatečných požadavků na členské státy v oblasti podávání zpráv, jakož i v zájmu účinnosti a harmonizace je nezbytné vyjasnit, jaké informace by se měly vykazovat, a stanovit formulář k předkládání údajů dodavateli a členskými státy.
(18)
Komise předložila návrh opatření výboru ustavenému podle směrnice 98/70/ES dne 23. února 2012. Výbor nebyl s to přijmout stanovisko kvalifikovanou většinou, a je tedy vhodné, aby Komise v souladu s čl. 5a odst. 4 rozhodnutí Komise 1999/468/ES (6) předložila tento návrh Radě,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tato směrnice stanoví pravidla pro metody výpočtu a požadavky na podávání zpráv podle směrnice 98/70/ES.
2. Tato směrnice se vztahuje na paliva používaná k pohonu silničních vozidel a nesilničních pojízdných strojů (včetně plavidel vnitrozemské plavby, pokud se neplaví po moři), zemědělských a lesnických traktorů a rekreačních plavidel, pokud se neplaví po moři, jakož i na elektřinu používanou silničními vozidly.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se, nad rámec definic obsažených již ve směrnici 98/70/ES, rozumí:
1)
„emisemi z těžby“ veškeré emise skleníkových plynů, k nimž dojde předtím, než se začne daná surovina zpracovávat v rafinerii nebo zpracovatelském zařízení, kde se vyrábí palivo uvedené v příloze I;
2)
„přírodní živicí“ jakýkoliv zdroj rafinerské suroviny, který se vyznačuje tím, že:
a)
v ložisku na místě těžby vykazuje podle zkušební metody D287 Americké společnosti pro zkoušení a materiály (7) (dále jen „API“) hustotu API 10° nebo méně;
b)
jeho průměrná roční hodnota viskozity za teploty panující v ložisku přesahuje hodnotu vypočtenou podle rovnice: viskozita (v centipoisech) = 518,98e-0,038T; kde T je teplota ve stupních Celsia;
c)
spadá pod definici dehtových písků pod kódem kombinované nomenklatury (KN) 2714 stanovenou v nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (8);
d)
mobilizace zdroje této suroviny se dosahuje těžebním vrtem nebo tepelně podporovanou gravitační drenáží, přičemž tepelná energie se získává převážně z jiných zdrojů, než je samotný zdroj vstupní suroviny;
3)
„ropnou břidlicí“ jakýkoliv zdroj rafinerské suroviny, který se nachází ve skalním ložisku, obsahuje pevné kerogeny a spadá pod definici ropné břidlice pod kódem KN 2714 stanovenou nařízením (EHS) č. 2658/87. Mobilizace zdroje suroviny se dosáhne těžebním vrtem nebo tepelně podporovanou gravitační drenáží;
4)
„základní normou pro paliva“ základní norma pro paliva vycházející z emisí skleníkových plynů z fosilních paliv během jejich životního cyklu na jednotku energie v roce 2010;
5)
„konvenční ropou“ jakýkoliv zdroj rafinerské suroviny, který v ložisku na místě původu vykazuje podle zkušební metody D287 hustotu API vyšší než 10° a který nespadá pod definici kódu KN 2714 stanovenou nařízením (EHS) č. 2658/87.
Článek 3
Metoda výpočtu intenzity skleníkových plynů z dodaných paliv a energie (vyjma biopaliv) a podávání zpráv dodavateli
1. Pro účely čl. 7a odst. 2 směrnice 98/70/ES zajistí členské státy, aby dodavatelé používali k určení intenzity skleníkových plynů z jimi dodávaných paliv metodu výpočtu uvedenou v příloze I této směrnice.
2. Pro účely čl. 7a odst. 1 druhého pododstavce a čl. 7a odst. 2 směrnice 98/70/ES stanoví členské státy dodavatelům povinnost vykazovat údaje na základě definic a metody výpočtu stanovených v příloze I této směrnice. Tyto údaje se vykazují každoročně za použití šablon uvedených v příloze IV této směrnice.
3. Pro účely čl. 7a odst. 4 směrnice 98/70/ES zajistí každý členský stát, aby skupina dodavatelů, která se rozhodne být považována za jediného dodavatele, plnila v daném členském státě své povinnosti podle čl. 7a odst. 2.
4. V případě dodavatelů, kteří jsou malými a středními podniky, použijí členské státy zjednodušenou metodu uvedenou v příloze I této směrnice.
Článek 4
Výpočet základní normy paliv a snížení intenzity skleníkových plynů
Pro účely ověření toho, zda dodavatelé plní své závazky vyplývající z čl. 7a odst. 2 směrnice 98/70/ES, jim členské státy stanoví povinnost porovnávat snížení emisí skleníkových plynů vznikajících během životního cyklu paliv a elektřiny, kterého dosáhli, se základní normou pro paliva stanovenou v příloze II této směrnice.
Článek 5
Podávání zpráv členskými státy
1. Při předkládání zpráv Komisi podle čl. 8 odst. 3 směrnice 98/70/ES poskytnou členské státy Komisi údaje týkající se plnění ustanovení článku 7a uvedené směrnice vymezené v příloze III této směrnice.
2. Pro předkládání údajů vymezených v příloze III této směrnice použijí členské státy nástroje platformy ReportNet Evropské agentury pro životní prostředí poskytnuté podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 401/2009 (9). Členské státy údaje prostřednictvím elektronického přenosu dat předávají do ústředního registru údajů, který spravuje Evropská agentura pro životní prostředí.
3. Údaje se vykazují každoročně za použití šablony uvedené v příloze IV. Členské státy oznámí Komisi den přenosu údajů a pro účely kontaktu název příslušného orgánu, který zodpovídá za ověření a vykázání údajů Komisi.
Článek 6
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce ukládané v případě porušení vnitrostátních právních předpisů přijatých na základě této směrnice a podniknou veškerá opatření nezbytná k zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí příslušná ustanovení Komisi do 21. dubna 2017 a neprodleně jí oznámí jakékoli jejich pozdější změny.
Článek 7
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 21. dubna 2017. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 8
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 9
Určení
Tato směrnice je určena členských státům.
V Lucemburku dne 20. dubna 2015.
DIRECTIVA (UE) 2015/652 A CONSILIULUI
din 20 aprilie 2015
de stabilire a metodelor de calcul și a cerințelor de raportare în temeiul Directivei 98/70/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind calitatea benzinei și a motorinei
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 98/70/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 1998 privind calitatea benzinei și a motorinei și de modificare a Directivei 93/12/CEE a Consiliului (1), în special articolul 7a alineatul (5),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
întrucât:
(1)
Metoda de calcul a emisiilor de gaze cu efect de seră generate de carburanți și de alte forme de energie provenind din surse nebiologice care urmează să fie instituită în temeiul articolului 7a alineatul (5) din Directiva 98/70/CE ar trebui să asigure raportarea cu suficientă precizie, astfel încât Comisia să poată evalua în mod critic performanțele furnizorilor în ceea ce privește respectarea obligațiilor care le revin în temeiul articolului 7a alineatul (2) din directiva menționată. Metoda de calcul ar trebui să asigure precizia ținând cont, de asemenea, de complexitatea cerințelor administrative aferente. În același timp, aceasta ar trebui să stimuleze furnizorii să reducă intensitatea gazelor cu efect de seră generate de carburanții pe care îi furnizează. De asemenea, ar trebui să se acorde o atenție deosebită impactului metodei de calcul asupra rafinăriilor în Uniune. Prin urmare, metoda de calcul ar trebui să se bazeze pe intensitățile medii ale emisiilor de gaze cu efect de seră reprezentând o valoare medie pe industrie care este tipică pentru un anumit carburant. Aceasta ar avea avantajul de a reduce sarcina administrativă asupra furnizorilor și asupra statelor membre. În prezenta etapă, metoda de calcul propusă nu ar trebui să impună diferențierea intensității gazelor cu efect de seră generate de carburanți pe baza sursei de materii prime, întrucât acest lucru ar putea afecta investițiile actuale în anumite rafinării în Uniune.
(2)
Cerințele de raportare pentru furnizorii care sunt întreprinderi mici și mijlocii (IMM-uri), astfel cum sunt definite în Recomandarea 2003/361/CE a Comisiei (2), ar trebui să fie reduse cât mai mult posibil în contextul articolului 7a alineatul (1) din Directiva 98/70/CE. În mod similar, importatorii de benzină și motorină rafinate în afara Uniunii nu ar trebui să fie obligați să furnizeze informații detaliate privind sursele de țiței utilizat pentru producerea carburanților respectivi, întrucât este posibil ca informațiile să nu fie disponibile sau să fie greu de obținut.
(3)
Pentru a stimula în continuare reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră, economiile obținute din reducerile emisiilor generate în amonte (UER), inclusiv din arderi și evacuarea în atmosferă, ar trebui incluse în calcularea emisiilor de gaze cu efect de seră generate pe durata ciclului de viață de furnizori. Pentru a facilita obținerea economiilor din UER de către furnizori, ar trebui permisă utilizarea unor sisteme diferite de calculare și de certificare a reducerilor de emisii. Numai proiectele privind UER care debutează ulterior datei de stabilire a standardului de carburant menționat la articolul 7a alineatul (5) litera (b) din Directiva 98/70/CE, și anume 1 ianuarie 2011, ar trebui să fie eligibile.
(4)
Media ponderată a valorilor implicite de gaze cu efect de seră care reprezintă țițeiul consumat în Uniune oferă o metodă simplă de calcul prin care furnizorii pot determina conținutul de gaze cu efect de seră generate de carburanții pe care îi furnizează.
(5)
UER ar trebui să fie estimate și validate în conformitate cu principiile și standardele identificate în standardele internaționale, în special în ISO 14064, ISO 14065 și ISO 14066.
(6)
În plus, este oportun să se faciliteze punerea în aplicare de către statele membre a legislației în ceea ce privește UER, inclusiv din arderi și evacuarea în atmosferă. În acest scop ar trebui elaborate, sub auspiciile Comisiei, orientări fără caracter legislativ cu privire la abordările privind cuantificarea, verificarea, validarea, monitorizarea și raportarea unor astfel de UER (inclusiv reduceri ale emisiilor din arderi și evacuări în atmosferă în unitățile de producție) înainte de încheierea perioadei de transpunere prevăzute de în articolul 7 din prezenta directivă.
(7)
Articolul 7a alineatul (5) litera (b) din Directiva 98/70/CE prevede stabilirea unei metode pentru determinarea standardului de carburant care se bazează pe emisiile de gaze cu efect de seră generate pe durata ciclului de viață pe unitate de energie de combustibilii fosili în 2010. Standardul de carburant ar trebui să se bazeze pe cantitățile de motorină, benzină, motorină fără destinație rutieră, gaz petrolier lichefiat (GPL) și gaz natural comprimat (GNC) consumate care utilizează date raportate de statele membre în mod oficial în cadrul Convenției-cadru a Organizației Națiunilor Unite (ONU) privind schimbările climatice (CCONUSC) din 2010. Standardul de carburant nu ar trebui să fie carburantul fosil de referință utilizat pentru calcularea reducerilor emisiilor de gaze cu efect de seră generate de biocarburanți, care ar trebui să rămână astfel cum este prevăzut în anexa IV la Directiva 98/70/CE.
(8)
Întrucât compoziția amestecului relevant de combustibili fosili variază puțin de la un an la altul, variația totală a intensității emisiilor de gaze cu efect de seră generate de combustibilii fosili de la un an la altul va fi, de asemenea, redusă. Prin urmare, este oportun ca standardul de carburant să se bazeze pe datele privind consumul mediu al Uniunii pentru 2010, astfel cum au fost raportate de către statele membre în cadrul CCONUSC.
(9)
Standardul de carburant ar trebui să reprezinte o intensitate medie a gazelor cu efect de seră generate în amonte și intensitatea carburantului unei rafinării de complexitate medie pentru combustibilii fosili. În consecință, standardul de carburant ar trebui să se calculeze utilizând respectivele valori medii implicite pentru carburanți. Standardul de carburant ar trebui să rămână neschimbat în perioada până în 2020, pentru a oferi securitate juridică furnizorilor în ceea ce privește obligațiile lor de a reduce intensitatea gazelor cu efect de seră generate de carburanții pe care îi furnizează.
(10)
Articolul 7a alineatul (5) litera (d) din Directiva 98/70/CE prevede adoptarea unei metode de calcul al contribuției vehiculelor rutiere electrice pentru a reduce emisiile de gaze cu efect de seră generate pe durata ciclului de viață. În temeiul articolului menționat, metoda de calcul ar trebui să fie compatibilă cu articolul 3 alineatul (4) din Directiva 2009/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului (3). Pentru a se asigura compatibilitatea, ar trebui utilizat același factor de corecție pentru eficiența sistemului de propulsie.
(11)
Electricitatea furnizată destinată utilizării în transportul rutier poate fi raportată de furnizori, astfel cum prevede articolul 7a alineatul (1) din Directiva 98/70/CE, ca parte a rapoartelor lor anuale către statele membre. Pentru limitarea costurilor administrative, este adecvat ca metoda de calcul să se bazeze mai mult pe o estimare decât pe o măsurare efectivă a consumului de electricitate în cazul unui vehicul rutier electric sau al unei motociclete în scopul raportării din partea furnizorilor.
(12)
Este adecvat să se includă o abordare detaliată pentru a estima cantitatea și intensitatea gazelor cu efect de seră generate de biocarburanți în cazul în care prelucrarea unui biocarburant și a unui combustibil fosil are loc în timpul aceluiași proces. Este necesară o metodă specifică deoarece cantitatea de biocarburantului nu poate fi măsurată, cum ar fi în cazul co-hidrotratamentului uleiurilor de origine vegetală cu un combustibil fosil. Articolul 7d alineatul (1) din Directiva 98/70/CE prevede că emisiile de gaze cu efect de seră generate de biocarburanți pe durata ciclului de viață se calculează, în sensul articolului 7a și al articolului 7b alineatul (2) din directiva respectivă, prin aceeași metodă. Prin urmare, certificarea emisiilor de gaze cu efect de seră prin sisteme voluntare recunoscute este la fel de valabilă atât în scopurile articolului 7a cât și în scopurile articolului 7b alineatul (2) din Directiva 98/70/CE.
(13)
Cerința de raportare impusă furnizorilor prevăzută la articolul 7a alineatul (1) din Directiva 98/70/CE ar trebui completată cu un format armonizat și definiții armonizate ale datelor care urmează să fie raportate. Armonizarea definițiilor datelor este necesară pentru efectuarea în mod corespunzător a calculului intensității gazelor cu efect de seră în raport cu obligațiile de raportare ale unui anumit furnizor, întrucât datele reprezintă elemente cheie în metoda de calcul armonizată în conformitate cu articolul 7a alineatul (5) litera (a) din Directiva 98/70/CE. Datele includ identificarea furnizorului, cantitatea de carburant sau de energie introdusă pe piață și tipul de carburant sau de energie introdus pe piață.
(14)
Cerința de raportare impusă furnizorilor prevăzută la articolul 7a alineatul (1) din Directiva 98/70/CE ar trebui să fie completată cu cerințe armonizate de raportare, un format de raportare și definiții armonizate pentru raportarea din partea statelor membre către Comisie cu privire la performanța în materie de emisii de gaze cu efect de seră generate de carburanții consumați în Uniune. În special, cerințele de raportare vor permite actualizarea carburantului fosil de referință descris la punctul 19 din partea C a anexei IV la Directiva 98/70/CE și la punctul 19 din partea C a anexei V la Directiva 2009/28/CE și vor facilita raportarea prevăzută la articolul 8 alineatul (3) și la articolul 9 alineatul (2) din Directiva 98/70/CE, precum și actualizarea metodei de calcul în funcție de progresul tehnic și științific, pentru a se asigura că aceasta îndeplinește scopul preconizat. Datele ar trebui să includă cantitatea de carburant sau de energie introdusă pe piață și tipul de carburant sau energie, locul de achiziționare și originea carburantului sau a energiei introduse pe piață.
(15)
Este oportun ca statele membre să permită furnizorilor să își îndeplinească cerințele de raportare bazându-se pe date echivalente colectate în temeiul altor acte legislative naționale sau ale Uniunii, în vederea reducerii sarcinii administrative, cu condiția ca raportarea să se efectueze în conformitate cu cerințele prevăzute în anexa IV și cu definițiile prevăzute în anexele I și III.
(16)
Pentru a facilita raportarea de către grupuri de furnizori în temeiul articolului 7a alineatul (4) din Directiva 98/70/CE, articolul 7a alineatul (5) litera (c) din directiva respectivă permite stabilirea oricăror norme necesare. Este de dorit să se faciliteze acest tip de raportare pentru a se evita orice perturbare a deplasărilor fizice ale carburantului, întrucât furnizori diferiți introduc pe piață carburanți diferiți în proporții diferite și, prin urmare, este posibil să se dovedească necesară mobilizarea unor niveluri diferite de resurse în vederea îndeplinirii obiectivului de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră. Prin urmare, este necesar să se armonizeze definițiile privind identificarea furnizorului, cantitatea de carburant sau de energie introdusă pe piață, tipul de carburant sau de energie, locul de achiziționare și originea carburantului sau a energiei introduse pe piață. De asemenea, pentru a evita contabilizarea dublă în cazul raportării în comun de către furnizori în temeiul articolului 7a alineatul (4), este oportun să se armonizeze punerea în aplicare a metodei de calcul și de raportare în statele membre, inclusiv în ceea ce privește raportarea către Comisie, astfel încât informațiile solicitate din partea unui grup de furnizori să se refere la un anumit stat membru.
(17)
În temeiul articolului 8 alineatul (3) din Directiva 98/70/CE, statele membre prezintă anual un raport cu datele naționale privind calitatea carburanților pentru anul calendaristic precedent în conformitate cu formatul stabilit în Decizia 2002/159/CE a Comisiei (4). Pentru a acoperi modificările introduse în Directiva 98/70/CE prin Directiva 2009/30/CE a Parlamentului European și a Consiliului (5) și cerințele ulterioare suplimentare de raportare pentru statele membre și pentru eficacitate și armonizare, este necesar să se clarifice ce informații ar trebui raportate și, de asemenea, să se adopte un format pentru transmiterea datelor de către furnizori și statele membre.
(18)
Comisia a prezentat un proiect de măsură comitetului înființat prin Directiva 98/70/CE la 23 februarie 2012. Comitetul nu a reușit să adopte avizul cu majoritatea calificată necesară. Prin urmare, este oportun ca Comisia să prezinte Consiliului o propunere în temeiul articolului 5a alineatul (4) din Decizia 1999/468/CE a Consiliului (6),
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
Articolul 1
Domeniul de aplicare
(1) Prezenta directivă stabilește norme privind metodele de calcul și cerințele de raportare în conformitate cu Directiva 98/70/CE.
(2) Prezenta directivă se aplică carburanților utilizați pentru propulsia vehiculelor rutiere, a echipamentelor mobile fără destinație rutieră (inclusiv navele de navigație interioară atunci când nu se află pe mare), a tractoarelor agricole și forestiere și a ambarcațiunilor de agrement atunci când nu se află pe mare, precum și electricității destinate utilizării de către vehiculele rutiere.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentei directive și în plus față de definițiile cuprinse deja în Directiva 98/70/CE, se aplică definițiile următoare:
1.
„emisii generate în amonte” înseamnă toate emisiile de gaze cu efect de seră care sunt generate înainte ca materiile prime să ajungă la o rafinărie sau la o instalație de prelucrare unde a fost produs carburantul, astfel cum se menționează în anexa I;
2.
„bitum natural” înseamnă orice sursă de materii prime de rafinărie:
(a)
care prezintă o greutate API (American Petroleum Institute - Institutul American al Petrolului) de 10 grade sau mai puțin atunci când se află într-un zăcământ la locul de extracție, definită în conformitate cu metoda de testare a Societății americane pentru testare și materiale (ASTM) (7) D287;
(b)
care are o vâscozitate medie anuală la temperatura din rezervor mai mare decât cea calculată prin ecuația: Vâscozitate (Centipoise) = 518,98e-0,038T, unde T reprezintă temperatura exprimată în grade Celsius;
(c)
care intră sub incidența definiției nisipurilor bituminoase conform codului din nomenclatura combinată (NC) 2714, astfel cum este prevăzut în Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului (8); și
(d)
la care mobilizarea sursei de materii prime este realizată prin extracție minieră sau prin drenaj gravitațional îmbunătățit din punct de vedere termic, unde energia termică este derivată în principal din alte surse decât însăși sursa de materii prime;
3.
„șisturi bituminoase” înseamnă orice sursă de materii prime pentru rafinării situată într-o formațiune de roci, care conține kerogen solid și care intră sub incidența definiției șistului bituminos conform codului NC 2714 stabilit în Regulamentul (CEE) nr. 2658/87. Mobilizarea sursei de materii prime este realizată prin extracție minieră sau prin drenaj gravitațional îmbunătățit din punct de vedere termic;
4.
„standard de carburant” înseamnă un standard de carburant care se bazează pe ciclul de viață al emisiilor de gaze cu efect de seră pe unitate de energie generate de combustibili fosili în 2010;
5.
„țiței convențional” înseamnă orice materie primă pentru rafinării care prezintă o greutate API mai mare de 10 grade atunci când este situată într-un zăcământ la locul de origine, măsurată în conformitate cu metoda de testare ASTM D 287, și care nu intră sub incidența definiției aferente codului NC 2714 astfel cum este prevăzut în Regulamentul (CEE) nr. 2658/87.
Articolul 3
Metoda de calcul a intensității gazelor cu efect de seră generate de carburanți, alții decât biocarburanții, și a energiei furnizate și de raportare de către furnizori
(1) În sensul articolului 7a alineatul (2) din Directiva 98/70/CE, statele membre se asigură că furnizorii utilizează metoda de calcul stabilită în anexa I la prezenta directivă pentru a determina intensitatea gazelor cu efect de seră generate de carburanții pe care îi furnizează.
(2) În sensul articolului 7a alineatul (1) al doilea paragraf și al articolului 7a alineatul (2) din Directiva 98/70/CE, statele membre impun furnizorilor să raporteze datele utilizând definițiile și metoda de calcul prevăzute în anexa I la prezenta directivă. Datele se raportează anual utilizând modelul prevăzut în anexa IV la prezenta directivă.
(3) În sensul articolului 7a alineatul (4) din Directiva 98/70/CE, orice stat membru se asigură că un grup de furnizori care alege să fie considerat drept furnizor unic își îndeplinește obligația care îi revine în temeiul articolului 7a alineatul (2) în statul membru respectiv.
(4) Statele membre aplică metoda simplificată prevăzută în anexa I la prezenta directivă pentru furnizorii care sunt IMM-uri.
Articolul 4
Calcularea standardului de carburant și a reducerii intensității gazelor cu efect de seră
Pentru a verifica respectarea de către furnizori a obligației care le revine în temeiul articolului 7a alineatul (2) din Directiva 98/70/CE, statele membre impun furnizorilor să compare reducerile pe care le-au obținut în emisiile de gaze cu efect de seră generate pe durata ciclului de viață de carburanți și de electricitate cu standardul de carburant stabilit în anexa II la prezenta directivă.
Articolul 5
Raportarea din partea statelor membre
(1) Atunci când prezintă rapoarte Comisiei în temeiul articolului 8 alineatul (3) din Directiva 98/70/CE, statele membre furnizează Comisiei date referitoare la conformitatea cu articolul 7a din prezenta directivă, astfel cum sunt prevăzute în anexa III la prezenta directivă.
(2) Statele membre utilizează instrumentele ReportNet ale Agenției Europene de Mediu, disponibile în temeiul Regulamentului (CE) nr. 401/2009 al Parlamentului European și al Consiliului (9), pentru transmiterea datelor prevăzute în anexa III la prezenta directivă. Datele se transmit de către statele membre, prin transfer electronic de date, către arhiva centrală de date gestionată de Agenția Europeană de Mediu.
(3) Datele se transmit anual utilizându-se modelul prevăzut în anexa IV. Statele membre îi comunică Comisiei data transmiterii și denumirea punctului de contact din cadrul autorității competente responsabile cu verificarea și raportarea datelor către Comisie.
Articolul 6
Sancțiuni
Statele membre stabilesc normele privind sancțiunile aplicabile în caz de încălcare a dispozițiilor de drept intern adoptate în temeiul prezentei directive și iau toate măsurile necesare pentru a asigura punerea lor în aplicare. Sancțiunile prevăzute trebuie să fie eficace, proporționale și cu efect de descurajare. Statele membre notifică dispozițiile respective Comisiei până la 21 aprilie 2017, notificând fără întârziere și orice modificare ulterioară a acestora.
Articolul 7
Transpunere
(1) Statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 21 aprilie 2017 cel târziu. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
(2) Atunci când statele membre adoptă aceste măsuri, acestea trebuie să conțină o trimitere la prezenta directivă sau să fie însoțite de o astfel de trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a respectivei trimiteri.
(3) Statele membre comunică Comisiei textele principalelor măsuri de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
Articolul 8
Intrarea în vigoare
Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 9
Destinatari
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Luxemburg, 20 aprilie 2015.