PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/296
ze dne 24. února 2015,
kterým se stanoví procesní opatření pro spolupráci mezi členskými státy v oblasti elektronické identifikace podle čl. 12 odst. 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 910/2014 o elektronické identifikaci a službách vytvářejících důvěru pro elektronické transakce na vnitřním trhu
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 910/2014 ze dne 23. července 2014 o elektronické identifikaci a službách vytvářejících důvěru pro elektronické transakce na vnitřním trhu a o zrušení směrnice 1999/93/ES (1), a zejména na čl. 12 odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Spolupráce mezi členskými státy, pokud jde o interoperabilitu a bezpečnost systémů elektronické identifikace, je nezbytná k podpoře vysoké úrovně důvěryhodnosti a bezpečnosti odpovídající míře rizika v těchto systémech.
(2)
Ustanovení čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014 ukládá oznamujícímu členskému státu povinnost poskytnout ostatním členským státům popis dotčeného systému šest měsíců předem, aby členské státy mohly spolupracovat způsobem popsaným v čl. 12 odst. 5 nařízení (EU) č. 910/2014.
(3)
Spolupráce mezi členskými státy vyžaduje zjednodušené postupy. Interoperability a bezpečnosti systémů elektronické identifikace nelze dosáhnout pomocí postupů prováděných v různých jazycích. Používání angličtiny v rámci spolupráce by mělo usnadnit dosažení interoperability a bezpečnosti systémů elektronické identifikace, avšak překlady již existující dokumentace by neměly představovat nepřiměřenou zátěž.
(4)
V členských státech jsou různé prvky systémů elektronické identifikace spravovány různými orgány nebo subjekty. K umožnění účinné spolupráce a zjednodušení správních postupů je vhodné zajistit, aby v každém členském státě existovalo jednotné místo, jehož prostřednictvím lze kontaktovat příslušné orgány a subjekty tohoto členského státu.
(5)
Výměna informací, zkušeností a osvědčených postupů mezi členskými státy usnadňuje vývoj systémů elektronické identifikace a slouží jako nástroj k dosažení technické interoperability. Potřeba této spolupráce je zvláště opodstatněná, pokud jde o úpravy již oznámených systémů elektronické identifikace, změny systémů elektronické identifikace, o nichž byly členským státům poskytnuty informace před oznámením, a výskyt důležitých událostí nebo incidentů, které mohou ovlivnit interoperabilitu nebo bezpečnost systémů elektronické identifikace. Členské státy by rovněž měly mít k dispozici prostředky k vyžádání si tohoto druhu informací týkajících se interoperability a bezpečnosti systémů elektronické identifikace od jiných členských států.
(6)
Vzájemné hodnocení systémů elektronické identifikace by se mělo považovat za proces vzájemného učení, který pomáhá vybudovat důvěru mezi členskými státy a zajišťuje interoperabilitu a bezpečnost oznámených systémů elektronické identifikace. K tomu je třeba, aby oznamující členské státy poskytovaly dostatečné informace o svých systémech elektronické identifikace. Rovněž je však třeba zohlednit potřebu členských států zachovat důvěrnost některých informací, pokud je to nezbytně nutné kvůli bezpečnosti.
(7)
Aby bylo zajištěno, že proces vzájemného hodnocení bude nákladově efektivní a povede k jasným a přesvědčivým výsledkům, a aby se zamezilo zbytečnému zatěžování členských států, měly by členské státy společně provést jedno vzájemné hodnocení.
(8)
Při spolupráci ve věcech týkajících se systémů elektronické identifikace, včetně provádění vzájemných hodnocení, by členské státy měly zohlednit posudky nezávislých třetích stran, pokud jsou k dispozici.
(9)
Za účelem usnadnění procesních opatření k dosažení cílů uvedených v čl. 12 odst. 5 a 6 nařízení (EU) č. 910/2014 by měla být zřízena síť pro spolupráci. Zajistí se tím existence fóra, které bude moci obsáhnout všechny členské státy a formálním způsobem je zapojit do spolupráce v praktických věcech údržby rámce interoperability.
(10)
Síť pro spolupráci by měla posuzovat formuláře návrhů oznámení poskytované členskými státy podle čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014 a vydávat stanoviska, v nichž se vyjádří k souladu systémů popsaných ve formulářích návrhů oznámení s požadavky článku 7, čl. 8 odst. 1 až 2 a čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení a s prováděcím aktem uvedeným v čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení. Ustanovení čl. 9 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) č. 910/2014 ukládá oznamujícím členským státům povinnost popsat způsob, jakým oznámený systém elektronické identifikace plní požadavky na interoperabilitu podle čl. 12 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014. Členské státy by při přípravě na splnění své povinnosti podle čl. 9 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) č. 910/2014, totiž poskytnout Komisi popis, jak oznámený systém elektronické identifikace splňuje požadavky na interoperabilitu podle čl. 12 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014, měly zejména zohlednit stanoviska sítě pro spolupráci.
(11)
Všechny strany zapojené do oznamování by měly stanovisko sítě pro spolupráci vzít na vědomí jako vodítko pro celý proces spolupráce, oznamování a interoperability.
(12)
K zajištění efektivity procesu vzájemného hodnocení prováděného podle tohoto rozhodnutí je vhodné, aby síť pro spolupráci poskytovala členským státům pokyny.
(13)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 48 nařízení (EU) č. 910/2014,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Cíl
Toto rozhodnutí v souladu s čl. 12 odst. 7 nařízení stanoví procesní opatření pro usnadnění spolupráce mezi členskými státy v rozsahu nezbytném k zajištění interoperability a bezpečnosti systémů elektronické identifikace, jež členské státy hodlají oznámit nebo oznámily Komisi. Opatření se týkají zejména:
a)
výměny informací, zkušeností a osvědčených postupů v oblasti systémů elektronické identifikace a posouzení relevantního vývoje v odvětví elektronické identifikace, jak stanoví kapitola II;
b)
vzájemného hodnocení systémů elektronické identifikace, jak stanoví kapitola III; a
c)
spolupráce prostřednictvím sítě pro spolupráci, jak stanoví kapitola IV.
Článek 2
Jazyk spolupráce
1. Nedohodnou-li se dotčené členské státy jinak, jazykem spolupráce je angličtina.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, členské státy nejsou povinny překládat podklady uvedené v čl. 10 odst. 2, pokud by to znamenalo nepřiměřenou zátěž.
Článek 3
Jednotná kontaktní místa
1. Každý členský stát pro účely spolupráce mezi členskými státy podle čl. 12 odst. 5 a 6 nařízení (EU) č. 910/2014 určí jednotné kontaktní místo.
2. Každý členský stát sdělí informace o jednotném kontaktním místě ostatním členským státům a Komisi. Komise zveřejní seznam jednotných kontaktních míst on-line.
KAPITOLA II
VÝMĚNA INFORMACÍ, ZKUŠENOSTÍ A OSVĚDČENÝCH POSTUPŮ
Článek 4
Výměna informací, zkušeností a osvědčených postupů
1. Členské státy sdílejí informace, zkušenosti nebo osvědčené postupy v oblasti systémů elektronické identifikace s ostatními členskými státy.
2. Každý členský stát patřičně informuje ostatní členské státy, pokud zavádí kterékoli z následujících změn, vývojů nebo úprav, jež se týkají interoperability nebo úrovní záruky dotčeného systému:
a)
vývoj nebo úpravy již oznámeného systému elektronické identifikace, které nevyžadují oznámení podle čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014;
b)
změny, vývoj nebo úpravy popisu systému elektronické identifikace poskytnutého podle čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014, pokud k nim došlo před oznámením.
3. Pokud se členský stát dozví o jakémkoli významném vývoji nebo incidentu, který nesouvisí s jeho oznámeným systémem elektronické identifikace, ale může ovlivnit bezpečnost jiných oznámených systémů elektronické identifikace, uvědomí o tom ostatní členské státy.
Článek 5
Žádost o informace týkající se interoperability a bezpečnosti
1. Pokud se členský stát domnívá, že k zajištění interoperability mezi systémy elektronické identifikace jsou zapotřebí další informace, které nebyly dosud poskytnuty členským státem oznamujícím systém elektronické identifikace, může si od tohoto druhého státu uvedené informace vyžádat. Oznamující členský stát uvedené informace poskytne, ledaže:
a)
uvedené informace nemá a jejich získání by znamenalo nepřiměřenou administrativní zátěž;
b)
uvedené informace se týkají veřejné bezpečnosti nebo národní bezpečnosti;
c)
uvedené informace se týkají obchodních, profesních nebo firemních tajemství.
2. Za účelem zlepšení bezpečnosti systémů elektronické identifikace si členský stát, který má bezpečnostní obavy týkající systému, jenž byl oznámen nebo jehož oznámení probíhá, může vyžádat informace týkající se těchto bezpečnostních obav. Dožádaný členský stát poté poskytne všem členským státům relevantní informace potřebné ke zjištění, zda došlo k narušení bezpečnosti uvedenému v článku 10 nařízení (EU) č. 910/2014, nebo ke zjištění, zda existuje reálné riziko, že k takovému narušení může dojít, ledaže:
a)
uvedené informace nemá a jejich získání by znamenalo nepřiměřenou administrativní zátěž;
b)
uvedené informace se týkají veřejné bezpečnosti nebo národní bezpečnosti;
c)
uvedené informace se týkají obchodních, profesních nebo firemních tajemství.
Článek 6
Výměna informací prostřednictvím jednotných kontaktních míst
Členské státy si vyměňují informace podle článků 4 a 5 prostřednictvím jednotných kontaktních míst a poskytují příslušné požadované informace bez zbytečného odkladu.
KAPITOLA III
VZÁJEMNÉ HODNOCENÍ
Článek 7
Zásady
1. Vzájemné hodnocení je mechanismus spolupráce mezi členskými státy, jehož účelem je zajistit interoperabilitu a bezpečnost oznámených systémů elektronické identifikace.
2. Účast hodnotících členských států je dobrovolná. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace má být předmětem vzájemného hodnocení, nemůže odmítnout účast žádného hodnotícího členského státu na procesu vzájemného hodnocení.
3. Každý členský stát, který se účastní vzájemného hodnocení, nese všechny náklady, které mu účastí na tomto procesu vzniknou.
4. Veškeré informace získané v rámci procesu vzájemného hodnocení lze použít pouze pro tento účel. Zástupci členských států, kteří provádějí vzájemné hodnocení, nesmí vyzradit třetím stranám žádné citlivé nebo důvěrné informace získané v průběhu vzájemného hodnocení.
5. Hodnotící členský stát informuje o veškerých možných střetech zájmů, jimž by mohli být vystaveni jím jmenovaní zástupci, kteří se účastní činností v rámci vzájemného hodnocení.
Článek 8
Zahájení procesu vzájemného hodnocení
1. Proces vzájemného hodnocení může být zahájen jedním ze dvou způsobů:
a)
členský stát požádá o vzájemné hodnocení svého systému elektronické identifikace;
b)
členský stát nebo členské státy vyjádří zájem provést vzájemné hodnocení systému elektronické identifikace jiného členského státu. V žádosti uvedou důvody, proč chtějí provést vzájemné hodnocení, a vysvětlí, jak vzájemné hodnocení přispěje k interoperabilitě nebo bezpečnosti systémů elektronické identifikace členských států.
2. Žádost podle odstavce 1 se oznámí síti pro spolupráci podle odstavce 3. Všechny členské státy, které se hodlají účastnit vzájemného hodnocení, do jednoho měsíce uvědomí síť pro spolupráci.
3. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace má být předmětem vzájemného hodnocení, poskytne síti pro spolupráci tyto informace:
a)
systém elektronické identifikace, který má být předmětem vzájemného hodnocení;
b)
hodnotící členský stát (členské státy);
c)
časový harmonogram pro předložení očekávaného výsledku síti pro spolupráci a
d)
ujednání o způsobu provádění vzájemného hodnocení podle čl. 9 odst. 2.
4. Systém elektronické identifikace nemůže být předmětem dalšího vzájemného hodnocení po dobu dvou let od uzavření vzájemného hodnocení, nedá-li k tomu souhlas síť pro spolupráci.
Článek 9
Příprava vzájemného hodnocení
1. Hodnotící členské státy poskytnou členskému státu, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, jména a kontaktní údaje svých zástupců provádějících vzájemné hodnocení, a to do dvou týdnů poté, co hodnotící členské státy podle čl. 8 odst. 2 informovaly o svém záměru účastnit se vzájemného hodnocení. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, smí odmítnout účast kteréhokoli zástupce v případě střetu zájmů.
2. S ohledem na pokyny poskytnuté sítí pro spolupráci se členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, a hodnotící členské státy dohodnou na:
a)
rozsahu a opatřeních vzájemného hodnocení na základě oblasti působnosti čl. 7 písm. g) nebo čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014 a zájmu vyjádřeného hodnotícími členskými státy ve fázi zahájení;
b)
časovém harmonogramu činností v rámci vzájemného hodnocení, a to určením konečného termínu, který nemůže být určen později než 3 měsíce poté, co hodnotící členské státy poskytly jména a kontaktní údaje svých zástupců podle odstavce 1;
c)
jiných organizačních opatřeních týkajících se procesu vzájemného hodnocení.
Členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, informuje o dohodě síť pro spolupráci.
Článek 10
Průběh vzájemného hodnocení
1. Zúčastněné členské provádějí vzájemné hodnocení společně. Zástupci členských států vyberou ze svého středu jednoho zástupce, který vzájemné hodnocení koordinuje.
2. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, poskytne hodnotícím členským státům formulář oznámení předloženého Komisi, nebo popis systému podle čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014, pokud dotčený systém elektronické identifikace dosud nebyl oznámen. Rovněž musí být poskytnuty veškeré podklady a další důležité informace.
3. Vzájemné hodnocení může mimo jiné zahrnovat jedno nebo více z těchto opatření:
a)
posouzení příslušné dokumentace;
b)
přezkum procesů;
c)
technické semináře a
d)
zohlednění posudku nezávislé třetí strany.
4. Hodnotící členské státy si mohou vyžádat další dokumentaci související s oznámením. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, uvedené informace poskytne, ledaže:
a)
uvedené informace nemá a jejich získání by znamenalo nepřiměřenou administrativní zátěž;
b)
uvedené informace se týkají veřejné bezpečnosti nebo národní bezpečnosti;
c)
uvedené informace se týkají obchodních, profesních nebo firemních tajemství.
Článek 11
Výsledek vzájemného hodnocení
Hodnotící členské státy ve lhůtě jednoho měsíce od ukončení procesu vzájemného hodnocení vyhotoví zprávu a předloží ji síti pro spolupráci. Členové sítě pro spolupráci si mohou od členského státu, jehož systém elektronické identifikace byl předmětem vzájemného hodnocení, nebo od hodnotících členských států vyžádat další informace nebo objasnění.
KAPITOLA IV
SÍŤ PRO SPOLUPRÁCI
Článek 12
Zřízení a metody práce
Zřizuje se síť na podporu spolupráce podle čl. 12 odst. 5 až 6 nařízení (EU) č. 910/2014 (dále jen „síť pro spolupráci“). Síť pro spolupráci vykonává svou činnost formou zasedání a písemného postupu.
Článek 13
Formulář návrhu oznámení
Poskytuje-li oznamující členský stát popis svého systému elektronické identifikace podle čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014, poskytne síti pro spolupráci řádně vyplněný formulář návrhu oznámení a veškerou potřebnou průvodní dokumentaci, jak stanoví čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014 a prováděcí akt uvedený v čl. 9 odst. 5 nařízení (EU) č. 910/2014.
Článek 14
Úkoly
Síť pro spolupráci je pověřena:
a)
usnadněním spolupráce mezi členskými státy, pokud jde o vytvoření a fungování rámce interoperability podle čl. 12 odst. 5 až 6 nařízení (EU) č. 910/2014, a to prostřednictvím výměny informací;
b)
zavedením metod pro účinnou výměnu informací o všech otázkách v oblasti elektronické identifikace;
c)
posuzováním relevantního vývoje v odvětví elektronické identifikace a projednáváním a rozvojem osvědčených postupů v oblasti interoperability a bezpečnosti pro systémy elektronické identifikace;
d)
přijímáním stanovisek k vývoji souvisejícímu s rámcem interoperability podle čl. 12 odst. 2 až 4 nařízení (EU) č. 910/2014;
e)
přijímáním stanovisek k vývoji v oblasti minimálních technických specifikací, norem a postupů týkajících se úrovní záruky, jež jsou stanoveny v prováděcím aktu přijatém podle čl. 8 odst. 3 nařízení (EU) č. 910/2014 a v pokynech doprovázejících uvedený prováděcí akt;
f)
přijímáním pokynů týkajících se rozsahu a opatření vzájemného hodnocení;
g)
přezkumem výsledků vzájemných hodnocení podle článku 11;
h)
přezkumem vyplněného formuláře návrhu oznámení;
i)
přijímáním stanovisek, jak systém elektronické identifikace, jenž má být oznámen a jehož popis byl poskytnut v souladu s čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014, splňuje požadavky článku 7, čl. 8 odst. 1 až 2 a čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení a prováděcího aktu uvedeného v čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení.
Článek 15
Členství
1. Členy sítě pro spolupráci jsou členské státy a země Evropského hospodářského prostoru.
2. Předseda přizve zástupce přistupujících zemí k účasti na zasedáních sítě pro spolupráci jako pozorovatele ode dne podpisu smlouvy o přistoupení.
3. Předseda může po konzultaci se sítí pro spolupráci přizvat odborníky, kteří v síti pro spolupráci běžně nepracují a kteří mají zvláštní odbornost v souvislosti s určitým tématem na programu jednání, aby se ad hoc účastnili práce v síti pro spolupráci nebo podskupině. Kromě toho může předseda po konzultaci se sítí pro spolupráci udělit jednotlivcům a organizacím status pozorovatele.
Článek 16
Činnost
1. Zasedáním sítě pro spolupráci předsedá Komise.
2. Síť pro spolupráci může po dohodě s Komisí zřizovat podskupiny pro přezkoumání konkrétních otázek na základě mandátu definovaného sítí pro spolupráci. Tyto podskupiny zaniknou, jakmile splní svůj mandát.
3. Členové sítě pro spolupráci i přizvaní odborníci a pozorovatelé jsou povinni zachovávat profesní tajemství stanovené Smlouvami a jejich prováděcími pravidly, jakož i dodržovat bezpečnostní pravidla Komise o ochraně utajovaných skutečností EU stanovená v příloze rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom (2). Pokud tyto povinnosti nedodrží, může Komise přijmout veškerá vhodná opatření.
4. Síť pro spolupráci zasedá v prostorách Komise. Komise zajišťuje sekretářské služby.
5. Síť pro spolupráci zveřejní svá stanoviska přijatá podle čl. 14 písm. i) na internetových stránkách vyhrazených pro tento účel. Pokud stanovisko obsahuje důvěrné informace, síť pro spolupráci přijme pro účely takového zveřejnění nedůvěrnou verzi dotčeného stanoviska.
6. Síť pro spolupráci přijme prostou většinou svých členů svůj jednací řád.
Článek 17
Výdaje na zasedání
1. Komise neodměňuje ty, kdo se podílejí na činnostech sítě pro spolupráci, za jejich služby.
2. Komise může účastníkům zasedání sítě pro spolupráci poskytnout náhradu vynaložených cestovních výdajů. Náhrada se poskytuje v souladu s předpisy platnými v rámci Komise a v mezích disponibilních prostředků, které jsou útvarům Komise přiděleny v rámci ročního postupu pro přidělování zdrojů.
Článek 18
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 24. února 2015.
DECIZIA DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) 2015/296 A COMISIEI
din 24 februarie 2015
de stabilire a modalităților procedurale de cooperare între statele membre privind identificarea electronică în temeiul articolului 12 alineatul (7) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014 al Parlamentului European și al Consiliului privind identificarea electronică și serviciile de încredere pentru tranzacțiile electronice pe piața internă
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 910/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 iulie 2014 privind identificarea electronică și serviciile de încredere pentru tranzacțiile electronice pe piața internă și de abrogare a Directivei 1999/93/CE (1), în special articolul 12 alineatul (7),
întrucât:
(1)
Cooperarea dintre statele membre privind interoperabilitatea și securitatea sistemelor de identificare electronică este esențială pentru a promova un nivel ridicat de încredere și securitate corespunzător gradului de risc pe care îl prezintă astfel de sisteme.
(2)
Articolul 7 litera (g) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014 solicită statului membru care emite notificarea să furnizeze celorlalte state membre o descriere a sistemului respectiv cu șase luni înainte, pentru ca statele membre să poată coopera în modul descris la articolul 12 alineatul (5) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014.
(3)
Cooperarea dintre statele membre necesită proceduri simplificate. Interoperabilitatea și securitatea sistemelor de identificare electronică nu pot decurge din proceduri derulate în limbi diferite. Utilizarea limbii engleze pe parcursul cooperării ar trebui să faciliteze interoperabilitatea și securitatea sistemelor de identificare electronică; cu toate acestea, traducerea documentelor deja existente nu ar trebui să antreneze o sarcină de lucru excesivă.
(4)
În statele membre, diverse elemente ale sistemelor de identificare electronică sunt gestionate de diferite autorități sau organisme. Pentru a permite o cooperare eficace și pentru a simplifica procedurile administrative, este necesar să se asigure faptul că fiecare stat membru dispune de un ghișeu unic prin intermediul căruia se poate lua legătura cu autoritățile și organismele competente.
(5)
Schimbul de informații, de experiență și de bune practici între statele membre facilitează dezvoltarea sistemelor de identificare electronică și reprezintă un instrument de realizare a interoperabilității tehnice. Necesitatea unei astfel de cooperări este justificată în mod specific atunci când este vorba de ajustări ale sistemelor de identificare electronică deja notificate, de modificări aduse sistemelor de identificare electronică referitoare la care statele membre au fost informate înainte de notificare, precum și atunci când au loc evoluții importante sau incidente care pot afecta interoperabilitatea sau securitatea sistemelor de identificare electronică. Statele membre ar trebui, de asemenea, să dispună de mijloacele necesare pentru a solicita altor state membre astfel de informații privind interoperabilitatea și securitatea sistemelor de identificare electronică.
(6)
Evaluarea inter pares a sistemelor de identificare electronică ar trebui privită ca un proces de învățare reciprocă, ce contribuie la consolidarea încrederii între statele membre și asigură interoperabilitatea și securitatea sistemelor de identificare electronică notificate. Aceasta solicită statelor membre care emit notificarea să furnizeze suficiente informații cu privire la sistemele lor de identificare electronică. Cu toate acestea, necesitatea statelor membre de a menține caracterul confidențial al anumitor informații, atunci când acest lucru este de o importanță majoră pentru securitate, trebuie să fie, de asemenea, luată în considerare.
(7)
Pentru a se asigura că procesul de evaluare inter pares este eficient din punctul de vedere al costurilor și produce rezultate clare și concludente, precum și pentru a evita impunerea unor sarcini inutile asupra statelor membre, statele membre ar trebui să efectueze, în mod colectiv, o evaluare inter pares unică.
(8)
Atunci când cooperează în chestiuni privitoare la sistemele de identificare electronică, inclusiv cu ocazia efectuării evaluărilor inter pares, statele membre ar trebui să ia în considerare evaluările efectuate de către o parte terță independentă, dacă acestea sunt disponibile.
(9)
Pentru a facilita regimul procedural în vederea atingerii obiectivelor vizate la articolul 12 alineatele (5) și (6) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014, este necesară instituirea Rețelei de Cooperare. Obiectivul este acela de a garanta existența unui forum care să includă toate statele membre și să le determine, în mod formal, să coopereze în ceea ce privește aspectele practice ale menținerii cadrului de interoperabilitate.
(10)
Rețeaua de Cooperare ar trebui să examineze proiectele de formulare de notificare puse la dispoziție de statele membre în conformitate cu articolul 7 litera (g) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014 și să emită avize oferind indicații în ceea ce privește conformitatea sistemelor descrise cu cerințele prevăzute la articolul 7, articolul 8 alineatele (1) și (2) și articolul 12 alineatul (1) din regulamentul respectiv și cu actul de punere în aplicare menționat la articolul 8 alineatul (3) din regulamentul respectiv. Articolul 9 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014 solicită statelor membre care emit notificarea să descrie modul în care sistemul de identificare electronică notificat îndeplinește cerințele de interoperabilitate în temeiul articolului 12 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014. Statele membre ar trebui să ia în considerare în special avizele Rețelei de Cooperare în momentul în care se pregătesc să își achite obligațiile care le revin în conformitate cu articolul 9 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014 de a descrie modul în care sistemul de identificare electronică notificat îndeplinește cerințele de interoperabilitate în temeiul articolului 12 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014.
(11)
Toate părțile implicate în notificare ar trebui să ia act de avizul Rețelei de Cooperare, ca orientare pentru procesele de cooperare deplină, de notificare și de interoperabilitate.
(12)
În scopul asigurării eficacității procesului de evaluare inter pares efectuat în temeiul prezentei decizii, este necesar ca Rețeaua de Cooperare să ofere orientări statelor membre.
(13)
Măsurile prevăzute în prezenta decizie sunt conforme cu avizul comitetului instituit prin articolul 48 din Regulamentul (UE) nr. 910/2014,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
CAPITOLUL I
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Obiectiv
În temeiul articolului 12 alineatul (7) din regulamentul menționat anterior, prezenta decizie stabilește modalitățile procedurale pentru facilitarea cooperării dintre statele membre, astfel cum este necesar pentru a asigura interoperabilitatea și securitatea sistemelor de identificare electronică pe care statele membre intenționează să le notifice sau le-au notificat Comisiei. Dispozițiile se referă în special la:
(a)
schimbul de informații, de experiență și de bune practici privind sistemele de identificare electronică și examinarea evoluțiilor relevante care au loc în sectorul identificării electronice, astfel cum se prevede în capitolul II;
(b)
evaluarea inter pares a sistemelor de identificare electronică, astfel cum se prevede în capitolul III; precum și
(c)
cooperarea prin intermediul Rețelei de Cooperare, astfel cum se prevede în capitolul IV.
Articolul 2
Limba de cooperare
(1) Cu excepția cazului în care statele membre convin altfel, limba de cooperare este limba engleză.
(2) Fără a aduce atingere alineatului (1), statele membre nu sunt obligate să traducă documentele justificative menționate la articolul 10 alineatul (2), în cazul în care acest lucru ar crea o sarcină de lucru excesivă.
Articolul 3
Ghișeele unice
(1) În ceea ce privește cooperarea dintre statele membre în temeiul articolului 12 alineatele (5) și (6) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014, fiecare stat membru desemnează un ghișeu unic.
(2) Fiecare stat membru comunică celorlalte state membre și Comisiei informații privind ghișeul unic. Comisia publică online o listă a ghișeelor unice.
CAPITOLUL II
SCHIMBUL DE INFORMAȚII, DE EXPERIENȚĂ ȘI DE BUNE PRACTICI
Articolul 4
Schimbul de informații, de experiență și de bune practici
(1) Statele membre fac schimb de informații, de experiență și de bune practici privind sistemele de identificare electronică cu alte state membre.
(2) Fiecare stat membru informează celelalte state membre în consecință atunci când introduce oricare dintre următoarele modificări, evoluții sau ajustări cu privire la interoperabilitatea sau la nivelurile de asigurare a sistemului:
(a)
evoluții sau ajustări ale sistemului de identificare electronică deja notificat, atunci când acestea nu necesită notificare în temeiul articolului 9 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014;
(b)
modificări, evoluții sau ajustări la descrierea sistemului său de identificare electronică furnizată în temeiul articolului 7 litera (g) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014, în cazul în care acestea au avut loc înainte de notificare.
(3) Atunci când un stat membru ia cunoștință de o evoluție importantă sau un incident care nu are legătură cu sistemul său de identificare electronică notificat, dar care ar putea afecta securitatea altor sisteme de identificare electronică notificate, acesta informează celelalte state membre.
Articolul 5
Cerere de informații privind interoperabilitatea și securitatea
(1) În cazul în care un stat membru consideră că, pentru a asigura interoperabilitatea între sistemele de identificare electronică, sunt necesare mai multe informații care nu au fost deja furnizate de statul membru care notifică sistemul de identificare electronică, acesta poate solicita informațiile respective de la statul membru care efectuează notificarea. Statul membru care a emis notificarea furnizează aceste informații, cu excepția cazului în care:
(a)
nu deține astfel de informații și obținerea acestora ar crea o sarcină administrativă excesivă;
(b)
astfel de informații privesc aspecte de siguranță publică sau de securitate națională;
(c)
astfel de informații se referă la secrete de afaceri, profesionale sau de întreprindere.
(2) Pentru a îmbunătăți securitatea sistemelor de identificare electronică, un stat membru, care are un motiv de îngrijorare în ceea ce privește securitatea care afectează un sistem ce a fost notificat sau este în curs de a fi notificat, poate solicita informații referitoare la motivul de îngrijorare în ceea ce privește securitatea. Statul membru solicitat furnizează ulterior tuturor statelor membre informațiile relevante necesare pentru a stabili dacă o încălcare a securității menționată la articolul 10 din Regulamentul (UE) nr. 910/2014 a avut loc sau dacă există un risc real ca o astfel de încălcare să se poată produce, cu excepția cazului în care:
(a)
nu deține astfel de informații și obținerea acestora ar crea o sarcină administrativă excesivă;
(b)
astfel de informații privesc aspecte de siguranță publică sau de securitate națională;
(c)
astfel de informații se referă la secrete de afaceri, profesionale sau de întreprindere.
Articolul 6
Schimbul de informații prin intermediul unor ghișee unice
Statele membre fac schimb de informații în temeiul articolelor 4 și 5 prin ghișeele unice și furnizează informațiile relevante solicitate fără întârzieri nejustificate.
CAPITOLUL III
EVALUAREA INTER PARES
Articolul 7
Principii
(1) Evaluarea inter pares este un mecanism de cooperare între statele membre, conceput să asigure interoperabilitatea și securitatea sistemelor de identificare electronică notificate.
(2) Participarea statelor membre la evaluările inter pares este voluntară. Statul membru al cărui sistem de identificare electronică urmează să fie supus unei evaluări inter pares nu poate refuza participarea niciunui stat membru omolog în cadrul procesului de evaluare inter pares.
(3) Fiecare stat membru implicat în procesul de evaluare inter pares suportă costurile aferente participării la acest proces.
(4) Orice informație obținută în cadrul procesului de evaluare inter pares va fi utilizată exclusiv în acest scop. Reprezentanții statelor membre care efectuează evaluarea inter pares nu divulgă unei părți terțe informațiile sensibile sau confidențiale obținute pe parcursul evaluării inter pares.
(5) Statele membre omoloage semnalează orice potențial conflict de interese pe care l-ar putea avea reprezentanții desemnați de acestea să facă parte din procesul de evaluare inter pares.
Articolul 8
Inițierea procesului de evaluare inter pares
(1) Procesul de evaluare inter pares poate fi inițiat în unul dintre următoarele două moduri:
(a)
un stat membru solicită ca sistemul său de identificare electronică să fie supus unei evaluări inter pares;
(b)
unul sau mai multe state membre își exprimă dorința de a supune unei evaluări inter pares sistemul de identificare electronică al unui alt stat membru. În solicitarea lor, statele membre specifică motivele pentru care doresc să desfășoare evaluarea inter pares și explică modul în care evaluarea inter pares ar contribui la interoperabilitatea sau la securitatea sistemelor de identificare electronică ale statelor membre.
(2) O cerere formulată în conformitate cu alineatul (1) se comunică Rețelei de Cooperare în temeiul alineatului (3). Orice stat membru care intenționează să participe la evaluarea inter pares informează Rețeaua de Cooperare în termen de o lună.
(3) Statul membru al cărui sistem de identificare electronică urmează să fie supus unei evaluări inter pares pune la dispoziția Rețelei de Cooperare următoarele informații:
(a)
sistemul de identificare electronică ce urmează să fie supus unei evaluări inter pares;
(b)
statul membru omolog sau statele membre omoloage;
(c)
calendarul rezultatului scontat care urmează să fie prezentat Rețelei de Cooperare și
(d)
dispozițiile cu privire la modul de desfășurare a evaluării inter pares, în temeiul articolului 9 alineatul (2).
(4) După încheierea evaluării inter pares, sistemul de identificare electronică nu mai poate face, în decursul următorilor doi ani, obiectul unei noi evaluări inter pares, cu excepția cazului în care Rețeaua de Cooperare a convenit altfel.
Articolul 9
Pregătirea pentru evaluarea inter pares
(1) Statele membre omoloage furnizează statului membru al cărui sistem de identificare electronică este supus unei evaluări inter pares numele și datele de contact ale reprezentanților acestora responsabili de evaluarea inter pares, în termen de 2 săptămâni de la data la care statele membre omoloage și-au manifestat intenția de a participa la evaluare în temeiul articolului 8 alineatul (2). Statul membru al cărui sistem de identificare electronică este supus unei evaluări inter pares poate refuza participarea oricărui reprezentant în caz de conflict de interese.
(2) Ținând seama de orientarea oferită de Rețeaua de Cooperare, statul membru al cărui sistem de identificare electronică este supus unei evaluări inter pares și statele membre omoloage stabilesc de comun acord:
(a)
domeniul de aplicare și modalitățile de evaluare inter pares, pe baza articolului 7 litera (g) sau a articolului 9 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014 și pe baza interesului manifestat de statele membre omoloage în etapa de inițiere;
(b)
calendarul activităților de evaluare inter pares, stabilind un termen care nu poate depăși 3 luni de la data la care statele membre omoloage au furnizat numele și datele de contact ale reprezentanților lor în conformitate cu alineatul (1);
(c)
alte dispoziții organizaționale legate de procesul de evaluare inter pares.
Statul membru al cărui sistem de identificare electronică este supus unei evaluări inter pares informează Rețeaua de Cooperare despre acordul stabilit.
Articolul 10
Evaluarea inter pares
(1) Statele membre implicate efectuează în mod colectiv evaluarea inter pares. Reprezentanții statelor membre aleg un reprezentant din rândul lor pentru a coordona evaluarea inter pares.
(2) Statul membru al cărui sistem de identificare electronică este supus unei evaluări inter pares pune la dispoziția statelor membre omoloage formularul de notificare înaintat Comisiei sau o descriere a sistemului în temeiul articolului 7 litera (g) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014, în cazul în care sistemul de identificare electronică respectiv nu a fost încă notificat. Sunt furnizate, de asemenea, toate documentele justificative și informațiile suplimentare relevante.
(3) Fără a se limita la acestea, evaluarea inter pares poate include una sau mai multe dintre următoarele dispoziții:
(a)
evaluarea documentației relevante;
(b)
examinarea proceselor;
(c)
seminare tehnice și
(d)
luarea în considerare a evaluărilor efectuate de către o parte terță independentă.
(4) Statele membre omoloage pot solicita documente suplimentare referitoare la notificare. Statul membru al cărui sistem de identificare electronică este supus unei evaluări inter pares furnizează informațiile solicitate, cu excepția cazului în care:
(a)
nu deține astfel de informații și obținerea acestora ar crea o sarcină administrativă excesivă;
(b)
astfel de informații privesc aspecte de siguranță publică sau de securitate națională;
(c)
astfel de informații se referă la secrete de afaceri, profesionale sau de întreprindere.
Articolul 11
Rezultatul evaluării inter pares
Statele membre omoloage pregătesc și prezintă, în termen de o lună de la încheierea procesului de evaluare inter pares, un raport pentru Rețeaua de Cooperare. Membrii Rețelei de Cooperare pot solicita informații sau clarificări suplimentare din partea statului membru al cărui sistem de identificare electronică a fost supus unei evaluări inter pares sau din partea statelor membre omoloage.
CAPITOLUL IV
REȚEAUA DE COOPERARE
Articolul 12
Instituirea și metodele de lucru
Rețeaua de promovare a cooperării în temeiul articolului 12 alineatele (5) și (6) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014 („Rețeaua de Cooperare”) este instituită prin prezentul regulament. Rețeaua de Cooperare își desfășoară activitatea prin intermediul unei combinații de reuniuni și de proceduri scrise.
Articolul 13
Proiectul de formular de notificare
Atunci când statul membru care emite notificarea oferă o descriere a sistemului său de identificare electronică în temeiul articolului 7 litera (g) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014, acesta furnizează Rețelei de Cooperare proiectul de formular de notificare completat în mod corespunzător și toate documentele însoțitoare necesare, astfel cum se prevede la articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014 și în actul de punere în aplicare menționat la articolul 9 alineatul (5) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014.
Articolul 14
Atribuții
Rețeaua de Cooperare este abilitată:
(a)
să faciliteze, prin schimbul de informații, cooperarea dintre statele membre cu privire la instituirea și funcționarea cadrului de interoperabilitate, în temeiul articolului 12 alineatele (5) și (6) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014;
(b)
să instituie metode eficiente de schimb de informații referitoare la toate chestiunile privind identificarea electronică;
(c)
să examineze evoluțiile relevante din domeniul identificării electronice, să dezbată și să elaboreze bune practici în materie de interoperabilitate și securitate pentru sistemele de identificare electronică;
(d)
să adopte avize cu privire la evoluțiile referitoare la cadrul de interoperabilitate menționat la articolul 12 alineatele (2)-(4) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014;
(e)
să adopte avize cu privire la evoluțiile legate de specificațiile tehnice, standardele și procedurile minime în ceea ce privește nivelurile de asigurare prevăzute în actul de punere în aplicare adoptat în temeiul articolului 8 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014, și orientările care însoțesc actul de punere în aplicare;
(f)
să adopte orientările cu privire la domeniul de aplicare și la modalitățile de evaluare inter pares;
(g)
să examineze rezultatul evaluărilor inter pares în temeiul articolului 11;
(h)
să examineze proiectul de formular de notificare completat;
(i)
să adopte avize cu privire la modul în care un sistem de identificare electronică, ce trebuie să fie notificat și a cărui descriere a fost furnizată în temeiul articolului 7 litera (g) din Regulamentul (UE) nr. 910/2014, îndeplinește cerințele prevăzute la articolul 7, articolul 8 alineatele (1) și (2) și articolul 12 alineatul (1) din regulamentul menționat, precum și în actul de punere în aplicare menționat la articolul 8 alineatul (3) din regulamentul respectiv.
Articolul 15
Componență
(1) Statele membre și țările din Spațiul Economic European sunt membri ai Rețelei de Cooperare.
(2) Reprezentanții statelor aderente sunt invitați de președinte să participe la reuniunile Rețelei de Cooperare în calitate de observatori, începând cu data semnării tratatului de aderare.
(3) Președintele poate invita, după consultarea Rețelei de Cooperare, experți din afara rețelei, care au o competență specifică în legătură cu un subiect de pe ordinea de zi, să participe ad-hoc la lucrările Rețelei de Cooperare sau ale unui subgrup al acesteia. De asemenea, președintele poate acorda statutul de observator unor persoane fizice și unor organizații, după consultarea Rețelei de Cooperare.
Articolul 16
Funcționarea
(1) Reuniunile Rețelei de Cooperare sunt prezidate de către Comisie.
(2) În acord cu Comisia, Rețeaua de Cooperare poate forma subgrupuri pentru a analiza probleme specifice, pe baza unui mandat definit de Rețeaua de Cooperare. Aceste subgrupuri sunt desființate de îndată ce își îndeplinesc mandatul.
(3) Membrii Rețelei de Cooperare, precum și experții și observatorii invitați, respectă obligațiile de secret profesional prevăzute în tratate și în dispozițiile de punere în aplicare a acestora, precum și normele în materie de securitate ale Comisiei privind protecția informațiilor clasificate ale UE, prevăzute în anexa la Decizia 2001/844/CE, CECO, Euratom a Comisiei (2). Dacă aceste obligații nu sunt respectate, Comisia poate lua toate măsurile necesare.
(4) Reuniunile Rețelei de Cooperare au loc la sediul Comisiei. Comisia asigură serviciile de secretariat.
(5) Rețeaua de Cooperare publică avizele pe care le-a adoptat în temeiul articolului 14 litera (i) pe un site creat în acest scop. În cazul în care unul dintre aceste avize conține informații confidențiale, Rețeaua de Cooperare adoptă o versiune neconfidențială a avizului respectiv, în vederea publicării.
(6) Rețeaua de Cooperare adoptă, prin majoritatea simplă a membrilor săi, regulamentul său de procedură.
Articolul 17
Cheltuieli aferente întrunirilor
(1) Comisia nu remunerează persoanele care iau parte la activitățile Rețelei de Cooperare pentru serviciile lor.
(2) Cheltuielile de deplasare suportate de participanții la reuniunile Rețelei de Cooperare pot fi rambursate de Comisie. Rambursarea se face în conformitate cu dispozițiile în vigoare ale Comisiei și în limita fondurilor disponibile alocate serviciilor Comisiei în cadrul procedurii anuale de alocare a resurselor.
Articolul 18
Intrarea în vigoare
Prezenta decizie intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Adoptată la Bruxelles, 24 februarie 2015.