ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 26. března 2013
o stanovení ročních emisních přídělů členských států na období 2013-2020 v souladu s rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 406/2009/ES
(oznámeno pod číslem C(2013) 1708)
(2013/162/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 406/2009/ES ze dne 23. dubna 2009 o úsilí členských států snížit emise skleníkových plynů, aby byly splněny závazky Společenství v oblasti snížení emisí skleníkových plynů do roku 2020 (1), a zejména na čl. 3 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Údaje o emisích skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (2), získané z registru Unie, rozhodnutí Komise, národních alokačních plánů a úřední korespondence mezi Komisí a příslušnými členskými státy, představují ověřené údaje o emisích ve smyslu čl. 3 odst. 2 čtvrtého pododstavce rozhodnutí č. 406/2009/ES.
(2)
Údaje o celkovém množství emisí skleníkových plynů z plynů a činností uvedených v čl. 2 odst. 1 rozhodnutí č. 406/2009/ES, předložené v souladu s rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu (3), sestavené v návaznosti na počáteční přezkum z roku 2012 provedený Komisí v souladu s pokyny k technickému přezkumu inventur emisí skleníkových plynů z roku 2012 (4), představují přehodnocené údaje o emisích skleníkových plynů v letech 2005, 2008, 2009 a 2010 ve smyslu čl. 3 odst. 2 čtvrtého pododstavce rozhodnutí č. 406/2009/ES.
(3)
Aby byla zajištěna soudržnost mezi stanovením ročních emisních přídělů a vykazovanými emisemi skleníkových plynů za každý rok, měly by být roční emisní příděly členských států vypočteny rovněž s pomocí hodnot potenciálu globálního oteplování uvedených ve čtvrté hodnotící zprávě IPCC přijaté rozhodnutím 15/CP.17. Takto vypočtené roční emisní příděly by měly být použitelné od prvního roku, za který se vykazování inventur skleníkových plynů s pomocí těchto nových hodnot potenciálu globálního oteplování stane povinným v souladu s článkem 3 rozhodnutí č. 280/2004/ES.
(4)
Údaje aktuálně vykazované v rámci národní inventury skleníkových plynů a národních a unijních registrů nedostačují na úrovni členských států k tomu, aby bylo možno na národní úrovni stanovit emise CO2 z civilního letectví, na které se nevztahuje směrnice 2003/87/ES. Emise CO2 z letů, na které se nevztahuje směrnice 2003/87/ES, představují pouze zanedbatelnou část celkového množství emisí skleníkových plynů a shromažďování dodatečných informací o těchto emisích by přineslo nepřiměřenou administrativní zátěž. Množství emisí CO2 spadající do kategorie „1.A.3.A civilní letectví“ inventury by proto mělo být za účelem stanovení ročních emisních přídělů považováno za rovné nule.
(5)
Roční emisní příděly členského státu pro rok 2020 by měly být vypočteny odečtením množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení, která v roce 2005 již existovala, od přehodnocených emisí skleníkových plynů v roce 2005 a upravením výsledku podle procentního podílu stanoveného v příloze II rozhodnutí č. 406/2009/ES.
(6)
Množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení by se mělo stanovit takto:
-
V případě členských států, které jsou zapojeny do systému obchodování s emisemi od roku 2005: množství emisí ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/EC, v roce 2005 upravené o množství emisí skleníkových plynů ze zařízení, která se po úpravě oblasti působnosti použité členskými státy zařadila do systému obchodování s emisemi v období 2008-2012 nebo se z něj vyloučila, a množství emisí skleníkových plynů ze zařízení dočasně vyloučených ze systému obchodování s emisemi v roce 2005, avšak zařazených do systému obchodování s emisemi v období 2008-2012,
-
v případě členských států, které jsou zapojeny do systému obchodování s emisemi od roku 2007: množství emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v roce 2007,
-
v případě členských států, které jsou zapojeny do systému obchodování s emisemi od roku 2013: množství emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v roce 2005 (podle údajů oznámených příslušným členským státem a ověřených Komisí).
(7)
Průměrné množství emisí skleníkových plynů členského státu v roce 2009, který má kladnou mezní hodnotu emisí skleníkových plynů podle přílohy II rozhodnutí č. 406/2009/ES, by mělo být vypočteno odečtením průměrného množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v letech 2008, 2009 a 2010 v příslušném členském státě, od jeho průměrného množství celkových ověřených emisí skleníkových plynů v letech 2008, 2009 a 2010.
(8)
Roční emisní příděly členského státu s kladnou mezní hodnotou emisí skleníkových plynů podle přílohy II rozhodnutí č. 406/2009/ES na období 2013-2019 by se měly určit z lineární spojnice, která začíná průměrným množstvím emisí skleníkových plynů uvedeného členského státu v roce 2009 a končí jeho ročním emisním přídělem pro rok 2020.
(9)
Roční emisní příděl členského státu se zápornou mezní hodnotou emisí skleníkových plynů podle přílohy II rozhodnutí č. 406/2009/ES pro rok 2013 by měl být vypočten odečtením průměrného množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v letech 2008, 2009 a 2010 v příslušném členském státě od jeho průměrného množství celkových ověřených emisí skleníkových plynů v letech 2008, 2009 a 2010.
(10)
Roční emisní příděl členského státu se zápornou mezní hodnotou emisí skleníkových plynů podle přílohy II rozhodnutí č. 406/2009/ES na období 2014-2019 by se měl určit z lineární spojnice, která začíná ročním emisním přídělem uvedeného členského státu pro rok 2013 a končí jeho ročním emisním přídělem pro rok 2020.
(11)
Ověřené emise skleníkových plynů ze zařízení jednostranně zapojených do systému obchodování s emisemi v souladu s článkem 24 směrnice 2003/87/ES během období 2008-2012 by se neměly započítávat do průměrného množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v letech 2008, 2009 a 2010, neboť by to mělo za následek dvojnásobné započtení emisí skleníkových plynů během budoucích úprav ročních emisních přídělů v souladu s článkem 10 rozhodnutí č. 406/2009/ES.
(12)
S ohledem na přistoupení Chorvatska k Unii by se jeho roční emisní příděl za každý rok období 2013-2020 měl stanovit stejnou metodou jako v případě ostatních členských států. Tyto hodnoty by měly být použitelné od data přistoupení Chorvatska.
(13)
Vzhledem k tomu, že Evropská rada přijala rozhodnutí 2012/419/EU ze dne 11. července 2012, kterým se mění status ostrova Mayotte vůči Evropské unii (5) od roku 2014, zohlední se při výpočtu ročních emisních přídělů pro Francii od roku 2014 příslušné ověřené emise skleníkových plynů.
(14)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Roční emisní příděly každého členského státu pro každý rok období 2013-2020 jsou stanoveny v příloze I a použijí se s výhradou případných úprav zveřejněných v souladu s článkem 10 rozhodnutí č. 406/2009/ES.
Článek 2
Bez ohledu na článek 1 se v případě, že akt přijatý v souladu s článkem 3 rozhodnutí č. 280/2004/ES stanoví pro členské státy povinnost předložit inventury emisí skleníkových plynů určené s pomocí hodnot potenciálu globálního oteplování uvedených ve čtvrté hodnotící zprávě IPCC přijaté rozhodnutím 15/CP.17 konference smluvních stran Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu, použijí roční emisní příděly stanovené v příloze II od prvního roku, za který se toto vykazování inventur skleníkových plynů stane povinným.
Článek 3
Roční emisní příděly Chorvatska stanovené v příloze I se použijí od data, kdy vstoupí v platnost smlouva o přistoupení Chorvatska.
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 26. března 2013.
DECIZIA COMISIEI
din 26 martie 2013
privind determinarea nivelurilor anuale de emisii alocate statelor membre pentru perioada 2013-2020 în temeiul Deciziei nr. 406/2009/CE a Parlamentului European și a Consiliului
[notificat cu numărul C(2013) 1708]
(2013/162/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Decizia nr. 406/2009/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind efortul statelor membre de a reduce emisiile de gaze cu efect de seră astfel încât să respecte angajamentele Comunității de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră până în 2020 (1), în special articolul 3 alineatul (2) paragraful al patrulea,
întrucât:
(1)
Emisiile de gaze cu efect de seră provenite de la instalații reglementate de Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (2), astfel cum rezultă din registrul Uniunii, deciziile Comisiei, planurile naționale de alocare și corespondența oficială dintre Comisie și statele membre în cauză, constituie date verificate cu privire la emisii în sensul articolului 3 alineatul (2) paragraful al patrulea din Decizia nr. 406/2009/CE.
(2)
Emisiile totale de gaze cu efect de seră provenite din gaze și activități, astfel cum sunt definite la articolul 2 alineatul (1) din Decizia nr. 406/2009/CE, raportate în anul 2012 în temeiul Deciziei nr. 280/2004/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 februarie 2004 privind un mecanism de monitorizare a emisiilor de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de punere în aplicare a Protocolului de la Kyoto (3) și așa cum au fost stabilite în urma revizuirii inițiale realizate de către Comisie în 2012 în conformitate cu Orientările privind revizuirea tehnică în anul 2012 a inventarelor emisiilor de gaze cu efect de seră (4), constituie date analizate cu privire la emisiile de gaze cu efect de seră pentru anii 2005, 2008, 2009 și 2010, în sensul articolului 3 alineatul (2) paragraful al patrulea din Decizia nr. 406/2009/CE.
(3)
Pentru a asigura coerența dintre determinarea nivelurilor anuale de emisii alocate și emisiile de gaze cu efect de seră raportate pentru fiecare an, nivelurile anuale de emisii alocate statelor membre trebuie să fie calculate, de asemenea, aplicând valorile potențialului de încălzire globală definite în cel de al patrulea raport de evaluare elaborat de IPCC, adoptat prin Decizia 15/CP.17. Nivelul anual de emisii alocate calculat astfel trebuie să devină aplicabil începând cu primul an pentru care raportarea inventarelor de gaze cu efect de seră utilizând aceste noi valori ale potențialului de încălzire globală devine obligatorie în temeiul articolului 3 din Decizia nr. 280/2004/CE.
(4)
Datele raportate în prezent în inventarele naționale de gaze cu efect de seră, în registrele naționale și în registrele Uniunii nu sunt suficiente pentru a determina, la nivel de stat membru, emisiile de CO2 produse de aviația civilă la nivel național și care nu sunt reglementate de Directiva 2003/87/CE. Emisiile de CO2 generate de aviație, care nu sunt reglementate de Directiva 2003/87/CE, reprezintă doar o foarte mică parte din emisiile totale de gaze cu efect de seră, iar colectarea de informații suplimentare cu privire la aceste emisii ar crea o sarcină administrativă disproporționată. Prin urmare, volumul de emisii de CO2 din categoria de inventar „1.A.3.A Aviație civilă” trebuie să se considere egal cu zero în determinarea nivelurilor anuale de emisii alocate.
(5)
Nivelul anual de emisii alocate unui stat membru pentru anul 2020 trebuie să fie calculat scăzând volumul de emisii verificate de gaze cu efect de seră ale instalațiilor care au existat în 2005 din emisiile analizate de gaze cu efect de seră pentru anul 2005 și ajustând rezultatul cu procentajul prevăzut în anexa II la Decizia nr. 406/2009/CE.
(6)
Volumul de emisii verificate de gaze cu efect de seră ale instalațiilor trebuie să fie determinat după cum urmează:
-
pentru statele membre care au participat la schema de comercializare a certificatelor de emisii începând din 2005: volumul de emisii ale instalațiilor reglementate de Directiva 2003/87/CE în anul 2005 ajustat cu volumul de emisii de gaze cu efect de seră ale acelor instalații care au fost incluse în sau excluse din schema de comercializare a certificatelor de emisii din 2008 până în 2012, ca urmare a ajustării domeniului de aplicare de către statele membre, și cu volumul de emisii de gaze cu efect de seră provenite de la instalații excluse temporar în anul 2005, dar neexcluse între 2008 și 2012, din schema de comercializare a certificatelor de emisii;
-
pentru statele membre care au participat la schema de comercializare a certificatelor de emisii începând din 2007: volumul de emisii de gaze cu efect de seră ale instalațiilor reglementate de Directiva 2003/87/CE în anul 2007;
-
pentru statele membre care participă la schema de comercializare a certificatelor de emisii începând din 2013: volumul de emisii de gaze cu efect de seră ale instalațiilor reglementate de Directiva 2003/87/CE în anul 2005 (astfel cum a fost comunicat de către statul membru respectiv și analizat de către Comisie).
(7)
Volumul mediu de emisii de gaze cu efect de seră în anul 2009 ale unui stat membru cu o limită pozitivă a emisiilor de gaze cu efect de seră conform anexei II la Decizia nr. 406/2009/CE trebuie să fie calculat scăzând un volum mediu de emisii verificate de gaze cu efect de seră provenite de la instalații reglementate de Directiva 2003/87/CE în anii 2008, 2009 și 2010 în statul membru respectiv din emisiile sale medii totale analizate de gaze cu efect de seră pentru anii 2008, 2009 și 2010.
(8)
Nivelurile anuale de emisii alocate unui stat membru cu o limită pozitivă a emisiilor de gaze cu efect de seră conform anexei II la Decizia nr. 406/2009/CE pentru fiecare an din perioada 2013-2019 trebuie să fie definite după o traiectorie lineară care începe cu volumul mediu de emisii de gaze cu efect de seră ale statului membru respectiv din anul 2009 și se încheie cu nivelul anual de emisii alocate acestuia pentru anul 2020.
(9)
Nivelul anual de emisii alocate unui stat membru cu o limită negativă a emisiilor de gaze cu efect de seră conform anexei II la Decizia nr. 406/2009/CE pentru anul 2013 trebuie să fie calculat scăzând un volum mediu de emisii verificate de gaze cu efect de seră provenite de la instalații reglementate de Directiva 2003/87/CE în anii 2008, 2009 și 2010 în statul membru respectiv din emisiile sale medii totale analizate de gaze cu efect de seră pentru anii 2008, 2009 și 2010.
(10)
Nivelurile anuale de emisii alocate unui stat membru cu o limită negativă a emisiilor de gaze cu efect de seră conform anexei II la Decizia nr. 406/2009/CE pentru fiecare an din perioada 2014-2019 trebuie să fie definite după o traiectorie lineară care începe cu nivelul anual de emisii alocate statului membru respectiv pentru anul 2013 și se încheie cu nivelul anual de emisii alocate acestuia pentru anul 2020.
(11)
Emisiile verificate de gaze cu efect de seră ale instalațiilor incluse în mod unilateral în schema de comercializare a certificatelor de emisii în conformitate cu articolul 24 din Directiva 2003/87/CE în perioada 2008-2012 nu trebuie să fie luate în calcul în volumul mediu de emisii verificate de gaze cu efect de seră provenite de la instalații reglementate de Directiva 2003/87/CE pentru anii 2008, 2009 și 2010, deoarece acest lucru ar conduce la dubla contabilizare a emisiilor de gaze cu efect de seră în cursul viitoarelor ajustări ale nivelurilor anuale de emisii alocate, în temeiul articolului 10 din Decizia nr. 406/2009/CE.
(12)
Având în vedere aderarea Croației la Uniune, nivelul anual de emisii alocate acestui stat pentru fiecare an din perioada 2013-2020 trebuie să fie determinat utilizând aceeași metodologie ca pentru celelalte state membre. Aceste valori trebuie să devină aplicabile începând cu data de aderare a Croației.
(13)
Având în vedere adoptarea de către Consiliul European a Deciziei 2012/419/UE din 11 iulie 2012 de modificare a statutului Mayotte în raport cu Uniunea Europeană (5) începând din 2014, nivelurile anuale de emisii alocate Franței începând din 2014 se calculează prin luarea în considerare a emisiilor relevante analizate de gaze cu efect de seră.
(14)
Măsurile prevăzute de prezenta decizie sunt conforme cu avizul Comitetului privind schimbările climatice,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Nivelurile anuale de emisii alocate fiecărui stat membru pentru fiecare an din perioada 2013-2020 sunt stabilite în anexa I și se aplică sub rezerva ajustărilor publicate în temeiul articolului 10 din Decizia nr. 406/2009/CE.
Articolul 2
Fără a aduce atingere articolului 1, în cazul în care un act adoptat în temeiul articolului 3 din Decizia nr. 280/2004/CE prevede ca statele membre să prezinte inventarele emisiilor de gaze cu efect de seră determinate utilizând valorile potențialului de încălzire globală definite în cel de al patrulea raport de evaluare elaborat de IPCC, astfel cum a fost adoptat prin Decizia 15/CP.17 a Conferinței părților la Convenția-cadru a Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice, nivelurile anuale de emisii alocate stabilite în anexa II se aplică începând cu primul an pentru care acest tip de raportare a inventarelor de gaze cu efect de seră devine obligatorie.
Articolul 3
Nivelurile anuale de emisii alocate Croației, astfel cum sunt stabilite în anexa I, se aplică începând cu data intrării în vigoare a Tratatului de aderare a Croației.
Prezenta decizie se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 26 martie 2013.