NAŘÍZENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY (EU) č. 1071/2013
ze dne 24. září 2013
o rozvaze sektoru měnových finančních institucí (přepracované znění)
(ECB/2013/33)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 5 tohoto statutu,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2533/98 ze dne 23. listopadu 1998 o shromažďování statistických informací Evropskou centrální bankou (1), a zejména na čl. 5 odst. 1 a čl. 6 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2531/98 ze dne 23. listopadu 1998 o uplatňování minimálních rezerv Evropskou centrální bankou (2), a zejména na čl. 6 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na stanovisko Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 25/2009 ze dne 19. listopadu 2008 o rozvaze sektoru měnových finančních institucí (ECB/2008/32) (3) bylo podstatným způsobem změněno. Vzhledem k tomu, že je v něm třeba provést další změny, zejména s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 549/2013 ze dne 21. května 2013 o Evropském systému národních a regionálních účtů v Evropské unii (4), mělo by být v zájmu srozumitelnosti přepracováno.
(2)
Evropský systém centrálních bank (ESCB) vyžaduje ke splnění svých úkolů sestavení konsolidované rozvahy sektoru měnových finančních institucí. Hlavním účelem těchto informací je poskytnout Evropské centrální bance (ECB) ucelený statistický obraz měnového vývoje v členských státech, jejichž měnou je euro (dále jen „členské státy eurozóny“), na které se hledí jako na jediný hospodářský prostor. Tyto statistiky, které jsou založeny na úplném a stejnorodém sektoru měnových finančních institucí a souboru zpravodajských jednotek, obsahují údaje o agregovaných finančních aktivech a pasivech vyjádřených z hlediska stavů a transakcí a jsou pravidelně sestavovány. Dostatečně podrobné statistické údaje jsou rovněž nezbytné s cílem zajistit, aby měnové agregáty a protipoložky za eurozónu byly i nadále užitečné z analytického hlediska.
(3)
ECB je povinna v souladu se Smlouvou o fungování Evropské unie a za podmínek stanovených ve statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen „statut ESCB“) přijímat nařízení v rozsahu nezbytném pro plnění úkolů ESCB vymezených ve statutu ESCB a v některých případech stanovených předpisy Rady na základě čl. 129 odst. 4 Smlouvy.
(4)
Článek 5.1 statutu ESCB vyžaduje, aby ECB pro zajištění úkolů ESCB shromažďovala ve spolupráci s národními centrálními bankami nezbytné statistické informace buď od příslušných vnitrostátních orgánů, nebo přímo od hospodářských subjektů. Článek 5.2 statutu ESCB stanoví, že úkoly popsané v článku 5.1 provádějí v rámci svých možností národní centrální banky.
(5)
Článek 3 nařízení (ES) č. 2533/98 vyžaduje, aby ECB blíže určila skutečný soubor zpravodajských jednotek v rámci jejich referenčního souboru, a opravňuje ji, aby některé třídy zpravodajských jednotek plně nebo částečně zprostila statistické zpravodajské povinnosti. Čl. 6 odst. 4 uvedeného nařízení stanoví, že ECB může přijímat nařízení upravující podmínky, za kterých lze uplatnit právo ověřovat statistické informace nebo provádět jejich nucené shromažďování.
(6)
Článek 4 nařízení (ES) č. 2533/98 vyžaduje, aby si členské státy samy řídily organizaci v oblasti statistiky a plně spolupracovaly s ESCB s cílem zajistit plnění povinností vyplývajících z článku 5 statutu ESCB.
(7)
Může být vhodné, aby národní centrální banky shromažďovaly od skutečného souboru zpravodajských jednotek statistické informace nutné ke splnění statistických požadavků ECB jako součást širšího zpravodajského systému, který jednotlivé národní centrální banky vytvářejí v rámci vlastních pravomocí v souladu s právními přepisy Unie, vnitrostátními právními předpisy nebo se zavedenou praxí, a který slouží též jiným statistickým účelům, pokud tím není ohroženo plnění statistických požadavků ECB. Takový postup může rovněž snížit zpravodajskou zátěž. Pro zvýšení transparentnosti je v těchto případech vhodné informovat zpravodajské jednotky o tom, že se údaje shromažďují pro jiné statistické účely. V určitých případech může ECB využít statistické informace, které byly shromážděny pro tyto jiné účely, ke splnění svých požadavků.
(8)
Statistické požadavky jsou nejpodrobnější v případě protistran, které patří do sektoru držby peněz. Podrobné údaje jsou vyžadovány o: a) vkladech v členění podle subsektorů a splatnosti a dále podle měn s cílem umožnit důkladnější analýzu vývoje cizoměnových složek zahrnutých v měnovém agregátu M3 a usnadnit zjišťování míry zastupitelnosti mezi cizoměnovými složkami a eurovou složkou M3; b) úvěrech podle subsektorů, splatnosti, účelu, nového nastavení úrokové sazby a měny, neboť tyto údaje se považují za nezbytné pro účely měnové analýzy; c) pozicích vůči ostatním měnovým finančním institucím, pokud je to potřebné pro umožnění započtení zůstatků mezi měnovými finančními institucemi nebo pro výpočet základu pro stanovení minimálních rezerv; d) pozicích vůči nerezidentům eurozóny (zbytku světa) u „vkladů s dohodnutou splatností nad dva roky“, „vkladů s výpovědní lhůtou delší než dva roky“ a „repo obchodů“ za účelem výpočtu základu pro stanovení minimálních rezerv, na který se uplatňuje kladná sazba minimálních rezerv; e) pozicích vůči zbytku světa, pokud jde o celkové vklady, za účelem sestavení vnějších protipoložek; f) vkladech a úvěrech vůči zbytku světa s původní lhůtou splatnosti do jednoho roku a nad jeden rok pro účely platební bilance a finančních účtů.
(9)
Pro účely shromažďování statistických informací o portfoliích cenných papírů měnových finančních institucí na základě nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1011/2012 ze dne 17. října 2012 o statistice držby cenných papírů (ECB/2012/24) (5) vykazují národní centrální banky čtvrtletně údaje podle jednotlivých cenných papírů. Národní centrální banky mohou sloučit požadavky na vykazování podle tohoto nařízení a nařízení (EU) č. 1011/2012 (ECB/2012/24), jestliže takový postup může minimalizovat zpravodajské zatížení úvěrových institucí. S cílem zmírnit zatížení správců fondů mohou národní centrální banky povolit, aby fondy peněžního trhu vykazovaly podle nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1073/2013 ze dne 18. října 2013 o statistice aktiv a pasiv investičních fondů (ECB/2013/38) (6).
(10)
ECB vypočítává finanční transakce jako rozdíl mezi stavovými pozicemi ke dnům na konci měsíce, ke kterým se sestavují výkazy, od nějž se odečte účinek změn, které vzniknou v důsledku jiných pohybů než transakcí. Požadavek na zpravodajské jednotky nezahrnuje změny směnných kurzů, které vypočítává ECB, nebo národní centrální banky po konzultaci s ECB, ze stavových údajů členěných podle jednotlivých měn, jež zpravodajské jednotky vykáží, ani úpravy z překlasifikace, které národní centrální banky shromažďují samy prostřednictvím různých již dostupných informačních zdrojů.
(11)
Článek 5 nařízení (ES) č. 2531/98 opravňuje ECB přijímat nařízení nebo rozhodnutí s cílem osvobodit instituce od povinnosti minimálních rezerv, vymezit způsoby, jak lze vyloučit nebo odečíst závazky vůči jiné instituci od základu pro stanovení minimálních rezerv, a stanovit rozdílné sazby minimálních rezerv pro určité kategorie závazků. Podle článku 6 nařízení (ES) č. 2531/98 má ECB právo shromažďovat od institucí informace potřebné k uplatňování povinnosti minimálních rezerv a právo ověřovat přesnost a kvalitu informací, které instituce poskytují jako doklad plnění povinnosti minimálních rezerv. S cílem snížit celkovou zpravodajskou zátěž je žádoucí, aby byly statistické údaje týkající se měsíční rozvahy používány pro pravidelný výpočet základu pro stanovení minimálních rezerv úvěrových institucí podléhajících systému minimálních rezerv ECB v souladu s nařízením Evropské centrální banky (ES) č. 1745/2003 ze dne 12. září 2003 o uplatňování minimálních rezerv (ECB/2003/9) (7).
(12)
Je potřebné stanovit zvláštní postupy, které se uplatní v případě fúzí týkajících se úvěrových institucí, s cílem vyjasnit povinnosti těchto institucí, pokud jde o povinnost minimálních rezerv.
(13)
ECB vyžaduje informace o sekuritizační činnosti měnových finančních institucí, aby mohla analyzovat vývoj úvěrů a půjček v eurozóně. Tyto informace též doplňují údaje vykazované podle nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1075/2013 ze dne 18. října 2013 o statistice aktiv a pasiv účelových finančních společností zapojených do sekuritizačních transakcí (ECB/2013/40) (8).
(14)
Přestože se uznává, že nařízení přijatá ECB podle článku 34.1 statutu ESCB nezakládají práva ani neukládají povinnosti členským státům, jejichž měnou není euro (dále jen „členské státy mimo eurozónu“), článek 5 statutu ESCB se vztahuje jak na členské státy eurozóny, tak na členské státy mimo eurozónu. V 17. bodu odůvodnění nařízení (ES) č. 2533/98 se poukazuje na to, že z článku 5 statutu ESCB spolu s čl. 4 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie vyplývá povinnost členských států mimo eurozónu přijmout a provést na vnitrostátní úrovni veškerá opatření, která tyto členské státy považují za vhodná pro shromažďování statistických informací nezbytných ke splnění statistické zpravodajské povinnosti vůči ECB a pro včasnou přípravu v oblasti statistiky na to, aby se mohly stát členskými státy eurozóny.
(15)
Měla by se uplatňovat pravidla ochrany a využití důvěrných statistických informací stanovená v článku 8 nařízení Rady (ES) č. 2533/98.
(16)
Podle čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 2533/98 má ECB pravomoc uložit sankce zpravodajským jednotkám, které neplní statistickou zpravodajskou povinnost stanovenou nařízeními nebo rozhodnutími ECB,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení:
a)
„měnovou finanční institucí“ se rozumí rezidentský podnik, který náleží do některého z těchto sektorů:
1.
centrální banky a
2.
ostatní měnové finanční instituce, které zahrnují:
a)
instituce přijímající vklady:
i)
úvěrové instituce ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky (9) a
ii)
instituce přijímající vklady jiné než úvěrové instituce, tj.:
-
ostatní finanční instituce, jež se zabývají převážně finančním zprostředkováním a jejichž předmětem podnikání je přijímat vklady nebo prostředky velmi podobné vkladům od institucionálních jednotek, nikoli pouze od měnových finančních institucí (stupeň nahraditelnosti mezi nástroji vydávanými ostatními měnovými finančními institucemi a vklady u úvěrových institucí určuje jejich klasifikaci jako měnových finančních institucí), a na vlastní účet (přinejmenším v ekonomickém smyslu) poskytovat úvěry nebo investovat do cenných papírů, nebo
-
instituce elektronických peněz, které se převážně zabývají finančním zprostředkováním v podobě vydávání elektronických peněz, nebo
b)
fondy peněžního trhu v souladu s článkem 2;
b)
„zpravodajská jednotka“ a „rezident“ mají stejný význam jako v článku 1 nařízení (ES) č. 2533/98;
c)
„příslušnou národní centrální bankou“ se rozumí národní centrální banka členského státu eurozóny, ve kterém je měnová finanční instituce rezidentem;
d)
„účelová finanční společnost pro sekuritizaci“ má stejný význam jako v článku 1 nařízení (EU) č. 1075/2013 (ECB/2013/40);
e)
„sekuritizací“ se rozumí transakce, která je buď: a) tradiční sekuritizací ve smyslu článku 4 nařízení (EU) č. 575/2013 nebo b) sekuritizací ve smyslu článku 1 nařízení (EU) č. 1075/2013 (ECB/2013/40), při níž dochází ke zcizení úvěrů, které jsou předmětem sekuritizace, ve prospěch účelové finanční společnosti pro sekuritizaci;
f)
„instituce elektronických peněz“ a „elektronické peníze“ mají stejný význam jako v čl. 2 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/110/ES (10);
g)
„snížením hodnoty“ se rozumí přímé snížení účetní hodnoty úvěru v rozvaze v důsledku jeho znehodnocení,
h)
„odpisem“ se rozumí snížení hodnoty v rozsahu celé účetní hodnoty úvěru, což vede k jeho odstranění z rozvahy;
i)
„správcem“ se rozumí měnová finanční instituce, která spravuje úvěry sloužící jako podkladová aktiva pro sekuritizaci nebo úvěry, které byly jinak převedeny, pokud jde o inkaso jistiny a úroků od dlužníků;
j)
„zcizením úvěru“ se rozumí ekonomický převod úvěru nebo souboru úvěrů zpravodajskou jednotkou na nabyvatele, a to buď převodem vlastnictví nebo přistoupením k pohledávce;
k)
„nabytím úvěru“ ekonomický převod úvěru nebo souboru úvěrů převodcem na zpravodajskou jednotku, přičemž tento převod je realizován buď převodem vlastnictví nebo přistoupením k pohledávce;
l)
„pozicemi uvnitř skupiny“ se rozumí pozice mezi institucemi přijímajícími vklady, které jsou rezidenty eurozóny a patří do téže skupiny, jež sestává z mateřské společnosti a všech jí přímo či nepřímo kontrolovaných členů skupiny, kteří jsou rezidenty eurozóny;
m)
„institucí ve zbytkové části“ se rozumí malá měnová finanční instituce, které byla udělena výjimka podle čl. 9 odst. 1;
n)
„odúčtováním z rozvahy“ se rozumí odstranění úvěru nebo jeho části ze stavů vykázaných podle částí 2 a 3 přílohy I včetně jeho odstranění v důsledku uplatnění výjimky uvedené v čl. 9 odst. 4.
Článek 2
Identifikace fondů peněžního trhu
Za fondy peněžního trhu se považují ty subjekty kolektivního investování, které splňují všechna následující kritéria:
a)
jejich investičním cílem je uchování vlastního kapitálu v paritě a dosažení výnosu v souladu s úrokovými sazbami nástrojů peněžního trhu;
b)
investují do nástrojů peněžního trhu, jež splňují kritéria pro nástroje peněžního trhu vymezená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (11), nebo do vkladů u úvěrových institucí, popřípadě zajišťují, že likvidita a ocenění jejich investičního portfolia se hodnotí na rovnocenném základě;
c)
zajišťují, že nástroje peněžního trhu, do kterých investují, jsou vysoce kvalitní, tak jak stanoví správcovská společnost. Při posuzování kvality nástroje peněžního trhu se vezmou v úvahu zejména tyto faktory:
i)
úvěrová kvalita nástroje peněžního trhu,
ii)
povaha třídy aktiv, do níž nástroj peněžního trhu patří,
iii)
v případě strukturovaných finančních nástrojů operační riziko a riziko protistrany, které je se strukturovanou finanční transakcí spjato,
iv)
profil likvidity;
d)
zajišťují, že jejich portfolio má váženou průměrnou splatnost nepřekračující 6 měsíců a váženou průměrnou životnost nepřekračující 12 měsíců (v souladu s oddílem 2 v části 1 přílohy I);
e)
provádějí denní výpočet čisté hodnoty aktiv a výpočet hodnoty svých akcií/podílových listů a denně vydávají a odkupují akcie/podílové listy;
f)
investují pouze do cenných papírů, jejichž zbytková splatnost do právně závazného data odkupu nepřesahuje dva roky, za předpokladu, že doba do dalšího data nastavení úrokových sazeb nepřesahuje 397 dní, přičemž u cenných papírů s pohyblivou úrokovou sazbou by se sazba měla upravovat na sazbu peněžního trhu, nebo na index;
g)
investují do jiných subjektů kolektivního investování, pouze pokud splňují podmínky definice fondů peněžního trhu;
h)
přímo ani nepřímo se nevystavují riziku akcií či komodit, včetně prostřednictvím derivátů, a používají deriváty pouze v souladu s investiční strategií fondu na peněžním trhu. Deriváty, z nichž vyplývá měnové riziko, lze používat jen za účelem hedgingu. Investování do cenných papírů denominovaných v jiné než základní měně je dovoleno pouze za podmínky plného zajištění proti měnovému riziku;
i)
jejich čistá hodnota aktiv je buď stálá, nebo pohyblivá.
Článek 3
Skutečný soubor zpravodajských jednotek
1. Skutečný soubor zpravodajských jednotek tvoří měnové finanční instituce, které jsou rezidenty na území členských států eurozóny (v souladu s částí 1 přílohy II).
2. Měnové finanční instituce ve skutečném souboru zpravodajských jednotek mají plnou statistickou zpravodajskou povinnost, pokud se na ně nevztahuje výjimka podle článku 9.
3. Subjekty, které splňují definici měnových finančních institucí, spadají do oblasti působnosti tohoto nařízení, i když jsou vyjmuty z oblasti působnosti nařízení (EU) č. 575/2013.
4. Pro účely shromažďování statistických informací o rezidentské příslušnosti držitelů akcií/podílových listů fondů peněžního trhu podle oddílu 5.7 části 2 přílohy I patří do skutečného souboru zpravodajských jednotek také ostatní finanční zprostředkovatelé kromě pojišťovacích společností a penzijních fondů, pokud se na ně nevztahuje výjimka podle čl. 9 odst. 2 písm. c). Pro účely tohoto nařízení mohou národní centrální banky vytvořit a vést seznam ostatních finančních zprostředkovatelů, kteří tvoří součást skutečného souboru zpravodajských jednotek, v souladu se zásadami uvedenými v oddílu 5.7 části 2 přílohy I.
Článek 4
Seznam měnových finančních institucí pro statistické účely
1. Výkonná rada vytváří a vede seznam měnových finančních institucí pro statistické účely s přihlédnutím k požadavkům na četnost a včasnost, které vyplývají z jeho použití v souvislosti se systémem minimálních rezerv ECB. Seznam měnových finančních institucí pro statistické účely obsahuje údaj o tom, zda se na instituce vztahuje systém minimální rezerv ECB. Seznam měnových finančních institucí musí být aktuální, přesný, maximálně stejnorodý a pro statistické účely dostatečně stabilní.
2. Seznam měnových finančních institucí pro statistické účely a jeho aktualizace zpřístupní národní centrální banky a ECB zpravodajským jednotkám vhodným způsobem, včetně elektronických prostředků, prostřednictvím internetu, nebo pokud o to zpravodajské jednotky požádají, v tištěné podobě.
3. Seznam měnových finančních institucí pro statistické účely má pouze informativní povahu. Je-li však nejnovější dostupná verze seznamu nesprávná, ECB neuloží sankci subjektu, který řádně nesplnil statistickou zpravodajskou povinnost, pokud v dobré víře spoléhal na nesprávný seznam.
Článek 5
Statistická zpravodajská povinnost
1. Skutečný soubor zpravodajských jednotek vykazuje do národní centrální banky členského státu, ve kterém je měnová finanční instituce rezidentem: a) měsíční stavy vztahující se k rozvaze sestavované ke konci měsíce a b) měsíční agregované úpravy z přecenění. Agregované úpravy z přecenění se vykazují ve vztahu k odpisům a snížení hodnoty úvěrů a zahrnují změny ocenění cenných papírů. Další podrobnosti o určitých položkách rozvahy se vykazují čtvrtletně nebo ročně. Usnadňuje-li to proces vypracovávání údajů, mohou národní centrální banky čtvrtletní údaje shromažďovat měsíčně. Požadované statistické informace jsou uvedeny v příloze I.
2. Národní centrální banky mohou shromažďovat požadované statistické informace o cenných papírech vydaných a držených měnovými finančními institucemi podle jednotlivých cenných papírů, pokud lze údaje uvedené v odstavci 1 odvodit v souladu s minimálními statistickými standardy stanovenými v příloze IV.
3. Měnové finanční instituce vykazují v souladu s minimálními požadavky podle tabulky 1 A v části 4 přílohy I měsíční úpravy z přecenění ve vztahu k úplnému souboru údajů požadovaných ECB. Národní centrální banky mohou shromažďovat další údaje, které nejsou do minimálních požadavků zahrnuty. Tyto údaje se mohou vztahovat na členění uvedená v tabulce 1 A jiná než „minimální požadavky“.
4. ECB může dále požadovat vysvětlivky k úpravám v rámci „překlasifikace a ostatních úprav“, které shromažďují národní centrální banky.
5. ECB může uložit sankce zpravodajským jednotkám, které neplní statistickou zpravodajskou povinnost stanovenou tímto nařízením, v souladu s rozhodnutím ECB/2010/10 ze dne 19. srpna 2010 o neplnění statistické zpravodajské povinnosti (12).
Článek 6
Doplňková statistická zpravodajská povinnost týkající se sekuritizace úvěrů a jiných převodů úvěrů
Měnové finanční instituce vykazují:
a)
v souladu s oddílem 2 části 5 přílohy I čistý tok sekuritizací úvěrů a jiných převodů úvěrů, které byly provedeny ve vykazovaném období;
b)
v souladu s oddílem 3 části 5 přílohy I zůstatky ke konci období a finanční transakce s výjimkou zcizení a nabytí úvěrů během příslušného období, pokud jde o sekuritizované a odúčtované úvěry, ve vztahu k nimž vystupuje měnová finanční instituce jako správce. Národní centrální banky mohou tuto zpravodajskou povinnost rozšířit na všechny odúčtované úvěry, které jsou spravovány měnovými finančními institucemi a které byly sekuritizovány nebo jinak převedeny;
c)
v souladu s oddílem 4 části 5 přílohy I zůstatky ke konci čtvrtletí týkající se všech úvěrů, ve vztahu k nimž vystupuje měnová finanční instituce jako správce v rámci sekuritizace;
d)
v souladu s oddílem 5 části 5 přílohy I zůstatky ke konci období týkající se úvěrů zcizených prostřednictvím sekuritizace, které nebyly odúčtovány z rozvahy, používá-li se mezinárodní účetní standard 39 (IAS 39), mezinárodní standard finančního vykazování (IFRS 9) nebo obdobná vnitrostátní účetní pravidla.
Článek 7
Lhůty
1. Národní centrální banky rozhodnou, kdy a s jakou periodicitou potřebují obdržet údaje od zpravodajských jednotek, aby mohly dodržet níže uvedené lhůty, přičemž tam, kde je to potřebné, přihlédnou k požadavkům ohledně lhůt v rámci systému minimálních rezerv ECB, a informují o tom zpravodajské jednotky.
2. Národní centrální banky předávají ECB měsíční statistiky do konce pracovní doby patnáctého pracovního dne následujícího po skončení měsíce, ke kterému se vztahují.
3. Národní centrální banky předávají ECB čtvrtletní statistiky do konce pracovní doby dvacátého osmého pracovního dne následujícího po skončení čtvrtletí, ke kterému se vztahují.
Článek 8
Účetní pravidla pro účely statistického vykazování
1. Nestanoví-li toto nařízení jinak, jsou účetními pravidly, jež měnové finanční instituce používají pro účely vykazování podle tohoto nařízení, pravidla stanovená ve vnitrostátních předpisech provádějících směrnici Rady 86/635/EHS ze dne 8. prosince 1986 o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a ostatních finančních institucí (13), jakož i v ostatních platných mezinárodních standardech.
2. Vklady a úvěry se vykazují v zůstatkové hodnotě částky jistiny ke konci měsíce. Tato částka nezahrnuje odpisy a snížení hodnoty podle příslušných účetních postupů. Vklady a úvěry se nezapočítávají vůči jiným aktivům nebo pasivům.
3. Aniž jsou dotčeny účetní postupy a možnosti vzájemného započtení běžné v členských státech eurozóny, jsou veškerá finanční aktiva a pasiva pro statistické účely vykazována v hrubém vyjádření.
4. Za předpokladu, že tyto postupy pro vykazování používají všechny rezidentské zpravodajské jednotky, mohou národní centrální banky dovolit, aby se úvěry, k nimž se vytvářejí opravné položky, vykazovaly po započtení opravných položek (netto způsobem), a aby se úvěry nabyté za úplatu vykazovaly v ceně sjednané v okamžiku jejich nabytí.
Článek 9
Výjimky
1. Výjimku lze udělit malým měnovým finančním institucím, a to v následujících případech:
a)
národní centrální banky mohou udělit výjimku malým měnovým finančním institucím za předpokladu, že spojený příspěvek těchto institucí do národní rozvahy měnových finančních institucí podle stavů nepřesahuje 5 %;
b)
pokud jde o úvěrové instituce, výjimka uvedená v písmenu a) má za následek snížení statistické zpravodajské povinnosti úvěrových institucí, na něž se tato výjimka vztahuje, aniž by byly dotčeny požadavky týkající se výpočtu minimálních rezerv stanovené v příloze III;
c)
pokud jde o malé měnové finanční instituce, uplatňuje-li se výjimka uvedená v písmenu a), národní centrální banky nadále shromažďují alespoň údaje týkající se celkové bilanční sumy, a to přinejmenším s roční periodicitou, aby bylo možné sledovat spojený příspěvek institucí ve zbytkové části do národní rozvahy měnových finančních institucí;
d)
aniž je dotčeno ustanovení písmene a), mohou národní centrální banky udělit výjimku úvěrovým institucím, které nepožívají výhod režimu stanoveného v písmenech a) a b), přičemž taková výjimka má za následek omezení jejich zpravodajské povinnosti na požadavky uvedené v části 6 přílohy I, a to za předpokladu, že spojený příspěvek těchto úvěrových institucí do národní rozvahy měnových finančních institucí podle stavů nepřesahuje 10 % národní rozvahy měnových finančních institucí ani 1 % rozvahy měnových finančních institucí eurozóny;
e)
národní centrální banky včas kontrolují plnění podmínek uvedených v písmenech a) a d), aby mohly udělit nebo případně zrušit výjimku s účinností od počátku každého roku;
f)
malé měnové finanční instituce se mohou rozhodnout, že výjimky nevyužijí a že budou plnit úplnou statistickou zpravodajskou povinnost.
2. Národní centrální banky mohou udělit výjimku fondům peněžního trhu, a to v následujících případech:
a)
Národní centrální banky mohou fondům peněžního trhu udělit výjimku ze statistické zpravodajské povinnosti uvedené v čl. 5 odst. 1 za předpokladu, že fondy peněžního trhu namísto toho vykazují rozvahové údaje podle článku 5 nařízení (EU) č. 1073/2013 (ECB/2013/38), a pokud jsou splněny tyto podmínky:
i)
fondy peněžního trhu vykazují tyto údaje s měsíční periodicitou podle kombinované metody uvedené v příloze I nařízení (EU) č. 1073/2013 (ECB/2013/38) a v souladu se lhůtami stanovenými v článku 9 uvedeného nařízení, a
ii)
fondy peněžního trhu vykazují údaje o stavech akcií/podílových listů fondu peněžního trhu ke konci měsíce v souladu se lhůtami stanovenými v čl. 7 odst. 2;
b)
Národní centrální banky mohou fondům peněžního trhu rovněž udělit výjimku ze statistické zpravodajské povinnosti, pokud jde o poskytování údajů o:
i)
celkových pozicích 1) vkladů centrálních bank a institucí přijímajících vklady a úvěrů jim poskytnutých; 2) vkladů všech sektorů protistran kromě sektoru nefinančních podniků a úvěrů jim poskytnutých v členění podle původní splatnosti a 3) přeshraničních vkladů a úvěrů v rámci eurozóny v členění podle zemí a sektorů,
ii)
celkových naběhlých úrocích u úvěrů a vkladů,
iii)
pozicích aktiv a pasiv odděleně vůči sektoru pojišťovacích společností a sektoru penzijních fondů,
iv)
pozicích, úvěrech a vkladech uvnitř skupiny;
c)
Národní centrální banky mohou udělit výjimku ze statistické zpravodajské povinnosti, pokud se týká rezidentské příslušnosti držitelů akcií / podílových listů fondů peněžního trhu, za následujících podmínek:
i)
pokud jsou akcie / podílové listy fondů peněžního trhu vydány poprvé nebo pokud vývoj trhu vyžaduje změnu možnosti vykazování nebo kombinace těchto možností ve smyslu oddílu 5.7 písm. b) části 2 přílohy I, mohou národní centrální banky udělit výjimku na jeden rok, pokud jde o statistickou zpravodajskou povinnost uvedenou v oddílu 5.7 části 2 přílohy I, nebo
ii)
požadované statistické informace o rezidentské příslušnosti držitelů akcií / podílových listů fondů peněžního trhu jsou shromažďovány z jiných dostupných zdrojů podle oddílu 5.7 části 2 přílohy I. Národní centrální banky včas kontrolují plnění této podmínky, aby mohly udělit nebo případně zrušit tuto výjimku po dohodě s ECB s účinností od počátku každého roku.
3. Měnovým finančním institucím lze udělit výjimku ohledně úprav z přecenění v následujících případech:
a)
aniž je dotčen odstavec 1, mohou národní centrální banky udělit fondům peněžního trhu výjimku ohledně vykazování úprav z přecenění tak, že je povinnosti vykazovat úpravy z přecenění zcela zbaví;
b)
národní centrální banky mohou udělit výjimku, pokud jde o četnost a včasnost vykazování změn ocenění cenných papírů, a požadovat tyto údaje čtvrtletně a ve stejném termínu jako údaje o stavech vykazovaných čtvrtletně, pokud jsou splněny následující podmínky:
i)
zpravodajské jednotky, které používají různé metody oceňování, poskytnou národním centrálním bankám příslušné informace o provádění oceňování, včetně kvantitativních údajů o procentním složení držby těchto nástrojů, a
ii)
dojde-li k podstatné změně ocenění, jsou národní centrální banky oprávněny požadovat, aby jim zpravodajské jednotky poskytly dodatečné údaje za měsíc, ve kterém k takové změně došlo;
c)
národní centrální banky mohou úvěrovým institucím, které vykazují měsíční stavy cenných papírů podle jednotlivých cenných papírů, udělit výjimku ohledně vykazování změn ocenění cenných papírů, včetně jejich úplného vynětí z této zpravodajské povinnosti, pokud jsou splněny následující podmínky:
i)
vykazované informace zahrnují za každý cenný papír účetní hodnotu uvedenou v rozvaze a
ii)
v případě cenných papírů bez veřejných identifikačních kódů vykazované informace zahrnují údaje o kategorii nástrojů, splatnosti a emitentovi, jež dostačují alespoň k odvození členění, která jsou v části 5 přílohy I vymezena jako „minimální požadavky“.
4. Měnovým finančním institucím lze udělit výjimku ohledně statistického vykazování úvěrů, které jsou zcizeny prostřednictvím sekuritizace.
Měnovým finančním institucím, které používají mezinárodní účetní standard 39 (IAS 39), mezinárodní standard finančního vykazování 9 (IFRS 9) nebo obdobná vnitrostátní účetní pravidla, může jejich národní centrální banka povolit, aby ze stavů požadovaných podle částí 2 a 3 přílohy I vyloučily veškeré úvěry, které byly zcizeny prostřednictvím sekuritizace v souladu s vnitrostátními postupy za předpokladu, že takové postupy uplatňují všechny rezidentské měnové finanční instituce.
5. Národní centrální banky mohou měnovým finančním institucím udělit výjimku ohledně vykazování některých čtvrtletních stavů ve vztahu k členským státům mimo eurozónu.
Pokud údaje shromážděné na vyšší úrovni agregace ukazují, že pozice vůči protistranám, které jsou rezidenty v kterémkoli členském státě mimo eurozónu, nebo pozice vůči měně členského státu mimo eurozónu nejsou významné, může národní centrální banka rozhodnout, že nebude vykazování ve vztahu k takovému členskému státu vyžadovat. Národní centrální banka oznámí každé takové rozhodnutí svým zpravodajským jednotkám.
Článek 10
Minimální standardy a vnitrostátní zpravodajské postupy
1. Zpravodajské jednotky plní statistickou zpravodajskou povinnost, která se na ně vztahuje, v souladu s minimálními standardy pro přenos, přesnost, pojmovou shodu a opravy, jak jsou stanoveny v příloze IV.
2. Národní centrální banky stanoví a zavedou zpravodajské postupy, kterými se má řídit skutečný soubor zpravodajských jednotek v souladu s vnitrostátními požadavky. Národní centrální banky zabezpečí, aby tyto zpravodajské postupy poskytovaly požadované statistické informace a umožňovaly přesnou kontrolu dodržování minimálních standardů pro přenos, přesnost, pojmovou shodu a opravy, jak jsou uvedeny v příloze IV.
Článek 11
Fúze, rozdělení a reorganizace
V případě fúze, rozdělení nebo jakékoli jiné reorganizace, která by mohla ovlivnit splnění statistické zpravodajské povinnosti, informuje dotčená zpravodajská jednotka příslušnou národní centrální banku, jakmile je záměr takovou operaci provést veřejně znám, a v přiměřené lhůtě před jejím uskutečněním, o postupech, které plánuje použít ke splnění statistické zpravodajské povinnosti stanovené tímto nařízením.
Článek 12
Použití vykázaných statistických informací pro účely minimálních rezerv
1. Statistické informace vykázané úvěrovými institucemi podle tohoto nařízení používá každá úvěrová instituce k výpočtu základu pro stanovení minimálních rezerv podle nařízení (ES) č. 1745/2003 (ECB/2003/9). Každá úvěrová instituce použije tyto informace zejména k ověření toho, zda plní svou povinnost minimálních rezerv během udržovacího období.
2. Údaje pro výpočet základu pro stanovení minimálních rezerv institucí ve zbytkové části pro tři udržovací období vycházejí z údajů ke konci čtvrtletí, které shromažďují národní centrální banky ve lhůtě 28 pracovních dnů následujících po skončení čtvrtletí, ke kterému se vztahují.
3. Zvláštní pravidla týkající se uplatňování systému minimálních rezerv ECB, která jsou stanovena v příloze III, mají v případě rozporu přednost před ustanoveními nařízení (ES) č. 1745/2003 (ECB/2003/9).
4. S cílem usnadnit řízení likvidity ECB a úvěrových institucí se požadavky na minimální rezervy potvrzují nejpozději v první den udržovacího období; výjimečně však může úvěrovým institucím nastat potřeba vykázat opravy základu pro stanovení minimálních rezerv nebo výše minimálních rezerv, které již byly potvrzeny. Postupy pro potvrzení nebo uznání výše minimálních rezerv není nijak dotčena povinnost zpravodajských jednotek vždy vykazovat správné statistické údaje a co možná nejdříve opravit nesprávné statistické údaje, které již vykázaly.
Článek 13
Ověřování a nucené shromažďování
Národní centrální banky vykonávají právo ověřovat nebo nuceně shromažďovat informace, které jsou zpravodajské jednotky povinny poskytovat podle tohoto nařízení, aniž je tím dotčeno právo ECB vykonávat toto právo sama. Národní centrální banky vykonávají toto právo zejména tehdy, jestliže některá instituce, která je součástí skutečného souboru zpravodajských jednotek, neplní minimální standardy pro přenos, přesnost, pojmovou shodu a opravy stanovené v příloze IV.
Článek 14
První vykazování
1. Podle tohoto nařízení se poprvé vykazují údaje za prosinec 2014.
2. Pokud se týče polí v tabulce 3 v části 3 přílohy I, jež odpovídají členským státům eurozóny, vykazují se podle tohoto nařízení poprvé první čtvrtletní údaje po datu, kdy tyto státy přijaly euro.
3. Pokud se týče polí v tabulkách 3 a 4 v části 3 přílohy I, jež odpovídají členským státům mimo eurozónu, vykazují se podle tohoto nařízení poprvé první čtvrtletní údaje po datu jejich přistoupení k Unii. Pokud příslušná národní centrální banka rozhodne, že nevýznamné údaje není třeba poprvé vykazovat s prvními čtvrtletními údaji po datu přistoupení příslušného členského státu nebo členských států k Unii, začnou se tyto údaje vykazovat po uplynutí dvanácti měsíců ode dne, kdy národní centrální banka informuje zpravodajské jednotky o povinnosti tyto údaje vykazovat.
Článek 15
Zrušení
1. Nařízení (ES) č. 25/2009 (ECB/2008/32) se zrušuje s účinkem ode dne 1. ledna 2015.
2. Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VI.
Článek 16
Závěrečné ustanovení
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. Použije se od 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 24. září 2013.
REGULAMENTUL (UE) NR. 1071/2013 AL BĂNCII CENTRALE EUROPENE
din 24 septembrie 2013
privind bilanțul sectorului instituții financiare monetare (reformare)
(BCE/2013/33)
CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 5,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 2533/98 al Consiliului din 23 noiembrie 1998 privind colectarea informațiilor statistice de către Banca Centrală Europeană (1), în special articolul 5 alineatul (1) și articolul 6 alineatul (4),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 2531/98 al Consiliului din 23 noiembrie 1998 privind aplicarea rezervelor obligatorii de către Banca Centrală Europeană (2), în special articolul 6 alineatul (4),
având în vedere avizul Comisiei Europene,
întrucât:
(1)
Regulamentul (CE) nr. 25/2009 al Băncii Centrale Europene din 19 decembrie 2008 privind bilanțul sectorului instituții financiare monetare (BCE/2008/32) (3) a fost modificat în mod substanțial. Întrucât urmează să fie efectuate modificări suplimentare, în special în lumina Regulamentului (UE) nr. 549/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind Sistemul european de conturi naționale și regionale din Uniunea Europeană (4), acesta ar trebui reformat pentru claritate.
(2)
Elaborarea bilanțului consolidat al sectorului instituții financiare monetare (IFM) este necesară pentru îndeplinirea misiunilor Sistemului European al Băncilor Centrale (SEBC). Scopul principal al acestor informații este de a oferi Băncii Centrale Europene (BCE) o imagine cuprinzătoare din punct de vedere statistic a evoluțiilor monetare în statele membre a căror monedă este euro (denumite în continuare „statele membre din zona euro”) care sunt considerate ca fiind un singur teritoriu economic. Aceste statistici se referă la activele și pasivele financiare agregate, sub aspectul stocurilor și al tranzacțiilor, pe baza unui sector IFM și a unor unități de observare statistică cu obligații de raportare complete și omogene, și sunt elaborate în mod regulat. Sunt necesare, de asemenea, date statistice suficient de detaliate încât să garanteze utilitatea continuă, din punct de vedere analitic, a agregatelor monetare din zona euro și a contrapartidelor aferente.
(3)
În conformitate cu dispozițiile Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene și în condițiile prevăzute în Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene (denumit în continuare „Statutul SEBC”), BCE trebuie să adopte reglementările necesare pentru punerea în aplicare a misiunilor SEBC definite în Statutul SEBC și, în anumite cazuri, stabilite în dispozițiile adoptate de Consiliu în temeiul articolului 129 alineatul (4) din tratat.
(4)
Articolul 5.1 din Statutul SEBC dispune că BCE, asistată de băncile centrale naționale (BCN), culege informațiile statistice necesare fie de la autoritățile naționale competente, fie direct de la agenții economici, pentru îndeplinirea misiunilor SEBC. Articolul 5.2 din Statutul SEBC prevede că BCN îndeplinesc, în măsura posibilă, misiunile descrise la articolul 5.1.
(5)
Articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 2533/98 prevede că BCE stabilește unitățile de observare statistică cu obligații de raportare, în limitele unităților de observare statistică de referință cu obligații de raportare, și dă BCE dreptul de a excepta, total sau parțial, categorii specifice de agenți raportori de la îndeplinirea cerințelor sale de raportare statistică. Articolul 6 alineatul (4) prevede că BCE poate adopta reglementări care să specifice condițiile în care poate fi exercitat dreptul de a verifica sau de a efectua culegerea obligatorie de informații statistice.
(6)
Articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 2533/98 prevede ca statele membre să se organizeze în domeniul statistic și să coopereze pe deplin cu SEBC pentru a asigura îndeplinirea obligațiilor care decurg din articolul 5 din Statutul SEBC.
(7)
Poate fi oportun pentru BCN să colecteze de la unitățile de observare statistică cu obligații de raportare informațiile statistice necesare pentru îndeplinirea cerințelor statistice ale BCE, ca parte dintr-un cadru mai larg de raportare statistică stabilit de BCN în propria lor sferă de responsabilitate, în conformitate cu dreptul Uniunii sau cu dreptul național sau cu practicile existente, și care este folosit, de asemenea, în alte scopuri statistice, cu condiția ca îndeplinirea cerințelor statistice ale BCE să nu fie periclitată. De asemenea, aceasta poate avea ca efect reducerea sarcinii de raportare. Pentru a promova transparența, în aceste cazuri, este indicat ca agenții raportori să fie informați cu privire la faptul că datele sunt colectate pentru a servi altor scopuri statistice. În cazuri specifice, BCE se poate baza pe informațiile statistice colectate în alte astfel de scopuri pentru îndeplinirea cerințelor sale.
(8)
Cerințele statistice sunt detaliate cel mai mult în cazul contrapartidelor care fac parte din sectorul deținător de monedă. Date detaliate sunt obligatorii cu privire la: (a) pasivele sub formă de depozite clasificate în funcție de subsector și de scadență, clasificate suplimentar în funcție de monedă, pentru a permite o analiză mai îndeaproape a evoluției componentelor monedei străine incluse în agregatul monetar M3 și pentru a facilita investigațiile privind gradul de substituibilitate între moneda străină și componentele M3 exprimate în euro; (b) credite, clasificate în funcție de subsector, scadență, destinație, revizuirea ratei dobânzii și monedă, întrucât aceste informații sunt considerate esențiale pentru realizarea obiectivelor analizei monetare; (c) pozițiile față de alte IFM, în măsura în care acest lucru este necesar pentru a permite compensarea (netting) soldurilor inter-IFM sau pentru a determina baza de calcul a rezervelor minime obligatorii; (d) pozițiile față de rezidenții din afara zonei euro (restul lumii) pentru „depozite la termen cu scadența la peste doi ani”, „depozite rambursabile după notificare la peste doi ani” și „contracte de report (repo)” în vederea determinării bazei de calcul a rezervelor minime obligatorii la care se aplică rata pozitivă a rezervelor minime obligatorii; (e) pozițiile față de restul lumii pentru totalul pasivelor sub formă de depozite, în vederea compilării contrapartidelor externe; (f) pasivele sub formă de depozite și creditele față de restul lumii, cu scadența inițială la mai puțin de un an și la peste un an, în scopul elaborării balanței de plăți și a conturilor financiare.
(9)
În vederea colectării informațiilor statistice privind portofoliul de titluri de valoare al IFM, BCN raportează trimestrial pe o bază titlu cu titlu potrivit Regulamentului (UE) nr. 1011/2012 al Băncii Centrale Europene din 17 octombrie 2012 privind statisticile referitoare la deținerile de titluri de valoare (BCE/2012/24) (5). BCN pot combina cerințele de raportare prevăzute în prezentul regulament cu cele prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 1011/2012 (BCE/2012/24) în cazul în care astfel se poate reduce sarcina de raportare care revine instituțiilor de credit. În ceea ce privește fondurile de piață monetară (FPM), BCN pot permite acestora să raporteze conform Regulamentului (UE) nr. 1073/2013 al Băncii Centrale Europene din 18 octombrie 2013 privind statisticile referitoare la activele și pasivele fondurilor de investiții (BCE/2013/38) (6), precum și să reducă sarcina de raportare pentru managerii fondurilor.
(10)
Tranzacțiile financiare sunt calculate de BCE ca diferență între pozițiile de stoc la datele de raportare de la sfârșitul lunii, din care este eliminat efectul variațiilor care apar ca urmare a unor influențe, altele decât tranzacțiile. Obligația impusă agenților raportori nu acoperă variațiile cursului de schimb, care sunt calculate de BCE sau de BCN după consultarea BCE folosind datele privind stocurile, defalcate în funcție de fiecare monedă și furnizate de agenții raportori, sau ajustările din reclasificare, care sunt colectate chiar de BCN prin utilizarea diferitelor surse de informare care sunt deja disponibile.
(11)
Articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 2531/98 acordă BCE competența de a adopta regulamente și decizii în vederea exceptării unor instituții de la obligația constituirii de rezerve minime obligatorii, de a specifica modalitățile de excludere sau de deducere din baza de calcul a rezervelor minime obligatorii a obligațiilor față de oricare altă instituție și de a stabili rate ale rezervelor minime obligatorii diferențiate pe categorii specifice de pasive. În temeiul articolului 6 din Regulamentul (CE) nr. 2531/98, BCE are dreptul de a colecta de la instituții informațiile necesare pentru aplicarea cerințelor privind rezervele minime obligatorii și dreptul de a verifica acuratețea și calitatea informațiilor furnizate de instituții pentru a demonstra respectarea cerințelor privind rezervele minime obligatorii. Pentru a reduce sarcina generală de raportare este, de asemenea, de dorit ca informațiile statistice referitoare la bilanțul lunar să fie utilizate la determinarea în mod regulat a bazei de calcul a rezervelor minime obligatorii a instituțiilor de credit supuse regimului rezervelor minime obligatorii al BCE, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1745/2003 al Băncii Centrale Europene din 12 septembrie 2003 privind aplicarea rezervelor minime obligatorii (BCE/2003/9) (7).
(12)
Este necesară determinarea procedurilor specifice aplicabile în cazul fuziunilor care implică instituții de credit pentru a clarifica obligațiile acestor instituții în ceea ce privește obligația de constituire a rezervelor minime obligatorii.
(13)
BCE solicită informații privind activitățile de securitizare desfășurate de IFM pentru a putea interpreta evoluția creditelor și a împrumuturilor în zona euro. Astfel de informații completează, de asemenea, datele raportate în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1075/2013 al Băncii Centrale Europene din 18 octombrie 2013 privind statisticile referitoare la activele și pasivele societăților vehicul investițional angajate în tranzacții de securitizare (BCE/2013/40) (8).
(14)
În timp ce este recunoscut faptul că regulamentele adoptate de BCE în temeiul articolului 34.1 din Statutul SEBC nu conferă drepturi și nici nu impun obligații statelor membre a căror monedă nu este euro (denumite în continuare „state membre din afara zonei euro”), articolul 5 din Statutul SEBC se aplică atât statelor membre din zona euro, cât și celor din afara zonei euro. Considerentul 17 al Regulamentului (CE) nr. 2533/98 arată că articolul 5 din Statutul SEBC, coroborat cu articolul 4 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană, implică obligația de elaborare și aplicare la nivel național a tuturor măsurilor pe care statele membre din afara zonei euro le consideră potrivite pentru realizarea colectării informațiilor statistice necesare pentru îndeplinirea cerințelor de raportare statistică ale BCE și pentru efectuarea în timp util a pregătirilor din domeniul statistic pentru ca aceste state să devină state membre din zona euro.
(15)
Trebuie să se aplice standardele pentru protecția și utilizarea informațiilor statistice confidențiale prevăzute la articolul 8 din Regulamentul (CE) nr. 2533/98.
(16)
Articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2533/98 prevede că BCE are competența de a aplica sancțiuni agenților care raportează care nu respectă cerințele de raportare statistică prevăzute în regulamentele și deciziile BCE,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Definiții
În sensul prezentului regulament:
(a)
„instituție financiară monetară” (IFM) înseamnă o întreprindere rezidentă care aparține oricăruia dintre următoarele sectoare:
1.
bănci centrale; și
2.
alte IFM, care includ:
(a)
societăți care acceptă depozite:
(i)
instituții de credit, astfel cum sunt definite la articolul 4 alineatul (1) punctul 1 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții (9); și
(ii)
societăți care acceptă depozite, altele decât instituțiile de credit, care sunt:
-
alte instituții financiare care sunt implicate în principal în intermediere financiară și a căror activitate constă în primirea de depozite și/sau substitute apropiate pentru depozite de la unități instituționale, nu numai de la IFM (gradul de substituibilitate între instrumentele emise de alte IFM și depozitele plasate la instituții de credit determină clasificarea acestora ca IFM); și, pe cont propriu, cel puțin din punct de vedere economic, în acordarea de împrumuturi și/sau efectuarea de investiții în titluri de valori; sau
-
instituții emitente de monedă electronică a căror activitate principală constă în servicii de intermediere financiară sub forma emiterii de monedă electronică; sau
(b)
fonduri de piață monetară (FPM), în conformitate cu articolul 2;
(b)
„agent raportor” și „rezident” au sensul stabilit la articolul 1 din Regulamentul (CE) nr. 2533/98;
(c)
„BCN relevantă” înseamnă BCN a statului membru din zona euro în care IFM este rezidentă;
(d)
„societate vehicul investițional (SVI)” are sensul stabilit la articolul 1 din Regulamentul (UE) nr. 1075/2013 (BCE/2013/40);
(e)
„securitizare” înseamnă o tranzacție care este: (a) o securitizare tradițională în sensul dat de definiția de la articolul 4 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013; și/sau (b) o securitizare în sensul dat de definiția de la articolul 1 din Regulamentul (UE) nr. 1075/2013 (BCE/2013/40), care implică cedarea creditelor care sunt securitizate unei SVI;
(f)
„instituție emitentă de monedă electronică” și „monedă electronică” au sensul dat de definițiile de la articolul 2 alineatele (1) și (2) din Directiva 2009/110/CE a Parlamentului European și a Consiliului (10);
(g)
„reducerea valorii contabile” (write-down) înseamnă diminuarea directă a valorii contabile a unui credit în bilanț, ca urmare a deprecierii sale;
(h)
„scoaterea din evidențele contabile” (write-off) înseamnă o reducere a valorii contabile totale a unui credit care determină eliminarea sa din bilanț;
(i)
„administrator” înseamnă o IFM care administrează credite care stau la baza unei securitizări sau credite care au fost transferate în alt mod, din perspectiva colectării principalului și a dobânzii de la debitori;
(j)
„cedarea creditului” înseamnă transferul economic al unui credit sau al unui cumul de credite de la agentul raportor către un cesionar, realizat fie prin transferul proprietății, fie prin subparticipație;
(k)
„achiziționarea creditului” înseamnă transferul economic al unui credit sau al unui cumul de credite de la un cedent către agentul raportor, realizat fie prin transferul proprietății, fie prin subparticipație.
(l)
„poziții intragrup” înseamnă pozițiile stabilite între societățile care acceptă depozite din zona euro care aparțin aceluiași grup, care este compus dintr-o societate mamă și toți membrii grupului său, rezidenți ai zonei euro, controlați în mod direct sau indirect;
(m)
„instituție mică” înseamnă o IFM mică, beneficiară a unei derogări în conformitate cu articolul 9 alineatul (1);
(n)
„derecunoaștere” înseamnă eliminarea unui credit sau a unei părți a acestuia din stocurile raportate în conformitate cu anexa I părțile 2 și 3, inclusiv eliminarea acestuia ca urmare a aplicării derogării menționate la articolul 9 alineatul (4).
Articolul 2
Identificarea FPM
Organismele de plasament colectiv care îndeplinesc toate criteriile următoare sunt tratate ca FPM, dacă:
(a)
urmăresc obiectivul de investiții de menținere a principalului fondului și de oferire a unui randament corespunzător ratei dobânzii instrumentelor de piață monetară;
(b)
investesc în instrumente de piață monetară care îndeplinesc criteriile pentru instrumente de piață monetară prevăzute în Directiva 2009/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind organismele de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) (11), sau în depozite constituite la instituții de credit ori, în mod alternativ, asigură evaluarea în condiții echivalente a lichidității și a valorii portofoliului în care investesc;
(c)
se asigură că instrumentele de piață monetară în care investesc sunt de înaltă calitate, astfel cum este aceasta determinată de societatea de administrare. Calitatea unui instrument de piață monetară este apreciată, printre altele, în baza următorilor factori:
(i)
calitatea creditului instrumentului de piață monetară;
(ii)
natura categoriei de active reprezentate de instrumentul de piață monetară;
(iii)
pentru instrumentele financiare structurate, riscul operațional și de contrapartidă inerent în tranzacția financiară structurată;
(iv)
profilul de lichiditate;
(d)
se asigură că portofoliul lor are o scadență medie ponderată (weighted average maturity, WAM) de cel mult șase luni și o durată de viață medie ponderată (weighted average life, WAL) de cel mult 12 luni (în conformitate cu anexa I partea 1 secțiunea 2);
(e)
furnizează zilnic valoarea activului net (net asset value, NAV) și un calcul al prețului acțiunilor/unităților de fond ale acestora, și oferă zilnic posibilitatea subscrierii și răscumpărării de acțiuni/unități de fond;
(f)
limitează investițiile în titluri de valoare la cele cu o scadență reziduală până la data de răscumpărare legală (legal redemption date) mai mică de sau egală cu doi ani, cu condiția ca timpul rămas până la următoarea dată de revizuire a ratei dobânzii (interest rate reset date) să fie mai mic de sau egal cu 397 de zile, dată la care titlurile de valoare cu rată variabilă ar trebui revizuite la o rată sau un index a/al pieței monetare;
(g)
limitează investițiile în alte organisme de plasament colectiv la cele care respectă definiția FPM;
(h)
nu își asumă riscuri directe sau indirecte față de participații sau materii prime, inclusiv prin instrumente derivate, și utilizează instrumente derivate numai în conformitate cu strategia de investiții pe piața monetară a fondului. Instrumentele derivate care generează un risc valutar pot fi utilizate numai pentru acoperirea riscului (hedging). Investițiile în titluri de valoare în alte monede decât moneda de bază sunt permise, cu condiția ca riscul valutar să fie acoperit în întregime;
(i)
au fie o NAV fluctuantă, fie o NAV constantă.
Articolul 3
Unități de observare statistică cu obligații de raportare
(1) Unitățile de observare statistică cu obligații de raportare sunt IFM rezidente pe teritoriul statelor membre din zona euro (conform anexei II partea 1).
(2) IFM din cadrul unităților de observare statistică cu obligații de raportare sunt supuse cerințelor complete de raportare statistică cu excepția cazului în care se aplică o derogare acordată în conformitate cu articolul 9.
(3) Entitățile care se încadrează la definiția IFM intră în sfera de aplicare a prezentului regulament chiar dacă sunt excluse din domeniul de aplicare al Regulamentului (UE) nr. 575/2013.
(4) În scopul colectării informațiilor statistice cu privire la rezidența deținătorilor de acțiuni/unități de fond ale FPM astfel cum se prevede în anexa I partea 2 secțiunea 5.7, unitățile de observare statistică cu obligații de raportare cuprind și alți intermediari financiari, cu excepția societăților de asigurare și a fondurilor de pensii („AIF”), sub rezerva oricăror derogări prevăzute la articolul 9 alineatul (2) litera (c). În sensul prezentului regulament, BCN pot stabili și menține o listă a AIF raportori care fac parte din unitățile de observare statistică cu obligații de raportare, în conformitate cu principiile stabilite în anexa I partea 2 secțiunea 5.7.
Articolul 4
Lista IFM întocmită în scopuri statistice
(1) Comitetul executiv întocmește și păstrează în scopuri statistice o listă a IFM, luând în considerare cerințele referitoare la frecvență și la respectarea termenelor care decurg din utilizarea acesteia în contextul sistemului rezervelor minime obligatorii al BCE. Lista IFM întocmită în scopuri statistice include o înregistrare în care se indică dacă acestea sunt sau nu supuse regimului rezervelor minime obligatorii al BCE. Lista IFM trebuie să fie actualizată, exactă, cât mai omogenă posibil, precum și suficient de stabilă pentru a fi utilizată în scopuri statistice.
(2) Lista IFM întocmită în scopuri statistice și actualizările acesteia sunt puse de BCN și de BCE la dispoziția agenților raportori într-un mod adecvat, inclusiv pe cale electronică, prin intermediul internetului sau, la solicitarea agenților raportori, pe suport de hârtie.
(3) Lista IFM întocmită în scopuri statistice are numai caracter informativ. Cu toate acestea, în cazul în care cea mai nouă versiune accesibilă a listei este incorectă, BCE nu impune sancțiuni niciunei entități care nu și-a îndeplinit în mod corespunzător obligațiile de raportare statistică, în măsura în care s-a bazat cu bună-credință pe lista incorectă.
Articolul 5
Cerințe de raportare statistică
(1) Unitățile de observare statistică cu obligații de raportare raportează lunar BCN a statului membru în care IFM este rezidentă: (a) stocurile lunare referitoare la bilanțul de sfârșit de lună; și (b) ajustările lunare cumulate din reevaluare. Ajustările cumulate din reevaluare se raportează cu privire la scoaterile de credite din evidențele contabile și reducerea valorii contabile a creditelor, care corespund creditelor și care acoperă reevaluările de prețuri ale titlurilor de valoare. Detalii suplimentare privind informații referitoare la anumite posturi din bilanț se raportează trimestrial sau anual. BCN pot colecta lunar datele trimestriale dacă aceasta facilitează procesul de producție a datelor. Informațiile statistice solicitate sunt specificate în anexa I.
(2) BCN pot colecta informațiile statistice solicitate privind titlurile de valoare emise și deținute de IFM pe bază de titlu cu titlu, în măsura în care datele menționate la alineatul (1) pot fi obținute în conformitate cu standardele statistice minime prevăzute în anexa IV.
(3) IFM raportează lunar, în conformitate cu cerințele minime prevăzute în anexa I partea 4 tabelul 1A, ajustările lunare din reevaluare referitoare la setul complet de date solicitate de BCE. BCN pot colecta date suplimentare care nu sunt incluse în cerințele minime. Aceste date suplimentare se pot referi la defalcările marcate în tabelul 1A, altele decât „cerințele minime”.
(4) BCE poate solicita informații de clarificare cu privire la ajustările la „reclasificări și alte ajustări” care sunt colectate de BCN.
(5) BCE poate aplica sancțiuni agenților raportori care nu îndeplinesc cerințele de raportare statistică stabilite în prezentul regulament în conformitate cu Decizia BCE/2010/10 din 19 august 2010 privind nerespectarea cerințelor de raportare statistică (12).
Articolul 6
Cerințe suplimentare de raportare statistică pentru securitizările creditelor și pentru alte transferuri de credite
IFM raportează următoarele informații:
(a)
fluxul net de securitizări de credite și de alte transferuri de credite realizate în perioada de raportare, în conformitate cu anexa I partea 5 secțiunea 2;
(b)
soldul la sfârșit de perioadă și tranzacțiile financiare, exclusiv cedările și achizițiile de credite în cursul perioadei de referință cu privire la creditele securitizate și derecunoscute pentru care IFM acționează ca administrator în conformitate cu anexa I partea 5 secțiunea 3. BCN pot extinde aceste cerințe de raportare la toate creditele derecunoscute administrate de IFM, care au fost securitizate sau transferate în alt mod;
(c)
soldul la sfârșit de trimestru al tuturor creditelor pentru care IFM acționează ca administrator în cadrul unei securitizări, în conformitate cu anexa I partea 5 secțiunea 4;
(d)
soldul la sfârșit de perioadă al creditelor cedate prin intermediul securitizării care nu au fost derecunoscute din bilanț, în conformitate cu anexa I partea 5 secțiunea 5, atunci când se aplică Standardul internațional de contabilitate nr. 39 (IAS 39), Standardul internațional de raportare financiară nr. 9 (IFRS 9) sau norme contabile naționale similare.
Articolul 7
Respectarea termenelor
(1) BCN hotărăsc când și cu ce periodicitate trebuie să primească datele de la agenții raportori pentru a respecta termenele stabilite mai jos, luând în considerare cerințele privind respectarea termenelor impuse în cadrul sistemului rezervelor minime obligatorii al BCE, dacă este cazul, și informează în mod corespunzător agenții raportori.
(2) BCN transmit BCE statistici lunare până la încheierea activității în a cincisprezecea zi lucrătoare următoare sfârșitului lunii la care se referă datele.
(3) BCN transmit BCE statistici trimestriale până la încheierea activității în a douăzeci și opta zi lucrătoare următoare sfârșitului de trimestru la care se referă acestea.
Articolul 8
Norme contabile aplicabile în scopul raportării statistice
(1) În absența unor dispoziții contrare cuprinse în prezentul regulament, normele contabile aplicate de IFM în scopul raportării în temeiul prezentului regulament sunt cele cuprinse în legislația care transpune în dreptul național Directiva 86/635/CEE a Consiliului din 8 decembrie 1986 privind conturile anuale și conturile consolidate ale băncilor și ale altor instituții financiare (13), precum și în orice alte standarde internaționale aplicabile.
(2) Pasivele sub formă de depozite și creditele se raportează la valoarea principală existentă în sold la sfârșitul lunii de raportare. Scoaterea din evidențele contabile și reducerea valorii contabile, astfel cum sunt stabilite de practicile contabile, se exclud din această valoare. Pasivele sub formă de depozite și creditele nu se compensează cu niciun alt activ sau pasiv.
(3) Fără a aduce atingere practicilor contabile și mecanismelor de compensare (netting) aplicate în statele membre din zona euro, toate activele și pasivele financiare se raportează la valoarea brută, în scopuri statistice.
(4) BCN pot permite ca, în cazul creditelor provizionate, raportarea să se facă la valoarea netă fără provizioane, iar în cazul creditelor achiziționate, raportarea să se facă la prețul convenit la data achiziționării, cu condiția ca respectivele practici de raportare să fie aplicate de toți agenții raportori rezidenți.
Articolul 9
Derogări
(1) Următoarele derogări pot fi acordate IFM mici:
(a)
BCN pot acorda derogări IFM mici, în cazul în care contribuția combinată a acestora la bilanțul național al IFM din punctul de vedere al stocurilor nu depășește 5 %.
(b)
În ceea ce privește instituțiile de credit, derogările menționate la litera (a) au ca efect reducerea cerințelor de raportare statistică pentru instituțiile de credit în cazul cărora se aplică astfel de derogări fără a aduce atingere cerințelor privind calcularea rezervelor minime obligatorii stabilite în anexa III.
(c)
În ceea ce privește IFM mici, în cazul în care se aplică una dintre derogările menționate la litera (a), BCN continuă, cel puțin, să colecteze date referitoare la bilanțul total cu o frecvență cel puțin anuală, astfel încât să se poată monitoriza contribuția combinată a instituțiilor mici la bilanțul național al IFM.
(d)
Fără a aduce atingere dispozițiilor de la litera (a), BCN pot acorda derogări instituțiilor de credit care nu beneficiază de regimul stabilit la literele (a) și (b) având ca efect reducerea cerințelor de raportare la cele stabilite în anexa I partea 6, în cazul în care contribuția combinată a acestora la bilanțul național al IFM din punctul de vedere al stocurilor nu depășește nici 10 % din bilanțul național al IFM, nici 1 % din bilanțul IFM din zona euro.
(e)
BCN verifică în timp util îndeplinirea condițiilor stabilite la literele (a) și (d) în vederea acordării sau retragerii, dacă este necesar, a unei derogări cu efect de la începutul fiecărui an.
(f)
IFM mici pot alege să nu facă uz de aceste derogări și, în schimb, să respecte cerințele de raportare complete.
(2) Următoarele derogări pot fi acordate FPM de către BCN:
(a)
BCN pot acorda FPM derogări de la cerințele de raportare statistică stabilite la articolul 5 alineatul (1) cu condiția ca, în schimb, FPM să raporteze datele de bilanț în conformitate cu articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 1073/2013 (BCE/2013/38), sub rezerva respectării următoarelor cerințe:
(i)
FPM raportează lunar astfel de date, în conformitate cu „metoda combinată” stabilită în anexa I la Regulamentul (UE) nr. 1073/2013 (BCE/2013/38) și în conformitate cu cerințele privind respectarea termenelor stabilite la articolul 9 al acestuia; și
(ii)
FPM raportează date privind stocurile de sfârșit de lună cu privire la acțiunile/unitățile de fond ale FPM, în conformitate cu cerințele privind respectarea termenelor stabilite la articolul 7 alineatul (2);
(b)
de asemenea, BCN pot acorda derogări FPM de la următoarele cerințe de raportare statistică:
(i)
raportarea pozițiilor totale pentru: (1) depozitele băncilor centrale și ale societăților care acceptă depozite, precum și creditele acordate acestora; (2) depozitele tuturor sectoarelor în contrapartidă, precum și creditele acordate acestora, cu excepția sectorului societăților nefinanciare defalcat în funcție de scadența inițială; și (3) depozitele și împrumuturile transfrontaliere din interiorul zonei euro defalcate pe țară și pe sectoare;
(ii)
raportarea dobânzii totale acumulate corespunzătoare creditelor și depozitelor;
(iii)
raportarea separată a pozițiilor activelor și pasivelor pentru sectorul societăților de asigurare și sectorul fondurilor de pensii;
(iv)
raportarea informațiilor privind pozițiile, creditele și depozitele intragrup;
(c)
BCN pot acorda derogări cu privire la cerințele de raportare statistică privind rezidența deținătorilor de acțiuni/unități de fond ale FPM:
(i)
atunci când acțiunile/unitățile de fond ale FPM sunt emise pentru prima dată sau când evoluțiile pieței impun o schimbare de opțiune sau o combinare a opțiunilor de raportare, astfel cum sunt definite în anexa I partea 2 secțiunea 5.7 litera (b), BCN pot acorda derogări pe termen de un an cu privire la cerințele de raportare statistică prevăzute în anexa I partea 2 secțiunea 5.7; sau
(ii)
atunci când informațiile statistice solicitate cu privire la rezidența deținătorilor de acțiuni/unități de fond ale FPM sunt colectate din alte surse disponibile în conformitate cu anexa I partea 2 secțiunea 5.7. BCN verifică în timp util îndeplinirea acestei condiții în vederea acordării sau a retragerii, dacă este necesar, a unei derogări cu efect de la începutul fiecărui an, de comun acord cu BCE.
(3) Următoarele derogări pot fi acordate FPM cu privire la raportarea ajustărilor din reevaluare:
(a)
fără a aduce atingere dispozițiilor alineatului (1), BCN pot acorda FPM derogări cu privire la raportarea ajustărilor din reevaluare, scutind FPM de la orice cerință de raportare a ajustărilor din reevaluare;
(b)
BCN pot acorda derogări cu privire la frecvența și respectarea termenelor de raportare a reevaluărilor prețurilor titlurilor de valoare și pot solicita aceste date trimestrial și cu respectarea acelorași termene ca și în cazul datelor privind stocurile raportate trimestrial, sub rezerva următoarelor cerințe:
(i)
agenții raportori, utilizând diferite metode de evaluare, furnizează BCN informațiile relevante privind practicile de evaluare, inclusiv indicațiile cantitative cu privire la procentul participațiilor lor la aceste instrumente; și
(ii)
în cazul unei reevaluări substanțiale a prețului, BCN au dreptul de a solicita agenților raportori să furnizeze informații suplimentare referitoare la luna în care aceasta a avut loc;
(c)
BCN pot acorda derogări cu privire la raportarea reevaluărilor prețului titlurilor de valoare, inclusiv acordarea unei scutiri complete de la raportarea respectivă, instituțiilor de credit care raportează lunar titlu cu titlu stocurile de titluri de valoare, sub rezerva următoarelor cerințe:
(i)
informațiile raportate includ, pentru fiecare titlu de valoare, valoarea de înregistrare în bilanț; și
(ii)
pentru titlurile de valoare care nu au coduri de identificare accesibile publicului, informațiile raportate includ date cu privire la categoria instrumentului, scadență și emitent, care sunt suficiente, cel puțin, pentru derivarea defalcărilor definite ca „cerințe minime” în anexa I partea 5.
(4) Pot fi acordate IFM derogări cu privire la raportarea statistică a creditelor care sunt cedate prin securitizare.
IFM care aplică Standardul internațional de contabilitate nr. 39 (IAS 39), Standardul internațional de raportare financiară nr. 9 (IFRS 9) sau norme contabile naționale similare pot primi de la BCN autorizarea de a exclude din stocurile stabilite în anexa I părțile 2 și 3 orice credite care sunt cedate prin securitizare în conformitate cu practica națională, cu condiția ca această practică să fie aplicată de toate IFM rezidente.
(5) BCN pot acorda IFM derogări cu privire la raportarea anumitor stocuri cu raportare trimestrială referitoare la state membre din afara zonei euro.
În cazul în care cifrele colectate la un nivel mai înalt de agregare demonstrează că pozițiile cu privire la contrapartidele rezidente în orice stat membru din afara zonei euro sau pozițiile cu privire la moneda unui stat membru din afara zonei euro nu sunt semnificative, o BCN poate decide să nu solicite raportarea de date privind un astfel de stat membru. BCN îi informează pe agenții săi raportori cu privire la orice astfel de decizie.
Articolul 10
Standarde minime și mecanisme naționale de raportare
(1) Agenții raportori respectă cerințele de raportare statistică ce le sunt aplicabile în conformitate cu standardele minime de transmitere, de acuratețe, de conformitate cu conceptele și de revizuire stabilite în anexa IV.
(2) BCN definesc și pun în aplicare mecanisme de raportare care trebuie respectate de către unitățile de observare statistică cu obligații de raportare în conformitate cu cerințele naționale. BCN asigură că aceste mecanisme de raportare furnizează informațiile statistice solicitate și permit verificarea cu precizie a respectării standardelor minime de transmitere, de acuratețe, de conformitate cu conceptele și de revizuire stabilite în anexa IV.
Articolul 11
Fuziuni, divizări și reorganizări
În cazul unei fuziuni, divizări sau al oricărui alt tip de reorganizare care ar putea afecta îndeplinirea obligațiilor sale statistice, agentul raportor efectiv în cauză informează BCN relevantă, odată ce intenția de a pune în aplicare o astfel de operațiune a fost făcută publică și într-un interval de timp corespunzător, anterior producerii de efecte, cu privire la procedurile planificate pentru a îndeplini cerințele de raportare statistică stabilite în prezentul regulament.
Articolul 12
Utilizarea informațiilor statistice raportate pentru rezervele minime obligatorii
(1) Informațiile statistice raportate de instituțiile de credit în conformitate cu prezentul regulament se utilizează de fiecare instituție de credit pentru determinarea bazei de calcul a rezervelor minime obligatorii potrivit Regulamentului (CE) nr. 1745/2003 (BCE/2003/9). În special, fiecare instituție de credit utilizează aceste informații pentru a verifica îndeplinirea obligațiilor sale de constituire a rezervelor minime pe durata perioadei de aplicare.
(2) Datele privind baza de calcul a rezervelor minime obligatorii ale instituțiilor mici, pentru trei perioade de aplicare, se bazează pe datele de sfârșit de trimestru colectate de BCN în termen de 28 de zile lucrătoare de la sfârșitul trimestrului la care se referă datele.
(3) Normele speciale privind aplicarea regimului rezervelor minime obligatorii al BCE stabilite în anexa III prevalează în caz de conflict asupra oricăror dispoziții ale Regulamentului (CE) nr. 1745/2003 (BCE/2003/9).
(4) Pentru a facilita gestionarea lichidităților BCE și ale instituțiilor de credit, obligația de constituire a rezervelor minime obligatorii se confirmă până cel mai târziu în prima zi a perioadei de aplicare; cu toate acestea, în mod excepțional, poate fi nevoie ca instituțiile de credit să raporteze revizuirea bazei de calcul a rezervelor minime obligatorii sau a obligației de constituire a rezervelor minime care a fost confirmată. Procedurile de confirmare sau de acceptare a obligațiilor de constituire a rezervelor minime nu aduc atingere obligației agenților raportori de a raporta întotdeauna informații statistice corecte și de a revizui în cel mai scurt timp posibil informațiile statistice incorecte care au fost deja raportate.
Articolul 13
Verificarea și colectarea obligatorie
BCN își exercită dreptul de a verifica sau dreptul de a colecta în mod obligatoriu informațiile pe care agenții raportori trebuie să le furnizeze în conformitate cu prezentul regulament, fără a aduce atingere competenței BCE de a exercita aceste drepturi. În special, BCN exercită aceste drepturi atunci când o instituție care face parte din unitățile de observare statistică cu obligații de raportare nu respectă standardele minime de transmitere, de acuratețe, de conformitate cu conceptele și de revizuire specificate în anexa IV.
Articolul 14
Prima raportare
(1) Prima raportare în conformitate cu prezentul regulament începe cu datele pentru decembrie 2014.
(2) Prima raportare în conformitate cu prezentul regulament în ceea ce privește căsuțele corespunzătoare statelor membre din zona euro din anexa 1 partea 3 tabelul 3 începe cu primele date trimestriale de după data adoptării euro de către acestea.
(3) Prima raportare în conformitate cu prezentul regulament în ceea ce privește căsuțele corespunzătoare statelor membre din afara zonei euro din anexa 1 partea 3 tabelele 3 și 4 începe cu primele date trimestriale de după data aderării acestora la Uniune. În cazul în care BCN relevantă decide să nu solicite prima raportare a datelor nesemnificative, începând cu primele date trimestriale de după data aderării respectivului stat membru sau respectivelor state membre la Uniune, raportarea începe la 12 luni după ce BCN informează agenții raportori despre obligația raportării datelor.
Articolul 15
Abrogare
(1) Începând cu 1 ianuarie 2015 Regulamentul (CE) nr. 25/2009 (BCE/2008/32) se abrogă.
(2) Trimiterile la regulamentul abrogat se interpretează ca trimiteri la prezentul regulament și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa VI.
Articolul 16
Dispoziție finală
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Se aplică de la 1 ianuarie 2015.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în statele membre în conformitate cu tratatele.
Adoptat la Frankfurt pe Main, 24 septembrie 2013.