SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/63/EU
ze dne 15. května 2014,
kterou se mění směrnice Rady 2001/110/ES o medu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Med je ve směrnici Rady 2001/110/ES (3) definován jako přírodní sladká látka produkovaná včelami medonosnými (Apis mellifera, dále jen „včely“). Med se skládá v především z různých cukrů, převážně glukosy a fruktosy, jakož i jiných látek, jako jsou organické kyseliny, enzymy a pevné částice zachycené při sběru medu. Směrnice 2001/110/ES omezuje lidské zásahy, které by mohly změnit složení medu, a chrání tím zachování jeho přírodního charakteru. Směrnice 2001/110/ES zejména zakazuje přidávání jakýchkoli potravinových složek do medu, včetně potravinářských přídatných látek, nebo přidávání jakýchkoli látek jiných než med. Stejně tak zakazuje odstraňování jakýchkoli specifických součástí medu, včetně pylu, kromě případů, kdy se tomu nelze vyhnout při odstraňování cizorodých látek. Tyto požadavky jsou v souladu s normami Codexu alimentarius týkajícími se medu (Codex Stan 12-1981).
(2)
Pyl je uveden mezi vlastnostmi složení medu stanovenými ve směrnici 2001/110/ES. Dostupné poznatky, včetně empirických a vědeckých údajů, potvrzují, že původcem přítomnosti pylu v medu jsou včely. Pylová zrnka spadají do nektaru, který včely sbírají. Nasbíraný nektar obsahující pylová zrnka pak včely v úlu přemění na med. Podle dostupných údajů se může do medu dostat další pyl z ochlupení včel, pyl přítomný ve vzduchu uvnitř úlu a pyl, který včely uložily do buněk pláství, jež mohou být náhodou otevřeny, když provozovatel potravinářského podniku med vytáčí. Z toho vyplývá, že se pyl dostává do úlu v důsledku činnosti včel a v medu se vyskytuje přirozeně bez ohledu na to, zda provozovatel potravinářského podniku med vytáčí, či nikoli. Kromě toho je úmyslné přidávání pylu do medu provozovateli potravinářského podniku zakázáno směrnicí 2001/110/ES.
(3)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 (4) definuje „složku“ jako jakoukoli látku, která je použita při výrobě nebo přípravě potraviny a je v konečném výrobku stále přítomna, i když případně ve změněné formě. Tato definice naznačuje záměrné použití látky při výrobě nebo přípravě potraviny. Vzhledem k přírodnímu charakteru medu, zejména k přirozenému původu přítomnosti jeho specifických součástí, by pyl jako specifická přirozená součást medu neměl být považován za „složku“ medu ve smyslu nařízení (EU) č. 1169/2011.
(4)
Touto směrnicí není dotčeno uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 (5) na med obsahující geneticky modifikovaný pyl, protože tento med je potravinou vyprodukovanou z geneticky modifikovaných organismů ve smyslu tohoto nařízení. Soudní dvůr Evropské unie ve věci C-442/09 (6), Karl Heinz Bablok a další v. Freistaat Bayern, rozhodl, že rozhodujícím kritériem pro uplatnění nařízení (ES) č. 1829/2003, uvedeným v 16. bodě odůvodnění uvedeného nařízení, je skutečnost, zda materiál vyrobený z geneticky modifikovaného výchozího materiálu je přítomný v potravinách. Med obsahující geneticky modifikovaný pyl by proto měl být považován za „potravinu (částečně) vyrobenou z GMO“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1829/2003. Stanovení ustanovení, v němž je uvedeno, že pyl není složkou medu, nemá proto vliv na závěr Soudního dvora ve věci C-442/09, že se na med obsahující geneticky modifikovaný pyl vztahuje nařízení (ES) č. 1829/2003, zejména jeho požadavky týkající se povolování před uvedením na trh, dohledu a případně označování.
(5)
Pokud se jedná o požadavky na označování podle nařízení (ES) č. 1829/2003, není povinností uvést přítomnost geneticky modifikovaného pylu v medu na etiketě medu, jsou-li splněny následující podmínky: takový pyl nepřesahuje 0,9 % medu a jeho přítomnost v medu je náhodná nebo technicky nevyhnutelná. Je třeba připomenout, že směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES (7) stanoví, že členské státy mohou přijmout vhodná opatření, aby se předešlo nezáměrné přítomnosti geneticky modifikovaných organismů v medu.
(6)
Podle směrnice 2001/110/ES, pokud med pochází z více členských států nebo ze třetí země, může být povinné označení zemí původu nahrazeno podle potřeby jedním z následujících označení: „směs medů ze zemí ES“, „směs medů ze zemí mimo ES“, „směs medů ze zemí ES a ze zemí mimo ES“. Po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost Evropská unie nahradila Evropské společenství a je jeho nástupkyní. Je proto vhodné vyjasnit příslušné požadavky na označování nahrazením odkazu na „ES“ odkazem na „EU“.
(7)
Směrnice 2001/110/ES svěřuje Komisi pravomoc k provádění některých svých ustanovení, zejména pravomoci k přijetí opatření nezbytných pro její provádění, pokud jde o přizpůsobení se technickému pokroku a sladění uvedené směrnice s obecnými právními předpisy Unie o potravinách. Kromě toho směrnice 2001/110/ES svěřuje Komisi pravomoc k přijímání metod umožňujících ověřit, zda je med v souladu s uvedenou směrnicí. Je třeba přezkoumat rozsah této pravomoci.
(8)
Za účelem zajištění poctivého obchodního jednání, ochrany zájmů spotřebitelů a umožnění stanovit příslušné metody analýzy by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o stanovení kvantitativních parametrů pro kritérium „převážně“, pokud jde o původ medu z květů nebo rostlin a minimální obsah pylu ve filtrovaném medu po odstranění cizorodých anorganických nebo organických látek. Je obzvlášť důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(9)
Po přijetí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (8), které se vztahuje na všechny fáze výroby, zpracování a distribuce potravin a krmiv na úrovni Evropské unie a na vnitrostátní úrovni, jsou obecné předpisy Evropské unie o potravinách přímo použitelné pro výrobky spadající do oblasti působnosti směrnice 2001/110/ES. Proto již není nutné, aby Komise měla pravomoc sladit ustanovení uvedené směrnice s obecnými právními předpisy Evropské unie o potravinách. Ustanovení, kterými se svěřuje uvedená pravomoc, by proto měla být zrušena.
(10)
Po přijetí nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (9) je vhodné přizpůsobit příslušná ustanovení směrnice 2001/110/ES uvedenému nařízení.
(11)
S cílem umožnit členským státům přijmout vnitrostátní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí 2001/110/ES ve znění této směrnice by mělo být stanoveno přechodné období v délce 12 měsíců. Během tohoto období nadále platí požadavky směrnice 2001/110/ES beze změn zavedených touto směrnicí.
(12)
Aby bylo možné zohlednit zájmy provozovatelů potravinářského podniku, které uvádějí produkty na trh nebo je označují v souladu s požadavky platnými před nabytím účinnosti vnitrostátních ustanovení provádějících směrnici 2001/110/ES ve znění této směrnice, je třeba určit vhodná přechodná opatření. Mělo by proto být možné, aby výrobky uváděné na trh nebo označené před použitím uvedených ustanovení mohly být i nadále uváděny na trh až do vyčerpání zásob.
(13)
Směrnice 2001/110/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(14)
Jelikož se změny týkající se svěření pravomoci Komisi týkají pouze pravomoci Komise, nemusí je členské státy provádět do vnitrostátních předpisů.
(15)
Jelikož cílů této směrnice, tj. zajistit, aby pyl jako specifická přirozená součást medu nebyl považován za složku medu, vyjasnit požadavky na označování v případech, kdy med pochází z více než jednoho členského státu nebo třetí země, a přezkoumat rozsah stávající pravomoci svěřené Komisi, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Změny
Směrnice 2001/110/ES se mění takto:
1)
V čl. 2 odst. 4 se písm. a) nahrazuje tímto:
„a)
Země původu, kde byl med sklizen, se uvede/uvedou na etiketě.
Bez ohledu na první pododstavec, pokud med pochází z více než jednoho členského státu nebo z více než jedné třetí země, lze názvy zemí původu nahradit podle potřeby jedním z následujících označení:
-
‚směs medů ze zemí EU‘,
-
‚směs medů ze zemí mimo EU‘,
-
‚směs medů ze zemí EU a ze zemí mimo EU‘.“
2)
V článku 2 se doplňuje nový bod, který zní:
„5.
Jelikož je pyl přirozenou součástí medu, nepovažuje se za složku ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. f) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 (10) výrobků vymezených v příloze I této směrnice.
(10) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 ze dne 25. října 2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 a (ES) č. 1925/2006 a o zrušení směrnice Komise 87/250/EHS, směrnice Rady 90/496/EHS, směrnice Komise 1999/10/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES, směrnic Komise 2002/67/ES a 2008/5/ES a nařízení Komise (ES) č. 608/2004 (Úř. věst. L 304, 22.11.2011, s. 18).“" 						
3)
Článek 4 se nahrazuje tímto:
„Článek 4
1. Pro účely čl. 9 druhého pododstavce této směrnice může Komise, s ohledem na mezinárodní normy a technický pokrok, prostřednictvím prováděcích aktů přijatých v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 (11) stanovit metody analýzy s cílem ověřit, zda je med v souladu s touto směrnicí. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem podle čl. 7 odst. 2 této směrnice. Do přijetí takových metod použijí členské státy, vždy když je to možné, k ověřování souladu s touto směrnicí mezinárodně uznávané schválené metody analýzy, jako jsou metody schválené v Codexu alimentarius.
2. Za účelem zajištění poctivého obchodního jednání a ochrany zájmů spotřebitelů a umožnění stanovit příslušné metody analýzy je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 6, pokud jde o doplnění této směrnice stanovením kvantitativních parametrů týkajících se níže uvedených bodů:
a)
kritérium ‚převážně‘ pokud jde o původ medu z květů nebo rostlin, jak je uvedeno v první odrážce čl. 2 odst. 2 písm. b), a
b)
minimální obsah pylu ve filtrovaném medu po odstranění cizorodých anorganických nebo organických látek, jak je uvedeno v příloze I bodu 2 písm. b) bodu viii).
V uvedených aktech v přenesené pravomoci Komise stanoví odpovídající přechodná opatření pro výrobky uváděné na trh přede dnem použitelnosti těchto aktů.
(11) Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (Úř. věst. L 165, 30.4.2004, s. 1).“" 						
4)
Článek 6 se nahrazuje tímto:
„Článek 6
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 4 odst. 2 je svěřena Komisi na dobu pěti let počínaje 23. červnem 2014. Komise vypracuje zprávu o přenesení pravomoci nejpozději devět měsíců před uplynutím tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 4 odst. 2 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 4 odst. 2 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.“
5)
Článek 7 se nahrazuje tímto:
„Článek 7
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat (dále jen ‚výbor‘) zřízený čl. 58 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (12). Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (13).
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Pokud výbor žádné stanovisko nevydá, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se třetí pododstavec čl. 5 odst. 4 nařízení Rady (EU) č. 182/2011.
(12) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1)." 						
(13) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13).“" 						
6)
V příloze II se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„Aniž je dotčen bod 2 písm. b) bod viii) přílohy I, nesmí být odstraněn ani pyl, ani jiná specifická součást medu, kromě případů, kdy se tomu nelze vyhnout při odstraňování cizorodých anorganických a organických látek.“
Článek 2
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s čl. 1 body 1, 2 a 6 a článkem 3. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy použijí ustanovení uvedené v odstavci 1 ode dne 24. června 2015.
Článek 3
Přechodná ustanovení
Výrobky, které jsou uvedeny na trh či opatřeny etiketami před 24. červnem 2015 v souladu se směrnicí 2001/110/ES, mohou být i nadále obchodovány až do vyčerpání zásob.
Článek 4
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 5
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 15. května 2014.
DIRECTIVA 2014/63/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
din 15 mai 2014
de modificare a Directivei 2001/110/CE a Consiliului privind mierea
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 43 alineatul (2),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
întrucât:
(1)
Directiva 2001/110/CE a Consiliului (3) definește mierea ca fiind substanța naturală dulce produsă de albinele Apis melifera (denumite în continuare „albine”). Mierea conține în special diferite tipuri de zaharuri, în special fructoză și glucoză, precum și alte substanțe, cum ar fi acizi organici, enzime și particule solide rezultate în urma colectării mierii. Directiva 2001/110/CE limitează intervenția omului care ar putea modifica compoziția mierii și permite, prin urmare, păstrarea caracteristicilor naturale ale mierii. În special, Directiva 2001/110/CE interzice adăugarea oricărui ingredient alimentar în miere, inclusiv aditivi alimentari sau orice alte adaosuri, altele decât mierea. În mod similar, directiva respectivă interzice îndepărtarea oricărui element constitutiv specific al mierii, inclusiv polenul, cu excepția cazului în care acest lucru nu poate fi evitat la îndepărtarea impurităților. Aceste cerințe sunt în conformitate cu standardul Codex Alimentarius pentru miere (Codex Stan 12-1981).
(2)
Polenul face parte din criteriile de compoziție a mierii stabilite în Directiva 2001/110/CE. Dovezile disponibile, inclusiv datele empirice și științifice, confirmă faptul că albinele stau la baza prezenței polenului în miere. Granulele de polen cad în nectarul care este colectat de albine. În stup, nectarul colectat care conține granule de polen este transformat de albine în miere. Potrivit datelor disponibile, polenul excedentar din miere poate proveni de la polenul de pe perii albinei, de la polenul din aerul din interiorul stupului și de la polenul depozitat de albine în celule și eliminat ca urmare a deschiderii accidentale a celulelor respective în timpul extragerii mierii de către operatorii în sectorul alimentar. Prin urmare, se poate afirma că polenul pătrunde în stup ca urmare a activității albinelor și este prezent în mod natural în miere, indiferent dacă operatorii în sectorul alimentar extrag sau nu mierea. Mai mult, adăugarea în mod intenționat de polen în miere de către operatorii în sectorul alimentar este interzisă prin Directiva 2001/110/CE.
(3)
Regulamentul (UE) nr. 1169/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (4) definește un „ingredient” ca fiind orice substanță utilizată în fabricarea sau prepararea unui produs alimentar și prezentă încă în produsul finit, eventual sub o formă modificată. Această definiție implică utilizarea intenționată a unei substanțe în fabricarea sau prepararea unui produs alimentar. Având în vedere caracterul natural al mierii și, în special, originea naturală a elementelor constitutive specifice mierii, în cazul mierii, polenul fiind un element constitutiv natural specific al mierii, nu ar trebui considerat drept „ingredient” al mierii în sensul Regulamentului (UE) nr. 1169/2011.
(4)
Prezenta directivă nu aduce atingere aplicării Regulamentului (CE) nr. 1829/2003 al Parlamentului European și al Consiliului (5) în cazul mierii care conține polen modificat genetic, având în vedere că mierea de acest tip este un aliment produs din organisme modificate genetic în sensul regulamentului respectiv. În cauza C-442/09 (6), Karl Heinz Bablok și alții/Freistaat Bayern, Curtea de Justiție a Uniunii Europene a hotărât că criteriul determinant pentru aplicarea Regulamentului (CE) nr. 1829/2003, stabilit la considerentul 16 din regulamentul respectiv, este măsura în care materialul derivat din materialul sursă modificat genetic este prezent sau nu în produsele alimentare. Mierea care conține polen modificat genetic ar trebui, prin urmare, să fie considerată „aliment produs (parțial) dintr-un organism modificat genetic” în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 1829/2003. Stabilirea unei dispoziții în temeiul căreia polenul nu este un ingredient al mierii nu afectează, prin urmare, concluzia Curții în Cauza C-442/09, potrivit căreia mierea care conține polen modificat genetic face obiectul Regulamentului (CE) nr. 1829/2003, în special al cerințelor prevăzute de regulamentul respectiv cu privire la autorizarea prealabilă introducerii pe piață, supravegherea și, după caz, etichetarea.
(5)
În temeiul cerințelor de etichetare din Regulamentul (CE) nr. 1829/2003, nu există o obligație de a indica prezența polenului modificat genetic în miere pe eticheta mierii dacă sunt îndeplinite următoarele condiții: cantitatea de polen modificat genetic nu depășește 0,9 % din conținutul mierii, iar prezența sa în miere este accidentală sau inevitabilă din punct de vedere tehnic. Ar trebui reamintit faptul că Directiva 2001/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului (7) prevede că statele membre pot să ia măsurile necesare pentru a evita prezența accidentală a organismelor modificate genetic în miere.
(6)
În temeiul Directivei 2001/110/CE, în cazul în care mierea provine din mai multe state membre sau din țări terțe, mențiunea obligatorie a țării de origine se poate înlocui cu una dintre următoarele mențiuni, după caz: „amestec de miere provenită din CE”, „amestec de miere provenită din spațiul extracomunitar”, „amestec de miere provenită din CE și spațiul extracomunitar”. Ca urmare a intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona, Uniunea Europeană s-a substituit Comunității Europene și i-a succedat acesteia. Prin urmare, este necesară clarificarea cerințelor relevante în materie de etichetare prin înlocuirea referirii la „CE” cu o referire la „UE”.
(7)
Directiva 2001/110/CE conferă Comisiei competența de punere în aplicare a dispozițiilor acesteia, în special competența de a adopta măsurile necesare pentru punerea în aplicare a dispozițiilor referitoare la adaptarea la progresele tehnice și pentru alinierea directivei respective la legislația generală a Uniunii în materie de produse alimentare. De asemenea, Directiva 2001/110/CE conferă Comisiei competența de a adopta metode care să permită să se verifice dacă mierea respectă prevederile directivei respective. Este necesară revizuirea domeniului de aplicare al competenței respective.
(8)
Pentru a garanta practici comerciale echitabile, pentru a proteja interesele consumatorilor și pentru a permite stabilirea unor metode relevante de analiză, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene ar trebui delegată Comisiei cu scopul de a defini parametrii cantitativi ai criteriului „în principal” în ceea ce privește originea florală sau vegetală a mierii și conținutul minim de polen din mierea filtrată după îndepărtarea materiilor străine organice și anorganice. Este deosebit de important ca în timpul lucrărilor pregătitoare Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. Comisia, atunci când pregătește și elaborează acte delegate, ar trebui să asigure o transmitere simultană, în timp util și adecvată a documentelor relevante către Parlamentul European și Consiliu.
(9)
Ca urmare a adoptării Regulamentului (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului (8), care se aplică tuturor etapelor de producție, prelucrare și distribuție a produselor alimentare și a hranei pentru animale la nivelul Uniunii și la nivel național, dispozițiile de ordin general ale Uniunii privind alimentele se aplică direct produselor reglementate de Directiva 2001/110/CE. În consecință, Comisia nu mai trebuie să aibă competența de a alinia dispozițiile directivei respective la legislația generală a Uniunii în domeniul alimentelor. Prin urmare, dispozițiile care conferă această competență ar trebui eliminate.
(10)
După adoptarea Regulamentului (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (9), este necesară adaptarea dispozițiilor relevante ale Directivei 2001/110/CE la regulamentul respectiv.
(11)
Pentru a permite statelor membre să adopte actele cu putere de lege și actele administrative naționale necesare pentru a se conforma Directivei 2001/110/CE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă, ar trebui fixată o perioadă de transpunere de 12 luni. În perioada respectivă, cerințele Directivei 2001/110/CE se aplică în continuare, fără amendamentele introduse prin prezenta directivă.
(12)
Pentru a ține seama de interesele operatorilor în sectorul alimentar care își introduc pe piață produsele sau le etichetează în conformitate cu cerințele aplicabile înainte de aplicarea dispozițiilor naționale de transpunere a Directivei 2001/110/CE, astfel cum a fost modificată prin prezenta directivă, este necesar să se stabilească măsuri tranzitorii adecvate. Prin urmare, ar trebui să fie posibil ca produsele introduse pe piață sau etichetate înainte de aplicarea dispozițiilor respective să fie comercializate în continuare, până la epuizarea stocurilor.
(13)
Prin urmare, Directiva 2001/110/CE ar trebui modificată în consecință.
(14)
Deoarece modificările legate de conferirea de competențe Comisiei vizează exclusiv competențele Comisiei, acestea nu trebuie să fie transpuse de către statele membre.
(15)
Deoarece obiectivele prezentei directive, și anume să prevadă că polenul, fiind un element constitutiv natural specific al mierii, nu ar trebui considerat drept ingredient al mierii, să clarifice cerințele de etichetare în cazurile în care mierea provine din mai multe state membre sau țări terțe și să revizuiască domeniul de aplicare al competenței conferite în prezent Comisiei, nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre, dar pot fi realizate mai bine la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este definit la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este definit la articolul menționat, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivelor menționate,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
Articolul 1
Modificări
Directiva 2001/110/CE se modifică după cum urmează:
1.
La articolul 2 alineatul (4), litera (a) se înlocuiește cu următorul text:
„(a)
țara sau țările de origine unde s-a recoltat mierea sunt indicate pe etichetă.
Fără a aduce atingere primului paragraf, în cazul în care mierea provine din mai multe state membre sau țări terțe, mențiunea obligatorie a țărilor de origine se poate înlocui cu una dintre următoarele mențiuni, după caz:
-
«amestec de miere provenită din UE»;
-
«amestec de miere provenită din afara UE»;
-
«amestec de miere provenită din UE și din afara UE».”
2.
La articolul 2, se adaugă următorul punct:
„5.
Polenul, fiind un element constitutiv natural specific al mierii, nu este considerat ingredient, în sensul articolului 2 alineatul (2) litera (f) din Regulamentul (UE) nr. 1169/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (10), al produselor definite în anexa I la prezenta directivă.
(10) Regulamentul (UE) nr. 1169/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2011 privind informarea consumatorilor cu privire la produsele alimentare, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1924/2006 și (CE) nr. 1925/2006 ale Parlamentului European și ale Consiliului și de abrogare a Directivei 87/250/CEE a Comisiei, a Directivei 90/496/CEE a Consiliului, a Directivei 1999/10/CE a Comisiei, a Directivei 2000/13/CE a Parlamentului European și a Consiliului, a Directivelor 2002/67/CE și 2008/5/CE ale Comisiei și a Regulamentului (CE) nr. 608/2004 al Comisiei (JO L 304, 22.11.2011, p. 18).”" 						
3.
Articolul 4 se înlocuiește cu următorul text:
„Articolul 4
(1) În sensul articolului 9 al doilea paragraf din prezenta directivă, Comisia poate, ținând seama de standardele internaționale și de progresul tehnic, prin intermediul actelor de punere în aplicare care sunt în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (11), să stabilească metode de analiză pentru a verifica dacă mierea respectă dispozițiile prezentei directive. Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 7 alineatul (2) din prezenta directivă. Până la adoptarea unor astfel de metode, statele membre utilizează, ori de câte ori este posibil, metode de analiză validate și recunoscute pe plan internațional, de tipul celor aprobate de Codex Alimentarius, pentru a verifica respectarea dispozițiilor prezentei directive.
(2) Pentru a garanta practici comerciale echitabile și pentru a proteja interesele consumatorilor, precum și pentru a stabili metodele de analiză relevante, Comisia este împuternicită să adopte acte delegate, în conformitate cu articolul 6, cu scopul de a completa prezenta directivă prin stabilirea parametrilor cantitativi în legătură cu:
(a)
criteriul «în principal» în ceea ce privește originea florală sau vegetală a mierii, astfel cum se prevede la articolul 2 alineatul (2) litera (b) prima liniuță; precum și
(b)
conținutul minim de polen în mierea filtrată după îndepărtarea materiilor străine organice și anorganice menționată la punctul 2 litera (b) subpunctul (viii) din anexa I.
Comisia prevede, în cuprinsul actelor delegate respective, măsuri tranzitorii adecvate pentru produsele introduse pe piață înainte de punerea în aplicare a actelor delegate respective.
(11) Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor (JO L 165, 30.4.2004, p. 1).”" 						
4.
Articolul 6 se înlocuiește cu următorul text:
„Articolul 6
(1) Competența de a adopta acte delegate este conferită Comisiei în condițiile prevăzute în prezentul articol.
(2) Competența de a adopta acte delegate menționată la articolul 4 alineatul (2) se conferă Comisiei pe o perioadă de cinci ani de la 23 iunie 2014. Comisia prezintă un raport privind delegarea de competențe cel târziu cu nouă luni înainte de încheierea perioadei de cinci ani. Delegarea de competențe se prelungește tacit cu perioade de timp identice, cu excepția cazului în care Parlamentul European sau Consiliul se opun prelungirii respective cel târziu cu trei luni înainte de încheierea fiecărei perioade.
(3) Competența de a adopta acte delegate menționată la articolul 4 alineatul (2) poate fi revocată oricând de Parlamentul European sau de Consiliu. O decizie de revocare pune capăt delegării de competențe specificată în decizia respectivă. Decizia produce efecte din ziua care urmează datei publicării acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau de la o dată ulterioară menționată în decizie. Decizia nu aduce atingere actelor delegate care sunt deja în vigoare.
(4) De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
(5) Un act delegat adoptat în temeiul articolului 4 alineatul (2) intră în vigoare numai în cazul în care nici Parlamentul European și nici Consiliul nu au formulat obiecțiuni în termen de două luni de la data notificării acestuia către Parlamentul European și Consiliu sau în cazul în care, înaintea expirării termenului respectiv, Parlamentul European și Consiliul au informat Comisia că nu vor formula obiecțiuni. Respectivul termen se prelungește cu două luni la inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului.”
5.
Articolul 7 se înlocuiește cu următorul text:
„Articolul 7
(1) Comisia este sprijinită de Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală («comitetul»), instituit în temeiul articolului 58 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului (12). Respectivul comitet este un comitet în sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (13).
(2) În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.
În cazul în care comitetul nu emite niciun aviz, Comisia nu adoptă proiectul de act de punere în aplicare și se aplică articolul 5 alineatul (4) al treilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.
(12) Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (JO L 31, 1.2.2002, p. 1)." 						
(13) Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie (JO L 55, 28.2.2011, p. 13).”" 						
6.
În anexa II, al treilea paragraf se înlocuiește cu următorul text:
„Fără a aduce atingere punctului 2 litera (b) subpunctul (viii) din anexa I, nu se poate îndepărta nici polenul și nici orice alt element constitutiv specific al mierii, cu excepția cazului în care acest lucru nu poate fi evitat în momentul îndepărtării materiilor străine organice sau anorganice.”
Articolul 2
Transpunere
(1) Statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma articolului 1 punctele 1, 2 și 6 și articolului 3. Statele membre comunică de îndată Comisiei textul acestor dispoziții.
Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o astfel de trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
(2) Statele membre aplică dispozițiile prevăzute la alineatul (1) de la 24 iunie 2015.
Articolul 3
Măsuri tranzitorii
Produsele introduse pe piață sau etichetate înainte de 24 iunie 2015 în conformitate cu Directiva 2001/110/CE pot fi comercializate în continuare, până la epuizarea stocurilor.
Articolul 4
Intrarea în vigoare
Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 5
Destinatari
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 15 mai 2014.