PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 18. března 2014
o odmítnutí návrhu prováděcího nařízení o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a vyráběné společnostmi Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd a Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd a o konečném výběru jim uloženého prozatímního cla
(2014/149/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Evropské komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Dne 5. října 2006 přijala Rada nařízení (ES) č. 1472/2006 (2) (dále jen „napadené nařízení“), které uložilo konečné antidumpingové clo z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a stanovilo konečný výběr uloženého prozatímního cla. Na základě přezkumu před pozbytím platnosti byla opatření rozšířena prováděcím nařízením Rady (EU) č. 1294/2009 (3). Tato opatření pozbyla platnosti dne 31. března 2011.
(2)
Někteří vyvážející výrobci podali k Tribunálu žaloby na zrušení napadeného nařízení. Tribunál tyto žaloby zamítl (4). Soudní dvůr však v odvolacím řízení svými rozsudky ze dne 2. února 2012 ve věci C-249/10 P, Brosmann a další v. Rada a ze dne 15. listopadu 2012 ve věci C-247/10 P, Zhejiang Aokang Shoes v. Rada (dále jen „rozsudky“) zrušil rozsudky Tribunálu a zrušil i nařízení (ES) č. 1472/2006 v rozsahu, v němž se týká navrhovatelů. Soudní dvůr zejména dospěl k závěru, že Komise měla přezkoumat žádosti, které jí navrhovatelé předložili za účelem přiznání zacházení jako v tržním hospodářství v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1225/2009, a dále uvedl, že nelze vyloučit, že takový přezkum by pro navrhovatele vedl k nižší sazbě antidumpingového cla.
(3)
Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie (5) Komise informovala vyvážející výrobce, kterých se dané rozsudky týkaly, že se rozhodla pokračovat v řízení o nahrazení zrušených částí napadeného nařízení a přezkoumat, zda v případě těchto výrobců převládaly během příslušného období podmínky tržního hospodářství.
(4)
Dne 19. února 2014 Komise přijala návrh prováděcího nařízení Rady o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a vyráběné společnostmi Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd a Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd a o konečném výběru jim uloženého prozatímního cla (dále jen „návrh“). V návrhu se uvádí, že z přezkumu žádostí o zacházení jako v tržním hospodářství vyplynulo, že pro vyvážející výrobce, kterých se týkaly rozsudky, během příslušného období podmínky tržního hospodářství nepřevládaly, že je proto třeba těmto vyvážejícím výrobcům odmítnout zacházení jako v tržním hospodářství, a že by v důsledku toho mělo být obnoveno antidumpingové clo, které bylo původně uloženo napadeným nařízením. Za tímto účelem by návrh obnovil definitivní antidumpingové clo pro vyvážející výrobce, kterých se týkají rozsudky, pro období platnosti napadeného nařízení.
(5)
Čl. 1 odst. 4 návrhu zní takto: „Použijí se platná ustanovení týkající se cel s výjimkou článku 221 nařízení Rady (EHS) č. 2913/1992 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (6). Sdělení výše cla dlužníkovi lze provést později než po uplynutí tří let ode dne vzniku celního dluhu, ale nejpozději dva roky po vstupu tohoto nařízení v platnost.“
V čl. 221 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2913/1992 (dále jen „celní kodex“) je stanoveno promlčení pro sdělení opětovně uloženého antidumpingového cla dlužníkovi pro jakýkoli dovoz, k němuž došlo před více než třemi lety, pokud tato lhůta nebyla pozastavena po dobu řízení o opravném prostředku podle článku 243 celního kodexu. Ustanovení čl. 1 odst. 4 napadeného nařízení stanovilo, že, není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy, a neobsahovalo žádnou odchylku od čl. 221 odst. 3 celního kodexu. Vzhledem k tomu, že původní sdělení dluhu dlužníkovi bylo v důsledku rozsudků staženo, mohly by hospodářské subjekty legitimně očekávat, že po uplynutí tříleté lhůty stanovené v čl. 221 odst. 3 celního kodexu došlo k promlčení jakéhokoli opětovného uložení dluhu, a že dluh proto „zanikl“ (7). Po zaniknutí dluhu podle čl. 221 odst. 3 by jeho opětovné uložení se zpětným účinkem porušilo legitimní očekávání dotčených hospodářských subjektů.
Na závěr z hodnocení Rady vyplývá, že v tomto případě nelze uplatnit zpětnou působnost odchylky od čl. 221 odst. 3 celního kodexu, jelikož by tak byla porušena legitimní očekávání dotčených hospodářských subjektů.
(6)
Bez zpětné odchylky od čl. 221 odst. 3 by opětovné uložení cel mělo v praxi jen velmi omezený finanční účinek, jelikož původní opatření pozbyla platnosti dne 31. března 2011.
(7)
Navrhovatelé navíc neposkytli údaje prokazující, že přijetí navrženého opatření by na ně mělo dopad.
(8)
Soudní dvůr zrušil napadené nařízení jako celek v rozsahu, v němž se týká navrhovatelů. Účinky rozsudků s ohledem na zrušené opatření tedy nezávisí na žádném dalším aktu, který by měly orgány přijmout. Rada proto dochází k závěru, že článek 266 Smlouvy o fungování Evropské unie neukládá orgánům povinnost, aby v tomto případě opětovně uložily cla,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Návrh prováděcího nařízení Rady o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a vyráběné společnostmi Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd a Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd a o konečném výběru jim uloženého prozatímního cla se zamítá a řízení týkající se uvedených výrobců se ukončují.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 18. března 2014.
DECIZIA DE PUNERE ÎN APLICARE A CONSILIULUI
din 18 martie 2014
de respingere a propunerii de Regulament de punere în aplicare de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și produse de Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd și Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd
(2014/149/UE)
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (1), în special articolul 9,
având în vedere propunerea înaintată de Comisia Europeană, după consultarea comitetului consultativ,
întrucât:
(1)
La 5 octombrie 2006, Consiliul a adoptat Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 (2) („regulamentul contestat”), care a dispus instituirea unei taxe antidumping definitive și perceperea definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și din Vietnam. În urma unei reexaminări, măsurile au fost extinse prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1294/2009 al Consiliului (3). Măsurile au expirat la 31 martie 2011.
(2)
Anumiți producători-exportatori au introdus la Tribunal acțiuni având ca obiect anularea regulamentului contestat. Tribunalul a respins respectivele acțiuni. (4) Cu toate acestea, în recurs, prin hotărârea sa din 2 februarie 2012, Brosmann și alții/Consiliul, C-249/10 P, și prin hotărârea sa din 15 noiembrie 2012, Zhejiang Aokang Shoes/Consiliul, C-247/10 P („hotărârile”), Curtea de Justiție („Curtea”) a anulat aceste hotărâri ale Tribunalului și Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 în ceea ce privește recurentele. În special, Curtea a constatat că Comisia ar fi trebuit să examineze cererile prezentate de recurente pentru a beneficia de tratamentul de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață („TEP”) în conformitate cu articolul 2 alineatul (7) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 și că nu se exclude că o astfel de examinare ar fi condus la impunerea unei taxe antidumping mai scăzute pentru recurente.
(3)
Printr-un aviz publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (5), Comisia a informat producătorii-exportatori vizați de hotărâri că a decis să reia procedura ce urmărea înlocuirea părților anulate din regulamentul contestat și să examineze dacă, pentru producătorii-exportatori în cauză, prevalau condițiile economiei de piață în perioada relevantă.
(4)
La 19 februarie 2014, Comisia a adoptat propunerea de regulament de punere în aplicare al Consiliului de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și produse de Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd și Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd („propunerea”). Potrivit propunerii, examinarea cererilor de TEP a demonstrat că, pentru producătorii-exportatori vizați de hotărâri, nu au prevalat condițiile economiei de piață în perioada relevantă, că TEP trebuie, prin urmare, să fie refuzat respectivilor producători-exportatori și că taxa antidumping impusă inițial de regulamentul contestat ar trebui restabilită pe cale de consecință. În acest sens, propunerea ar reinstitui o taxă antidumping definitivă pentru producătorii-exportatori vizați de hotărâri pentru perioada de aplicare a regulamentului contestat.
(5)
Articolul 1 alineatul (4) din propunere este formulat după cum urmează: „Se aplică dispozițiile în vigoare în materie de taxe vamale, cu excepția articolului 221 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/1992 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (6). Comunicarea către debitor a valorii taxelor poate avea loc la mai mult de trei ani după ce a luat naștere datoria vamală, dar nu mai târziu de doi ani de la intrarea în vigoare a prezentului regulament.”
Articolul 221 alineatul (3) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/1992 („Codul vamal”) prevede prescrierea comunicării taxei antidumping reimpuse debitorului pentru orice importuri care au avut loc cu mai mult de trei ani în urmă, cu condiția ca termenul de prescripție să nu fi fost suspendat printr-o cale de atac în temeiul articolului 243 din Codul vamal. Articolul 1 alineatul (4) din regulamentul contestat prevedea că se aplică dispozițiile în vigoare privind taxele vamale, cu excepția cazului în care se prevede altfel, și nu conținea nicio derogare de la articolul 221 alineatul (3) din Codul vamal. În măsura în care comunicarea inițială a datoriei către debitor a fost retrasă în urma hotărârilor, operatorii s-ar putea aștepta în mod legitim ca, odată ce termenul de trei ani prevăzut la articolul 221 alineatul (3) din Codul vamal a expirat, orice reinstituire a datoriei să se fi prescris și, în consecință, datoria să se fi „stins” (7). Odată ce datoria a fost stinsă în temeiul articolului 221 alineatul (3), reinstituirea retroactivă a acesteia ar încălca, prin urmare, încrederea legitimă a operatorilor în cauză.
În concluzie, Consiliul a dedus că o aplicare retroactivă a derogării de la articolul 221 alineatul (3) din Codul vamal nu este posibilă în acest caz, întrucât ar încălca încrederea legitimă a operatorilor în cauză.
(6)
Fără derogarea retroactivă de la articolul 221 alineatul (3), reinstituirea taxelor ar avea un efect financiar foarte limitat în practică, având în vedere faptul că măsurile inițiale au expirat la 31 martie 2011.
(7)
În plus, reclamanții nu au furnizat elemente care să demonstreze că adoptarea măsurii propuse ar avea un impact asupra lor.
(8)
Curtea a anulat regulamentul contestat în întregime în ceea ce privește recurentele. În consecință, efectul hotărârilor în ceea ce privește măsura anulată nu depinde de un act adițional care urmează să fie adoptat de către instituții. Prin urmare, Consiliul conchide că articolul 266 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene nu obligă instituțiile să reinstituie taxele în cazul de față,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Propunerea de regulament de punere în aplicare al Consiliului de reinstituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și produse de Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd și Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd se respinge și procedurile cu privire la acești producători se încheie.
Articolul 2
Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Adoptată la Bruxelles, 18 martie 2014.