NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 342/2014
ze dne 21. ledna 2014,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o regulační technické normy pro používání metod výpočtu požadavků na kapitálovou přiměřenost u finančních konglomerátů
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 49 odst. 6 uvedeného nařízení,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu a o změně směrnice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a 93/22/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES (2), a zejména na čl. 21a odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
U finančních konglomerátů, které zahrnují velké bankovní nebo investiční podniky a pojišťovny, je třeba vyloučit vícenásobné použití prvků způsobilých pro výpočet kapitálu na úrovni finančního konglomerátu a rovněž nevhodnou tvorbu kapitálu uvnitř skupiny, aby byla přesně vyjádřena dostupnost kapitálu konglomerátů pro absorbování ztrát a aby byla na úrovni finančního konglomerátu zajištěna doplňková kapitálová přiměřenost.
(2)
Je důležité zajistit, aby kapitál převyšující sektorové požadavky solventnosti byl na úrovni konglomerátu zahrnut pouze tehdy, neexistují-li překážky pro převod aktiv nebo splacení závazků mezi různými subjekty konglomerátu, včetně mezi sektory.
(3)
Finanční konglomerát by měl do výpočtu svého kapitálu zahrnout kapitál, který převyšuje sektorové požadavky solventnosti, pouze tehdy, pokud lze tento kapitál převádět mezi subjekty finančního konglomerátu.
(4)
Příslušná pravidla by měla přihlížet k tomu, že zvláštní sektorové kapitálové požadavky mají pokrýt rizika spojená s daným sektorem, a nikoli rizika mimo tento sektor.
(5)
Aby bylo zajištěno jednotné používání výpočtu doplňkové kapitálové přiměřenosti, měly by být uvedeny sektorové požadavky, které za tímto účelem zahrnují požadavky solventnosti. Těmito požadavky by neměly být dotčeny sektorové předpisy týkající se opatření, která mají být přijata po porušení sektorových požadavků solventnosti. Vznikne-li na úrovni finančního konglomerátu deficit kvůli porušení požadavku kombinovaných kapitálových rezerv podle hlavy VII kapitoly 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (3), měla by být potřebná opatření založena na opatřeních uvedených ve zmíněné kapitole.
(6)
Při výpočtu požadavku na doplňkovou kapitálovou přiměřenost finančního konglomerátu by se u neregulovaných finančních subjektů ve finančním konglomerátu měl vypočítat fiktivní požadavek solventnosti i pomyslný kapitál.
(7)
V části II přílohy I směrnice 2002/87/ES jsou stanoveny tři technické metody výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost na úrovni finančního konglomerátu: „metoda účetní konsolidace“ (metoda 1), „metoda odpočtu a agregace“ (metoda 2) a „metoda kombinace“ (metoda 3), která umožňuje kombinaci metod 1 a 2. Je třeba upřesnit technické metody výpočtu 1 a 2, aby bylo zajištěno jejich jednotné používání. Mimoto je nutné upřesnit podmínky pro použití metody 3 a mělo by být zajištěno, aby příslušné orgány umožňovaly použití této metody za podobných podmínek, aby uplatňovaly společná kritéria a aby požadovaly jednotné používání této metody ve všech finančních konglomerátech. Příslušné orgány by měly umožnit použití metody 3 pouze tehdy, může-li finanční konglomerát prokázat, že by nebylo přiměřeně možné použít pouze metodu 1 nebo 2. Metoda 3 by se měla používat dlouhodobě a konzistentně, aby byly zajištěny rovné podmínky. Jelikož technické metody výpočtu jsou používány v souladu s technickými zásadami uvedenými v části I přílohy I směrnice 2002/87/ES, je třeba upřesnit rovněž tyto zásady.
(8)
Metoda 1 pro výpočet skupinové solventnosti stanovená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES (4) a metoda 1 pro výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost ve směrnici 2002/87/ES by se měly považovat za rovnocenné, jelikož obě metody jsou v souladu s hlavními cíli doplňkového dozoru. Obě metody zajišťují vyloučení tvorby kapitálu uvnitř skupiny a výpočet kapitálu v souladu s definicemi a limity stanovenými v příslušných sektorových předpisech.
(9)
Pravomoc přijímat regulační technické normy udělená v čl. 49 odst. 6 nařízení (EU) č. 575/2013 úzce souvisí s pravomocí v čl. 21a odst. 3 směrnice 2002/87/ES, jelikož se obě ustanovení zabývají jednotným používáním metod výpočtu stanovených v příloze uvedené směrnice. K zajištění soudržnosti metod výpočtu stanovených za účelem těchto legislativních aktů a usnadnění komplexního pohledu a jednoduchého přístupu k nim osobám, na něž se tyto povinnosti vztahují, je vhodné stanovit regulační technické normy přijaté na základě těchto zmocnění v jednom nařízení.
(10)
Toto nařízení by mělo být založeno na nových sektorových režimech solventnosti, které byly v Unii zavedeny s cílem zajistit co nejkonzistentnější používání metod výpočtu. Toto nařízení by se proto nemělo použít přede dnem použitelnosti nařízení (EU) č. 575/2013. Pravidla, která jsou závislá na použití směrnice 2009/138/ES, by se měla začít používat ode dne použitelnosti uvedené směrnice. V oblastech, které nebyly aktem harmonizovány v době před jeho uplatňováním v plném rozsahu, se proto bude nadále používat stávající výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost zavedený na vnitrostátní úrovni, a příslušné výpočty, které vycházejí ze sektorových předpisů, by měly být založeny na sektorových předpisech, které platí v době výpočtu.
(11)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Komisi předložily společně Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví (EBA)), Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění (EIOPA)) a Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA)).
(12)
EBA, EIOPA a ESMA uskutečnily otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzovaly potenciální související náklady a přínosy v souladu s článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (5), článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (6) a článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (7) a požádaly o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1093/2010, skupina subjektů působících v oblasti pojištění a zajištění zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1094/2010 a skupinu subjektů působících v oblasti cenných papírů a trhů zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1095/2010,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Toto nařízení upřesňuje technické zásady a technické metody výpočtu uvedené v příloze I směrnice 2002/87/ES pro účely alternativ odpočtu podle čl. 49 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 a pro účely výpočtu kapitálu a požadavku na doplňkovou kapitálovou přiměřenost, jak je stanoveno v čl. 6 odst. 2 směrnice 2002/87/ES.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„finančním konglomerátem vedeným pojišťovacím sektorem“ finanční konglomerát, jehož nejvýznamnějším finančním sektorem je v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 2002/87/ES pojišťovací sektor;
2)
„finančním konglomerátem vedeným sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb“ finanční konglomerát, jehož nejvýznamnějším finančním sektorem je v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 2002/87/ES sektor bankovnictví nebo sektor investičních služeb.
KAPITOLA II
TECHNICKÉ ZÁSADY
Článek 3
Vyloučení vícenásobného použití a tvorby kapitálu uvnitř skupiny
Kapitál, který vyplývá přímo či nepřímo z transakcí uvnitř skupiny, nesmí být zahrnut do výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost na úrovni finančního konglomerátu.
Článek 4
Převoditelnost a dostupnost kapitálu
1. Kapitál vykázaný na úrovni regulovaného subjektu, který převyšuje kapitál potřebný ke splnění sektorových požadavků solventnosti podle článku 9, se nesmí zahrnout do výpočtu kapitálu finančního konglomerátu nebo součtu kapitálu jednotlivých regulovaných a neregulovaných subjektů finančního sektoru ve finančním konglomerátu, ledaže neexistuje žádná skutečná nebo předpokládaná praktická nebo právní překážka převodu kapitálu mezi subjekty ve finančním konglomerátu.
2. Podnik uvedený v čl. 6 odst. 2 pátém pododstavci směrnice 2002/87/ES musí při předkládání výsledků výpočtu a příslušných údajů pro vypočet podle uvedeného pododstavce koordinátorovi potvrdit a předložit důkazy, že je dodržen odstavec 1.
Článek 5
Kapitál sektoru
1. Kapitál uvedený v odstavci 2, který je dostupný na úrovni regulovaného subjektu, lze použít ke krytí rizik souvisejících se sektorem, který tento kapitál vykazuje, a nepovažuje se za způsobilý pro krytí rizik jiných finančních sektorů.
2. Kapitálem uvedeným v odstavci 1 je kapitál jiný než:
a)
položky kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2 ve smyslu nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
položky primárního kapitálu podniků, na něž se vztahují požadavky směrnice 2009/138/ES, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2 v souladu s čl. 94 odst. 1 a 2 uvedené směrnice.
Článek 6
Deficit kapitálu na úrovni finančního konglomerátu
1. V případě deficitu kapitálu na úrovni finančního konglomerátu lze k odstranění tohoto deficitu použít pouze položky kapitálu, které jsou podle sektorových předpisů způsobilé jak pro sektor bankovnictví, tak i pro pojišťovací sektor.
2. Kapitálem uvedeným v odstavci 1 je:
a)
kmenový kapitál tier 1 vymezený v článku 50 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
položky primárního kapitálu, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 1 v souladu s čl. 94 odst. 1 směrnice 2009/138/ES a zařazení těchto položek není omezeno akty v přenesené pravomoci, které byly přijaty podle článku 99 uvedené směrnice;
c)
vedlejší kapitál tier 1 vymezený v článku 61 nařízení (EU) č. 575/2013;
d)
položky primárního kapitálu, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 1 v souladu s čl. 94 odst. 1 směrnice 2009/138/ES a zařazení těchto položek není omezeno akty v přenesené pravomoci, které byly přijaty podle článku 99 uvedené směrnice;
e)
kapitál tier 2 vymezený v článku 71 nařízení (EU) č. 575/2013 a
f)
položky primárního kapitálu, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 2 v souladu s čl. 94 odst. 2 směrnice 2009/138/ES.
3. Položky kapitálu, které se použijí k odstranění deficitu, musí být v souladu s čl. 4 odst. 1.
Článek 7
Konzistentnost
Regulované subjekty nebo smíšená finanční holdingová společnost ve finančním konglomerátu používají metodu výpočtu dlouhodobě a konzistentně.
Článek 8
Konsolidace
Ve vztahu k finančním konglomerátům vedeným pojišťovacím sektorem se metoda 1 pro výpočet skupinové solventnosti pojišťoven a zajišťoven podle článků 230, 231 a 232 směrnice 2009/138/ES považuje za rovnocennou metodě 1 pro výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost regulovaných subjektů ve finančním konglomerátu, která je stanovena v příloze I směrnice 2002/87/ES, pokud se oblast působnosti dohledu nad skupinou podle hlavy III směrnice 2009/138/ES významně neliší od oblasti působnosti doplňkového dozoru podle kapitoly II směrnice 2002/87/ES.
Článek 9
Požadavek solventnosti
1. Mají-li se použít předpisy vztahující se na pojišťovací sektor, považuje se pro účely výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost za požadavek solventnosti solventnostní kapitálový požadavek zmíněný v článcích 100 a 218 směrnice 2009/138/ES (včetně veškerého navýšení kapitálového požadavku podle článku 37 uvedené směrnice) vyplývající z čl. 216 odst. 4, čl. 231 odst. 7, článku 232, čl. 233 odst. 6, čl. 238 odst. 2 a 3 uvedené směrnice.
2. Mají-li se použít předpisy vztahující se na sektor bankovnictví nebo sektor investičních služeb, považují se pro účely výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost za požadavky solventnosti kapitálové požadavky stanovené v části třetí hlavě I kapitole 1 nařízení (EU) č. 575/2013 a požadavky podle uvedeného nařízení nebo podle směrnice 2013/36/EU týkající se držení kapitálu převyšujícího tyto požadavky, včetně požadavku vyplývajícího z interního postupu pro hodnocení kapitálové přiměřenosti v článku 73 uvedené směrnice, veškerých požadavků uložených příslušným orgánem podle čl. 104 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice, požadavku kombinovaných kapitálových rezerv stanoveného v čl. 128 bodě 6 uvedené směrnice a opatření přijatých podle článků 458 nebo 459 nařízení (EU) č. 575/2013.
Článek 10
Kapitál finančního konglomerátu a požadavky solventnosti
1. S výhradou čl. 14 odst. 7, 8 a 9 se kapitál a požadavky solventnosti finančního konglomerátu vypočítají v souladu s definicemi a limity stanovenými v příslušných sektorových předpisech.
2. Kapitál společností spravujících aktiva se vypočítá podle čl. 2 odst. 1 písm. l) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES (8). Požadavky solventnosti společností spravujících aktiva představují požadavky stanovené v čl. 7 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice.
3. Kapitál správců alternativních investičních fondů se vypočítá podle čl. 4 odst. 1 písm. ad) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU (9). Požadavky solventnosti správců alternativních investičních fondů představují požadavky stanovené v článku 9 uvedené směrnice.
Článek 11
Zacházení s mezisektorovými kapitálovými investicemi
1. Pokud má subjekt ve finančním konglomerátu vedeném sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb kapitálovou investici v subjektu finančního sektoru náležejícím do pojišťovacího sektoru, která se podle čl. 14 odst. 3 nebo čl. 15 odst. 3 odečítá, nevzniká s ohledem na tuto kapitálovou investici na úrovni finančního konglomerátu žádný požadavek na doplňkovou kapitálovou přiměřenost.
2. Má-li použití odstavce 1 za následek přímou změnu výše očekávaných ztrát podle přístupu založeného na interním ratingu ve smyslu části třetí hlavy II kapitoly 3 nařízení (EU) č. 575/2013, připočítá se částka odpovídající této změně ke kapitálu finančního konglomerátu.
Článek 12
Požadavky na pomyslný kapitál a fiktivní požadavky solventnosti u neregulovaných subjektů finančního sektoru
1. Má-li smíšená finanční holdingová společnost kapitálovou investici v neregulovaném subjektu finančního sektoru, vypočítají se pro dotyčný subjekt požadavky na pomyslný kapitál a fiktivní požadavky solventnosti podle sektorových předpisů nejvýznamnějšího sektoru ve finančním konglomerátu.
2. U neregulovaného subjektu finančního sektoru jiného než subjektu uvedeného v odstavci 1 se požadavky na pomyslný kapitál a fiktivní požadavky solventnosti vypočítají v souladu se sektorovými pravidly finančního sektoru, který je neregulovanému subjektu finančního sektoru nejblíže. Určení nejbližšího finančního sektoru vychází ze škály činností příslušného subjektu a rozsahu, v jakém tyto činnosti vykonává. Pokud nelze nejbližší finanční sektor jednoznačně určit, použijí se sektorové předpisy nejvýznamnějšího sektoru ve finančním konglomerátu.
Článek 13
Sektorová přechodná opatření a opatření k zachování právních účinků
Sektorové předpisy použité při výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost zahrnují případná přechodná ustanovení nebo ustanovení o zachování právních účinků, která platí na úrovni daného sektoru.
KAPITOLA III
TECHNICKÉ METODY VÝPOČTU
Článek 14
Upřesnění technického výpočtu podle metody 1 stanovené ve směrnici 2002/87/ES
1. Kapitál finančního konglomerátu se vypočítá na základě konsolidované účetní závěrky podle příslušného účetního rámce vztahujícího se na oblast působnosti doplňkového dozoru podle směrnice 2002/87/ES, přičemž se případně přihlíží k odstavci 5.
2. Co se týká finančních konglomerátů vedených sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb, při výpočtu kapitálu finančního konglomerátu se u nekonsolidovaných investic použije toto zacházení:
a)
nekonsolidované významné investice v subjektu finančního sektoru ve smyslu článku 43 nařízení (EU) č. 575/2013, který náleží do pojišťovacího sektoru, se v plné výši odečítají od kapitálu konglomerátu;
b)
nekonsolidované investice jiné než investice uvedené v písmenu a) v subjektu finančního sektoru, který náleží do pojišťovacího sektoru, se odečítají v plné výši od kapitálu konglomerátu v souladu s článkem 46 nařízení (EU) č. 575/2013.
3. S výhradou odstavce 2 se kapitálové nástroje, které byly vydány subjektem ve finančním konglomerátu a které drží jiný subjekt v tomto finančním konglomerátu, odečítají od kapitálu konglomerátu, nejsou-li již vyloučeny v rámci účetní konsolidace.
4. S podnikem, který je pro účely příslušného účetního rámce spoluovládanou účetní jednotkou, se zachází podle sektorových předpisů o poměrné konsolidaci nebo zohlednění poměrných podílů.
5. Je-li součástí finančního konglomerátu subjekt spadající do oblasti působnosti směrnice 2009/138/ES, vychází výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost na úrovni finančního konglomerátu z ocenění aktiv a závazků v souladu s hlavou I kapitolou VI oddíly 1 a 2 směrnice 2009/138/ES.
6. Vztahují-li se na hodnotu aktiv nebo závazků obezřetnostní filtry a odpočty podle části druhé hlavy I nařízení (EU) č. 575/2013, představuje hodnotu aktiv nebo závazků použitou pro účely výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost hodnota, kterou lze přiřadit příslušným subjektům podle uvedeného nařízení, s výjimkou aktiv a závazků, které lze přiřadit ostatním subjektům finančního konglomerátu.
7. Pokud se podle sektorových předpisů vyžaduje výpočet prahové hodnoty nebo limitu, vypočítá se prahová hodnota nebo limit na úrovni konglomerátu na základě konsolidovaných údajů finančního konglomerátu a po provedení odpočtů podle odstavců 2 a 3.
8. Pro účely výpočtu prahových hodnot nebo limitů se regulované subjekty ve finančním konglomerátu, které jsou zahrnuty do konsolidované finanční situace dané instituce podle části první hlavy II kapitoly 2 oddílu 1 nařízení (EU) č. 575/2013, posuzují společně.
9. Pro účely výpočtu prahových hodnot nebo limitů se regulované subjekty ve finančním konglomerátu, které jsou zahrnuty do dohledu nad skupinou podle hlavy III směrnice 2009/138/ES, posuzují společně.
10. Pro účely výpočtu prahových hodnot nebo limitů na úrovni regulovaného subjektu vypočítají regulované subjekty ve finančním konglomerátu, na něž se nevztahuje odstavec 8 ani odstavec 9, své příslušné prahové hodnoty a limity individuálně podle sektorových předpisů regulovaného subjektu.
11. Při sčítání příslušných sektorových požadavků solventnosti se neprovádí žádná úprava kromě úpravy požadované v článku 11 nebo v důsledku úprav sektorových prahových hodnot a limitů podle odstavce 7.
Článek 15
Upřesnění technického výpočtu podle metody 2 stanovené ve směrnici 2002/87/ES
1. Pokud se podle příslušných sektorových předpisů vztahuje na kapitál regulovaného subjektu obezřetnostní filtr, použije se jedno z těchto zacházení:
a)
částka po uplatnění filtru, která představuje čistou částku, jež se vezme v úvahu při výpočtu kapitálu účastí, se připočte k účetní hodnotě účastí v souladu s čl. 6 odst. 4 druhým pododstavcem směrnice 2002/87/ES, jestliže částka po uplatnění filtru zvyšuje regulatorní kapitál;
b)
částka po uplatnění filtru uvedená v písmenu a) se odečte od účetní hodnoty účastí v souladu s čl. 6 odst. 4 druhým pododstavcem směrnice 2002/87/ES, jestliže částka po uplatnění filtru snižuje regulatorní kapitál.
2. U finančních konglomerátů vedených sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb se významná investice v subjektu finančního sektoru ve smyslu článku 43 nařízení (EU) č. 575/2013 náležejícím do pojišťovacího sektoru, která není účastí, odečte v plné výši od položek kapitálu subjektu, který nástroj drží, v souladu se sektorovými předpisy vztahujícími se na tento subjekt.
3. Investice uvnitř skupiny do kapitálových nástrojů, které jsou v souladu se sektorovými předpisy použitelné jako kapitál s přihlédnutím k příslušným sektorovým limitům, se odečítají nebo jsou z výpočtu kapitálu vyloučeny.
4. Výpočet doplňkových kapitálových požadavků se provádí podle vzorce uvedeného v příloze.
Článek 16
Upřesnění podmínek pro použití metody 3 stanovené ve směrnici 2002/87/ES
1. Příslušné orgány mohou použití metody 3 uvedené v příloze I směrnice 2002/87/ES povolit pouze v některé z níže uvedených situací:
a)
není-li přiměřeně možné použít metodu 1 uvedenou v příloze I směrnice 2002/87/ES na všechny subjekty nebo metodu 2 uvedenou v příloze I směrnice 2002/87/ES na všechny subjekty ve finančním konglomerátu, zejména z toho důvodu, že u jednoho či více subjektů nelze použít metodu 1, jelikož tyto subjekty nejsou zahrnuty do konsolidace, nebo kvůli skutečnosti, že regulovaný subjekt je usazen ve třetí zemi a není možné získat dostatečné informace pro použití jedné z těchto metod na tento subjekt;
b)
subjekty, které by použily pouze jednu z těchto metod, mají společně zanedbatelný význam, pokud jde o cíle dohledu nad regulovanými subjekty ve finančním konglomerátu.
2. Všechny regulované subjekty ve finančním konglomerátu, které nejsou uvedeny v odstavci 1, použijí buď metodu 1, nebo metodu 2.
3. Použití metody 3, které příslušný orgán povolil ve vztahu k finančnímu konglomerátu, je dlouhodobé a konzistentní.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení článku 5, čl. 6 odst. 2, článku 8, čl. 9 odst. 1, čl. 14 odst. 5 a 9 se použijí ode dne použitelnosti uvedeného v čl. 309 odst. 1 směrnice 2009/138/ES.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. ledna 2014.
REGULAMENTUL DELEGAT (UE) nr. 342/2014 AL COMISIEI
din 21 ianuarie 2014
de completare a Directivei 2002/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului și a Regulamentului (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului cu privire la standardele tehnice de reglementare pentru aplicarea metodelor de calculare a cerințelor privind rata de adecvare a capitalului pentru conglomeratele financiare
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (1), în special articolul 49 alineatul (6),
având în vedere Directiva 2002/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2002 privind supravegherea suplimentară a instituțiilor de credit, a întreprinderilor de asigurare și a întreprinderilor de investiții care aparțin unui conglomerat financiar și de modificare a Directivelor 73/239/CEE, 79/267/CEE, 92/49/CEE, 92/96/CEE, 93/6/CEE și 93/22/CEE ale Consiliului și a Directivelor 98/78/CE și 2000/12/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului (2), în special articolul 21a alineatul (3),
întrucât:
(1)
În cazul conglomeratelor financiare care desfășoară activități bancare sau de investiții și activități de asigurare semnificative, utilizarea multiplă a elementelor eligibile pentru calcularea fondurilor proprii la nivelul conglomeratului financiar, cu alte cuvinte multipla utilizare a fondurilor proprii, precum și constituirea inadecvată de fonduri proprii în interiorul grupului ar trebui eliminate pentru a reflecta cu exactitate fondurile proprii ale conglomeratelor care sunt disponibile pentru a absorbi pierderile și pentru a asigura o adecvare suplimentară a capitalului la nivelul conglomeratului financiar.
(2)
Este important să se asigure că fondurile proprii, peste nivelul cerințelor de solvabilitate sectoriale, sunt incluse la nivelul conglomeratului numai dacă nu există impedimente în ceea ce privește transferul de active sau rambursarea datoriilor între diferite entități ale conglomeratului, inclusiv între sectoare.
(3)
La calcularea fondurilor proprii, un conglomerat financiar ar trebui să includă numai fondurile proprii care depășesc cerințele sectoriale de solvabilitate, în cazul în care aceste fonduri sunt transferabile între entitățile din cadrul conglomeratului financiar.
(4)
Ar trebui să existe norme adecvate care să ia în considerare faptul că cerințele privind fondurile proprii specifice unui sector sunt concepute pentru a acoperi riscurile legate de sectorul respectiv, nefiind menite să acopere riscurile din afara acestui sector.
(5)
Pentru a se asigura o aplicare consecventă în ceea ce privește calcularea adecvării suplimentare a capitalului, ar trebui enumerate cerințele sectoriale care includ cerințele de solvabilitate în acest scop. Aceste cerințe nu ar trebui să aducă atingere dispozițiilor sectoriale privind măsurile care trebuie luate în urma încălcării cerințelor sectoriale de solvabilitate. În special, atunci când la nivelul conglomeratului financiar apare un deficit din cauza încălcării cerinței privind amortizorul combinat în temeiul titlului VII capitolul 4 din Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului (3), măsurile necesare care trebuie luate ar trebui să se bazeze pe cele stabilite în capitolul respectiv.
(6)
La calcularea cerinței suplimentare privind rata de adecvare a capitalului unui conglomerat financiar, pentru entitățile financiare nereglementate din cadrul conglomeratului financiar ar trebui calculate atât o cerință de solvabilitate noțională, cât și un nivel noțional al fondurilor proprii.
(7)
Anexa I partea II din Directiva 2002/87/CE prezintă trei metode tehnice pentru calcularea cerințelor privind rata de adecvare a capitalului la nivelul unui conglomerat financiar: „metoda consolidării contabile” (metoda nr. 1), „metoda deducerii și agregării” (metoda nr. 2) și „metoda combinată” (metoda nr. 3), care permite combinarea metodelor nr. 1 și nr. 2. Metodele tehnice de calcul nr. 1 și nr. 2 ar trebui detaliate pentru a asigura aplicarea consecventă a acestora. În plus, ar trebui specificate circumstanțele pentru utilizarea metodei nr. 3 și ar trebui asigurat faptul că autoritățile competente permit utilizarea acestei metode în circumstanțe similare, aplică criterii comune și impun ca metoda să fie aplicată într-un mod consecvent în conglomeratele financiare. Autoritățile competente ar trebui să permită aplicarea metodei nr. 3 numai în cazul în care un conglomerat financiar poate demonstra că aplicarea doar a metodei nr. 1 sau a metodei nr. 2 nu ar fi posibilă în mod rezonabil. Metoda nr. 3 ar trebui să fie utilizată în mod consecventă de-a lungul timpului, pentru a garanta condiții echivalente. Întrucât metodele tehnice de calcul sunt utilizate în conformitate cu principiile tehnice menționate în anexa I partea I din Directiva 2002/87/CE, și aceste principii trebuie detaliate.
(8)
Metoda nr. 1 pentru calcularea solvabilității grupului, astfel cum este definită în Directiva 2009/138/CE a Parlamentului European și a Consiliului (4), și metoda nr. 1 pentru calcularea cerințelor suplimentare privind rata de adecvare a capitalului, astfel cum este definită în Directiva 2002/87/CE, ar trebui considerate echivalente, întrucât ambele metode sunt în concordanță cu principalele obiective ale supravegherii suplimentare. Ambele metode asigură eliminarea constituirii de capital propriu în interiorul grupului și calcularea fondurilor proprii în conformitate cu definițiile și plafoanele stabilite în normele sectoriale relevante.
(9)
Împuternicirea de a adopta standarde tehnice de reglementare prevăzută la articolul 49 alineatul (6) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 este strâns legată de împuternicirea prevăzută la articolul 21a alineatul (3) din Directiva 2002/87/CE, întrucât ambele se referă la aplicarea consecventă a metodelor de calcul stabilite în anexa la directiva respectivă. Pentru a asigura consecvența metodelor de calcul specificate în sensul acestor acte legislative și pentru a facilita o imagine de ansamblu și un acces compact la aceste metode pentru persoanele care fac obiectul acestor obligații, este oportună instituirea de standarde tehnice de reglementare adoptate în temeiul acestor împuterniciri în cadrul unui singur regulament.
(10)
Prezentul regulament ar trebui să se bazeze pe noile regimuri sectoriale de solvabilitate care au fost instituite în Uniune cu scopul de a asigura aplicarea cea mai consecventă a metodelor de calcul. Prin urmare, prezentul regulament nu ar trebui să se aplice înainte de data aplicării Regulamentului (UE) nr. 575/2013. Normele care depind de aplicarea Directivei 2009/138/CE ar trebui să înceapă să se aplice de la data aplicării directivei menționate anterior. Prin urmare, în perioada anterioară aplicării integrale a prezentului regulament, măsurile naționale de implementare existente pentru calcularea cerințelor suplimentare privind rata de adecvare a capitalului ar trebui utilizate în continuare în domeniile care nu au fost armonizate prin prezentul regulament, iar calculele subiacente care au la bază norme sectoriale în domeniul asigurărilor ar trebui să se bazeze pe normele sectoriale din domeniul asigurărilor aplicabile în momentul calculului.
(11)
Prezentul regulament se bazează pe proiectele de standarde tehnice de reglementare prezentate în comun Comisiei de către Autoritatea europeană de supraveghere (Autoritatea Bancară Europeană - ABE), Autoritatea europeană de supraveghere (Autoritatea Europeană de Asigurări și Pensii Ocupaționale - EIOPA) și Autoritatea europeană de supraveghere (Autoritatea Europeană pentru Valori Mobiliare și Piețe - ESMA).
(12)
ABE, EIOPA și ESMA au efectuat consultări publice deschise cu privire la proiectele de standarde tehnice de reglementare pe care se bazează prezentul regulament, au analizat costurile și beneficiile potențiale aferente, în conformitate cu articolul 10 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 al Parlamentului European și al Consiliului (5), cu articolul 10 din Regulamentul (UE) nr. 1094/2010 al Parlamentului European și al Consiliului (6) și cu articolul 10 din Regulamentul (UE) nr. 1095/2010 al Parlamentului European și al Consiliului (7), și au solicitat avizul Grupului părților interesate din domeniul bancar, instituit în conformitate cu articolul 37 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010, al Grupului părților interesate din domeniul asigurărilor și reasigurărilor, instituit în conformitate cu articolul 37 din Regulamentul (UE) nr. 1094/2010, și al Grupului părților interesate din domeniul valorilor mobiliare și piețelor, instituit în conformitate cu articolul 37 din Regulamentul (UE) nr. 1095/2010,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL I
OBIECT ȘI DEFINIȚII
Articolul 1
Obiect
Prezentul regulament precizează principiile tehnice și metodele tehnice de calcul enumerate în anexa I la Directiva 2002/87/CE în scopul alternativelor la deducere menționate la articolul 49 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și în scopul calculării fondurilor proprii și a cerinței suplimentare privind rata de adecvare a capitalului prevăzute la articolul 6 alineatul (2) din Directiva 2002/87/CE.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:
1.
„conglomerat financiar care desfășoară activitate preponderent în sectorul asigurărilor” înseamnă un conglomerat financiar al cărui sector financiar cel mai important îl reprezintă asigurările, în conformitate cu articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2002/87/CE;
2.
„conglomerat financiar care desfășoară activitate preponderent în sectorul bancar sau al investițiilor” înseamnă un conglomerat financiar al cărui sector financiar cel mai important îl reprezintă fie sectorul bancar, fie sectorul serviciilor de investiții, în conformitate cu articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2002/87/CE.
CAPITOLUL II
PRINCIPII TEHNICE
Articolul 3
Eliminarea multiplei utilizări a fondurilor proprii și a constituirii de fonduri proprii în interiorul grupului
Fondurile proprii care rezultă în mod direct sau indirect din tranzacțiile în interiorul grupului nu sunt incluse la calcularea cerințelor suplimentare privind rata de adecvare a capitalului la nivelul conglomeratului financiar.
Articolul 4
Transferabilitatea și disponibilitatea fondurilor proprii
(1) Fondurile proprii recunoscute la nivelul unei entități reglementate care depășesc fondurile proprii necesare pentru a îndeplini cerințele sectoriale de solvabilitate, astfel cum sunt specificate la articolul 9, nu se includ la calcularea fondurilor proprii ale unui conglomerat financiar sau a sumei fondurilor proprii ale fiecărei entități reglementate și nereglementate din sectorul financiar care aparțin unui conglomerat financiar, dacă nu există impedimente practice sau legale, actuale sau prevăzute, în ceea ce privește transferul fondurilor între entitățile din cadrul conglomeratului financiar.
(2) Atunci când entitatea menționată la articolul 6 alineatul (2) al cincilea paragraf din Directiva 2002/87/CE transmite coordonatorului rezultatele calculului și datele relevante pentru calcul menționate în paragraful respectiv, aceasta confirmă și furnizează coordonatorului dovezi că s-au respectat dispozițiile de la alineatul (1).
Articolul 5
Fonduri proprii specifice sectorului
(1) Fondurile proprii menționate la alineatul (2) care sunt disponibile la nivelul unei entități reglementate sunt eligibile pentru acoperirea riscurilor legate de sectorul care recunoaște aceste fonduri proprii și nu sunt luate în considerare ca fiind eligibile pentru acoperirea riscurilor altor sectoare financiare.
(2) Fondurile proprii menționate la alineatul (1) sunt fonduri proprii care nu sunt:
(a)
fonduri proprii de nivel 1 de bază, elemente de fonduri proprii de nivel 1 suplimentar sau elemente de fonduri proprii de nivel 2 în sensul Regulamentului (UE) nr. 575/2013;
(b)
elemente ale fondurilor proprii de bază ale întreprinderilor care fac obiectul cerințelor Directivei 2009/138/CE, atunci când aceste elemente sunt clasificate de rangul 1 sau de rangul 2, în conformitate cu articolul 94 alineatele (1) și (2) din directiva menționată.
Articolul 6
Deficit de fonduri proprii la nivelul conglomeratului financiar
(1) În cazul unui deficit de fonduri proprii la nivelul conglomeratului financiar, numai elementele fondurilor proprii care sunt eligibile atât în temeiul normelor sectoriale pentru sectorul bancar, cât și în temeiul normelor pentru sectorul asigurărilor sunt folosite pentru a acoperi deficitul respectiv.
(2) Fondurile proprii menționate la alineatul (1) sunt următoarele:
(a)
fonduri proprii de nivel 1 de bază, astfel cum sunt definite la articolul 50 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;
(b)
elemente ale fondurilor proprii de bază, atunci când aceste elemente sunt clasificate de rangul 1 în conformitate cu articolul 94 alineatul (1) din Directiva 2009/138/CE, iar includerea acestor elemente nu este limitată de actele delegate adoptate în conformitate cu articolul 99 din directiva menționată;
(c)
fonduri proprii de nivel 1 suplimentar, astfel cum sunt definite la articolul 61 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;
(d)
elemente ale fondurilor proprii de bază, atunci când aceste elemente sunt clasificate de rangul 1 în conformitate cu articolul 94 alineatul (1) din Directiva 2009/138/CE, iar includerea acestor elemente este limitată de actele delegate adoptate în conformitate cu articolul 99 din directiva menționată anterior;
(e)
fonduri proprii de nivel 2, astfel cum sunt definite la articolul 71 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013; și
(f)
elemente ale fondurilor proprii de bază, atunci când aceste elemente sunt clasificate de rangul 2 în conformitate cu articolul 94 alineatul (2) din Directiva 2009/138/CE.
(3) Elementele fondurilor proprii care sunt utilizate pentru acoperirea deficitului trebuie să respecte articolul 4 alineatul (1).
Articolul 7
Consecvență
Entitățile reglementate sau holdingul financiar mixt al unui conglomerat financiar aplică metoda de calcul în mod consecvent de-a lungul timpului.
Articolul 8
Consolidare
În privința conglomeratelor financiare care desfășoară activitate preponderent în sectorul asigurărilor, metoda nr. 1 pentru calcularea solvabilității la nivel de grup a întreprinderilor de asigurare și de reasigurare, astfel cum se prevede la articolele 230, 231 și 232 din Directiva 2009/138/CE, este considerată echivalentă cu metoda nr. 1 pentru calcularea cerințelor suplimentare privind rata de adecvare a capitalului entităților reglementate care fac parte dintr-un conglomerat financiar, metodă prevăzută în anexa I la Directiva 2002/87/CE, cu condiția ca sfera supravegherii la nivel de grup în temeiul titlului III din Directiva 2009/138/CE să nu fie în mod semnificativ diferită de sfera supravegherii suplimentare în temeiul capitolului II din Directiva 2002/87/CE.
Articolul 9
Cerința de solvabilitate
(1) Atunci când trebuie aplicate normele pentru sectorul asigurărilor, cerința de capital de solvabilitate menționată la articolele 100 și 218 din Directiva 2009/138/CE, inclusiv orice majorare de capital aplicată în conformitate cu articolul 37 din directiva respectivă, în temeiul articolului 216 alineatul (4), al articolului 231 alineatul (7), al articolului 232, al articolului 233 alineatul (6), al articolului 238 alineatele (2) și (3) din directiva respectivă sunt considerate drept cerințe de solvabilitate în scopul calculării cerințelor suplimentare privind rata de adecvare a capitalului.
(2) Atunci când trebuie aplicate normele pentru sectorul bancar sau sectorul serviciilor de investiții, cerințele de fonduri proprii, astfel cum sunt prevăzute în partea a treia titlul I capitolul 1 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, și cerințele în temeiul regulamentului respectiv sau al Directivei 2013/36/UE de a deține fonduri proprii care depășesc acele cerințe, inclusiv o cerință rezultată din procesul de evaluare a adecvării capitalului intern prevăzut la articolul 73 din directiva menționată anterior, orice cerințe impuse de o autoritate competentă în temeiul articolului 104 alineatul (1) litera (a) din directiva menționată anterior, cerința de amortizor combinat definită la articolul 128 alineatul (6) din directiva menționată și măsurile adoptate în temeiul articolului 458 sau 459 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 sunt considerate drept cerințe de solvabilitate în scopul calculării cerințelor suplimentare privind rata de adecvare a capitalului.
Articolul 10
Fondurile proprii și cerințele de solvabilitate ale conglomeratului financiar
(1) Sub rezerva articolului 14 alineatele (7), (8) și (9), fondurile proprii ale conglomeratului financiar și cerințele de solvabilitate se calculează în conformitate cu definițiile și plafoanele stabilite în normele sectoriale relevante.
(2) Fondurile proprii ale societăților de administrare a activelor se calculează în conformitate cu articolul 2 alineatul (1) litera (l) din Directiva 2009/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului (8). Cerințele de solvabilitate ale societăților de administrare a activelor sunt cerințele prevăzute la articolul 7 alineatul (1) litera (a) din directiva respectivă.
(3) Fondurile proprii ale administratorilor fondurilor de investiții alternative se calculează în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) litera (ad) din Directiva 2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului (9). Cerințele de solvabilitate ale administratorilor fondurilor de investiții alternative sunt cerințele prevăzute la articolul 9 din directiva respectivă.
Articolul 11
Tratamentul aplicat deținerilor transsectoriale de instrumente
(1) În cazul în care o entitate a unui conglomerat financiar care desfășoară activitate preponderent în sectorul bancar sau al investițiilor deține instrumente într-o entitate din sectorul financiar care aparține sectorului asigurărilor, care sunt deduse în temeiul articolului 14 alineatul (3) sau al articolului 15 alineatul (3), această deținere nu dă naștere niciunei cerințe suplimentare privind rata de adecvare a capitalului la nivelul conglomeratului financiar.
(2) În cazul în care aplicarea alineatului (1) are drept efect o modificare directă a valorii pierderilor așteptate în temeiul abordării pe baza ratingurilor interne în sensul părții a treia titlul II capitolul 3 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, la fondurile proprii ale conglomeratului financiar se adaugă o sumă echivalentă cu această modificare.
Articolul 12
Fondurile proprii noționale și cerințele de solvabilitate noționale pentru entitățile nereglementate din sectorul financiar
(1) În cazul în care un holding financiar mixt deține instrumente într-o entitate nereglementată din sectorul financiar, fondurile proprii noționale și cerințele de solvabilitate noționale pentru entitatea respectivă se calculează în conformitate cu normele sectoriale ale sectorului cel mai important din cadrul conglomeratului financiar.
2. Pentru o entitate nereglementată din sectorul financiar diferită de cea menționată la alineatul (1), fondurile proprii noționale și cerințele de solvabilitate noționale se calculează în conformitate cu normele sectoriale ale sectorului financiar cel mai apropiat de entitatea nereglementată din sectorul financiar. Determinarea sectorului financiar cel mai apropiat se bazează pe gama de activități a entității relevante și pe măsura în care aceasta desfășoară activitățile în cauză. În cazul în care nu este posibilă identificarea în mod clar a sectorului financiar cel mai apropiat, se utilizează normele sectoriale ale sectorului cel mai important din cadrul conglomeratului financiar.
Articolul 13
Măsuri sectoriale tranzitorii și măsuri de păstrare a drepturilor obținute
Normele sectoriale aplicate la calcularea cerințelor suplimentare privind rata de adecvare a capitalului includ orice dispoziții tranzitorii sau de păstrare a drepturilor obținute care se aplică la nivel sectorial.
CAPITOLUL III
METODE TEHNICE DE CALCUL
Articolul 14
Specificarea metodelor tehnice de calcul în conformitate cu metoda nr. 1 în temeiul Directivei 2002/87/CE
(1) Fondurile proprii ale unui conglomerat financiar se calculează pe baza conturilor consolidate, conform cadrului contabil relevant aplicat sferei supravegherii suplimentare în temeiul Directivei 2002/87/CE și țin cont de alineatul (5), după caz.
(2) În ceea ce privește conglomeratele financiare care desfășoară activitate preponderent în sectorul bancar sau al investițiilor, la calcularea fondurilor proprii ale conglomeratului financiar în cazul investițiilor neconsolidate se aplică următoarele tratamente:
(a)
investițiile semnificative neconsolidate deținute într-o entitate din sectorul financiar, în sensul articolului 43 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, care aparține sectorului asigurărilor, se deduc integral din fondurile proprii ale conglomeratului;
(b)
investițiile neconsolidate, altele decât cele menționate la litera (a), deținute într-o entitate din sectorul financiar care aparține sectorului asigurărilor, se deduc integral din fondurile proprii ale conglomeratului în conformitate cu articolul 46 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013.
(3) Sub rezerva alineatului (2), orice fonduri proprii emise de o entitate care aparține unui conglomerat financiar și deținute de o altă entitate din cadrul acestui conglomerat financiar se deduc din fondurile proprii ale conglomeratului în cazul în care nu au fost eliminate în procesul consolidării contabile.
(4) O întreprindere care este o entitate controlată în comun în sensul cadrului contabil relevant este tratată în conformitate cu normele sectoriale privind consolidarea proporțională sau includerea proporțională a cotelor.
(5) În cazul în care o entitate care intră în domeniul de aplicare al Directivei 2009/138/CE face parte dintr-un conglomerat financiar, calcularea cerințelor suplimentare privind rata de adecvare a capitalului la nivelul conglomeratului financiar se bazează pe evaluarea activelor și pasivelor calculate în conformitate cu titlul I capitolul VI secțiunile 1 și 2 din Directiva 2009/138/CE.
(6) În cazul în care valorile activelor sau pasivelor fac obiectul unor filtre prudențiale și deduceri în conformitate cu partea a doua titlul I din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, valorile activelor sau pasivelor utilizate pentru calcularea cerințelor suplimentare privind rata de adecvare a capitalului sunt cele care pot fi atribuite entităților relevante în temeiul regulamentului menționat anterior, cu excepția activelor și pasivelor care pot fi atribuite altor entități din cadrul conglomeratului financiar.
(7) Atunci când normele sectoriale impun calcularea unui plafon sau a unei limite, plafonul sau limita la nivelul conglomeratului se calculează pe baza datelor consolidate ale conglomeratului financiar și după deducerile prevăzute la alineatele (2) și (3).
(8) În scopul calculării plafoanelor sau a limitelor, entitățile reglementate aparținând unui conglomerat financiar care intră în sfera situației consolidate a unei instituții în temeiul părții întâi titlul II capitolul 2 secțiunea 1 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 sunt luate în considerare împreună.
(9) În scopul calculării plafoanelor sau a limitelor, entitățile reglementate aparținând unui conglomerat financiar care intră în sfera supravegherii la nivel de grup în conformitate cu titlul III din Directiva 2009/138/CE sunt luate în considerare împreună.
(10) În scopul calculării plafoanelor sau a limitelor la nivelul entității reglementate, entitățile reglementate aparținând unui conglomerat financiar cărora nu li se aplică nici dispozițiile alineatului (8), nici ale alineatului (9) își calculează plafoanele și limitele respective în mod individual, în conformitate cu normele sectoriale ale entității reglementate.
(11) Atunci când se însumează cerințele sectoriale de solvabilitate relevante, nu se face nicio altă ajustare în afara celei prevăzute la articolul 11 sau a celei care rezultă din ajustările plafoanelor și limitelor sectoriale în temeiul alineatului (7).
Articolul 15
Specificarea metodelor tehnice de calcul în conformitate cu metoda nr. 2 în temeiul Directivei 2002/87/CE
(1) În cazul în care fondurile proprii ale unei entități reglementate fac obiectul unui filtru prudențial în temeiul normelor sectoriale relevante, se aplică unul din următoarele tratamente:
(a)
suma filtrată, care este suma netă care trebuie luată în considerare la calcularea fondurilor proprii ale participațiilor, se adaugă la valoarea contabilă a participațiilor în conformitate cu articolul 6 alineatul (4) al doilea paragraf din Directiva 2002/87/CE, în cazul în care suma filtrată majorează baza de capital;
(b)
suma filtrată menționată la litera (a) se deduce din valoarea contabilă a participațiilor în conformitate cu articolul 6 alineatul (4) al doilea paragraf din Directiva 2002/87/CE, în cazul în care suma filtrată micșorează capitalul reglementat.
(2) Pentru conglomeratele financiare care desfășoară activitate preponderent în sectorul bancar sau al investițiilor, investiția semnificativă într-o entitate din sectorul financiar în sensul articolului 43 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 care aparține sectorului asigurărilor și care nu este o participație se deduce integral din elementele de fonduri proprii ale entității care deține instrumentul, în conformitate cu normele sectoriale aplicabile entității respective.
(3) Investițiile în interiorul grupului în orice instrumente de capital care sunt eligibile ca fonduri proprii în conformitate cu normele sectoriale, luând în considerare limitele sectoriale relevante, se deduc sau se exclud din calculul fondurilor proprii.
(4) Calcularea cerințelor suplimentare privind rata de adecvare a capitalului se efectuează în conformitate cu formula din anexă.
Articolul 16
Specificarea circumstanțelor pentru utilizarea metodei nr. 3 în temeiul Directivei 2002/87/CE
(1) Autoritățile competente pot permite aplicarea metodei nr. 3, astfel cum este menționată în anexa I la Directiva 2002/87/CE, numai în una dintre următoarele circumstanțe:
(a)
nu este posibil, în mod rezonabil, să se aplice tuturor entităților din cadrul unui conglomerat financiar fie metoda nr. 1, astfel cum este menționată în anexa I la Directiva 2002/87/CE, fie metoda nr. 2, astfel cum este menționată în anexa I la Directiva 2002/87/CE, în special deoarece metoda nr. 1 nu poate fi utilizată pentru una sau mai multe entități din cauză că acestea sunt în afara sferei de consolidare sau din cauza faptului că o entitate reglementată are sediul într-o țară terță și nu este posibil să se obțină suficiente informații pentru a aplica una dintre metode în cazul entității respective;
(b)
entitățile care ar aplica una dintre metode prezintă, la nivel colectiv, un interes neglijabil privind obiectivele supravegherii entităților reglementate care aparțin unui conglomerat financiar.
(2) Toate entitățile reglementate care aparțin unui conglomerat financiar și care nu sunt menționate la alineatul (1) folosesc fie metoda nr. 1, fie metoda nr. 2.
(3) Atunci când o autoritate competentă a permis aplicarea metodei nr. 3 în legătură cu un conglomerat financiar, această aplicare este consecventă de-a lungul timpului.
CAPITOLUL IV
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 17
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 5, articolul 6 alineatul (2), articolul 8, articolul 9 alineatul (1) și articolul 14 alineatele (5) și (9) se aplică de la data aplicării menționată la articolul 309 alineatul (1) din Directiva 2009/138/CE.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 21 ianuarie 2014.