PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 13. června 2013,
kterým se mění rozhodnutí 2011/30/EU o rovnocennosti systémů veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí některých třetích zemí, které se vztahují na auditory a auditorské subjekty, a o přechodném období pro auditorské činnosti auditorů a auditorských subjektů z některých třetích zemí v Evropské unii
(oznámeno pod číslem C(2013) 3491)
(Text s významem pro EHP)
(2013/288/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES ze dne 17. května 2006 o povinném auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek, o změně směrnic Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS a o zrušení směrnice Rady 84/253/EHS (1), a zejména na čl. 46 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle rozhodnutí Komise 2011/30/EU (2) mají auditoři a auditorské subjekty ze třetích zemí a území uvedených v příloze uvedeného rozhodnutí možnost nadále vykonávat svoje činnosti v Unii, pokud jde o zprávy auditora týkající se ročních účetních závěrek nebo konsolidovaných účetních závěrek za finanční roky začínající v období od 2. července 2010 do 31. července 2012.
(2)
Komise posoudila systémy veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí vztahující se na auditory a auditorské subjekty ze třetích zemí a území uvedených v příloze rozhodnutí 2011/30/EU. Toto posouzení bylo provedeno za pomoci Evropské skupiny orgánů pro dohled nad auditory. Systémy veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí vztahující se na auditory a auditorské subjekty z uvedených třetích zemí a území byly posouzeny na základě kritérií stanovených v článcích 29, 30 a 32 směrnice 2006/43/ES, které upravují systémy veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí vztahující se na auditory a auditorské společnosti členských států. Hlavním cílem spolupráce mezi systémy veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí vztahujícími se na auditory a auditorské subjekty v členských státech a třetích zemích by mělo být dosažení vzájemné důvěry v systémy dohledu druhé strany na základě rovnocennosti těchto systémů.
(3)
Z posouzení je patrné, že Abú Dhabí, Brazílie, Mezinárodní finanční centrum v Dubaji, Guernsey, Indonésie, Jersey, Malajsie, Ostrov Man, Thajsko a Tchaj-wan mají systémy veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí pro auditory a auditorské subjekty, jejichž činnost podléhá obdobným pravidlům, jako jsou pravidla stanovená v článcích 29, 30 a 32 směrnice 2006/43/ES. Je proto třeba považovat systémy veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí pro auditory a auditorské subjekty z uvedených třetích zemí za rovnocenné systémům veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí pro auditory a auditorské společnosti členských států.
(4)
Bermudy, Egypt, Kajmanské ostrovy, Mauricius, Nový Zéland, Rusko a Turecko zřídily nebo zřizují systémy veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí pro auditory a auditorské subjekty. Informace o fungování a pravidlech, jimiž se tyto systémy řídí, však nejsou dostatečné k tomu, aby bylo možno posoudit rovnocennost. K provedení dalšího posouzení, které by umožnilo přijmout konečné rozhodnutí o rovnocennosti těchto systémů, je od uvedených třetích zemí a území nutno získat doplňkové informace, aby bylo možné jejich systémům lépe porozumět. Je proto třeba prodloužit přechodné období stanovené v rozhodnutí 2011/30/EU s ohledem na auditory a auditorské subjekty, kteří předkládají zprávy auditora týkající se ročních účetních závěrek nebo konsolidovaných účetních závěrek společností se sídlem v uvedených třetích zemích a územích.
(5)
Auditoři a auditorské subjekty, kteří předkládají zprávy auditora týkající se ročních účetních závěrek nebo konsolidovaných účetních závěrek společností se sídlem v Hongkongu, Indii a Izraeli, využívali přechodné období dané rozhodnutím 2011/30/EU. Od té doby nemají tyto třetí země nebo území nezávislý systém veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí. Nepředložily informace týkající se jejich auditorských regulačních systémů a systémů dohledu. Za této situace se zdá, že uvedené třetí země nebo území nepřijaly nezbytná opatření k tomu, aby jejich právní úpravu auditu Komise uznala za rovnocennou systémům veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí vztahujícím se na auditory a auditorské subjekty v členských státech. Pokud jde o auditory a auditorské subjekty, kteří předkládají roční účetní závěrky nebo konsolidované účetní závěrky společností se sídlem v uvedených třetích zemích, přechodné období stanovené v rozhodnutí 2011/30/EU by proto nemělo být prodlouženo.
(6)
Na ochranu investorů by měli mít auditoři a auditorské subjekty, kteří předkládají zprávy auditora týkající se ročních účetních závěrek nebo konsolidovaných účetních závěrek společností se sídlem ve třetích zemích uvedených v příloze II tohoto rozhodnutí, možnost vykonávat během přechodného období nadále auditorské činnosti v Unii, aniž by byli zaregistrováni podle článku 45 směrnice 2006/43/ES, pouze tehdy, když poskytnou požadované informace. Jestliže informace předloží, měli by mít uvedení auditoři a auditorské subjekty možnost nadále vykonávat svoje auditorské činnosti, pokud jde o zprávy auditora týkající se ročních účetních závěrek nebo konsolidovaných účetních závěrek za finanční roky začínající v období od 1. srpna 2012 do 31. července 2015. Toto rozhodnutí by nemělo mít vliv na právo členských států uplatňovat ve vztahu k těmto auditorům a auditorským subjektům své systémy vyšetřování a sankcí.
(7)
Rozhodnutí 2011/30/EU by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(8)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 48 odst. 1 směrnice 2006/43/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2011/30/EU se mění takto:
1)
V článku 1 se doplňuje druhý pododstavec, který zní:
„Pokud jde o auditorské činnosti týkající se ročních účetních závěrek nebo konsolidovaných účetních závěrek za finanční roky počínající 1. srpnem 2012, považují se pro účely čl. 46 odst. 1 směrnice 2006/43/ES za rovnocenné systémům veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí vztahujícím se na auditory a auditorské společnosti členských států systémy veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí vztahující se na auditory a auditorské subjekty z těchto třetích zemí a území:
1)
Abú Dhabi
2)
Brazílie
3)
Mezinárodní finanční centrum v Dubaji
4)
Guernsey
5)
Indonésie
6)
Ostrov Man
7)
Jersey
8)
Malajsie
9)
Tchaj-wan
10)
Thajsko“.
2)
Článek 2 se mění takto:
a)
v návětí odstavce 1 se slova „v příloze“ nahrazují slovy „v příloze I“;
b)
odstavce 2, 3 a 4 se nahrazují tímto:
„2. Členské státy neuplatňují článek 45 směrnice 2006/43/ES, pokud jde o auditory a auditorské subjekty, kteří předkládají zprávy auditora týkající se ročních účetních závěrek nebo konsolidovaných účetních závěrek společností se sídlem ve třetích zemích a územích uvedených v příloze II tohoto rozhodnutí, jak je uvedeno v čl. 45 odst. 1 zmíněné směrnice, a to za finanční roky začínající v období od 2. července 2010 do 31. července 2015, v případě, že příslušný auditor nebo auditorský subjekt poskytne příslušným orgánům členského státu všechny tyto informace:
a)
jméno a adresu příslušného auditora nebo auditorského subjektu a informace o jeho právní struktuře;
b)
v případě, že je auditor nebo auditorský subjekt součástí sítě, popis této sítě;
c)
auditorské normy a požadavky na nezávislost, které se vztahují na příslušný audit;
d)
popis vnitřního systému kontroly kvality daného auditorského subjektu;
e)
údaje o tom, zda a kdy byl u auditora nebo auditorského subjektu naposledy proveden přezkum zajištění kvality, a potřebné informace o výsledku tohoto přezkumu, pokud tuto informaci neposkytuje příslušný orgán třetí země. Jestliže potřebné informace o výsledku přezkumu zajištění kvality nejsou veřejné, považují příslušné orgány členských států tyto informace za důvěrné.
3. Členské státy zajistí, aby byla veřejnost informována o jménu a adrese auditorů a auditorských subjektů, kteří předkládají zprávy auditora týkající se ročních účetních závěrek nebo konsolidovaných účetních závěrek společností se sídlem ve třetích zemích uvedených v příloze II tohoto rozhodnutí, a o skutečnosti, že systémy veřejného dohledu, zajištění kvality, vyšetřování a sankcí uvedených zemí a území nejsou dosud uznány jako rovnocenné podle čl. 46 odst. 2 směrnice 2006/43/ES. Pro takové účely mohou příslušné orgány členských států uvedené v článku 45 směrnice 2006/43/ES zaregistrovat rovněž auditory a auditorské subjekty, kteří provádějí audity ročních účetních závěrek nebo konsolidovaných účetních závěrek společností se sídlem ve třetích zemích uvedených v příloze II tohoto rozhodnutí.
4. Aniž je dotčen odstavec 2 mohou členské státy podrobit auditory a auditorské subjekty, kteří provádějí audity ročních účetních závěrek nebo konsolidovaných účetních závěrek společností se sídlem ve třetích zemích uvedených v příloze II, svým systémům vyšetřování a sankcí.“
c)
Doplňuje se nový odstavec 5, který zní:
„5. Odstavcem 2 nejsou dotčena opatření týkající se spolupráce v oblasti přezkumu zajištění kvality mezi příslušnými orgány členského státu a příslušnými orgány třetí země uvedené v příloze II za předpokladu, že každé takové opatření splňuje všechna níže uvedená kritéria:
a)
zahrnuje provedení přezkumu zajištění kvality na základě zásady rovného zacházení;
b)
bylo předem oznámeno Komisi;
c)
neomezuje žádné rozhodnutí Komise podle článku 47 směrnice 2006/43/ES.“
3)
Článek 4 se nahrazuje tímto:
„Článek 4
Bod 10) prvního odstavce článku 1 pozbývá platnosti dne 31. července 2013.“
4)
Příloha se nahrazuje přílohou I tohoto rozhodnutí.
5)
Doplňuje se nová příloha II ve znění přílohy II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 13. června 2013.
DECIZIA DE PUNERE ÎN APLICARE A COMISIEI
din 13 iunie 2013
de modificare a Deciziei 2011/30/UE privind echivalența sistemelor de supraveghere publică, de asigurare a calității și de investigare și sancționare a auditorilor și a entităților de audit ale anumitor țări terțe și o perioadă de tranziție pentru activitățile de audit desfășurate în Uniunea Europeană ale auditorilor și entităților de audit din anumite țări terțe
[notificat cu numărul C(2013) 3491]
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2013/288/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2006/43/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 mai 2006 privind auditul legal al conturilor anuale și al conturilor consolidate, de modificare a Directivelor 78/660/CEE și 83/349/CEE ale Consiliului și de abrogare a Directivei 84/253/CEE a Consiliului (1), în special articolul 46 alineatul (2) primul paragraf,
întrucât:
(1)
Decizia 2011/30/UE a Comisiei (2) le-a permis auditorilor și entităților de audit din țările și teritoriile terțe enumerate în anexa la respectiva decizie să își continue activitățile desfășurate în Uniune legate de rapoartele de audit privind conturile anuale sau conturile consolidate pentru exercițiile financiare care debutează în perioada 2 iulie 2010-31 iulie 2012.
(2)
Comisia a efectuat evaluări ale sistemelor de supraveghere publică, de asigurare a calității și de investigare și de sancționare a auditorilor și a entităților de audit din țările și teritoriile terțe enumerate în anexa la Decizia 2011/30/UE. Evaluările au fost efectuate cu sprijinul Grupului european al organelor de supraveghere a auditorilor. Sistemele de supraveghere publică, de asigurare a calității și de investigare și de sancționare a auditorilor și a entităților de audit ale respectivelor țări și teritorii terțe au fost evaluate în funcție de criteriile prevăzute la articolele 29, 30 și 32 din Directiva 2006/43/CE, care reglementează sistemele de supraveghere publică, de asigurare a calității și de investigare și de sancționare a auditorilor și a firmelor de audit din statele membre. Obiectivul final al cooperării între statele membre și țările terțe în ceea ce privește sistemele de supraveghere publică, de asigurare a calității, de investigare și de sancționare a auditorilor și a entităților de audit trebuie să fie dobândirea încrederii reciproce în sistemele de supraveghere ale celeilalte părți pe baza echivalenței acestor sisteme.
(3)
Ca urmare a acestor evaluări, s-a constatat că Abu Dhabi, Brazilia, Centrul financiar internațional din Dubai, Guernsey, Indonezia, Insula Man, Jersey, Malaysia, Taiwan și Thailanda dețin sisteme de supraveghere publică, de asigurare a calității, de investigare și de sancționare a auditorilor și a entităților de audit care funcționează în conformitate cu norme similare celor prevăzute la articolele 29, 30 și 32 din Directiva 2006/43/CE. Prin urmare, este oportun ca sistemele de supraveghere publică, de asigurare a calității, de investigare și de sancționare a auditorilor și a entităților de audit din țările terțe respective să fie considerate echivalente cu sistemele de supraveghere publică, de asigurare a calității, de investigare și de sancționare a auditorilor și a firmelor de audit din statele membre.
(4)
Bermuda, Insulele Cayman, Egipt, Mauritius, Noua Zeelandă, Rusia și Turcia au instituit sau sunt pe cale să instituie sisteme de supraveghere publică, de asigurare a calității, de investigare și de sancționare a auditorilor și a entităților de audit. Cu toate acestea, informațiile referitoare la funcționarea acestor sisteme și la normele care le reglementează nu sunt suficiente pentru a realiza o evaluare a echivalenței. Pentru efectuarea unor evaluări adiționale în scopul adoptării unei decizii finale privind echivalența acestor sisteme este necesar să se obțină informații suplimentare de la țările și teritoriile terțe respective în vederea unei mai bune înțelegeri a sistemelor de care dispun acestea. Prin urmare, este oportun să se extindă perioada de tranziție acordată prin Decizia 2011/30/UE cu privire la auditorii și entitățile de audit care prezintă rapoarte de audit privind conturile anuale sau conturile consolidate ale societăților constituite în țările și teritoriile terțe respective.
(5)
Auditorii și entitățile de audit care prezintă rapoarte de audit privind conturile anuale sau conturile consolidate ale societăților constituite în Hong Kong, India și Israel au beneficiat de perioada de tranziție acordată prin Decizia 2011/30/UE. Până în prezent, aceste țări sau teritorii terțe nu au instituit un sistem independent de supraveghere publică, de asigurare a calității, de investigare și de sancționare. Ele nu au furnizat informații privind sistemele lor de reglementare și supraveghere a auditului. În aceste circumstanțe, se pare că respectivele țări sau teritorii terțe nu au luat măsurile necesare în vederea recunoașterii de către Comisie a echivalenței legislației lor în domeniul auditului cu sistemele de supraveghere publică, de asigurare a calității, de investigare și de sancționare a auditorilor și a entităților de audit din statele membre. Prin urmare, nu se extinde perioada de tranziție acordată acestora prin Decizia 2011/30/UE cu privire la auditorii și la entitățile de audit care prezintă rapoarte de audit privind conturile anuale sau conturile consolidate ale societăților constituite în țările terțe respective.
(6)
Pentru a proteja investitorii, este necesar ca auditorii și entitățile de audit care prezintă rapoarte de audit privind conturile anuale sau conturile consolidate ale societăților constituite în țările terțe enumerate în anexa II la prezenta decizie să își poată continua activitățile de audit pe care le desfășoară în Uniunea Europeană în perioada de tranziție fără a fi înregistrate în conformitate cu articolul 45 din Directiva 2006/43/CE, numai dacă furnizează informațiile solicitate. Cu condiția furnizării informațiilor, auditorii și entitățile de audit respective ar trebui să își poată continua activitățile legate de rapoartele de audit privind conturile anuale sau conturile consolidate pentru exercițiile financiare care debutează în perioada 1 august 2012-31 iulie 2015. Prezenta decizie nu ar trebui să aducă atingere dreptului statelor membre de a aplica sistemele proprii de investigare și de sancționare a acestor auditori și entități de audit.
(7)
Prin urmare, Decizia 2011/30/UE ar trebui modificată în consecință.
(8)
Măsurile prevăzute în prezenta decizie sunt conforme cu avizul comitetului instituit prin articolul 48 alineatul (1) din Directiva 2006/43/CE,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Decizia 2011/30/UE se modifică după cum urmează:
1.
La articolul 1 se adaugă un al doilea paragraf, după cum urmează:
„În sensul articolului 46 alineatul (1) din Directiva 2006/43/CE, sistemele de supraveghere publică, de asigurare a calității, de investigare și de sancționare a auditorilor și a entităților de audit din țările și teritoriile terțe enumerate mai jos sunt considerate echivalente cu sistemele de supraveghere publică, de asigurare a calității, de investigare și de sancționare a auditorilor și a firmelor de audit din statele membre în ceea ce privește activitățile de audit referitoare la conturile anuale și la conturile consolidate pentru exercițiile financiare care debutează începând cu 1 august 2012:
1.
Abu Dhabi
2.
Brazilia
3.
Centrul financiar internațional din Dubai
4.
Guernsey
5.
Indonezia
6.
Insula Man
7.
Jersey
8.
Malaysia
9.
Taiwan
10.
Thailanda”.
2.
Articolul 2 se modifică după cum urmează:
(a)
în teza introductivă de la alineatul (1), cuvântul „anexa” se înlocuiește cu „anexa I”;
(b)
alineatele (2), (3) și (4) se înlocuiesc cu următorul text:
„(2) Statele membre nu aplică articolul 45 din Directiva 2006/43/CE privind auditorii și entitățile de audit care prezintă rapoarte de audit privind conturile anuale sau conturile consolidate ale societăților constituite în țările și teritoriile terțe enumerate în anexa II la prezenta decizie, așa cum se menționează la articolul 45 alineatul (1) din directiva respectivă, pentru exercițiile financiare care debutează în perioada 2 iulie 2010-31 iulie 2015, în cazurile în care auditorul sau entitatea de audit respectivă furnizează autorităților competente din statul membru toate informațiile următoare:
(a)
numele și adresa auditorului sau a entității de audit în cauză și informații despre forma sa juridică;
(b)
în cazul în care auditorul sau entitatea de audit aparține unei rețele, descrierea acesteia;
(c)
standardele de audit și cerințele de independență aplicate auditului în cauză;
(d)
o descriere a sistemului intern de control al calității aplicat de entitatea de audit;
(e)
o indicație a faptului că a avut loc sau nu ultima verificare pentru asigurarea calității auditorului sau a entității de audit, a momentului în care a avut loc această verificare și informațiile necesare privind rezultatul acesteia, cu excepția cazului în care aceste informații sunt furnizate de autoritatea competentă din țara terță. În cazul în care informațiile privind rezultatul ultimei verificări pentru asigurarea calității nu sunt publice, autoritățile competente din statele membre prelucrează astfel de informații în regim de confidențialitate.
(3) Statele membre se asigură că publicul este informat cu privire la numele și adresa auditorilor și a entităților de audit care prezintă rapoarte de audit privind conturile anuale sau conturile consolidate ale societăților constituite în țările terțe enumerate în anexa II la prezenta decizie și la faptul că sistemele de supraveghere publică, de asigurare a calității, de investigare și de sancționare din țările și teritoriile terțe nu sunt încă recunoscute ca echivalente în conformitate cu articolul 46 alineatul (2) din Directiva 2006/43/CE. În aceste scopuri, autoritățile competente ale statelor membre menționate la articolul 45 din Directiva 2006/43/CE pot înregistra, de asemenea, auditorii și entitățile de audit care efectuează audituri ale conturilor anuale sau ale conturilor consolidate ale societăților constituite în țările terțe enumerate în anexa II la prezenta decizie.
(4) Fără a aduce atingere alineatului (2), statele membre pot aplica sistemele proprii de investigare și de sancționare a auditorilor și a entităților de audit care efectuează audituri ale conturilor anuale sau ale conturilor consolidate ale societăților constituite în țările terțe enumerate în anexa II.”;
(c)
se adaugă următorul alineat (5):
„(5) Alineatul (2) se aplică fără a aduce atingere acordurilor de cooperare privind verificările de asigurare a calității între autoritățile competente ale statelor membre și autoritățile competente ale țărilor terțe menționate în anexa II, cu condiția ca astfel de acorduri să respecte toate criteriile următoare:
(a)
să includă efectuarea verificărilor de asigurare a calității cu respectarea principiului egalității de tratament;
(b)
să fie comunicate în prealabil Comisiei;
(c)
să nu aducă atingere niciunei decizii a Comisiei în temeiul articolului 47 din Directiva 2006/43/CE.”
3.
Articolul 4 se înlocuiește cu următorul text:
„Articolul 4
Punctul 10 de la articolul 1 primul paragraf încetează să se aplice la 31 iulie 2013.”
4.
Anexa se înlocuiește cu anexa I la prezenta decizie.
5.
Se adaugă anexa II, astfel cum se prevede în anexa II la prezenta decizie.
Articolul 2
Prezenta decizie se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 13 iunie 2013.