ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 472/2014/EU
ze dne 16. dubna 2014
o Evropském roku pro rozvoj (2015)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 209 a čl. 210 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru ze dne 10. prosince 2013 (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Hlavním cílem politiky rozvojové spolupráce je zmírňování chudoby a v konečném důsledku její vymýcení, jak je stanoveno v článku 21 Smlouvy o Evropské unii a v článku 208 Smlouvy o fungování Evropské unie. Celosvětový boj proti chudobě pomůže rovněž vybudovat stabilnější, mírumilovnější a spravedlivější svět s větší mírou prosperity, který by odrážel vzájemnou závislost bohatších a chudších zemí.
(2)
Jak je uvedeno v usnesení Evropského parlamentu ze dne 23. října 2012 nazvaném „Agenda pro změnu: budoucnost rozvojové politiky EU“, podstatou rozvojové spolupráce je rovněž podpora všech stránek lidského rozvoje a naplňování potřeb lidí ve všech směrech, včetně kulturního rozměru.
(3)
Unie poskytuje pomoc v oblasti rozvojové spolupráce od roku 1957 a je nyní největším dárcem oficiální rozvojové pomoci na světě.
(4)
Lisabonská smlouva pevně ukotvila rozvojovou politiku v rámci vnější činnosti Unie, aby podpořila zájem Unie na vytvoření stabilního a prosperujícího světa. Rozvojová politika pomáhá řešit také další globální výzvy a přispívá k plnění strategie Evropa 2020, uvedené ve sdělení Komise ze dne 3. března 2010 nazvaném „Evropa 2020 Strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění“.
(5)
Unie zaujímá vedoucí postavení při vytváření a provádění koncepce soudržnosti politik ve prospěch rozvoje, která je zaměřena na posílení součinnosti mezi politikami, jež se pomoci bezprostředně netýkají, a rozvojovými cíli, s cílem zajistit, aby politiky Unie podporovaly potřeby rozvojových zemí související s rozvojem nebo přinejmenším aby nebyly v rozporu s cílem vymýtit chudobu.
(6)
V roce 2000 se mezinárodní společenství zavázalo, že do roku 2015 uskuteční konkrétní kroky v boji proti chudobě, a to přijetím rozvojových cílů tisíciletí, jež byly schváleny Unií a členskými státy.
(7)
Ve společném prohlášení Rady a zástupců vlád členských států, zasedajících v Radě, Evropského parlamentu a Komise o rozvojové politice Evropské unie: „Evropský konsenzus“ (3), který i nadále tvoří nejkomplexnější základ rozvojové spolupráce Unie, se Unie vyzývá, aby pomáhala posilovat úlohu nových členských států jakožto nových dárců.
(8)
Náš svět prošel v posledních letech obrovskými změnami, včetně výrazných globálních posunů v hospodářské a politické rovnováze. Na světovou scénu vstoupili noví aktéři, včetně soukromých a jiných nestátních subjektů. I když většina celosvětového hrubého domácího produktu připadá na rozvinuté a rychle se rozvíjející ekonomiky, rychle se rozvíjející země se stávají nejdůležitější hybnou silou celosvětového růstu a již nyní mají výrazný vliv na světovou ekonomiku.
(9)
Životně důležitá je v rychle se měnícím světě kontinuita podpory rozvojové spolupráce. Přibližně 1,3 miliardy lidí stále ještě žije v extrémní příjmové chudobě a potřeby pro lidský rozvoj mnoha dalších nejsou dosud uspokojeny. Téměř všude na světě se prohloubily nerovnosti v rámci jednotlivých zemí. Přirozené životní prostředí se ocitá pod stále vyšším tlakem a důsledky změny klimatu obzvláště těžce dopadají na rozvojové země. Tyto problémy jsou univerzální a vzájemně spolu souvisejí, proto je musí řešit všechny země společně.
(10)
Byly zahájeny diskuse o rámci na období po roce 2015: v návaznosti na sdělení Komise ze dne 13. října 2011 nazvané „Zvýšení dopadu rozvojové politiky EU: Agenda pro změnu“ a na závěry Rady ze dne 14. května 2012 týkající se Agendy pro změnu, která již vedly k zásadní změně orientace rozvojové politiky Unie, Komise vyjádřila svůj názor ve sdělení ze dne 27. února 2013 nazvaném „Důstojný život pro všechny: skoncovat s chudobou a umožnit světu udržitelnou budoucnost“, a ve svých závěrech ze dne 25. června 2013 Rada přijala „Souhrnný rámec na období po roce 2015“, jejichž cílem je vyřešit nedostatky stávajícího rámce pro rozvoj a stanovit společný postup pro vytvoření zastřešujícího mezinárodního rámce, jenž by řešil tematiku vymýcení chudoby společně s problémy týkajícími se udržitelnosti.
(11)
Rok 2015 by měl být symbolickým a zároveň rozhodujícím rokem, neboť je posledním rokem pro dosažení společně dohodnutých rozvojových cílů tisíciletí, a nabízí tedy jedinečnou příležitost zhodnotit mezinárodní závazky. Rok 2015 bude rovněž rokem, ve kterém by měla být přijata zásadní mezinárodní rozhodnutí o rámci pro rozvoj, který má v příštích desetiletích nahradit rámec pro rozvojové cíle tisíciletí.
(12)
Rok 2015 je vhodným rokem k předložení výsledků rozvojové politiky Unie, kterých bylo dosaženo v návaznosti na uplatnění zásad stanovených ve sdělení Komise o Agendě pro změnu.
(13)
Rok 2015 bude také rokem, během kterého se v členských státech uskuteční důležité mezinárodní události, jako je Světová výstava „Nasytit planetu - energie pro život“ v Miláně, jež budou představovat zvláštní příležitost k diskuzi o celosvětové rozvojové politice a k uskutečnění rozsáhlého informování veřejnosti o udržitelném rozvoji a s ním spojených otázkách.
(14)
Ve svém usnesení o Agendě o změně vyzval Evropský parlament Komisi, aby vyhlásila rok 2015 Evropským rokem pro rozvoj, a vyjádřil naději, že takové opatření zvýší viditelnost rozvojové spolupráce.
(15)
Rok 2015 by měl tedy být vyhlášen Evropským rokem pro rozvoj (dále jen „evropský rok“) s cílem zvýšit povědomí veřejnosti o stávající orientaci rozvojové politiky Unie. Je třeba přinést informace o tom, jak může Unie hledící za své hranice pomoci se zajištěním celosvětové udržitelnosti. V tomto kontextu je třeba více hovořit o celosvětové vzájemné závislosti a o tom, že rozvoj je víc než pouhá pomoc.
(16)
Klíčem k zajištění úspěšného dopadu činnosti Unie v oblasti rozvoje je míra podpory veřejnosti, politické podpory a účinného a účelného vynakládání veřejných prostředků za účelem dosažení výsledků v oblasti rozvoje. Evropský rok by proto měl být příležitostí ke zvyšování informovanosti, mimo jiné i prostřednictvím veřejné politické diskuze a vzdělávání o otázkách rozvoje, podnětem k větší aktivitě v této oblasti a k výměně osvědčených postupů mezi členskými státy, místními a regionálními orgány, občanskou společností, soukromým sektorem, sociálními partnery a mezinárodními subjekty a organizacemi, které se zabývají problematikou rozvoje. Měl by pomoci soustředit politickou pozornost na tuto problematiku a mobilizovat všechny zúčastněné strany, aby se prosadila a podpořila další opatření a iniciativy na úrovni Unie a členských států ve spolupráci s příjemci rozvojové pomoci a jejich zástupci.
(17)
V rámci evropského roku by se měla zvýšit informovanost o všech formách diskriminace na základě pohlaví, kterým čelí ženy a dívky v různých regionech, zejména pokud jde o přístup ke vzdělání, k pracovním příležitostem a k systémům zdravotnictví a o nucené sňatky, sexuální vykořisťování, mrzačení pohlavních orgánů a jiné podobné praktiky.
(18)
Ze zvláštního průzkumu Eurobarometr č. 392 zveřejněného v říjnu 2012 a nazvaného „Globální solidarita: Evropané a rozvojová pomoc“ vyplynulo, že pomoc lidem v partnerských zemích se u občanů Unie těší silné podpoře ve výši 85 %. Jak se uvádí v tomto průzkumu, navzdory současné hospodářské situaci se více než šest občanů z deseti domnívá, že by mělo dojít ke zvýšení pomoci poskytované osobám v partnerských zemích. Zároveň z tohoto průzkumu jasně vyplynulo, že lidé toho o rozvojové spolupráci Unie mnoho nevědí; toto zjištění implikuje potřebu lepší komunikace s lidmi.
(19)
Účinná koordinace aktivit všech partnerů působících na úrovni Unie a na celostátní, regionální a místní úrovni je condicio sine qua non skutečně účinného evropského roku. Při prosazování rozvojové politiky Unie hrají v tomto případě obzvláště důležitou roli místní a regionální partneři.
(20)
Různorodé vnitrostátní socioekonomické a kulturní kontexty a citlivé otázky vyžadují, aby se činnosti v rámci evropského roku decentralizovaly na vnitrostátní úroveň, a to v souladu s článkem 58 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (4). Stanovení priorit na vnitrostátní úrovni by však mělo být koordinováno spolu s Komisí s cílem zajistit soulad se strategickými cíli evropského roku. Pro zajištění synergického působení a úspěšný průběh evropského roku je důležitá v prvé řadě pečlivá koordinace činnosti Komise a členských států.
(21)
Účast na financovaných činnostech evropského roku by měla být kromě členských států umožněna i kandidátským zemím, na něž se vztahuje předvstupní strategie, a to v souladu se všeobecnými zásadami a podmínkami pro účast těchto zemí na programech Unie, jež jsou stanoveny v příslušných rámcových dohodách a v rozhodnutích Rady přidružení. Je třeba podporovat koordinaci s vnitrostátními opatřeními, zejména s vnitrostátními programy pro rozvojové vzdělávání a zvyšování informovanosti. Míra a forma zapojení do evropského roku by měla být na zvážení každého členského státu.
(22)
Měla by být zajištěna soudržnost a doplňkovost s dalšími právními předpisy a akcemi Unie, zejména s nástrojem pro rozvojovou spolupráci zřízeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 233/2014 (5), včetně programu pro rozvojové vzdělávání a zvyšování informovanosti, s Evropským rozvojovým fondem, evropským nástrojem sousedství zřízeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 232/2014 (6) a s dalšími nástroji Unie pro financování vnější činnosti, které mají význam pro rozvojovou politiku.
(23)
Finanční zájmy Unie by měly být chráněny prostřednictvím přiměřených opatření v celém výdajovém cyklu, včetně prevence, odhalování a vyšetřování nesrovnalostí, zpětného získávání ztracených, neoprávněně vyplacených nebo nesprávně použitých finančních prostředků a případně správních a finančních sankcí v souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012.
(24)
Aby bylo možné optimalizovat účinnost a účelnost akcí plánovaných na evropský rok, je důležité, aby byl soubor přípravných akcí proveden v roce 2014.
(25)
Komise již přijala nejrůznější opatření na podporu politik rozvoje a ke zvýšení informovanosti občanů o rozvojové spolupráci. Pro účely evropského roku by se tato stávající opatření měla využívat co nejvíce.
(26)
Primární odpovědnost za zvyšování povědomí občanů o problematice rozvoje leží na členských státech. Akce na úrovni Unie doplňuje iniciativy přijímané na celostátní, regionální a místní úrovni, jak je zdůrazněno v politickém prohlášení nazvaném „Partnerství pro komunikaci o Evropě“, které dne 22. října 2008 podepsal Evropský parlament, Rada a Komise.
(27)
Jelikož cílů tohoto rozhodnutí nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, vzhledem k potřebě mnohostranných partnerství, nadnárodní výměny informací, zvyšování povědomí o této problematice napříč Unií a šíření osvědčených postupů, ale spíše jich, z důvodu rozsahu evropského roku, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět
Rok 2015 se vyhlašuje „Evropským rokem pro rozvoj“ (dále jen „evropský rok“).
Motto evropského roku zní „Náš svět, naše důstojnost, naše budoucnost“.
Článek 2
Cíle
Cílem evropského roku je:
a)
informovat občany Unie o rozvojové spolupráci Unie a členských států a zdůraznit přitom výsledky, jichž Unie jakožto globální aktér spolu s členskými státy dosáhla a v jejichž dosahování bude v souladu s nejnovějšími jednáními o zastřešujícím rámci na období po roce 2015 pokračovat;
b)
podporovat přímé zapojení, kritické myšlení a aktivní zájem občanů Unie a zúčastněných stran o rozvojovou spolupráci, mimo jiné i o vytváření a provádění politik a
c)
zvýšit informovanost o přínosech rozvojové spolupráce Unie nejen z hlediska příjemců rozvojové pomoci Unie, ale také občanů Unie, a dospět k širšímu pochopení provázanosti politik v oblasti rozvoje, a podpořit mezi občany v Evropě a občany v rozvojových zemích smysl pro společnou odpovědnost, solidaritu a příležitosti v měnícím se a stále více vzájemně provázaném světě.
Článek 3
Opatření
1. Opatření přijatá k dosažení cílů evropského roku zahrnují tato opatření, která mohou být organizována na úrovni Unie a na celostátní, regionální nebo místní úrovni, jak je uvedeno v příloze tohoto rozhodnutí, a v souladu s čl. 6 odst. 5 v partnerských zemích:
a)
sdělovací kampaně za účelem šíření klíčových sdělení zaměřené na širokou veřejnost i na konkrétnější cílové skupiny, zejména na mladé lidi a další klíčové cílové skupiny, a to i prostřednictvím sociálních médií;
b)
pořádání konferencí, akcí a iniciativ ve spolupráci se všemi příslušnými zúčastněnými stranami s cílem podpořit aktivní účast a diskusi a zvýšit informovanost na všech úrovních;
c)
konkrétní opatření v členských státech zaměřená na podporu cílů evropského roku, zejména prostřednictvím vzdělávání o otázkách rozvoje, výměny informací a sdílení zkušeností a osvědčených postupů mezi celostátními, regionálními, místními správami a jinými organizacemi, a
d)
provádění studií a průzkumů a šíření jejich výsledků.
2. Komise může označit další opatření jako přínosná pro cíle evropského roku a umožnit, aby odkazy na evropský rok a jeho motto mohly být použity k propagaci těchto opatření za podmínky, že budou přispívat k dosažení těchto cílů.
Článek 4
Koordinace s členskými státy
1. Komise vyzve členské státy, aby každý z nich jmenoval svého národního koordinátora pověřeného organizací účasti tohoto členského státu na evropském roce. Členské státy informují o takovém jmenování Komisi.
2. Národní koordinátoři v úzké spolupráci s Komisí konzultují a spolupracují s celou řadou příslušných zúčastněných stran, včetně občanské společnosti a soukromého sektoru, vnitrostátních parlamentů, sociálních partnerů a případně vnitrostátních agentur, a to na federální nebo nižší správní úrovni, včetně regionálních a místních orgánů, případně s příslušnými přidruženými zámořskými zeměmi a územími, nebo s kontaktními místy pro příslušné programy Unie.
3. Komise vyzve členské státy, aby jí do 1. září 2014 předložily svůj pracovní program, v němž budou uvedeny podrobnosti o vnitrostátních činnostech plánovaných na evropský rok v souladu s cíli evropského roku a s podrobnostmi o opatřeních uvedenými v příloze.
4. Před schválením pracovních programů Komise ověří, jak je stanoveno v nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 a nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (7), že navrhovaná opatření jsou v souladu s cíli evropského roku.
Článek 5
Účast
Činností v rámci evropského roku, které mají být financovány z rozpočtu Unie, se mohou účastnit členské státy a kandidátské země, na něž se vztahuje předvstupní strategie, v souladu se všeobecnými zásadami a podmínkami pro účast těchto zemí na programech Unie, jež jsou stanoveny v příslušných rámcových dohodách a v rozhodnutích Rady přidružení.
Článek 6
Koordinace na úrovni Unie a provádění
1. Komise provádí toto rozhodnutí na úrovni Unie, zejména prostřednictvím přijetí nezbytných rozhodnutí o financování v souladu s nařízeními zřizujícími nástroje pro financování vnější činnosti, která se týkají dotčených akcí, tedy nástroj pro rozvojovou spolupráci, evropský nástroj pro demokracii a lidská práva ve světě zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 235/2014 (8), evropský nástroj sousedství, nástroj přispívající ke stabilitě a míru zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 230/2014 (9), nástroj předvstupní pomoci zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 231/2014 (10) a nástroj partnerství pro spolupráci se třetími zeměmi zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 234/2014 (11) (dále jen „nástroje pro financování vnější činnosti“).
2. Komise spolu s Evropskou službou pro vnější činnost (ESVČ) úzce spolupracuje s Evropským parlamentem, Radou a členskými státy, Evropským hospodářským a sociálním výborem, Výborem regionů a s orgány a sdruženími působícími na úrovni Unie v oblasti problematiky rozvoje.
3. Komise uspořádá zasedání národních koordinátorů s cílem koordinovat provádění evropského roku a vyměňovat informace o jeho provádění na úrovni Unie a členských států. Komise může pozvat zástupce občanské společnosti a regionálních a místních orgánů a členy Evropského parlamentu, aby se těchto zasedání účastnili jako pozorovatelé.
4. Komise uspořádá zasedání všech příslušných zúčastněných stran zapojených do rozvojové spolupráce Unie, které jí budou nápomocny při provádění evropského roku na úrovni Unie. Na tato zasedání jsou zváni národní koordinátoři.
5. Komise zajistí, aby se téma evropského roku stalo prioritou sdělovacích činností jejích zastoupení v členských státech a delegací EU v partnerských zemích. Pokud jde o jejich účast na činnostech souvisejících s evropským rokem, a to bez ohledu na to, zda probíhají v Unii, nebo ve třetích zemích, je podpora rozvojovým partnerům ve třetích zemích poskytována prostřednictvím delegací EU a zámořské země a území jsou podporovány příslušnou institucionální cestou.
6. ESVČ a delegace EU učiní z evropského roku nedílnou součást své současné informační a sdělovací činnosti.
Článek 7
Soudržnost a doplňkovost
V souladu s nařízeními zřizujícími nástroje pro financování vnější činnosti, která se týkají dotčených akcí, Komise zajistí, aby opatření stanovená v tomto rozhodnutí byla v souladu s ostatními unijními, celostátními a regionálními opatřeními, která přispívají k dosažení cílů evropského roku, a aby v plné míře doplňovala stávající unijní, celostátní a regionální opatření.
Článek 8
Zvláštní ustanovení o finanční a nefinanční podpoře
1. Celounijní opatření uvedená v části A přílohy vedou k zadávání veřejných zakázek nebo udělování grantů financovaných Unií v souladu s hlavou V a VI nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
2. Celounijní opatření uvedená v části B přílohy mohou být spolufinancována Unií.
3. Komise může postupem uvedeným v části C přílohy poskytnout spolufinancování každému národnímu koordinátorovi.
4. Je-li to vhodné, mohou být stávající programy, které přispívají k podpoře rozvoje, použity k podpoře evropského roku, a to aniž jsou dotčeny jejich cíle a rozpočty. Ve vnitrostátních pracovních programech lze rovněž zohlednit mimořádné úsilí členských států při řízení akcí a činnosti v oblasti mezinárodního rozvoje.
5. Komise může poskytnout nefinanční podporu činnostem prováděným veřejnými a soukromými organizacemi, které jsou v souladu s čl. 3 odst. 2.
6. Aby byla opatření způsobilá pro financování podle tohoto rozhodnutí, musejí účinně využívat veřejné zdroje, musejí přinášet přidanou hodnotu a musejí být orientována na výsledky.
Článek 9
Ochrana finančních zájmů Unie
1. Komise přijme vhodná opatření k zajištění toho, aby byly při provádění akcí financovaných podle tohoto rozhodnutí finanční zájmy Unie chráněny preventivními opatřeními proti podvodům, korupci a jinému protiprávnímu jednání, účinnými kontrolami a inspekcemi, a jsou-li zjištěny nesrovnalosti, zpětným získáním neoprávněně vyplacených částek a případně účinnými, přiměřenými a odrazujícími správními a finančními sankcemi.
2. Komise nebo její zástupci a Účetní dvůr mají pravomoc provádět audit na základě kontroly veškerých dokladů a kontrol a inspekcí na místě u všech příjemců grantů, zhotovitelů, dodavatelů, poskytovatelů a subdodavatelů, kteří obdrželi finanční prostředky Unie na základě tohoto rozhodnutí.
3. Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) je oprávněn provádět vyšetřování včetně kontrol a inspekcí na místě v souladu s ustanoveními a postupy stanovenými v nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (12) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (13) s cílem zjistit, zda nedošlo k podvodu, korupci nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie, pokud jde o grantovou dohodu, rozhodnutí o grantu nebo smlouvu, které jsou financovány podle tohoto rozhodnutí.
Článek 10
Podávání zpráv a hodnocení
Do 31. prosince 2016 předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů zprávu o provádění, výsledcích a celkovém hodnocení opatření stanovených v tomto rozhodnutí, aby bylo možné zvážit vhodné návazné kroky.
Článek 11
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ve Štrasburku dne 16. dubna 2014.
DECIZIA NR. 472/2014/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
din 16 aprilie 2014
privind Anul european pentru dezvoltare (2015)
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 209 și articolul 210 alineatul (2),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European din 10 decembrie 2013 (1),
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
întrucât:
(1)
Politica de cooperare pentru dezvoltare are ca prim obiectiv reducerea și, pe termen lung, eradicarea sărăciei, după cum este stabilit la articolul 21 din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE) și la articolul 208 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. Combaterea sărăciei contribuie la edificarea unei lumi mai stabile, mai pașnice, mai prospere și mai echitabile, care reflectă interdependența dintre țările mai bogate și cele mai sărace.
(2)
După cum se menționează în rezoluția Parlamentului European din 23 octombrie 2012 intitulată „O agendă pentru schimbare: viitorul politicii de dezvoltare a UE”, cooperarea pentru dezvoltare constă și în promovarea dezvoltării umane și a realizării ființei umane în toate dimensiunile sale, inclusiv dimensiunea culturală.
(3)
Uniunea acordă asistență în domeniul cooperării pentru dezvoltare din 1957 și este în prezent cel mai mare donator de asistență oficială pentru dezvoltare din lume.
(4)
Tratatul de la Lisabona a ancorat cu fermitate politica de dezvoltare în cadrul acțiunii externe a Uniunii în sprijinul interesului Uniunii pentru o lume stabilă și prosperă. De asemenea, politica de dezvoltare contribuie la abordarea altor provocări globale și la realizarea strategiei Europa 2020, stabilite în Comunicarea Comisiei din 3 martie 2010 intitulate „Europa 2020, o strategie pentru o creștere inteligentă, ecologică și favorabilă incluziunii”.
(5)
Uniunea este un lider în formularea și punerea în aplicare a conceptului de coerență a politicilor pentru dezvoltare, care are ca obiectiv consolidarea sinergiilor dintre politicile care nu vizează ajutoarele și obiectivele de dezvoltare, astfel încât să se asigure că politicile Uniunii sprijină nevoile de dezvoltare ale țărilor în curs de dezvoltare sau, cel puțin, că nu contravin obiectivului eradicării sărăciei.
(6)
În anul 2000, Comunitatea internațională s-a angajat să ia măsuri concrete de combatere a sărăciei, până în 2015, prin adoptarea Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului (ODM), care au fost acceptate de către Uniune și statele sale membre.
(7)
Declarația comună a Consiliului și a reprezentanților guvernelor statelor membre, reuniți în cadrul Consiliului, a Parlamentului European și a Comisiei privind politica de dezvoltare a Uniunii Europene: „Consensul european” (3), care rămâne baza cea mai cuprinzătoare a cooperării pentru dezvoltare a Uniunii, solicită Uniunii să contribuie la consolidarea rolului noilor state membre ca noi donatori.
(8)
Lumea a cunoscut schimbări enorme în ultimii ani, inclusiv schimbări majore în echilibrul politic și economic global. Noi actori, inclusiv actori din sectorul privat și alți actori neguvernamentali, au apărut pe scena mondială. În timp ce economiile dezvoltate și emergente reprezintă o mare parte din produsul intern brut global, acestea din urmă au devenit în prezent principalele motoare ale creșterii mondiale și au deja un impact semnificativ asupra economiei mondiale.
(9)
Sprijinirea permanentă a cooperării pentru dezvoltare este vitală într-o lume care se schimbă rapid. Aproximativ 1,3 miliarde de oameni trăiesc încă într-o sărăcie extremă a veniturilor, iar necesitățile de dezvoltare umană a unui număr și mai mare de oameni nu sunt îndeplinite. Inegalitățile din interiorul țărilor au crescut în cea mai mare parte a lumii. Mediul natural este sub o presiune din ce în ce mai mare, iar țările în curs de dezvoltare sunt afectate deosebit de puternic de efectele schimbărilor climatice. Aceste provocări sunt universale și interdependente și trebuie abordate de către toate țările care acționează împreună.
(10)
Au început discuțiile privind cadrul post-2015: pornind de la comunicarea Comisiei din 13 octombrie 2011 intitulată „Creșterea impactului politicii UE în domeniul dezvoltării: o agendă a schimbării” și de la Concluziile Consiliului din 14 mai 2012 privind agenda schimbării, care au dus deja la o reorientare majoră a politicilor de dezvoltare ale Uniunii, Comisia și-a expus punctul de vedere în comunicarea din 27 februarie 2013 intitulată „O viață decentă pentru toți, eradicarea sărăciei și crearea unui viitor durabil pentru planetă”, iar în concluziile sale din 25 iunie 2013 Consiliul a adoptat „Agenda generală post-2015”, cu scopul de a aborda deficiențele actualului cadru de dezvoltare și de a stabili o abordare comună în ceea ce privește eradicarea sărăciei și problemele de sustenabilitate într-un vast cadru internațional.
(11)
Anul 2015 ar trebui să fie un an emblematic și esențial, întrucât este ultimul an în care se pot realiza ODM stabilite în mod colectiv, oferind astfel o oportunitate unică pentru a analiza angajamentele internaționale. Anul 2015 va fi, de asemenea, anul în care trebuie luate decizii internaționale majore privind cadrul de dezvoltare, care să înlocuiască cadrul ODM în deceniile următoare.
(12)
De asemenea, anul 2015 este anul oportun pentru a prezenta rezultatele politicii de dezvoltare a Uniunii după punerea în aplicare a principiilor prevăzute în comunicarea Comisiei privind agenda schimbării.
(13)
Anul 2015 va fi, de asemenea, anul în care importante evenimente internaționale vor avea loc în statele membre, cum ar fi Expoziția universală de la Milano „Să hrănim planeta: energie pentru viață”, care va oferi o ocazie deosebită pentru discuții pe tema politicilor de dezvoltare mondiale și pentru desfășurarea de activități de aducere pe larg în atenția publicului problematica dezvoltării durabile și a aspectelor legate de aceasta.
(14)
În rezoluția sa privind o agendă pentru schimbare, Parlamentul European a invitat Comisia să declare 2015 Anul european pentru dezvoltare, exprimându-și speranța că acest lucru va spori vizibilitatea cooperării pentru dezvoltare.
(15)
Prin urmare, anul 2015 ar trebui să fie declarat „An european pentru dezvoltare” (denumit în continuare „Anul european”), pentru a oferi ocazia propice de a sensibiliza publicul larg cu privire la orientarea actuală a politicii de dezvoltare a Uniunii. Sunt necesare informații privind modul în care Uniunea orientată spre exterior poate ajuta la asigurarea durabilității la nivel mondial. Aceasta include sensibilizarea privind interdependența globală și evidențierea faptului că dezvoltarea este mai mult decât un simplu ajutor.
(16)
Cheia pentru succesul acțiunii Uniunii pentru dezvoltare este măsura în care se bucură de o largă susținere din partea populației și din partea clasei politice și oferă dovada utilizării eficace și eficiente a fondurilor publice pentru realizarea rezultatelor în materie de dezvoltare. Anul european ar trebui, așadar, să acționeze ca un catalizator pentru sensibilizarea publicului, inclusiv prin dezbateri politice publice și educație în materie de dezvoltare, precum și pentru impulsionare și pentru schimbul de bune practici între statele membre, autoritățile locale și regionale, societatea civilă, sectorul privat, partenerii sociali și entitățile și organizațiile internaționale implicate în problemele privind dezvoltarea. Acesta ar trebui să contribuie la concentrarea atenției politice și la mobilizarea tuturor actorilor implicați pentru a stimula și promova acțiuni și inițiative suplimentare la nivelul Uniunii și al statelor membre, în colaborare cu beneficiarii asistenței pentru dezvoltare și cu reprezentanții acestora.
(17)
Anul european pentru dezvoltare ar trebui să sensibilizeze cu privire la toate formele de discriminare de gen întâmpinate de femei și fete în diferite regiuni, mai ales în ce privește accesul la educație, locuri de muncă și îngrijire medicală, precum și în cazul căsătoriilor forțate, al exploatării sexuale, al mutilării genitale și al altor practici vătămătoare.
(18)
Sondajul Eurobarometru Special 392 intitulat „Solidaritate de anvergură mondială - europenii și ajutorul pentru dezvoltare”, publicat în octombrie 2012, a arătat că 85 % din cetățenii Uniunii erau în favoarea ajutorării populațiilor din țările partenere. După cum se arată în raportul respectiv, în pofida climatului economic actual, mai mult de șase din zece europeni consideră că ajutorul pentru populațiile din țările partenere ar trebui să crească. În același timp, raportul menționat a arătat în mod clar că există o lipsă de cunoștințe privind cooperarea pentru dezvoltare a Uniunii, ceea ce impune o mai bună comunicare.
(19)
Coordonarea eficientă între toți partenerii care contribuie la nivelul Uniunii, la nivel național, regional și local este o condiție esențială pentru un An european eficient. Partenerii locali și regionali au de jucat, în acest caz, un rol esențial în promovarea politicii de dezvoltare a Uniunii.
(20)
Diferitele contexte socioeconomice și culturale naționale, precum și sensibilitățile naționale impun ca unele dintre activitățile Anului european să fie descentralizate la nivel național, în conformitate cu articolul 58 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (4). Cu toate acestea, definirea priorităților politice la nivel național ar trebui să fie coordonată împreună cu Comisia pentru a garanta coerența cu obiectivele strategice ale Anului european. Coordonarea strânsă între activitățile Comisiei și cele ale statelor membre este de importanță primordială pentru crearea sinergiilor și pentru succesul Anului european.
(21)
Pe lângă statele membre, participarea la activitățile care urmează să fie finanțate în cadrul Anului european ar trebui să fie deschisă și țărilor candidate care beneficiază de o strategie de preaderare, în conformitate cu principiile generale și cu termenii și condițiile generale de participare a acestor țări la programele Uniunii stabilite în acordurile-cadru și, respectiv, în deciziile Consiliului de asociere. Ar trebui încurajată coordonarea cu măsurile naționale, mai ales cu programele naționale Educația pentru dezvoltare și acțiunile de sensibilizare (DEAR). Nivelul și forma implicării în Anul european ar trebui să rămână la discreția fiecărui stat membru.
(22)
Ar trebui asigurate coerența și complementaritatea cu alte instrumente legislative și acțiuni ale Uniunii, în special cu Instrumentul de cooperare pentru dezvoltare, instituit prin Regulamentul (UE) nr. 233/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (5), inclusiv cu programul DEAR, Fondul European de Dezvoltare, Instrumentul european de vecinătate instituit prin Regulamentul (UE) nr. 232/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (6) și cu alte instrumente de finanțare ale Uniunii pentru acțiuni externe, în cazul în care acestea sunt relevante pentru politica de dezvoltare.
(23)
Interesele financiare ale Uniunii ar trebui să fie protejate prin măsuri proporționale pe tot parcursul ciclului de cheltuieli, inclusiv prevenirea, depistarea și investigarea neregulilor, recuperarea fondurilor pierdute, plătite în mod necuvenit sau incorect utilizate și, dacă este cazul, sancțiuni administrative și financiare în conformitate cu Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 privind normele financiare aplicabile bugetului anual general al Uniunii.
(24)
În vederea optimizării eficacității și a eficienței activităților avute în vedere pentru Anul european, este important ca o serie de acțiuni pregătitoare să fie efectuate în 2014.
(25)
Comisia deja a adoptat diverse măsuri de promovare a politicilor de dezvoltare și de informare a cetățenilor Uniunii cu privire la cooperarea pentru dezvoltare. Aceste măsuri existente ar trebui utilizate cât mai mult posibil pentru Anul european.
(26)
Responsabilitatea principală pentru sensibilizarea cetățenilor cu privire chestiunile referitoare la dezvoltare le revine statelor membre. Acțiunile la nivelul Uniunii completează acțiunile întreprinse la nivel național, regional și local, astfel cum s-a subliniat în declarația politică intitulată „Parteneriat pentru comunicarea privind Europa”, semnată la 22 octombrie 2008 de către Parlamentul European, Consiliu și Comisie.
(27)
Întrucât obiectivele prezentei decizii nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre, deoarece necesită parteneriate multilaterale, schimburi transnaționale de informații și acțiuni de sensibilizare și de difuzare a bunelor practici la nivelul Uniunii, dar, având în vedere amploarea Anului european, pot fi îndeplinite mai bine la nivelul Uniunii, aceasta poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din TUE. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat la articolul respectiv, prezenta decizie nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestor obiective,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Obiect
Anul 2015 este desemnat „Anul european pentru dezvoltare” (denumit în continuare „Anul european”).
Motto-ul Anului european este „Lumea noastră, demnitatea noastră, viitorul nostru”.
Articolul 2
Obiective
Obiectivele generale ale Anului european sunt:
(a)
de a informa cetățenii Uniunii cu privire la cooperarea pentru dezvoltare a Uniunii și a statelor membre, reliefând rezultatele pe care Uniunea, acționând împreună cu statele membre, le-a obținut în calitate de actor pe scena mondială și că va continua să facă acest lucru în conformitate cu ultimele discuții privind cadrul general post-2015;
(b)
de a stimula implicarea directă, gândirea critică și interesul activ al cetățenilor Uniunii și al părților interesate din Europa față de cooperarea pentru dezvoltare, inclusiv cu privire la formularea și punerea în aplicare a politicilor; și
(c)
de a sensibiliza publicul cu privire la avantajele cooperării pentru dezvoltare a Uniunii nu numai pentru beneficiarii asistenței pentru dezvoltare a Uniunii, ci și pentru cetățenii Uniunii, și de a atinge o mai largă înțelegere a coerenței politicii pentru dezvoltare, precum și de a promova în rândul cetățenilor din Europa și din țările în curs de dezvoltare un sentiment de responsabilitate, solidaritate și oportunități în comun într-o lume în schimbare și din ce în ce mai interdependentă.
Articolul 3
Măsuri
(1) Măsurile luate pentru a se atinge obiectivele Anului european includ următoarele măsuri care pot fi organizate la nivelul Uniunii, la nivel național, regional sau local, astfel cum sunt descrise în anexă, precum și în țări partenere, în conformitate cu articolul 6 alineatul (5):
(a)
campanii de comunicare pentru a difuza mesajele-cheie destinate publicului larg și unui public mai specific, mai ales tinerilor și altor grupuri-țintă esențiale, inclusiv prin mijloacele de comunicare sociale;
(b)
organizarea de conferințe, evenimente și inițiative cu toate părțile interesate relevante pentru a promova participarea activă și dezbaterile și pentru a sensibiliza populația la toate nivelurile;
(c)
măsuri concrete în statele membre menite să promoveze obiectivele Anului european, în special prin educația pentru dezvoltare, schimbul de informații și schimbul de experiență și de bune practici între administrațiile naționale, regionale și locale și alte organizații; și
(d)
efectuarea de studii și sondaje și diseminarea rezultatelor acestora.
(2) Comisia poate identifica alte măsuri menite să contribuie la atingerea obiectivelor Anului european și poate permite ca trimiterile la Anul european și la motto să fie utilizate pentru promovarea acestor măsuri, cu condiția ca acestea să contribuie la atingerea obiectivelor respective.
Articolul 4
Coordonarea cu statele membre
(1) Comisia invită statele membre să numească fiecare un coordonator național pentru a fi responsabil de organizarea participării statului membru respectiv la Anul european. Statele membre informează Comisia cu privire la orice astfel de numire.
(2) Coordonatorii naționali, în strânsă coordonare cu Comisia, se consultă și cooperează cu o gamă largă de părți interesate relevante, inclusiv societatea civilă și sectorul privat, parlamentele naționale, partenerii sociali și, după caz, agențiile naționale, autoritățile federale sau guvernamentale de nivel subnațional, inclusiv autoritățile regionale și locale și, atunci când se impune, țările și teritoriile de peste mări asociate sau punctele de contact pentru programele relevante ale Uniunii.
(3) Comisia invită statele membre să-i transmită, până la 1 septembrie 2014, programul de lucru al acestora, care trebuie să stabilească detaliile activităților naționale planificate pentru Anul european, în conformitate cu obiectivele Anului european și cu detaliile măsurilor prevăzute în anexă.
(4) Înainte de aprobarea programelor de lucru, Comisia verifică dacă activitățile respective respectă, în conformitate cu Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 și Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei (7), obiectivele Anului european.
Articolul 5
Participare
Participarea la activitățile Anului european care urmează a fi finanțate din bugetul Uniunii este deschisă statelor membre și țărilor candidate care beneficiază de o strategie de preaderare în conformitate cu principiile generale și cu termenii și condițiile generale pentru participarea acestor țări la programele Uniunii stabilite în acordurile-cadru respective și în deciziile Consiliului de asociere.
Articolul 6
Coordonarea la nivelul Uniunii și punerea în aplicare
(1) Comisia pune în aplicare prezenta decizie la nivelul Uniunii, în special prin adoptarea deciziilor de finanțare necesare în conformitate cu regulamentele de instituire a instrumentelor de finanțare a acțiunii externe relevante pentru acțiunile în cauză, și anume Instrumentul de cooperare pentru dezvoltare, Instrumentul european pentru democrație și drepturile omului, instituit prin Regulamentul (UE) nr. 235/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (8), Instrumentul european de vecinătate, Instrumentul care contribuie la pace și stabilitate, instituit prin Regulamentul (UE) nr. 230/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (9), Instrumentul de asistență pentru preaderare, instituit prin Regulamentul (UE) nr. 231/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (10), și Instrumentul de parteneriat pentru cooperarea cu țările terțe, instituit prin Regulamentul (UE) nr. 234/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (11) (denumite în continuare „instrumentele de finanțare a acțiunii externe”).
(2) Comisia, împreună cu Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE), cooperează îndeaproape cu Parlamentul European, cu Consiliul și statele membre, cu Comitetul Economic și Social European, cu Comitetul Regiunilor și cu organismele și asociațiile active în domeniul dezvoltării la nivelul Uniunii.
(3) Comisia convoacă reuniuni ale coordonatorilor naționali pentru a coordona punerea în aplicare a Anului european și pentru a face schimb de informații cu privire la punerea în aplicare a acestuia la nivelul Uniunii și la nivel național. Comisia poate invita la aceste reuniuni, în calitate de observatori, reprezentanți ai societății civile și ai autorităților regionale și locale, precum și deputați în Parlamentul European.
(4) Comisia convoacă reuniuni ale tuturor părților interesate relevante implicate în cooperarea pentru dezvoltare a Uniunii pentru a o sprijini la punerea în aplicare a Anului european la nivelul Uniunii. Coordonatorii naționali vor fi invitați la aceste reuniuni.
(5) Comisia consideră Anul european o prioritate în cadrul activităților de comunicare desfășurate de reprezentanțele sale în statele membre și de delegațiile UE în țările partenere. În vederea participării lor la activitățile legate de Anul european, fie că acestea se desfășoară în Uniune sau în țări terțe, partenerii pentru dezvoltare din țările terțe sunt sprijiniți prin intermediul delegațiilor UE, iar cei din țările și teritoriile de peste mări sunt sprijiniți prin canale instituționale adecvate.
(6) SEAE și delegațiile UE acționează astfel încât Anul european să facă parte integrantă din activitățile lor curente de informare și comunicare.
Articolul 7
Coerență și complementaritate
În conformitate cu regulamentele de instituire a instrumentelor de finanțare a acțiunii externe, Comisia se asigură că măsurile prevăzute de prezenta decizie sunt compatibile cu orice alte măsuri unionale, naționale și regionale care contribuie la realizarea obiectivelor Anului european și că sunt pe deplin complementare măsurilor unionale, naționale și regionale existente.
Articolul 8
Dispoziții specifice privind sprijinul financiar și nefinanciar
(1) Măsurile la nivel de Uniune prevăzute în partea A a anexei implică o procedură de achiziții publice sau acordarea de granturi finanțate de Uniune, în conformitate cu titlurile V și VI din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012.
(2) Măsurile la nivel de Uniune descrise în partea B a anexei pot fi cofinanțate din bugetul Uniunii.
(3) Comisia poate cofinanța fiecare coordonator național, în conformitate cu procedura prevăzută în partea C a anexei.
(4) Dacă este cazul și fără a aduce atingere propriilor obiective și bugetului, programele existente care contribuie la promovarea dezvoltării pot sprijini Anul european. Mai mult, în programele de lucru naționale, pot fi luate în considerare și eforturile deosebite depuse de statele membre în gestionarea evenimentelor sau a fluxurilor de activitate internaționale legate de dezvoltare.
(5) Comisia poate acorda sprijin nefinanciar activităților întreprinse de organizații publice și private cu respectarea articolului 3 alineatul (2).
(6) Pentru a fi considerate eligibile pentru finanțare în temeiul prezentei decizii, măsurile trebuie să reprezinte o utilizare eficientă a cheltuielilor publice, să aibă o valoare adăugată și să fie axate pe rezultate.
Articolul 9
Protecția intereselor financiare ale Uniunii
(1) Comisia ia măsurile adecvate pentru a se asigura că, atunci când acțiunile finanțate în temeiul prezentei decizii sunt puse în aplicare, interesele financiare ale Uniunii sunt protejate prin aplicarea de măsuri preventive împotriva fraudei, corupției și oricăror alte activități ilegale, prin verificări și inspecții eficace și, dacă se descoperă nereguli, prin recuperarea sumelor plătite în mod necuvenit și, dacă este cazul, prin aplicarea de sancțiuni administrative și financiare eficace, proporționale și disuasive.
(2) Comisia sau reprezentanții acesteia și Curtea de Conturi au competența de a desfășura audituri, pe bază de documente și verificări și inspecții la fața locului, cu privire la toți beneficiarii de granturi, contractanții și subcontractanții care au primit fonduri din partea Uniunii în temeiul prezentei decizii.
(3) Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF) poate efectua investigații, inclusiv controale și inspecții la fața locului, în conformitate cu dispozițiile și procedurile prevăzute în Regulamentul (Euratom, CE) nr. 2185/96 al Consiliului (12) și în Regulamentul (UE, Euratom) nr. 883/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (13), cu scopul de a identifica cazurile de fraudă, corupție sau orice altă activitate ilegală care afectează interesele financiare ale Uniunii în legătură cu un acord de grant sau o decizie de acordare a unui grant sau în legătură cu un contract de finanțare în temeiul prezentei decizii.
Articolul 10
Raportare și evaluare
Până la 31 decembrie 2016, Comisia prezintă un raport Parlamentului European, Consiliului, Comitetului Economic și Social European și Comitetului Regiunilor cu privire la punerea în aplicare, rezultatele și evaluarea globală a măsurilor prevăzute în prezenta decizie, pentru a analiza măsuri de monitorizare corespunzătoare.
Articolul 11
Intrare în vigoare
Prezenta decizie intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Adoptată la Strasbourg, 16 aprilie 2014.