PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1081/2012
ze dne 9. listopadu 2012
k nařízení Rady (ES) č. 116/2009 o vývozu kulturních statků
(kodifikované znění)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 116/2009 ze dne 18. prosince 2008 o vývozu kulturních statků (1), a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (EHS) č. 752/93 ze dne 30. března 1993, které stanoví způsob provádění nařízení Rady (EHS) č. 3911/92 o vývozu kulturních statků (2), bylo několikrát podstatně změněno (3). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2)
Jsou potřebná prováděcí ustanovení k nařízení (ES) č. 116/2009, která stanoví, mimo jiné, zavedení systému vývozního povolení pro určité kategorie kulturních statků uvedené v příloze I uvedeného nařízení.
(3)
Z důvodu zajištění jednotnosti formuláře pro vývozní povolení stanovená uvedeným nařízením jsou potřebné podmínky pro sestavování, vydávání a používání tohoto formuláře. Za tímto účelem je třeba, aby bylo k dispozici vzorové povolení.
(4)
Z důvodu vyloučení nadbytečné administrativy je nezbytné mít vymezen pojem otevřené povolení pro dočasný vývoz kulturních statků odpovědnými osobami nebo organizacemi pro použití a/nebo vystavení ve třetí zemi.
(5)
Členským státům, které si přejí využít takových možností, by mělo být umožněno takto učinit ve vztahu k jejich kulturním statkům, osobám a organizacím. Podmínky, které musí být splněny, se mohou v různých členských státech lišit. Členským státům by měla být dána možnost výběru, zda otevřená povolení použijí či nikoli, a stanovit podmínky pro jejich vydávání.
(6)
Vývozní povolení by měla být vyhotovena v jednom z úředních jazyků Unie.
(7)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 8 nařízení (ES) č. 116/2009,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ODDÍL I
FORMULÁŘ POVOLENÍ
Článek 1
1. Zavádí se tři typy povolení k vývozu kulturních statků, která jsou vydávána a používána v souladu s nařízením (ES) č. 116/2009 a s tímto nařízením:
a)
standardní povolení;
b)
zvláštní otevřené povolení;
c)
obecné otevřené povolení.
2. Používání vývozních povolení se nijak nedotýká povinností spojených s vývozními formalitami nebo se souvisejícími dokumenty.
3. Formulář vývozního povolení musí být poskytován na žádost příslušným orgánem nebo orgány uvedenými v čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 116/2009.
Článek 2
1. Standardní povolení se běžně použije pro každý vývoz podléhající nařízení (ES) č. 116/2009.
Každý z příslušných členských států však může rozhodnout, zda si přeje vydávat jakákoliv zvláštní nebo obecná otevřená povolení, která mohou být použita místo standardního povolení, pokud jsou splněny zvláštní podmínky vztahující se k nim, vymezené v článcích 10 a 13.
2. Zvláštní otevřené povolení zahrnuje opakovaný dočasný vývoz zvláštního kulturního statku určitou osobou nebo organizací, v souladu s ustanoveními článku 10.
3. Obecné otevřené povolení zahrnuje jakýkoliv dočasný vývoz takových kulturních statků, které tvoří součást stálé sbírky muzea nebo jiné instituce, v souladu s ustanoveními článku 13.
4. Členský stát může kdykoliv zrušit jakékoliv zvláštní nebo obecné povolení, pokud podmínky, za kterých bylo toto povolení vydáno, nejsou nadále splňovány. Členský stát neprodleně uvědomí Komisi, jestliže vydané povolení není obnoveno a mohlo by být použito protiprávně. Komise ihned uvědomí ostatní členské státy.
5. Členské státy mohou zavést jakákoliv přiměřená opatření, která považují za nezbytná na svém vnitrostátním území ke sledování používání svých vlastních otevřených povolení.
ODDÍL II
STANDARDNÍ POVOLENÍ
Článek 3
1. Standardní povolení jsou vydávána na formuláři, jehož vzor je uveden v příloze I. Formulář vývozního povolení musí být vytištěn na bílém bezdřevém papíře upraveném pro psaní o hmotnosti nejméně 55 g/m2.
2. Formuláře mají rozměr 210 × 297 mm.
3. Formuláře jsou vyhotoveny v tištěné nebo elektronické podobě a vyplněny v úředním jazyce Unie, který určí příslušné orgány vydávajícího členského státu.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém je formulář předkládán, mohou požádat o překlad do několika nebo jednoho z úředních jazyků tohoto členského státu. V tomto případě hradí náklady na překlad držitel povolení.
4. Členské státy odpovídají za:
a)
vytištění formulářů s uvedením názvu a adresy tiskárny nebo její značky;
b)
přijetí nezbytných opatření k zamezení padělání formulářů. Způsob identifikace přijatý členskými státy k tomuto účelu je třeba oznámit Komisi, aby o tom mohla uvědomit příslušné orgány ostatních členských států.
5. Formuláře jsou přednostně vyplňovány mechanicky či elektronicky. Žádost však může být vyplněna čitelně ručně; v tomto případě je nutno napsat ji inkoustem a hůlkovými písmeny.
Ať je použit kterýkoliv postup, ve formulářích nesmí být mazáno, přepisováno nebo jinak upravováno.
Článek 4
1. Aniž je dotčen odstavec 3, pro každou zásilku kulturních statků je vydáno zvláštní vývozní povolení.
2. Pro účely odstavce 1 se „zásilkou“ rozumí buď jednotlivý kulturní statek nebo několik kulturních statků.
3. Jedná-li se o zásilku sestávající z více kulturních statků, musejí příslušné orgány určit, zda je nutné vydat pro danou zásilku jedno či několik vývozních povolení.
Článek 5
Formulář obsahuje tři listy:
a)
jeden list označený jako č. 1, který tvoří vlastní žádost;
b)
jeden list označený jako č. 2 pro držitele;
c)
jeden list označený jako č. 3, který musí být vrácen vydávajícímu orgánu.
Článek 6
1. Žadatel vyplní kolonky 1, 3, 6 až 21, 24 a případně i kolonku 25 žádosti a ostatní listy s výjimkou míst, kde je schválený předtisk kolonky nebo kolonek.
Členské státy však mohou stanovit, že je třeba vyplnit pouze žádost.
2. K žádosti musí být přiloženy:
a)
podklady obsahující veškeré potřebné údaje o kulturním statku (statcích) a jeho (jejich) právním postavení ke dni podání žádosti v případě potřeby formou jakýchkoli podpůrných dokladů (faktur, znaleckých posudků atd.);
b)
řádně ověřená fotografie nebo v případě potřeby a po uvážení příslušných orgánů více fotografií, černobílých nebo barevných (o rozměrech nejméně 8 × 12 cm) dotyčných kulturních statků.
Tento požadavek může být nahrazen v případě potřeby a po uvážení příslušných orgánů podrobným seznamem kulturních statků.
3. Příslušné orgány si mohou pro účely udělení vývozního povolení vyžádat fyzické předložení kulturních statků, které mají být vyvezeny.
4. Veškeré náklady vzniklé uplatňováním odstavců 2 a 3 hradí žadatel o vývozní povolení.
5. Pro přiznání vývozního povolení je třeba předložit řádně vyplněný formulář příslušným orgánům, které určí členský stát podle čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 116/2009. Pokud tento orgán vývozní povolení přiznal, ponechá si list č. 1 tento orgán a zbývající listy jsou vráceny držiteli vývozního povolení nebo jeho oprávněnému zástupci.
Článek 7
Spolu s vývozním prohlášením musejí být předloženy následující listy vývozního povolení:
a)
list pro držitele;
b)
list, který má být zaslán vydávajícímu orgánu.
Článek 8
1. Celní úřad příslušný k přijetí vývozního prohlášení zajistí, aby údaje uvedené ve vývozním prohlášení nebo případně na ATA-karnetu byly v souladu s údaji uvedenými ve vývozním povolení a aby v kolonce 44 vývozního prohlášení nebo na kontrolním ústřižku ATA-karnetu byl učiněn odkaz na toto vývozní povolení.
Celní orgán přijme vhodná opatření k zajištění identifikace. Tato opatření mohou spočívat v zapečetění nebo orazítkování celním úřadem. List formuláře vývozního povolení, který je vrácen vydávajícímu orgánu, je přiložen ke kopii 3 jednotného správního dokladu.
2. Po vyplnění kolonky 23 na listu 2 a 3 vrátí celní úřad příslušný k přijetí vývozního prohlášení deklarantovi nebo jeho oprávněnému zástupci list určený pro držitele povolení.
3. List formuláře vývozního povolení, který má být vrácen vydávajícímu orgánu, musí doprovázet zásilku až do celního orgánu v místě, kde opustí celní území Unie.
Celní úřad otiskne své služební razítko do kolonky 26 formuláře a vrátí jej vydávajícímu orgánu.
Článek 9
1. Doba platnosti vývozního povolení nepřesáhne 12 měsíců ode dne jeho vydání.
2. V případě žádosti o dočasný vývoz mohou příslušné orgány určit lhůtu, ve které musejí být kulturní statky opět dovezeny do vydávajícího členského státu.
3. Jestliže skončí platnost vývozního povolení, aniž by bylo použito, držitel neprodleně vrátí originál a listy, které jsou v jeho držbě, vydávajícímu orgánu.
ODDÍL III
ZVLÁŠTNÍ OTEVŘENÁ POVOLENÍ
Článek 10
1. Zvláštní otevřená povolení mohou být vydávána pro určitý kulturní statek, který je pravidelně dočasně vyvážen z Unie za účelem použití a/nebo vystavení ve třetí zemi. Kulturní statek musí být vlastněn určitou osobou nebo organizací, která dotyčný statek používá nebo vystavuje, nebo výše uvedená osoba nebo organizace musí být jeho oprávněným držitelem.
2. Povolení může být vydáno pouze za předpokladu, že příslušné orgány jsou přesvědčeny, že dotyčná osoba nebo organizace poskytuje veškeré záruky, jež jsou považovány za nezbytné k tomu, aby kulturní statek byl navrácen do Unie v dobrém stavu, a že uvedený statek může být popsán nebo označen tak, aby v okamžiku dočasného vývozu nevznikly pochybnosti, že kulturní statek, který je vyvážen, je ten popsaný ve zvláštním otevřeném povolení.
3. Doba platnosti povolení nemůže přesáhnout pět let.
Článek 11
Povolení je předloženo společně s písemným vývozním prohlášením nebo, v jiných případech, musí být na požádání předloženo spolu s kulturními statky ke kontrole.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém je povolení předloženo, mohou požadovat jeho přeložení do jazyka, nebo do jednoho z úředních jazyků, tohoto členského státu. V takovém případě náklady na překlad hradí držitel povolení.
Článek 12
1. Celní úřad oprávněný k přijetí vývozního prohlášení zajistí, aby předložené kulturní statky byly ty, které jsou popsány ve vývozním povolení, a aby na výše uvedené povolení byl učiněn odkaz v kolonce 44 vývozního prohlášení, pokud je písemné prohlášení vyžadováno.
2. Pokud je písemné prohlášení vyžadováno, musí být povolení přiloženo ke kopii 3 jednotného správního dokladu a doprovázet kulturní statek na celní úřad v místě opuštění celního území Unie. Pokud je kopie 3 jednotného správního dokladu zpřístupněna vývozci nebo jeho zástupci, je mu povolení rovněž zpřístupněno k použití při další příležitosti.
ODDÍL IV
OBECNÁ OTEVŘENÁ POVOLENÍ
Článek 13
1. Obecná otevřená povolení mohou být vydána muzeím nebo jiným institucím pro dočasný vývoz kteréhokoliv z kulturních statků, který patří do jejich stálé sbírky a je pravidelně dočasně vyvážen z Unie za účelem vystavení ve třetí zemi.
2. Povolení může být vydáno pouze za předpokladu, že příslušné orgány jsou přesvědčeny, že dotyčná instituce poskytuje veškeré záruky, jež jsou považovány za nezbytné k tomu, aby byl tento kulturní statek navrácen do Unie v dobrém stavu. Povolení může být použito pro jakékoliv kombinace kulturních statků ve stálé sbírce při jakékoliv jednotlivé příležitosti dočasného vývozu. Může být použito pro skupiny různých kombinací kulturních statků buď postupně nebo souběžně.
3. Povolení nesmí mít platnost delší než pět let.
Článek 14
Povolení musí být předloženo společně s vývozním prohlášením.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém je povolení předloženo, mohou požadovat jeho přeložení do jazyka, nebo do jednoho z úředních jazyků, tohoto členského státu. V takovém případě náklady na překlad hradí držitel povolení.
Článek 15
1. Celní úřad oprávněný k přijetí vývozního prohlášení zajistí, aby povolení bylo předloženo společně se seznamem vyvážených kulturních statků, které jsou také popsány ve vývozním prohlášení. Seznam musí být vypracován na hlavičkovém papíře příslušného orgánu a každá strana podepsána jednou z osob patřících k orgánu a jmenovaných na povolení. Každá strana musí být rovněž orazítkována razítkem orgánu, stejným jako je na povolení. V kolonce 44 vývozního prohlášení musí být učiněn odkaz na povolení.
2. Povolení musí být přiloženo ke kopii 3 jednotného správního dokladu a doprovázet kulturní statek na celní úřad v místě opuštění celního území Unie. Pokud je kopie 3 jednotného správního dokladu zpřístupněna vývozci nebo jeho zástupci, je mu povolení rovněž zpřístupněno k použití při další příležitosti.
ODDÍL V
FORMULÁŘE PRO OTEVŘENÁ POVOLENÍ
Článek 16
1. Zvláštní otevřená povolení jsou vydávána na formuláři, jehož vzor je v příloze II.
2. Obecná otevřená povolení jsou vydávána na formuláři, jehož vzor je v příloze III.
3. Formulář povolení je vyhotoven v tištěné nebo elektronické podobě v jednom nebo více úředních jazycích Unie.
4. Povolení má rozměry 210 × 297 mm, je povolena tolerance délky nejvýše o 5 mm méně nebo o 8 mm více.
Použitý papír musí být bílý, bezdřevý, upravený pro psaní, s hmotností nejméně 55 g/m2. Papír musí mít světle modrý gravírovaný podtisk, na kterém je viditelné každé mechanicky nebo chemicky provedené padělání.
5. Druhý list povolení, který nemá gravírovaný podtisk, slouží pouze pro vlastní potřebu nebo záznamy vývozce.
Formu žádosti určí příslušné členské státy.
6. Členské státy si mohou vyhradit právo tisku formulářů povolení nebo je mohou nechat vytisknout schválenými tiskárnami. Ve druhém z uvedených případů musí každý formulář nést odkaz týkající se takového schválení.
Na každém formuláři musí být název a adresa tiskárny nebo značka, podle které může být tiskárna identifikována. Každý formulář musí rovněž mít pořadové číslo, buď vytištěné nebo vyražené, podle kterého může být identifikován.
7. Členské státy jsou odpovědné za přijetí nezbytných opatření k zamezení padělání povolení.
Prostředky identifikace přijaté členskými státy za tímto účelem jsou oznámeny Komisi, která o nich uvědomí příslušné orgány ostatních členských států.
8. Povolení musí být vyplněno mechanickými nebo elektronickými prostředky. Za výjimečných okolností mohou být vyplněna černým kuličkovým perem hůlkovými písmeny.
Nic v nich nesmí být mazáno, přepisováno nebo jinak upravováno.
ODDÍL VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Nařízení (EHS) č. 752/93 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
Článek 18
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 9. listopadu 2012.
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 1081/2012 AL COMISIEI
din 9 noiembrie 2012
pentru Regulamentul (CE) nr. 116/2009 al Consiliului privind exportul bunurilor culturale
(text codificat)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 116/2009 al Consiliului din 18 decembrie 2008 privind exportul bunurilor culturale (1), în special articolul 7,
întrucât:
(1)
Regulamentul (CEE) nr. 752/93 al Comisiei din 30 martie 1993 privind dispozițiile de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 3911/92 al Consiliului privind exportul bunurilor culturale (2) a fost modificat de mai multe ori și în mod substanțial (3). Este necesar, pentru motive de claritate și de raționalizare, să se codifice regulamentul menționat.
(2)
Sunt necesare dispoziții de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 116/2009 care prevede, inter alia, instituirea unui sistem de autorizare a exportului ce se aplică anumitor categorii de bunuri culturale enumerate în anexa I la regulamentul menționat.
(3)
Pentru a asigura uniformitatea formularului pe baza căruia se întocmește licența de export prevăzută de respectivul regulament, este necesar să se stabilească condițiile de întocmire, de eliberare și de folosire pe care acesta trebuie să le îndeplinească. În acest scop, ar trebui să se pună la dispoziție modelul căruia trebuie să îi corespundă respectiva licență.
(4)
Pentru a elimina formalitățile administrative inutile, este necesară o formulă de licențe deschise care să se aplice exportului temporar, de către persoane sau organizații responsabile, al bunurilor culturale care urmează a fi folosite și/sau prezentate în expoziții din țări terțe.
(5)
Statele membre care doresc să beneficieze de această posibilitate ar trebui să o poată face pentru bunurile culturale, persoanele și organizațiile ce țin de competența lor. Condițiile care trebuie îndeplinite pot varia de la un stat membru la altul. Statele membre ar trebui să poată alege dacă vor folosi sau nu această formulă a licențelor deschise și să stabilească condițiile eliberării lor.
(6)
Licența de export trebuie să se întocmească într-una dintre limbile oficiale ale Uniunii.
(7)
Măsurile prevăzute de prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului menționat la articolul 8 din Regulamentul (CE) nr. 116/2009,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
SECȚIUNEA I
FORMULAR
Articolul 1
(1) Exportul de bunuri culturale face obiectul a trei tipuri de licențe, care se eliberează și se utilizează în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 116/2009 și cu prezentul regulament:
(a)
licență normală;
(b)
licență deschisă specifică;
(c)
licență deschisă generală.
(2) Utilizarea acestor licențe de export nu afectează în niciun fel obligațiile privind formalitățile de export, nici pe cele privind documentele referitoare la aceasta.
(3) Formularul licenței de export este furnizat, la cerere, de către autoritatea competentă menționată la articolul 2 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 116/2009.
Articolul 2
(1) Se folosește, de obicei, o licență normală pentru orice export reglementat de Regulamentul (CE) nr. 116/2009.
Cu toate acestea, fiecare stat membru hotărăște dacă dorește sau nu să elibereze licențe deschise specifice sau generale, acestea putând fi folosite în locul acesteia în cazul în care sunt îndeplinite condițiile speciale referitoare la ele, astfel cum sunt definite la articolele 10 și 13.
(2) O licență deschisă specifică reglementează exportul temporar repetat al unui bun cultural specific de către o persoană sau o organizație, în conformitate cu dispozițiile articolului 10.
(3) O licență deschisă generală reglementează orice export temporar de bunuri culturale ce aparțin colecției permanente a unui muzeu sau a unei alte instituții, în conformitate cu dispozițiile articolului 13.
(4) Un stat membru poate revoca în orice moment o licență deschisă specifică sau generală în cazul în care nu mai sunt îndeplinite condițiile eliberării acesteia. Comisia este informată de îndată de către respectivul stat membru în cazul în care acesta nu a recuperat licența și atunci când această licență ar putea fi folosită în mod abuziv. Comisia informează imediat celelalte state membre cu privire la aceasta.
(5) Statele membre pot introduce măsurile raționale pe care le consideră necesare pentru a supraveghea folosirea, pe teritoriul lor național, a licențelor deschise pe care le eliberează.
SECȚIUNEA II
LICENȚA NORMALĂ
Articolul 3
(1) Formularul de licență de export este conform cu modelul stabilit în anexa I. Hârtia care trebuie folosită pentru formular este de culoare albă, fără celuloză mecanică, dimensionată pentru scris și cântărește cel puțin 55 g/m2.
(2) Formatul formularului este de 210 milimetri pe 297 milimetri.
(3) Formularele sunt tipărite sau întocmite prin mijloace electronice și completate într-una din limbile oficiale ale Uniunii desemnate de autoritățile competente ale statului membru emitent.
Autoritățile competente ale statului membru în care este prezentat formularul pot cere traducerea acestuia în limba oficială sau în una dintre limbile oficiale ale statului membru în cauză. În acest caz, eventualele cheltuieli de traducere sunt suportate de titularul licenței.
(4) Statelor membre le revin următoarele obligații:
(a)
de a tipări sau de a dispune tipărirea formularului, care trebuie să conțină o mențiune care să indice numele și adresa imprimeriei sau un simbol care să permită identificarea sa;
(b)
de a lua toate măsurile necesare în vederea evitării falsificării formularului. Mijloacele de identificare aplicate în acest scop de către statele membre se transmit serviciilor Comisiei, pentru a fi comunicate autorităților competente ale altor state membre.
(5) Formularul se completează de preferință printr-un procedeu mecanic sau electronic, dar se poate totuși completa citeț, de mână; în ultimul caz, trebuie să fie completat cu cerneală și cu litere de tipar.
Indiferent de procedeul de completare folosit, nu se admit nici ștersături, nici adăugiri, nici alte modificări.
Articolul 4
(1) Fără a aduce atingere alineatului (3), pentru fiecare transport de bunuri culturale se eliberează o licență de export distinctă.
(2) În sensul alineatului (1), transportul poate conține fie un bun cultural izolat, fie mai multe bunuri culturale.
(3) Atunci când un transport este format din mai multe bunuri culturale, autoritățile competente stabilesc dacă este necesară eliberarea uneia sau mai multor licențe de export pentru transportul respectiv.
Articolul 5
Formularul cuprinde trei exemplare:
(a)
un exemplar ce constituie cererea și care poartă numărul 1;
(b)
un exemplar destinat titularului și care poartă numărul 2;
(c)
un exemplar care trebuie înapoiat autorității emitente și care poartă numărul 3.
Articolul 6
(1) Solicitantul completează casetele 1, 3, 6-21, 24 și, după caz, 25 ale cererii și ale celorlalte exemplare, cu excepția casetei sau a casetelor a căror tipărire în prealabil a fost autorizată.
Statele membre pot totuși dispune să se completeze numai cererea.
(2) La cerere trebuie să se anexeze:
(a)
o documentație care să ofere toate informațiile utile privind bunul (bunurile) cultural (culturale) și situația juridică a acestuia (acestora) la momentul cererii prin intermediul oricăror documente justificative (facturi, expertize etc.), atunci când este cazul;
(b)
o fotografie, sau după caz, la cererea autorităților competente, mai multe fotografii, autentificate în mod corespunzător, alb-negru sau color, ale bunului cultural sau ale bunurilor culturale în cauză (format minim: 8 centimetri pe 12 centimetri).
Această cerință se poate înlocui, după caz, la aprecierea autorităților competente, cu o listă detaliată a bunurilor culturale.
(3) Autoritățile competente pot cere prezentarea efectivă a bunului cultural care urmează să fie exportat, în vederea eliberării licenței de export.
(4) Cheltuielile aferente aplicării alineatelor (2) și (3) revin celui care solicită licența de export.
(5) Formularul corect completat se prezintă, în vederea acordării licenței de export, autorității competente desemnate în conformitate cu articolul 2 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 116/2009. Atunci când o autoritate autorizează exportul, aceasta păstrează exemplarul nr. 1 al formularului și înapoiază celelalte exemplare titularului licenței sau reprezentantului său abilitat.
Articolul 7
Exemplarele licenței de export care sunt prezentate în sprijinul declarației de export sunt:
(a)
exemplarul destinat titularului;
(b)
exemplarul care urmează să fie returnat autorității emitente.
Articolul 8
(1) Biroul vamal competent pentru acceptarea declarației de export se asigură că datele din declarația de export sau, după caz, din carnetul ATA, corespund celor din licența de export și că se face trimitere la aceasta din urmă în caseta 44 a declarației de export sau pe cotorul carnetului ATA.
Biroul ia măsurile de identificare corespunzătoare. Acestea pot consta în aplicarea unei ștampile sau a unui sigiliu al biroului vamal. Exemplarul licenței de export se returnează autorității emitente, iar o copie a acestui exemplar se anexează la exemplarul nr. 3 al documentului administrativ unic.
(2) După completarea casetei 23 din exemplarele nr. 2 și 3, biroul vamal competent pentru acceptarea declarației de export înmânează declarantului sau reprezentantului acestuia exemplarul destinat titularului.
(3) Exemplarul licenței care trebuie returnat autorității emitente trebuie să însoțească transportul până la biroul vamal de ieșire din teritoriul vamal al Uniunii.
Acest birou își pune ștampila în caseta 26 a acestui exemplar și îl returnează autorității emitente.
Articolul 9
(1) Durata valabilității unei licențe de export nu poate depăși douăsprezece luni de la data eliberării.
(2) În cazul cererii de export temporar, autoritatea competentă poate specifica termenul în care bunurile culturale trebuie să fie reimportate în statul membru care emite autorizația.
(3) Atunci când o licență de export este perimată sau nu este utilizată, exemplarele aflate în posesia titularului se trimit de îndată de către acesta autorității emitente.
SECȚIUNEA III
LICENȚELE DESCHISE SPECIFICE
Articolul 10
(1) Licențele deschise specifice pot fi eliberate pentru un bun cultural specific care ar putea fi exportat temporar din Uniune, în mod regulat, pentru a fi folosit sau prezentat în expoziții dintr-o țară terță. Acest bun cultural trebuie să aparțină sau să fie deținut în mod legal de persoana sau organizația care îl folosește sau îl expune.
(2) O licență poate fi eliberată numai în cazul în care autoritățile au certitudinea că persoana sau organizația în cauză oferă toate garanțiile considerate necesare pentru a asigura reîntoarcerea în bună stare a bunului respectiv în Uniune, și numai în cazul în care acest bun poate fi descris sau marcat în așa fel încât, în momentul exportului temporar, să nu existe nicio îndoială că bunul exportat este cel menționat în licența deschisă specifică.
(3) Durata valabilității licenței nu poate depăși cinci ani.
Articolul 11
Licența se prezintă în sprijinul unei declarații de export scrise sau, dacă nu, trebuie să poată fi prezentată, la cerere, pentru examinare, în momentul exportului bunurilor culturale la care se referă.
Autoritățile competente ale statului membru în care se prezintă licența pot solicita traducerea acesteia în limba oficială sau într-una dintre limbile oficiale ale statului membru respectiv. În acest caz, costurile traducerii sunt suportate de titularul licenței.
Articolul 12
(1) Biroul vamal autorizat să accepte declarația de export se asigură că bunurile prezentate sunt descrise în licența de export și că se face trimitere la această licență în caseta 44 a declarației de export atunci când se solicită o declarație scrisă.
(2) În cazul în care se solicită o declarație scrisă, licența trebuie anexată exemplarului 3 al documentului administrativ unic și trebuie să însoțească bunul exportat până la biroul vamal situat la punctul de ieșire de pe teritoriul vamal al Uniunii. Atunci când exemplarul 3 al documentului administrativ unic este pus la dispoziția exportatorului sau a reprezentantului său, acestuia i se restituie și licența, pentru a putea fi folosită cu o ocazie ulterioară.
SECȚIUNEA IV
LICENȚELE DESCHISE GENERALE
Articolul 13
(1) Se pot elibera licențe deschise generale muzeelor sau altor instituții pentru a reglementa exportul temporar al oricărui bun aparținând colecției lor permanente și care poate fi exportat temporar, în mod regulat, din Uniune, pentru a fi expus într-o țară terță.
(2) O licență poate fi eliberată numai în cazul în care autoritățile competente au certitudinea că instituția în cauză oferă toate garanțiile considerate necesare pentru a asigura reîntoarcerea în bună stare a bunurilor respective în Uniune. Aceasta poate reglementa orice gamă de bunuri dintr-o colecție permanentă, în cazul unei operațiuni de export temporar. Poate fi folosită pentru a reglementa o serie de diferite game de bunuri, fie consecutiv, fie simultan.
(3) Durata valabilității licenței nu poate depăși cinci ani.
Articolul 14
Licența se prezintă în sprijinul unei declarații de export.
Autoritățile competente ale statului membru în care se prezintă licența pot solicita traducerea acesteia în limba oficială sau într-una dintre limbile oficiale ale acelui stat membru. În acest caz, costurile traducerii sunt suportate de titularul licenței.
Articolul 15
(1) Biroul vamal autorizat să accepte declarația de export se asigură că licența este prezentată împreună cu o listă a bunurilor exportate și care sunt descrise și în declarația de export. Această listă se întocmește pe hârtie cu antetul instituției respective și fiecare pagină a sa se semnează de către o persoană aparținând acestei instituții și care este desemnată în licență. De asemenea, fiecare pagină trebuie să poarte ștampila instituției, identică cu cea care figurează pe licență. Trimiterea la licență se face în caseta 44 din declarația de export.
(2) Licența se anexează exemplarului 3 al documentului administrativ unic și trebuie să însoțească bunul exportat până la biroul vamal situat la punctul de ieșire de pe teritoriul vamal al Uniunii. Atunci când exemplarul 3 al documentului administrativ unic este pus la dispoziția exportatorului sau a reprezentantului său, acestuia i se restituie și licența, pentru a putea fi folosită cu o ocazie ulterioară.
SECȚIUNEA V
FORMULARELE DE LICENȚĂ DESCHISĂ
Articolul 16
(1) Formularul licențelor deschise specifice este conform cu modelul stabilit în anexa II.
(2) Formularul licențelor deschise generale este conform cu modelul stabilit în anexa III.
(3) Formularul de licență se tipărește sau se întocmește prin mijloace electronice într-una dintre limbile oficiale ale Uniunii.
(4) Dimensiunile licenței sunt 210 × 297 mm. Se admite o toleranță maximă de 5 mm în minus sau 8 mm în plus în ceea ce privește lungimea.
Hârtia folosită trebuie să fie de culoare albă, fără celuloză mecanică, dimensionată pentru scris și să cântărească cel puțin 55 g/m2. Fondul este ghioșat, de culoare bleu, pentru a face vizibilă orice falsificare prin mijloace mecanice sau chimice.
(5) Al doilea exemplar al licenței, care nu are un fond ghioșat, este rezervat uzului propriu și înregistrării în evidențele proprii ale exportatorului.
Formularul de cerere care trebuie folosit este indicat de către statele membre în cauză.
(6) Statele membre își pot rezerva dreptul de a tipări formularele de licență sau pot încredința această sarcină tipografiilor aprobate. În acest ultim caz, pe fiecare formular se face referire la această aprobare.
Fiecare dintre formulare poartă numele și adresa tipografiei sau un simbol prin care aceasta poate fi identificată. De asemenea, fiecare dintre formulare poartă un număr de serie, tipărit sau ștampilat, menit să îl individualizeze.
(7) Statele membre sunt obligate să ia toate măsurile necesare pentru a evita falsificarea licențelor.
Mijloacele de identificare aplicate în acest scop de către statele membre sunt transmise serviciilor Comisiei, în vederea comunicării lor autorităților competente ale celorlalte state membre.
(8) Licențele se întocmesc prin mijloace mecanice sau electronice. În cazuri excepționale, ele pot fi scrise cu pix negru și cu litere de tipar.
Acestea nu trebuie să prezinte ștersături, adăugiri sau alte modificări.
SECȚIUNEA VI
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 17
Regulamentul (CEE) nr. 752/93 se abrogă.
Trimiterile la regulamentul abrogat se înțeleg ca trimiteri la prezentul regulament și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa V.
Articolul 18
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 9 noiembrie 2012.