PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1239/2013,
ze dne 2. prosince 2013,
kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1), a zejména na čl. 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Evropské komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
1.1. Zahájení šetření
(1)
Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie (2) (dále jen „oznámení o zahájení řízení“) informovala Evropská komise (dále jen „Komise“) dne 8. listopadu 2012 o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“ nebo „dotčená země“) do Unie.
(2)
Antisubvenční řízení bylo zahájeno na základě podnětu, který dne 26. září 2012 podala iniciativa EU ProSun (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících více než 25 % celkové výroby krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů v Unii. Podnět obsahoval důkazy prima facie o subvencování uvedeného výrobku a o výsledné podstatné újmě, které byly uznány za dostatečný důvod k zahájení řízení.
(3)
Před zahájením šetření a v souladu s čl. 10 odst. 7 nařízení (ES) č. 597/2009 (dále jen „základní nařízení“) oznámila Komise vládě ČLR (dále jen „čínská vláda“), že obdržela podnět s náležitými podklady, podle nějž subvencovaný dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů pocházejících z ČLR způsobuje výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. Čínská vláda byla vyzvána ke konzultacím, aby se vyjasnily otázky uvedené v podnětu a dosáhlo se řešení na základě dohody. Čínská vláda přijala nabídku ke konzultacím, jež pak následně proběhly. Řešení na základě vzájemné dohody se v rámci těchto konzultací nedosáhlo. Bylo však řádně přihlédnuto k vyjádřením, jež čínská vláda učinila ve smyslu nenapadnutelnosti režimů uvedených v podnětu. V návaznosti na konzultace byla obdržena podání ze strany čínské vlády.
1.2. Souběžné antidumpingové řízení
(4)
Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie (3) dne 6. září 2012 informovala Evropská komise o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících z ČLR.
(5)
Dne 6. června 2013 uložila Komise nařízením (EU) č. 513/2013 (4) prozatímní antidumpingové clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z ČLR (dále jen „prozatímní antidumpingové nařízení“).
(6)
Analýza újmy provedená v rámci tohoto antisubvenčního šetření a analýza újmy provedená v rámci souběžně probíhajícího antidumpingového šetření vycházejí ze stejné definice výrobního odvětví Unie, reprezentativních výrobců v Unii a období šetření a přinášejí stejné závěry, není-li uvedeno jinak. Tento přístup byl považován za vhodný pro zefektivnění analýzy újmy a dosažení odpovídajícího zjištění v obou řízeních. Z tohoto důvodu byly připomínky týkající se aspektů újmy předložené v kterémkoli z těchto řízení zohledněny v obou řízeních.
1.3. Celní evidence
(7)
Na základě podnětu žadatele podporovaného požadovanými důkazy přijala Komise dne 1. března 2013 nařízení (EU) č. 182/2013 (5), kterým se zavádí celní evidence dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, a to počínaje dnem 6. března 2013.
(8)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že rozhodnutí týkající se celní evidence dovozu bylo neodůvodněné, jelikož nebyly splněny podmínky stanovené v čl. 24 odst. 5 základního nařízení. Tato tvrzení však nebyla doložena ani se nezakládala na věcných důkazech. V okamžiku, k němuž Komise přijala rozhodnutí o celní evidenci dovozu, disponovala dostatečně jasnými důkazy, na jejichž základě byla zdůvodněna nezbytnost celní evidence dovozu, zejména pak důkazy o prudkém nárůstu objemů celkového dovozu a podílu na trhu. Tvrzení v tomto ohledu bylo proto třeba zamítnout.
1.4. Strany dotčené řízením
(9)
O zahájení řízení Komise oficiálně vyrozuměla žadatele, další známé výrobce v Unii, známé vyvážející výrobce v ČLR, orgány ČLR a známé dovozce. Zúčastněné strany dostaly možnost, aby ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení předložily svá písemná stanoviska a požádaly o slyšení.
(10)
Vzhledem ke zjevně vysokému počtu vyvážejících výrobců, výrobců v Unii a dovozců, kteří nejsou ve spojení, byli všichni známí vyvážející výrobci a dovozci, kteří nejsou ve spojení, požádáni, aby se Komisi přihlásili a aby v souladu s oznámením o zahájení řízení uvedli základní údaje o svých činnostech souvisejících s dotčeným výrobkem, jak je uvedeno ve 38. bodě odůvodnění níže. Tyto informace byly požadovány podle článku 27 základního nařízení, aby Komise mohla rozhodnout, zda bude zapotřebí výběr vzorku, a pokud ano, umožnit jí tyto vzorky vybrat. Proběhly rovněž konzultace s orgány ČLR.
a) Výběr vzorku vyvážejících výrobců
(11)
Zpočátku poskytlo požadované informace a souhlasilo se zařazením do vzorku 121 čínských vyvážejících výrobců nebo skupin výrobců. Tyto spolupracující společnosti představují více než 80 % celkového objemu čínského vývozu. Na základě informací získaných od vyvážejících výrobců a v souladu s článkem 27 základního nařízení vybrala Komise původně vzorek sedmi vyvážejících výrobců nebo skupin vyvážejících výrobců.
(12)
Vybraný vzorek složený ze sedmi skupin společností tvoří tři spolupracující vývozci s největším objemem vývozu modulů, dva spolupracující vývozci s největším objemem vývozu článků a dva spolupracující vývozci s největším objemem vývozu destiček. Vzorek těchto sedmi skupin vyvážejících výrobců sloužil jako základ pro stanovení míry subvencování těchto skupin, jakož i míry subvencování v případě všech spolupracujících výrobců nezahrnutých ve vzorku v souladu s čl. 15 odst. 2 a 3 základního nařízení. Jak je vysvětleno v 46. bodě odůvodnění níže, Komise vyloučila v konečné fázi šetření destičky z definice výrobku. Některé společnosti byly do vzorku vybrány na základě největšího objemu vývozu destiček. Avšak vzhledem ke skutečnosti, že Komise již šetření v těchto společnostech provedla a ověřila jimi předložené údaje, a rovněž s ohledem na značný objem vývozu modulů a/nebo článků všech těchto společností se nepovažovalo za nutné vzorek upravovat.
(13)
Počet vyvážejících výrobců zařazených do vzorku byl nakonec stanoven na osm společností/skupin. Původně bylo totiž oznámeno, že Jinko Solar Co. Ltd a Renesola Jiangsu Ltd jsou společnosti ve spojení, avšak následně bylo zjištěno, že ve spojení nejsou.
b) Výběr vzorku výrobců v Unii
(14)
Komise v oznámení o zahájení řízení uvedla, že předběžně vybrala vzorek výrobců v Unii. O výběru tohoto předběžného vzorku výrobců v Unii byli informováni všichni známí výrobci a známá sdružení výrobců v Unii. Tento předběžný vzorek sestával z devíti výrobců z celkového počtu asi 215 výrobců v Unii, o nichž bylo před zahájením šetření známo, že vyrábějí obdobný výrobek, a již byli vybráni na základě největšího reprezentativního objemu výroby, s přihlédnutím k objemu prodeje a zeměpisné poloze, aby mohl být v době, která je k dispozici, přiměřeně přezkoumán. Bylo zajištěno, aby tento vzorek zahrnoval vertikálně integrované i neintegrované výrobce v Unii. Rovněž zúčastněné strany byly vyzvány, aby se k předběžnému vzorku vyjádřily.
(15)
Některé zúčastněné strany vznesly proti předběžnému vzorku výrobců v Unii následující připomínky:
i)
Některé strany uvedly, že omezené informace poskytnuté k předběžně vybranému vzorku nebyly dostačující a neumožnily jim vznést smysluplné připomínky k navrženému vzorku. Kritizovaly zejména to, že totožnost výrobců v Unii byla považována za důvěrný údaj, a požadovaly, aby bylo zveřejněno, ve kterých členských státech se nacházejí výrobci v Unii zařazení do vzorku, jaký je podíl těchto vybraných výrobců v Unii na celkovém objemu výroby fotovoltaických modulů a článků a jaký podíl na výrobě a prodeji mají jednotlivé společnosti zařazené do vzorku i vzorek jako celek.
ii)
Způsob výběru vzorku byl zpochybněn s poukazem na to, že „směšuje tři různé kroky“, a sice podporu pro zahájení šetření, vymezení výrobního odvětví Unie a výběr vzorku. Tvrdilo se, že proto není jasné, zda v době výběru vzorku bylo již vymezeno výrobní odvětví Unie, a zda tedy tento vzorek lze považovat za reprezentativní. Jestliže výrobní odvětví Unie nebylo ve fázi výběru vzorku vymezeno, neměly zúčastněné strany možnost si ověřit, zda je tento předběžný vzorek reprezentativní, a zda tedy na základě tohoto vzorku lze správně posoudit situaci v tomto výrobním odvětví Unie v období šetření stanoveném v 38. bodě odůvodnění níže. Dále bylo uváděno, že není vhodné, aby byl předběžný vzorek vybírán na základě odpovědí výrobců v Unii na zjišťování podpory pro zahájení šetření.
iii)
Též se tvrdilo, že předběžný vzorek byl vybrán pouze ze společností, jež stávajícímu šetření vyjádřily podporu.
iv)
Jedna strana tvrdila, že vzhledem k tomu, že do předběžného vzorku byly zařazeny i vertikálně integrované společnosti, může být objem výroby článků započítán dvojmo nebo trojmo, což vyvolává pochyby o celkové reprezentativnosti tohoto vzorku. Bylo požadováno, aby u vertikálně integrovaných výrobců byl započítáván pouze objem výroby modulů, a nikoli objem výroby článků.
v)
Stejná strana tvrdila, že údaje, z nichž se při výběru vzorků vycházelo, jsou přinejmenším zčásti nespolehlivé, což může mít dopad na reprezentativnost předběžného vzorku jako celku.
vi)
Jedna strana předložila seznam, který údajně obsahoval přibližně 150 dalších výrobců obdobného výrobku v Unii, a tvrdila, že by i oni měli být vzati v úvahu za účelem výběru vzorku výrobců v Unii.
(16)
Na argumenty vznesené těmito stranami bylo reagováno takto: Výrobci v Unii požádali, aby údaje o jejich totožnosti byly považovány za důvěrné, vzhledem k hrozícímu riziku odvety. Výrobci totiž skutečně čelili hrozbám, že dojde k poškození jejich podnikatelské činnosti v Unii i mimo ni. Komise se domnívala, že tyto žádosti jsou dostatečně odůvodněné, aby jim bylo vyhověno. Zveřejnění lokality nebo podílu na výrobě a prodeji jednotlivých výrobců v Unii zařazených do vzorku by snadno mohlo vést ke zjištění totožnosti dotčeného výrobce, a proto požadavky na zveřejnění výše uvedených informací musely být zamítnuty.
(17)
Komise „nesměšovala“ zjišťování podpory pro zahájení šetření, vymezení výrobního odvětví Unie a výběr předběžného vzorku, neboť tyto kroky zůstaly navzájem nezávislé a o každém z nich bylo rozhodováno odděleně. Nebylo prokázáno, v jaké míře použití údajů o výrobě a prodeji poskytnutých výrobci v rámci zjišťování podpory pro zahájení šetření ovlivnilo reprezentativnost vzorku. Na počátku bylo výrobní odvětví Unie skutečně vymezeno jen předběžně. Pro předběžné stanovení celkové výroby Unie v období šetření, které je stanoveno v 38. bodě odůvodnění níže, byly použity veškeré dostupné informace o výrobcích v Unii, včetně informací obsažených v podnětu a údajů shromážděných od výrobců v Unii a jiných stran před zahájením šetření.
(18)
Pro zařazení do vzorku byli vzati v úvahu všichni výrobci v Unii, kteří odpověděli na otázky týkající se podpory pro zahájení šetření, bez ohledu na to, zda šetření podpořili, vyslovili se proti němu nebo nevyjádřili žádné stanovisko. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(19)
Otázka dvojího/trojího započítávání byla při výběru prozatímního vzorku zvážena. Bylo zřejmé, že vyloučením výroby a prodeje článků vyráběných vertikálně integrovanými výrobci v Unii by nebyla vzata v úvahu část výroby článků prodávaných na volném trhu. Proto byl učiněn závěr, že vyloučení prodejů článků z celkového objemu výroby by nutně nevedlo k reprezentativnějšímu vzorku. Ostatně reprezentativnost vzorku byla zajištěna nejen na základě objemu výroby, ale i na základě zeměpisného rozmístění a vyváženého zastoupení vertikálně integrovaných a neintegrovaných výrobců. Relativní reprezentativnost objemu výroby byla vypočítána na úrovni každého typu obdobného výrobku. Na základě toho se mělo za to, že metoda výběru prozatímního vzorku byla přiměřená, a vzorek je proto považován za reprezentativní pro celé výrobní odvětví Unie vyrábějící výrobek, který je předmětem šetření. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto. Pokud jde o spolehlivost údajů, byl vzorek vybrán na základě informací dostupných v době výběru vzorku, jak stanoví článek 27 základního nařízení. Pokud jde o spolehlivost údajů použitých na podporu zahájení šetření, při šetření se neprokázalo, že by údaje shromážděné před zahájením vykazovaly značné nedostatky. Lze tedy důvodně předpokládat, že základ, z něhož vycházel výběr předběžného vzorku, byl dostatečně spolehlivý. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(20)
Pokud jde o seznam přibližně 150 dalších výrobců v Unii, je nutno poznamenat, že tato informace byla předložena po uplynutí lhůty stanovené pro zúčastněné strany, aby se vyjádřily k výběru prozatímního vzorku, a pro výrobce v Unii, aby se přihlásili a požádali o zařazení do vzorku. Mimoto přibližně 30 výrobců v Unii obsažených v tomto seznamu bylo ve skutečnosti v době výběru vzorku Komisi známo. Při výběru vzorku byli zvažováni všichni výrobci v Unii, kteří se po zveřejnění oznámení o zahájení šetření přihlásili. Reprezentativnost vzorku nebyla tudíž ovlivněna. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(21)
Po obdržení připomínek bylo složení vzorku přezkoumáno, neboť existovaly náznaky, že jedna z vybraných společností nemusí být schopna plně spolupracovat. V zájmu zachování míry reprezentativnosti vzorku byl vybrán další výrobce v Unii. Tento revidovaný vzorek tedy tvořilo deset společností vybraných na základě největšího reprezentativního objemu na každé úrovni výroby, s přihlédnutím k objemu prodejů na trhu Unie a k zeměpisné poloze, který by mohl být v době, která je k dispozici, přiměřené přezkoumán. Vzhledem k vyloučení destiček z definice dotčeného výrobku, a tudíž i z příslušného šetření (viz 42.-46. a 349. bod odůvodnění níže) se vzorek skládal z devíti společností. Revidovaný vzorek výrobců v Unii pak představoval, vyjádřeno procentním podílem na celkové výrobě Unie, u modulů mezi 18 % a 21 % a u článků mezi 17 % a 24 % a zahrnoval výrobce vertikálně integrované i neintegrované. Přesné podíly nemohly být uvedeny vzhledem k tomu, že přesný podíl by umožnil vypočítat objem výroby dalšího výrobce v Unii uvedeného výše, a mohla by tak být zjištěna jeho totožnost.
(22)
Výrobci v Unii, kteří předložili Komisi informace požadované pro účely výběru vzorku v rámci tohoto antisubvenčního řízení se shodují s výrobci v Unii, kteří poskytli příslušné informace v rámci souběžně probíhajícího antidumpingového šetření. Kromě toho všichni výrobci v Unii zařazení do konečného vzorku v antidumpingovém šetření poskytli příslušné informace v rámci tohoto antisubvenčního šetření, což Komisi umožnilo výběr vzorku. Považovalo se tedy za vhodné, aby konečné vzorky výrobců v Unii byly v obou řízeních totožné.
(23)
Čínská vláda zopakovala své tvrzení, že zachování důvěrnosti v případě jmen žadatelů a výrobců v Unii zařazených do vzorku není opodstatněné. Jak již bylo uvedeno v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, výrobci v Unii požádali, aby byly údaje o jejich totožnosti považovány za důvěrné, vzhledem k hrozícímu riziku odvety. Komise byla toho názoru, že tyto žádosti jsou dostatečně odůvodněné, aby jim bylo vyhověno. Informace, které byly Komisi poskytnuty k doložení hrozícího rizika odvety, nelze zpřístupnit třetím stranám, jelikož poskytnutí těchto informací by zmařilo účel žádosti o zachování důvěrnosti. Navíc v případě, kdy, jak uvedla čínská vláda, jeden výrobce v Unii přehodnotil svůj postoj a odhalil svou totožnost podáním žaloby na prozatímní nařízení u soudu, již neexistuje důvod pro poskytnutí informací, na jejichž základě byla zaručena anonymita, jelikož totožnost již byla odhalena.
(24)
Po poskytnutí konečných informací zopakovala Čínská obchodní komora pro dovoz a vývoz strojních zařízení a elektronických výrobků (China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products, CCCME) své argumenty týkající se použité metody pro výběr prozatímního vzorku výrobců v Unii. Tvrdila zejména, že orgány nevzaly v úvahu 120 výrobců. Komise se již touto otázkou zabývala v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Orgány mimoto ověřily činnosti společností uvedených na tomto seznamu. Ukázalo se, že seznam zahrnuje zejména montážní firmy, distributory, dovozce ve spojení a vyvážejícího výrobce v Číně, na Tchaj-wanu a v Indii. CCCME proto nebyla schopna prokázat, že orgány přehlédly významný počet výrobců v Unii. Kromě toho CCCME neposkytla jiné údaje, kterými by zpochybnila celkovou výrobu v Unii, ani nepředložila žádné důkazy, že reprezentativnost vzorku mohla být ovlivněna tím, že žádný z údajných dalších výrobců v Unii nebyl zařazen do vzorku, byli-li Komisi známi.
c) Výběr vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení
(25)
Z přibližně 250 dovozců, kteří nejsou ve spojení, uvedených žadatelem a kontaktovaných Komisí zaslalo odpovědi na formulář pro výběr vzorku, který byl přiložen k oznámení o zahájení řízení, dvacet stran, z toho 12 odpovědí se týkalo modulů a jedna odpověď se týkala článků. Kromě toho se přihlásilo sedm dalších stran, avšak tyto nevykazovaly žádný dovoz nebo další prodej dotčeného výrobku. Vzorek byl vybrán v souladu s článkem 27 základního nařízení tak, aby pokrýval co největší reprezentativní objem dovozu, který by mohl být v době, která je k dispozici, přiměřeně přezkoumán. Vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, tedy tvořili dva dovozci modulů a jeden dovozce článků, představující přibližně 2 % až 5 % celkového dovozu z dotčené země. Po obdržení odpovědí na dotazník však vyšlo najevo, že hlavní činností jednoho z těchto tří dovozců jsou ve skutečnosti solární zařízení, a nikoliv obchodování s dotčenými výrobky. Pokud jde o činnost druhého dovozce, jednalo se o dovoz modulů a nikoli dovoz článků. Kvalita informací, jež tento dovozce poskytl v odpovědi na dotazník, nebyla nicméně dostačující k tomu, aby byl zahrnut do analýzy dovozců, kteří nejsou ve spojení. Šetření navíc ukázalo, že většina dovozu dotčeného výrobku je na trh Unie uváděna prostřednictvím společností, které jsou ve spojení s vyvážejícími výrobci v ČLR, nebo prostřednictvím montážních firem nebo společností připravujících projekty.
(26)
Po uložení prozatímních antidumpingových opatření v rámci souběžného antidumpingového šetření se Komise obrátila na další dovozce, kteří při šetření spolupracovali již v počáteční fázi a poskytli základní informace o svých činnostech v souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření, v období šetření v souladu s oznámením o zahájení řízení. Účelem bylo zjistit, zda by nebylo možné velikost vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení, zvětšit. Přihlásilo se a ochotu k další spolupráci při šetření projevilo šest společností, jež se považovaly za dovozce, kteří nejsou ve spojení a kteří obchodují s dotčeným výrobkem (tj. zabývají se jeho nákupem a následným prodejem). Z těchto šesti společností odpovědělo ve stanovené lhůtě pět společností. Pouze tři z těchto pěti odpovědí byly dostatečně úplné a umožňovaly smysluplné posouzení. Vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, se tak rozšířil a sestával ze čtyř dovozců modulů, představujících přibližně 2 % až 5 % celkového dovozu z dotčené země. S ohledem na strukturu dovozců, kteří nejsou ve spojení a kterými byly většinou malé a střední podniky, nebylo možné kvůli omezeným zdrojům, jež měly orgány k dispozici, sestavit vzorek zastupující větší podíl.
d) Odpovědi na dotazník a ověřování
(27)
Komise rozeslala dotazníky zástupcům ČLR (včetně zvláštních dotazníků pro China Development Bank, Export Import Bank of China, Bank of China, Bank of Shanghai, Sinosure, jiné důležité finanční instituce a výrobce polykrystalického křemíku ve státním vlastnictví, skla a hliníku, jež dodávali tyto suroviny dotčenému odvětví během období šetření), osmi vyvážejícím výrobcům v ČLR zařazeným do vzorku, dalším vyvážejícím výrobcům v ČLR, kteří o to požádali, jakož i výrobcům v Unii zařazeným do vzorku, dovozcům, kteří nejsou ve spojení, zařazeným do vzorku a hospodářským subjektům na počátku výrobního řetězce i navazujícím hospodářským subjektům a jejich sdružením, kteří se přihlásili ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení řízení. Komise kontaktovala také jedno reprezentativní sdružení spotřebitelů.
(28)
Komise obdržela odpovědi od čínské vlády, všech vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a jejich společností ve spojení v ČLR, od pěti vyvážejících výrobců, kteří žádali o individuální zjišťování, od všech výrobců v Unii zařazených do vzorku, všech dovozců v Unii, kteří nejsou ve spojení, zařazených do vzorku a od 21 hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce a hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie a od tří jejich sdružení.
(29)
Komise si vyžádala a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné, aby mohla rozhodnout o subvencování, výsledné újmě a zájmu Unie. Inspekce na místě se uskutečnily v prostorách těchto státních orgánů, finančních institucí, společností zařazených do vzorku, jednoho dovozce, který není ve spojení, dvou hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce a čtyř hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie, sdružení a nezávislého konzultanta:
a)
Vláda Čínské lidové republiky
-
Čínské ministerstvo obchodu, Peking, Čína
-
Huaxia Bank, Peking, Čína
-
China Development Bank, Peking, Čína
-
Export Import Bank of China, Peking, Čína
-
China Export & Credit Insurance Corporation (SINOSURE), Peking, Čína
b)
Výrobci v Unii
-
osm výrobců v Unii zařazených do vzorku
c)
Skupiny vyvážejících výrobců (a společností ve spojení) v ČLR
-
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd, Čína
-
Delsolar (Wujiang) Ltd. (Wujiang) Co. Ltd., Čína
-
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd., Čína
-
JingAo Group, Čína
-
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, PRC Power Co. Ltd, Čína
-
Yingli Green Energy Holding Company, Čína
-
Zhejiang Yuhui Solar Energy Source Co. Ltd and Renesola Jiangsu Ltd, Čína
-
Jinko Solar Co Ltd, Čína
d)
Dovozce v Unii, který není ve spojení
-
IBC SOLAR AG, Bad Staffelstein, Německo
e)
Hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce
-
Roth & Rau AG, Hohenstein-Ernsthal, Německo
-
WACKER Chemie AG, Burghausen, Německo
f)
Hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie
-
Juwi Solar GmbH, Worrstadt, Německo
-
ValSolar SL, Badajoz, Španělsko
-
Jayme de la Costa, Pedroso, Portugalsko
-
Sunedison, Spain Construction, Madrid, Španělsko
g)
Sdružení
-
European Photovoltaic Industry Association (EPIA), Brusel, Belgie
h)
Nezávislá konzultační společnost
-
Europressedienst, Bonn, Německo
(30)
Komentáře předložené zúčastněnými stranami byly vzaty v úvahu a příslušně zohledněny.
(31)
Aliance pro dostupnou solární energii (dále jen „AFASE“), zastupující dovozce, hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie zpochybnila právní základ pro inspekci na místě provedenou v prostorách Europressedienst a uvedla, že nezávislá konzultační společnost není zúčastněnou stranou podle článku 26 základního nařízení. Nicméně zjištění by měla být založena na spolehlivých a ověřitelných údajích, kdykoli je to možné. Europressedienst poskytla na základě smlouvy informace o makroekonomických ukazatelích. Komise provedla inspekci na místě v prostorách společnosti Europressedienst v zájmu zásady veřejné správy, aby ověřila spolehlivost a přesnost údajů, na nichž založila svá zjištění.
(32)
Čínská vláda uvedla, že bylo porušeno její právo na obhajobu, pokud jde o přístup ke spisům, které byly zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu, jelikož i) ve spisem, které neměly důvěrnou povahu, chyběly informace aniž byl uveden „rozumný důvod“ nebo poskytnuta dostatečně podrobná shrnutí, nebo výjimečně důvody pro neposkytnutí shrnutí bez důvěrných informací, ii) chyběla verze celé odpovědi na dotazník jednoho výrobce v Unii bez důvěrných informací a iii) verze odpovědí výrobců v Unii na dotazník, které neměly důvěrnou povahu, byly zúčastněným stranám poskytnuty se značným zpožděním.
(33)
(i) Pokud jde o tvrzení, že ve veřejně přístupném spise chyběly informace, zúčastněná strana neupřesnila, o jaké informace se jedná. ii) Její tvrzení, že nebyla dostupná verze celé odpovědi na dotazník, která nemá důvěrnou povahu, je nepravdivé. iii) Pokud jde o zpoždění při poskytování odpovědí výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazníky, které neobsahují důvěrné informace, bylo dotčené straně vysvětleno, že dotazníky byly do spisu neobsahujícího důvěrné informace zařazeny až poté, co byla ověřena jejich úplnost a přiměřenost provedených shrnutí. Aby bylo zaručeno právo výrobců v Unii na zachování anonymity, bylo rovněž zajištěno, aby verze dotazníků bez důvěrných informací neodhalily totožnost dotčeného výrobce v Unii. V některých případech proto musela strana svoji verzi neobsahující důvěrné informace odpovídajícím způsobem upravit, než mohla být zpřístupněna ostatním zúčastněným stranám.
(34)
Každopádně se má za to, že tímto nebylo nijak dotčeno právo zúčastněných stran na obhajobu. Komise všem zúčastněným stranám umožnila včas reagovat na informace obsažené ve spise zpřístupněném pro kontrolu, tak aby mohla zohlednit jejich stanoviska, byla-li řádně doložená a opodstatněná, před vyvozením závěrů v rámci šetření. Zúčastněná strana měla příležitost se vyjádřit k odpovědím výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazníky rovněž po poskytnutí prozatímních a konečných informací. Ačkoli se poskytnutí informací a přístup ke spisu, který je zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu, zakládá na rozdílných právních ustanoveních, je třeba uvést, že zúčastněné strany měly mnoho příležitostí vyjádřit se ke všem informacím, které poskytla jakákoli strana, jíž se řízení týká. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(35)
Všechny zúčastněné strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, na jejichž základě je zamýšleno doporučit uložení vyrovnávacích cel na dovoz křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky („poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž se mohly ke konečným informacím vyjádřit.
(36)
Připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
1.5. Přijetí závazku s ohledem na konečné clo
(37)
Po poskytnutí konečných informací obdržela Komise od vyvážejících výrobců společně s Čínskou obchodní komorou pro dovoz a vývoz strojních zařízení a elektronických výrobků pozměněnou nabídku závazku, která se vztahuje rovněž na souběžné antidumpingové šetření. Prováděcím rozhodnutím Komise 2013/707/EU ze dne 4. prosince 2013, kterým se potvrzuje přijetí závazku nabídnutého v souvislosti s antidumpingovým a antisubvenčním řízením týkajícím se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky po dobu uplatňování konečných opatření (6) Komise potvrdila přijetí tohoto závazku.
1.6. Období šetření a posuzované období
(38)
Šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. července 2011 do 30. června 2012 (dále jen „období šetření“). Zkoumání tendencí významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1. Dotčený výrobek
(39)
V počáteční fázi byl dotčený výrobek definován jako krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely a články a destičky typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházející nebo odesílané z ČLR. Tloušťka článků a destiček nepřesahuje 400 mikrometrů. Tento výrobek v současnosti spadá pod kódy KN ex 3818 00 10, ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90.
(40)
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články).
2.2. Obdobný výrobek
(41)
Při šetření bylo zjištěno, že dotčený výrobek a výrobek vyráběný a prodávaný v Unii výrobním odvětvím Unie mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a stejná základní konečná použití. Proto se ve smyslu čl. 2 písm. c) základního nařízení považují za obdobné.
2.3. Tvrzení týkající se definice výrobku
2.3.1. Vyloučení destiček
(42)
Zúčastněné strany tvrdily, že destičky by měly být vyňaty z definice výrobku, neboť nemají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako články a moduly. Kromě argumentů vznesených před vyhlášením prozatímního antidumpingového nařízení byly následně v této souvislosti předloženy další dva argumenty.
(43)
Zaprvé, zúčastněné strany tvrdily, že destičky lze použít i k jiným účelům než k výrobě článků, především k výrobě integrovaných obvodů a jiných mikropřístrojů. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že v definici výrobku v rámci tohoto šetření nejsou zahrnuty všechny destičky, neboť šetření je omezeno na „destičky typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech“ a „destičky, jejichž tloušťka nepřesahuje 400 mikrometrů“. Ačkoli destičky jistě existují i v jiných aplikacích, šetření se nikdy nevztahovalo na destičky, které se používají při výrobě jiných výrobků, jako jsou integrované obvody. Kromě toho se nepřihlásili žádní výrobci, dovozci nebo uživatelé, kteří jsou účastníky trhu s těmito jinými typy destiček a kteří by tvrdili, že se na jejich destičky vztahuje celní evidence nebo prozatímní antidumpingové clo. Dospělo se tudíž k závěru, že tyto jiné typy destiček nejsou zahrnuty do definice výrobku v rámci tohoto šetření. Z výše uvedeného zároveň vyplývá, že destičky nemají nutně stejné konečné použití jako články a moduly.
(44)
Zadruhé se tvrdí, že nezpracované destičky nemají základní elektrické vlastnosti, které odlišují solární články a moduly od ostatních výrobků. Zejména pak, že destičky nemohou přeměňovat sluneční záření na elektřinu, což je hlavní funkce krystalických fotovoltaických článků a modulů.
(45)
Šetření skutečně prokázalo, že teprve přeměnou destičky na článek vzniká její schopnost přeměňovat sluneční záření na elektřinu. K přeměně dochází v článcích, které pohlcují světlo a přeměňují ho pomocí krystalického křemíku na elektrický proud. Články mají přechod mezi kladně a záporně dotovanou vrstvou, který slouží ke sběru a odvádění článkem vyráběné elektřiny. Při montáži modulů se články pomocí plochých drátů nebo kovových pásek spájejí dohromady a vzniká řetězec článků. Tyto články jsou laminovány mezi jednotlivé vrstvy. Navrchu je většinou používáno sklo a vespod polymerová krycí vrstva. Rámy jsou obvykle zhotoveny tak, aby umožňovaly montáž v terénu (např. na střechách). Modul může, ale nemusí mít invertor.
(46)
Vzhledem k odlišným základním fyzikálním a technickým vlastnostem definovaným během šetření, mimo jiné co se týká schopnosti přeměňovat sluneční záření na elektřinu, byl nakonec učiněn závěr, že by destičky měly být z definice dotčeného výrobku vyloučeny, a šetření by se na ně tudíž nemělo vztahovat.
2.3.2. Fyzikální, chemické a technické vlastnosti a konečné použití
(47)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že šetření se nemůže týkat dvou výrobků s různými fyzikálními, chemickými a technickými vlastnostmi, a že na moduly a články by se proto měly vztahovat dvě samostatná šetření. Dále tvrdily, že není jasné, zda se šetření týká jediného výrobku nebo dvou samostatných výrobků, a že proto nemají plnou možnost hájit své zájmy.
(48)
Navazující výroba článků a modulů je jeden výrobní proces s různými výrobními kroky. Články určují vlastnosti konečného výrobku (tj. modulů). Šetření ukázalo, že přímým a výlučným cílem výroby článků je výroba modulů; moduly a články mají stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti (které jsou výsledkem použitých surovin) a stejné základní konečné použití, tj. jsou prodávány za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Výkon modulů bezprostředně souvisí s výkonem článků.
(49)
V oznámení o zahájení řízení bylo jasně uvedeno, že výrobek, který je předmětem šetření, představují moduly a články. Zúčastněné strany proto měly plnou možnost hájit své zájmy s ohledem na dotčený výrobek, tak jak byl vymezen. Na základě uvedených skutečností byly uvedené argumenty zamítnuty.
2.3.3. Odlišná nomenklatura
(50)
Dále bylo uváděno, že moduly a články by neměly být považovány za jediný výrobek, jelikož mají různé osmimístné kódy KN, šestimístné položky a čtyřmístná čísla HS. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že články i moduly mohou být deklarovány pod podpoložkou 8541 40 90, zatímco položky v čísle 8501 jsou určeny pro elektrické generátory obecně, a nikoli pro solární produkty. Z uvedených důvodů bylo toto tvrzení zamítnuto.
2.3.4. Přidaná hodnota článků
(51)
Některé strany tvrdily, že největší část hodnoty modulu tvoří přidaná hodnota v procesu přeměny článků, a že články musí být tudíž považovány za samostatný výrobek.
(52)
Ze šetření vyplynulo, že výroba článků je technologicky nejnáročnější částí výrobního procesu. Ukázalo se však i to, že uvedené dva výrobní kroky spolu navzájem souvisejí a že přidaná hodnota není soustředěna v jedné konkrétní fázi výrobního procesu, ale je rozprostřena v celém výrobním procesu. Na základě uvedených skutečností bylo toto tvrzení zamítnuto.
2.3.5. Samostatné velkoobchodní trhy
(53)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že moduly a články mají samostatné velkoobchodní trhy, a že by proto měly být považovány za různé výrobky, čemuž by nasvědčovala i skutečnost, že u velkého počtu výrobců se nejedná o výrobce vertikálně integrované.
(54)
Moduly a články nelze považovat za samostatné výrobky, jejichž ceny kolísají výlučně v závislosti na tržních faktorech. Ve skutečnosti jsou jejich ceny navzájem úzce provázány a jsou ovlivňovány cenou polykrystalického křemíku. Dotčený výrobek, jak bylo vysvětleno ve 49. bodě odůvodnění výše, se rovněž vyrábí v rámci jediného výrobního procesu s různými kroky. Skutečnost, že někteří výrobci nejsou vertikálně integrovaní, je pouze výsledkem podnikatelského rozhodnutí a je určována ekonomickými měřítky a nic na daném závěru nemění. Na základě uvedených skutečností musel být tento argument zamítnut.
2.3.6. Konečné použití a vzájemná zaměnitelnost
(55)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že k modulům a článkům musí být přistupováno jako k různým výrobkům vzhledem k tomu, že mají různé konečné použití a nejsou vzájemně zaměnitelné.
(56)
Jak bylo již zmíněno výše, šetření ukázalo, že navazující výrobní proces článků a modulů je jediný výrobní proces a že otázku vzájemné zaměnitelnosti mezi různými kroky jediného výrobního procesu nelze uplatnit. Moduly a články mají mimoto stejné konečné použití, tj. přeměňovat sluneční záření na elektřinu, a nemohou být používány v jiných aplikacích.
2.3.7. Distribuční kanály
(57)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že moduly a články nemají stejné distribuční kanály, a že je proto nelze považovat za jediný výrobek. Šetření ukázalo, že moduly a články mohou být distribuovány různými nebo obdobnými distribučními kanály. Hlavním kritériem pro definici jediného výrobku jsou stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti a konečné použití. S ohledem na 47. až 49. bod odůvodnění výše se dospělo k závěru, že různé distribuční kanály proto nejsou považovány za určující prvek. Tento argument je proto třeba zamítnout.
2.3.8. Vnímání spotřebiteli
(58)
Tvrdilo se, že moduly a články se podstatně liší z hlediska jejich vnímání spotřebiteli, a že by proto neměly být považovány za jediný výrobek.
(59)
Jak již bylo uvedeno výše, hlavním kritériem pro definici jediného výrobku jsou stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti a konečné použití. S ohledem na 47. až 49. bod odůvodnění výše se dospělo k závěru, že různé vnímání spotřebiteli není považováno za určující prvek. Tento argument je proto třeba zamítnout.
2.3.9. Oddělená šetření pro články a moduly
(60)
Zúčastněné strany zopakovaly, že články a moduly netvoří jediný výrobek, a proto by měly být posuzovány odděleně. Na rozdíl od destiček, články a moduly však mají stejnou základní vlastnost, tj. schopnost přeměňovat sluneční záření na elektřinu. Tyto argumenty byly proto zamítnuty.
(61)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce namítl, že články samy o sobě nemohou vyrábět elektřinu. K tomu je prý údajně zapotřebí, aby byly začleněny do modulů. Každý článek má však sám o sobě schopnost přeměňovat sluneční záření na elektřinu, obvykle okolo 4 W. Ačkoli tento výkon nemusí být pro většinu aplikací, které vyžadují spojení více článků do modulů, dostatečný, neznamená to, že článek sám o sobě není schopen přeměňovat sluneční záření na elektřinu.
(62)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce dále uvedl, že články nejsou jen jiným typem modulu, ale že se jedná o zcela odlišný výrobek. Článek je v podstatě hlavní součástí modulu. Jakožto hlavní součást modulu nemůže být článek „zcela jiným výrobkem“, neboť moduly a články mají stejné základní vlastnosti, jež umožňují přeměňovat sluneční záření na elektřinu, jak je uvedeno v 60. bodě odůvodnění výše.
(63)
Tatáž strana tvrdila, že při výběru vzorků výrobců v Unii a čínských vývozců nebyl rozdíl mezi články a moduly vzat v úvahu. Proto měly být pro moduly a články stanoveny odlišné celní sazby. V této souvislosti je třeba konstatovat, že rozdíl mezi moduly a články byl při výběru vzorků výrobců v Unii a čínských vývozců zohledněn, jak je uvedeno v 10. a 14. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Avšak pouze z toho důvodu, aby byl vzorek reprezentativní, a neznamená to, že články a moduly by neměly být považovány za jeden výrobek, nebo že by pro ně měly být stanoveny samostatné celní sazby. Aby byla zajištěna reprezentativnost vzorku pro všechny typy výrobku, bylo skutečně důležité rozlišovat při jeho výběru mezi články a moduly. Vzhledem k tomu, že existovaly určité pochybnosti, zda články a moduly mají být považovány za jeden výrobek, nebo za dva samostatné výrobky, bylo nutné reprezentativnost pro oba možné výsledky.
(64)
Vyvážející výrobci tvrdili, že skutečnost, že závazek ukládá pro články a moduly rozdílné minimální dovozní ceny a objemy, údajně potvrzuje, že moduly a články jsou odlišné výrobky, které vyžadují dvě samostatná šetření. Rozdílné minimální dovozní ceny však pouze naznačují, že články a moduly jsou různé skupiny typů výrobku prodávané za různé ceny. Je proto třeba stanovit rozdílné ceny, aby byly minimální dovozní ceny smysluplné.
(65)
Skutečnost, že články a moduly představují rozdílné skupiny typů výrobků, nemá pro definici dotčeného výrobku až takový význam. Pro definici dotčeného výrobku postačuje, že výrobky mají stejné základní vlastnosti a konečné použití, což je případ modulů a článků, jak je uvedeno v 46. a 71. bodě odůvodnění.
(66)
Čínská vláda tvrdila, že se posouzení, zda články a moduly jsou jedním výrobkem, nezabývá řadou kritérií stanovených odvolacím orgánem ve věci ES - Azbest (7). Tato kritéria se používají pro definici „obdobného výrobku“, a nikoliv dotčeného výrobku. Jinými slovy, tato kritéria musí být použita pro definici obdobného výrobku, například obdobného výrobku vyráběného výrobním odvětvím Unie, který se poté porovná s dotčeným výrobkem, který vyvážejí čínští vyvážející výrobci. Tato kritéria proto nejsou pro definici dotčeného výrobku vhodná. Orgány každopádně podotýkají, že by uplatnění kritérií použitých ve věci ES - Azbest na definici dotčeného výrobku v daném případě nevedlo k jinému výsledku. První a druhé kritérium (vlastnosti, povaha a jakost respektive konečná použití) jsou totožná jako kritéria týkající se fyzikálních, chemických a technických vlastností a konečného použití, jež byla použita v předchozích bodech odůvodnění. Třetí kritérium (vkus a zvyky spotřebitele) není v daném případě použitelné, jelikož články jsou hlavní částí modulů; pokud jde o čtvrté kritérium, sazební zařazení, podotýká se, že články i moduly mohou být deklarovány pod podpoložkou 8541 40 90, zatímco položky v čísle 8501 jsou určeny pro elektrické generátory obecně, a nikoli pro solární produkty.
(67)
Jiné zúčastněné strany tvrdily, že objektivní použití kritérií, která vypracoval Soudní dvůr v předchozích věcech (8) údajně vede k závěru, že moduly a články jsou rozdílné výrobky. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že Soudní dvůr pouze uvedl řadu kritérií, která lze vzít v úvahu, neexistuje však povinnost použít ve všech případech všechna kritéria, jelikož ne všechna mohou být relevantní. Tato kritéria byla posouzena v 27. až 39. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, v nichž se konstatovalo, že v daném případě není řada kritérií relevantních. V rozsudku ve věci Brosmann bylo posouzení, zda do „dotčeného výrobku“ patří různé typy obuvi, rovněž provedeno na základě pouze tří kritérií, jež byla považována za relevantní. Jelikož zúčastněné strany neuvedly žádný důvod, proč objektivní použití kritérií vede k závěru, že moduly a články představují rozdílné výrobky, nelze toto tvrzení uznat.
(68)
Kromě toho je třeba připomenout, že články a moduly mají stejné základní konečné použití, tj. prodávají se za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Výkon modulů bezprostředně souvisí s výkonem článků, jak je uvedeno v 28. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení.
(69)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že s ohledem na vyloučení destiček z definice výrobku a vzhledem k náročnosti výroby modulů z článků, je tvrzení, že články a moduly mají stejná konečná použití, rovněž nesprávné. Dále tvrdila, že hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, vychází z předpokladu, že destičky, moduly a články procházejí stejným výrobním procesem.
(70)
Za prvé je mylný závěr, že hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, je založeno na výrobním procesu. Přestože obě tvrzení jsou uvedena v témže 36. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, neznamená to, že jeden závěr je založen na druhém předpokladu. Z použití slova „mimoto“ ve druhé větě jasně vyplývá, že druhé prohlášení není založeno na prvním tvrzení. Obě tvrzení se navíc zabývají rozdílnými otázkami v části týkající se „konečného použití a vzájemné zaměnitelnosti“. První prohlášení týkající se výrobního procesu se zabývá vzájemnou zaměnitelností, zatímco druhé prohlášení se zabývá konečným použitím. Základní tvrzení, hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, je založeno na předpokladu, že destičky, moduly a články mají stejný výrobní proces, proto není správné.
(71)
Pokud jde o skutečné koncové použití článků a modulů, zúčastněné strany nezpochybňují, že moduly a buňky se prodávají za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Potvrzuje se proto závěr, že moduly a články mají stejné konečné použití.
2.3.10. Produkty z tenkého filmu
(72)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že do definice dotčeného výrobku by měly být zahrnuty i produkty z tenkého fotovoltaického filmu, přičemž argumentovala tím, že mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a stejné základní konečné použití.
(73)
Produkty z tenkého fotovoltaického filmu jsou z definice výrobku výslovně vyloučeny, viz 40. bod odůvodnění výše. Produkty z tenkého fotovoltaického filmu mají totiž v porovnání s dotčeným produktem odlišné fyzikální, chemické a technické vlastnosti. Jsou vyráběny odlišným výrobním procesem a nejsou vyráběny z krystalického křemíku, který je hlavní surovinou pro výrobu modulů a článků. Mají nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech, a proto nejsou vhodné pro stejné způsoby použití, jako jsou způsoby použití dotčeného výrobku. Na základě těchto skutečností musely být tyto argumenty zamítnuty.
2.3.11. Polotovary
(74)
Rovněž se tvrdilo, že články by měly být považovány za polotovary používané jako vstupní suroviny, zatímco moduly jsou konečné výrobky, a neměly by proto být považovány za jediný výrobek.
(75)
Jak bylo uvedeno výše, hlavním kritériem pro definici jediného výrobku jsou stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti a konečné použití. S ohledem na 47. až 49. bod odůvodnění výše se dospělo k závěru, že rozdíl mezi polotovary a hotovými výrobky proto není považován za určující prvek. Tento argument je proto třeba zamítnout.
2.3.12. Solární nabíječky
(76)
Jedna zúčastněná strana požadovala vyloučit solární panely určené výlučně k nabití 12 V baterií na základě toho, že mají odlišné konečné použití než moduly pro zapojení do elektrické sítě, neboť vyrábějí elektrický proud o mnohem nižším napětí, a proto se nehodí pro zapojení do elektrické sítě.
(77)
V souladu s oznámením o zahájení řízení jsou ze šetřeného výrobku vyloučeny přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií. Moduly skládající se z více než šesti článků určené pouze k nabití baterií mají stejné základní vlastnosti a stejný výkon jako moduly pro připojení do elektrické sítě. Je v nich použit obvod s napětím naprázdno, který má nižší napětí než obvod používaný v modulech pro připojení k síti. I přes tento rozdíl z šetření vyplynulo, že tento typ modulů lze připojit k elektrické síti. Nižší napětí může být snadno kompenzováno zvětšením rozměru článků a/nebo zvýšením počtu článků. Proto moduly určené k nabíjení baterií a skládající se z více než šesti článků spadají do definice dotčeného výrobku.
(78)
Zúčastněné strany rovněž tvrdily, že definice „solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků“ je příliš úzká a měla by být rozšířena na výrobky s obdobnou funkcí, které do této definice zahrnuty nejsou, jako např. výrobky podobné velikosti, jež používají větší počet menších článků.
(79)
Zúčastněné strany dále uvedly, že definice „křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů“, je příliš úzká, jelikož vylučuje pouze kompletní elektrické spotřebiče, přičemž nejsou nutně vyloučeny solární komponenty určené k zabudování do elektrických spotřebičů.
(80)
Analýza tvrzení předložených různými zúčastněnými stranami skutečně ukázala, že je vhodnější definovat vyloučení takových výrobků na základě technických norem, než na základě počtu článků. Zejména bylo zjištěno, že vymezení výrobků, které by měly být vyňaty z oblasti působnosti opatření, lépe vyhovuje definice podle „normy IEC 61730-1 aplikační třída C“.
(81)
Po poskytnutí konečných informací byly obdrženy připomínky týkající se vyloučení, které vychází z výše uvedené mezinárodní normy. Uvádělo se, že místo odkazu na tuto normu by bylo vhodnější stanovit vyloučení na základě výstupního napětí a výkonu jako „moduly nebo panely s výstupním stejnosměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon“. Toto tvrzení bylo možno uznat a vyloučení je s konečnou platností stanoveno podle této definice.
2.3.13. Střešní solární moduly
(82)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že by z definice výrobku v rámci tohoto šetření měly být vyloučeny střešní solární moduly, jelikož tyto moduly spojují funkci solárního modulu s funkcí střešní tašky nebo krytiny. Nejsou proto přímo zaměnitelné s běžným solárním modulem.
(83)
Šetřením však bylo prokázáno, že běžné moduly i střešní solární moduly musí splňovat stejné elektrické normy. Ačkoli střešní solární modul nemůže být jednoduše nahrazen běžným modulem, může být nahrazen běžným modulem a střešními taškami nebo krytinami. Tyto výrobky proto mají stejnou základní technickou vlastnost, kterou je přeměna slunečního záření na elektřinu. Přidaná funkce, kterou jinak plní střešní materiál, se nepovažuje za podstatnou a neodůvodňuje vyloučení střešních solárních modulů z definice výrobku.
(84)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana tvrdila, že neexistence vzájemné zaměnitelnosti mezi střešními solárními moduly a běžnými solárními moduly naznačuje, že by střešní solární moduly měly být z oblasti působnosti opatření vyloučeny, a to s odkazem na věc týkající se obuvi (9) obecně, a konkrétně sportovní obuvi vyráběné speciální technologií („STAF“). Důvodů pro vyloučení obuvi STAF však byla celá řada a neexistenci vzájemné zaměnitelnosti nepovažoval Tribunál v rozsudku ve věci Brosmann (10) samu o sobě za dostatečný důvod a potvrdil, že i velmi rozdílné výrobky, jako je městská obuv a turistická obuv, mohou být skutečně považovány za dotčený výrobek v jednom antidumpingovém šetření navzdory svým rozdílům.
(85)
Zúčastněná strana mimoto uvedla, že neexistence výroby v Unii a skutečnost, že zúčastněná strana je držitelem práv k duševnímu vlastnictví, údajně potvrzuje, že střešní solární moduly jsou inovativní výrobky, které se liší od ostatních výrobků. Co se týče věci obuv zmíněné zúčastněnou stranou, Tribunál ve věci Brosmann rozhodl, že „skutečnost, že se ve Společenství tento typ obuvi nevyrábí, a existence patentu nejsou určující“ (11) Obuv s patentovanou technologií byla proto v tomto případě považována za dotčený výrobek.
(86)
Zúčastněná strana rovněž uvedla, že by střešní solární moduly měly být z definice dotčeného výrobku vyloučeny, jelikož jsou prodávány za podstatně vyšší ceny než běžné moduly. Ve výše zmíněné věci týkající se obuvi byla obuv STAF nad určitou cenu vyloučena z definice dotčeného výrobku. V tomto ohledu se uvádí, že střešní solární modul spojuje funkci solárního modulu s funkcí střešní tašky nebo krytiny, jak bylo uvedeno výše v 83. bodě odůvodnění. Přímé srovnání cen není proto smysluplné, jelikož přidaná funkce vede přirozeně k vyšším cenám.
(87)
V reakci na toto tvrzení zúčastněná strana uvedla, že na základě této argumentace by nebylo vůbec možné uplatnit cenové rozdíly jako dodatečný ukazatel, který odůvodňuje vyloučení z definice výrobku. Tento výklad je však příliš dalekosáhlý. V předchozím bodě odůvodnění se pouze uvádí, že v daném případě, kdy střešní moduly spojují funkci dotčeného výrobku a dalšího výrobku (v tomto případě střešní tašky nebo krytiny), není cena přirozeně smysluplným ukazatelem. To neznamená, že v jiných případech nemůže být cenový rozdíl užitečným ukazatelem při zjišťování, zda by měl být určitý výrobek vyloučen z definice dotčeného výrobku.
(88)
Zúčastněná strana rovněž uvedla, že by jejímu dodavateli střešních solárních modulů měl být umožněn přístup k závazku týkajícímu se minimální ceny. Zdá se však, že dotyčný čínský výrobce při šetření nespolupracoval a jako nespolupracující strana se nemůže závazku účastnit. Tuto žádost proto nebylo možné přijmout.
2.3.14. Monokrystalické a polykrystalické články
(89)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že se v Unii monokrystalické články nevyrábějí a že její vývoz monokrystalických článků nijak nekonkuruje výrobnímu odvětví EU. Z šetření však vyplynulo, že v Unii se ve skutečnosti monokrystalické články vyrábějí. Tento argument byl proto zamítnut. V každém případě podle rozhodnutí Tribunálu ve věci Brosmann není skutečnost, že se ve Společenství určitý typ výrobku nevyrábí, určující.
2.3.15. Doložka „odesílaný z“
(90)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že vzhledem k tomu, že šetření bylo zahájeno pouze ve vztahu k výrobkům pocházejícím z ČLR, je rozšíření rozsahu tohoto šetření na výrobky „odesílané z“ ČLR neodůvodněné.
(91)
Výrobky odesílané z ČLR však bylo zahrnuto již v počáteční fázi. V bodě 5 oznámení o zahájení řízení se uvádí, že „se společnosti, které dovážejí výrobek, který je předmětem šetření, z Čínské lidové republiky, avšak domnívají se, že část tohoto dovozu nebo dokonce celý tento dovoz nemá pro celní účely původ v Čínské lidové republice, vyzývají, aby se v rámci šetření přihlásily a poskytly všechny podstatné informace.“ Proto je zřejmé, že všechny společnosti odesílající zboží z ČLR měly ke spolupráci při tomto šetření příležitost. Dále vzhledem k tomu, že výrobek, který je předmětem šetření, často obsahuje komponenty a části z různých zemí, bylo v bodě 5 oznámení o zahájení řízení rovněž oznámeno, že „mohou být přijata zvláštní ustanovení“ zabývající se touto otázkou.
(92)
Usuzuje se proto, že všechny dotčené hospodářské subjekty byly náležitě informovány o možnosti, že s ohledem na výrobky odesílané z Číny mohou být případně přijata zvláštní ustanovení, a byly vyzvány, aby při šetření spolupracovaly. Šetření proto nebylo rozšířeno na výrobky „odesílané z Číny“, neboť ty jsou v něm zahrnuty od samého počátku.
(93)
Po poskytnutí informací zúčastněné strany namítaly, že bez ohledu na ustanovení v oznámení o zahájení řízení uvedená v 91. bodě odůvodnění, bylo šetření omezeno na výrobky pocházející z ČLR a neposuzovalo dopad výrobků odesílaných z ČLR.
(94)
V této souvislosti se uvádí, že k zajištění toho, aby během šetření byly posouzeny všechny výrobky odesílané z ČLR, a nikoli pouze výrobky pocházející z ČLR, byly přijaty tyto kroky:
-
Všechny společnosti, které dovážejí dotčený výrobek z ČLR, byly vyzvány, aby se v rámci tohoto šetření přihlásily bez ohledu na původ zboží.
-
V příloze A oznámení o zahájení řízení byli vývozci požádáni, aby předložili informace o všech výrobcích, které společnost vyrábí. Tyto informace nebyly omezeny na zboží pocházející z ČLR.
-
Na základě těchto informací, které se týkaly veškerého vývozu do EU bez ohledu na původ zboží, byl vybrán reprezentativní vzorek.
-
Výrobci zařazení do vzorku obdrželi dotazník pro „výrobce vyvážejí do Evropské unie“ a ČLR byla uvedena jako „dotčená země“, nikoli jako země původu. Bylo proto zřejmé, že byly prověřeny všechny výrobky bez ohledu na jejich původ.
(95)
Z výše uvedeného vyplývá, že se šetření týkalo všech výrobků pocházejících nebo odesílaných z ČLR, a že zjištění v rámci šetření, včetně ohledně subvencování a újmy, se týkají všech výrobků pocházejících nebo odesílaných z ČLR.
(96)
Po poskytnutí konečných informací zúčastněné strany uvedly, že podnět obsahoval pouze důkazy prima facie, které se týkaly pouze dovozu solárních panelů pocházejících z ČLR, a nikoli výrobků odesílaných z ČLR. V tomto ohledu je třeba objasnit, že se podnět skutečně vztahoval na výrobky „z ČLR“, což je patrné z úvodní stránky předložené žadatelem a označené razítkem. Této stránce předchází ve spisu stránka, která skutečně používá znění „pocházející z Čínské lidové republiky“. Tato stránka však nebyla součástí dokumentu, který předložil žadatel, ale byla přidána jako titulní stránka útvary Komise s uvedením názvu šetření místo zopakování názvu žadatele. Proto se má za to, že se podnět týkal všech výrobků z ČLR, ať už pocházely z ČLR, či nikoli.
(97)
Čínští vyvážející výrobci dále tvrdili, že nelze přiměřeně očekávat, že vyvážejícím výrobcům ve třetích zemích je známo, že by jejich výrobky rovněž mohly být předmětem šetření. V této souvislosti je třeba poznamenat, že se opatření nevztahují na výrobky v tranzitu ve smyslu článku V dohody GATT. Na vyvážející výrobce, kteří nevykonávají činnost v ČLR, se proto opatření nevztahují. Žádní vyvážející výrobci ve třetích zemích se mimoto nepřihlásili a neuvedli, že výrobky, které vyvážejí, podléhají příslušným opatřením.
(98)
Stejní vyvážející výrobci uvedli, že vyvážející výrobci ve třetích zemích nebyli vyzváni, aby se přihlásili, a že jim nebyla dána příležitost prokázat, že jejich výrobky nejsou subvencovány. Orgány se domnívají, že na vyvážející výrobce, kteří nevykonávají činnost v ČLR, se opatření nevztahují, jelikož se jejich výrobky v případě, že jsou odesílány z ČLR, považují za výrobky v tranzitu. Všichni ostatní vyvážející výrobci byli prostřednictvím oznámení o zahájení řízení informováni, že jejich činnosti jsou předmětem šetření.
2.3.16. Závěr
(99)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti je dotčený výrobek s konečnou platností definován jako krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely a články typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházející nebo odesílané z Čínské lidové republiky, ledaže by byly v tranzitu ve smyslu článku V GATT. Tloušťka článků nepřesahuje 400 mikrometrů. Tento výrobek v současnosti spadá pod kódy KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90.
(100)
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články),
-
moduly nebo panely s výstupním stejnosměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon.
3. SUBVENCOVÁNÍ
(101)
Žadatel tvrdil, že fotovoltaické odvětví je v ČLR ve značné míře subvencované státem a poukázal na řadu politických a plánovacích dokumentů, jakož i právních předpisů, na nichž je státní podpora v daném odvětví založena. Komise přezkoumala a analyzovala dokumenty uvedené v podnětu, jakož i další dokumenty předložené v průběhu šetření čínskou vládou a vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku a zjistila, že z řady z nich skutečně vyplývá, že fotovoltaické odvětví v ČLR využívá v mnoha oblastech preferenčního zacházení.
(102)
Čínská vláda zahrnula fotovoltaický průmysl mezi „strategická“ výrobní odvětví ve svém 12. pětiletém plánu (12). Čínská vláda rovněž vytvořila zvláštní plán pro solární fotovoltaické odvětví (spadající pod 12. pětiletý plán): 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví. V uvedeném plánu vyjádřila čínská vláda svoji podporu „hlavním podnikům“ (13) a „klíčovým podnikům“ (14), zavázala se „propagovat zavádění nejrůznějších politik na podporu fotovoltaického odvětví“ (15) a „vypracovat všeobecný návrh politik na podporu průmyslu, financí, daní…“ (16)
Rozhodnutí Státní rady č. 40 prohlašuje, že čínská vláda aktivně podpoří rozvoj nových odvětví energetiky a urychlí rozvoj odvětví solární energie (17), vyzývá všechny finanční instituce, aby poskytly úvěrovou pomoc podporovaným projektům (kategorie, do níž patří fotovoltaické projekty) a slibuje provádění „dalších preferenčních politik na podporované projekty“ (18). Jiné rozhodnutí Státní rady ze dne 10. října 2010 zmiňuje rozšíření „intenzity fiskální a finanční politiky pomoci“, vyzývá finanční instituce, aby „rozšířily úvěrovou pomoc“ a slibuje „využití fiskálních preferenčních politik, jako je kompenzace za riziko“ (19) pro nová strategická výrobní odvětví, mezi něž patří solární fotovoltaické odvětví. Národní plán pro střednědobý a dlouhodobý rozvoj v oblasti vědy a technologie (2006-2020) slibuje, že „politika financování bude na prvním místě“, že „podpoří finanční instituce, aby poskytovaly preferenční úvěrovou pomoc hlavním národním projektům v oblasti vědecké a technologické industrializace“, „podpoří finanční instituce, aby zlepšily a posílily finanční služby poskytované podnikům působícím v oblasti špičkových technologií“ a „zavede preferenční daňovou politiku v zájmu rozvoje podniků působících v oblasti špičkových technologií“ (20).
Rovněž zákon ČLR o vědeckém a technologickém pokroku uvádí řadu opatření na podporu strategických výrobních odvětví včetně solárního fotovoltaického odvětví. Mimo jiné uvádí, že stát poskytuje pomoc a dává pokyny finančním institucím, aby tyto mohly poskytnutím úvěrů podpořit odvětví využívající nové a špičkové technologie (21), dává pokyny politicky orientovaným finančním institucím, aby při nabízení finančních služeb (22) dávaly přednost rozvoji odvětví využívajících nové a špičkové technologie, stanoví „úrokovou diskontní sazbu a záruku pro půjčky“ poskytované některým podnikům a „zvláštní pomoc“ poskytovaná politicky orientovanými finančními institucemi projektům podporovaným státem. (23) Praktické provádění těchto opatření je podrobně popsáno níže.
3.1. Úvodní poznámky
(103)
Čínská vláda a čínští vyvážející výrobci zahrnutí do vzorku poskytli odpovědi na dotazník a souhlasili s inspekcemi na místě (24) za účelem ověření odpovědí.
(104)
Po analýze odpovědi na dotazník zaslala Komise čínské vládě písemné upozornění na nedostatky, oznámení o inspekci a následné upřesnění programu inspekce na místě. Komise poskytla čínské vládě dostatek času na přípravu a předložení vlastního vyjádření, kdykoli ji o to čínská vláda s uvedením důvodů požádala. Ve skutečnosti byla lhůta čínské vládě výrazně prodloužena, tj. lhůta pro odpověď na dotazník byla prodloužena o 30 dní, čímž byla konečná lhůta na předložení odpovědi na dotazník prodloužena na 69 dní a v případě odpovědi na písemné upozornění na nedostatky poskytla Komise čínské vládě 25 dní. Celkově měla tedy čínská vláda více než tři měsíce na to, aby Komisí požadované informace poskytla.
(105)
Během inspekce na místě u čínského ministerstva obchodu v Pekingu a čtyř finančních institucí (China Development Bank, Export Import Bank of China, Huaxia Bank a SINOSURE) se Komise v souladu s článkem 11 a 26 základního nařízení snažila předložené informace ověřit na základě podkladů použitých při přípravě odpovědi čínské vlády. Předběžně přitom dospěla k závěru, že vzhledem k nedostatku informací a podkladů poskytnutých čínskou vládou nelze odpověď na dotazník řádně ověřit. Určité informace navíc nebyly předloženy vůbec, přestože o ně Komise výslovně požádala, a část dotazů zůstala jednoduše nezodpovězena. Čínská vláda byla následně upozorněna na důsledky nedostatečné spolupráce podle čl. 28 odst. 1 a 6 základního nařízení.
(106)
Čínská vláda rovněž uvedla, že Komise na ni ukládá neodůvodněnou zátěž a že v dotazníku a následném písemném upozornění na nedostatky požaduje nepodstatné a nadbytečné informace.
(107)
S ohledem na požadované informace je třeba poznamenat, že Komise žádala o informace, jež jsou pokládány za nezbytné pro reprezentativní zjištění, a zůstala ve svých požadavcích důsledná, když během šetření vyžadovala tytéž údaje a informace a čínskou vládu žádala o vysvětlení předložených informací a jejich vlivu na programy, jež byly předmětem šetření. Jinými slovy, Komise požadovala pouze informace, které byly nutné pro posouzení toho, zda dochází k subvencování, a v jaké míře je pro dotčený výrobek dostupné na základě údajných subvenčních programů uvedených v podnětu.
3.2. Nedostatečná spolupráce
(108)
Jak již bylo uvedeno v 106. bodě odůvodnění, v návaznosti na inspekce na místě dne 23. května 2013 Komise oznámila čínské vládě, že zvažuje možnost použití dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení. Tento dopis Komise zaslala na základě svého předběžného závěru, že vzhledem k nedostatku informací a podkladů ze strany čínské vlády není možné odpověď na antisubvenční dotazník, písemné upozornění na nedostatky a další dostupná podání poskytnutá čínskou vládou v průběhu řízení řádně ověřit. Na místě bylo navíc zjištěno, že některé informace nebyly v odpovědi na dotazník a následných podáních ze strany čínské vlády poskytnuty, ačkoli Komise tyto informace výslovně požadovala. Kromě toho určité otázky zůstaly jednoduše nezodpovězeny. Možnost vycházet z dostupných údajů se týkala vládních plánů projektů, různých právních předpisů a dalších dokumentů; politiky preferenčních úvěrů, jiného financování, záruk a pojištění; oběžníků Čínské lidové banky; ověření u bank; pojištění vývozních úvěrů a ověření Sinosure; demonstračního programu „Golden Sun“; programů na osvobození od přímých daní či na jejich snížení; programů týkající se nepřímých daní a dovozního cla; poskytování vstupů za cenu nižší než přiměřenou: týká se polykrystalického křemíku, hliníkových výlisků a skla; a poskytování práv k užívání pozemků.
(109)
V dopise ze dne 3. června 2013 vznesla čínská vláda námitky proti předběžnému záměru Komise uplatnit ustanovení článku 28 základního nařízení, přičemž uvedla, že v daném případě neexistuje důvod pro to, aby se nepřihlíželo k předloženým informacím nebo dokonce pro to, aby se „vyplnily mezery v informacích“.
(110)
Čínská vláda tvrdila, že „pochybnosti“ o správnost informací, které pramení pouze ze skutečnosti, že Komise nebyla schopna tyto informace ověřit ke své „nejvyšší“ spokojenosti, by neměly vést k tomu, aby se k těmto informacím nepřihlíželo. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí, jelikož neodpovídá skutečnosti. Komise pochopitelně „nepřehlédla“ žádnou z informací pouze na základě toho, že ji nemohla ověřit při inspekci na místě. Pokud však bylo zjištěno, že informace a vysvětlení, které poskytla čínská vláda, jsou buď rozporuplné a/nebo neúplné ve srovnání s informacemi, jež má Komise k dispozici, a zároveň nebylo možné ověřit tyto informace během inspekce na místě, nemohla Komise uvedené informace přijmout jako takové. Každá informace je řádně zvážena v závislosti na stupni spolupráce ze strany čínské vlády. Rovněž je třeba poznamenat, že na rozdíl od tvrzení čínské vlády Komise nijak nehodnotila formát, v němž byly informace poskytnuty, ale spíše jejich správnost a/nebo úplnost.
(111)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že některé informace požadované Komisí představovaly takovou zátěž, že neměla praktickou možnost je poskytnout. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise požadovala pouze informace nezbytné k ověření tvrzení žadatele (podložená důkazy prima facie), a poskytla čínské vládě dostatek času a příležitostí, aby takové informace předložila. Komise si je plně vědoma i toho, že vzhledem k značnému počtu podrobně vypracovaných tvrzení žadatele v daném případě musela od čínské vlády požadovat značný objem informací. Nicméně, jak bylo vysvětleno výše (104. až 107. bod odůvodnění), požadované informace nebyly nepřiměřené a pro jejich poskytnutí byla udělena patřičná lhůta.
(112)
Čínská vláda rovněž poukázala na rozdíl mezi nepřihlédnutím k předloženým informacím a doplněním obdržených informací o údaje ze záznamů. Jsouc si vědoma tohoto rozdílu a jednajíc v souladu s příslušnými ustanoveními článku 28 základního nařízení Komise musí zdůraznit, že, jsou-li předložené informace v rozporu s ostatními informacemi, jež se týkající stejné záležitosti a jež má Komisi k dispozici, nelze tyto informace doplnit. V takových případech (např. u předložených informací týkajících se vlastnické struktury bank) musela Komise rozhodnout, které z informací jsou spolehlivější. Komise zároveň dbala na to, aby použití dostupných údajů nebylo sankční a vycházelo údajů, které jsou skutečně dostupné.
(113)
Čínská vláda tvrdila, že Komise nemá žádný důvod pro to, aby v tomto případě považovala čínskou vládu za nespolupracující, neboť Komise zřejmě ignorovala či nepochopila svou povinnost zvážit „praktickou možnost“ čínské vlády odpovědět na daný požadavek. Podle čínské vlády představovalo šetření jako celek příliš velkou zátěž na to, aby spolupráce byla vůbec možná, přičemž Komise jakožto vyšetřující orgán opakovaně odmítla tuto zátěž ve spolupráci s čínskou vládou zmírnit. Toto tvrzení je založeno na nesprávném výkladu skutečností. Aby splnila své právní povinnosti po obdržení řádně doloženého podnětu a zároveň respektovala příslušnou judikaturu WTO, požadovala Komise od čínské vlády pouze informace nezbytné pro ověření a posouzení tvrzení v podnětu, doplněných o dostatečné důkazy. Komise nabídla svou pomoc čínské vládě v průvodním dopise k dotazníku i v samotném dotazníku. Rovněž v písemném upozornění na nedostatky bylo čínské vládě nabídnuto, aby se v případě jakýchkoli dotazů týkajících se požadovaných informací obrátila na Komisi. Komise také poskytla pro předložení informací výjimečně dlouhou lhůtu (viz 104. bod odůvodnění výše). Kromě toho v rámci daného šetření požadovala Komise od čínské vlády informace týkající se jednotlivých obchodních operací, pouze pokud jde o vývozce zařazené do vzorku, nikoliv všechny výrobce solárních panelů v Číně, čímž byl potenciální objem požadovaných informací z velké části snížen. Komise konstatuje, že čínská vláda očividně slučuje argumenty týkající se praktické možnosti poskytnout údaje s jinými otázkami.
Například na podporu svého tvrzení, že žádost Komise o informace o bankách a finančních institucích je nepřiměřená, uvádí zejména údajnou nedostatečnost podnětu, který podle ní vychází z „protiprávních rozhodnutí“ v případu bezdřevého natíraného papíru. Zdá se tedy, že stížnost čínské vlády souvisí s kvalitou důkazů pro zahájení řízení, nikoli s praktickou možností poskytnout informace. V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda zopakovala své tvrzení z předchozích podání, kde uvádí, že zahájení řízení v případě mnohých programů nesplňuje důkazní práh čl. 11 odst. 2 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, a Komise tudíž zahájením řízení, pokud jde o tyto programy, porušila čl. 11 odst. 3 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních. Komise na tato tvrzení již reagovala v dopise a memorandu, jež zaslala čínské vládě, a jelikož dopis ze dne 3. června 2013 žádná nová tvrzení nepřinesl, není třeba se stejnými tvrzeními znovu zabývat v tomto nařízení.
(114)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise jí neposkytla dostatek času na vyplnění dotazníku. Toto tvrzení je nepravdivé. Jak je uvedeno ve 104. bodě odůvodnění výše, Komise čínské vládě příslušné lhůty podstatně prodloužila, a poskytla jí tak maximální čas, který dovolovalo včasné dokončení případu. Lhůta pro vyplnění dotazníku a odpověď na upozornění na nedostatky byla výrazně delší než doba požadovaná podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
(115)
Čínská vláda tvrdila, že Komise nereagovala na její žádost o pomoc při určení relativní nezbytnosti odpovědí na dotazník, čímž chtěla čínská vláda předejít tomu, aby se vycházelo z dostupných údajů. Ve svém podání uvádí, že se obrátila na Komisi, aby jí vysvětlila účel určitých požadovaných informací, jakož i to, k jakým věcným zjištěním by vedly, aby tak mohla „zajistit co nejlepší spolupráci v rámci praktické možnosti a zároveň poskytnout nejdůležitější informace“. Komise pochopitelně nemohla vědět, k jakému závěru určitá informace povede, aniž by byla předem poskytnuta. Čínská vláda rovněž tvrdí, že Komise strukturovala dotazník tak, aby bylo „prakticky nemožné“ jej vyplnit, a že spekulativně shromažďuje informace. Tato tvrzení Komise kategoricky odmítá. Jak je vysvětleno výše, v dotazníku byly požadovány pouze informace nezbytné pro následná zjištění.
(116)
Čínská vláda dále uvedla, že Komise trvala na poskytnutí dokumentů, které čínská vláda nemohla ze zákona vyhotovit či si vyžádat jejich vyhotovení, přičemž v této souvislosti připomněla příslušné právní předpisy EU a WTO, podle nichž se nepřihlíží pouze k nepravdivým nebo zavádějícím informacím, a dodala, že neměla „praktickou možnost“ poskytnout určité informace, na které se vztahuje státní tajemství nebo jiné předpisy a jejichž šíření vnitrostátní právní předpisy přísně zakazují. Rovněž tvrdila, že příslušná ustanovení antidumpingové dohody WTO a dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, která uvádějí způsob poskytování důvěrných informací vyšetřujícím orgánům a „důvěrného zacházení“ s těmito informacemi, se ne vždy vztahují na případy, kdy mají být informace poskytnuty orgánem třetí země, v tomto případě čínskou vládou. Čínská vláda rovněž tvrdila, že pokud Komise odmítne uznat právní rozdíl mezi praktickou možností vlády poskytnout informace, které ze zákona nesmí uvolnit, a jinými důvěrnými informacemi, u nichž může při běžném průběhu šetření požadovat důvěrné zacházení, dostane se do rozporu s dohodou WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních.
(117)
Komise nepřehlédla žádné informace, které čínská vláda z jakéhokoli důvodu nepředložila, neboť jednoduše nelze přihlížet či nepřihlížet k informacím, které nebyly poskytnuty. Na druhou stranu, pokud čínská vláda nepředložila nebo neposkytla pro šetření určité informace, a informace podobné povahy měla Komise k dispozici z jiných zdrojů (většinou z veřejně dostupných zdrojů, ale také od spolupracujících vyvážejících výrobců či předložené některými bankami během šetření na místě), zahrnula Komise tyto informace do spisu a použila je při vyvozování svých závěrů. Komise nesouhlasí s tvrzením, že ustanovení antidumpingové dohody WTO a dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, která uvádějí způsob poskytování důvěrných informací vyšetřujícím orgánům a „důvěrného zacházení“ s těmito informacemi, se nevztahují na čínskou vládu. V této souvislosti čínská vláda uvádí, že spolupráce vlády by měla být stanovena na jiné úrovni než v případě vývozců a že vládě přísluší „minimální vstřícné jednání“, které nemohou vyžadovat vývozci. Pokud jde o vedení šetření ohledně vyrovnávacího cla, Komise nesouhlasí. Čínská vláda je v rámci řízení pro účely základního nařízení jednou ze zúčastněných stran a zároveň jako „zúčastněný člen“ je čínská vláda vázána ustanoveními a judikaturou WTO.
Článek 28 odst. 1 základního nařízení uvádí, že: „Pokud účastník řízení odmítne umožnit přístup k nezbytným informacím nebo je neposkytne ve lhůtě stanovené tímto nařízením nebo pokud klade závažným způsobem překážky šetření, mohou prozatímní nebo konečná pozitivní nebo negativní zjištění vycházet z dostupných údajů.“ Článek 12 odst. 7 dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních jasně odkazuje na důsledky nespolupráce vlády („zúčastněný člen“): „V případech, kdy zúčastněný člen nebo zúčastněná strana odmítne přístup k potřebné informaci nebo ji jinak neposkytne v rozumné době nebo významně brání šetření, mohou být předběžná a konečná, kladná nebo záporná zjištění učiněna na základě dostupných údajů.“ Jestliže tedy vyšetřující země, v tomto případě EU, využívá při šetření ohledně vyrovnávacího cla svých práv v rámci WTO a požaduje informace, které považuje za nutné pro účely šetření, podléhají vlády i vývozci stejné povinnosti spolupracovat. V průběhu šetření se čínská vláda při udávání důvodu neposkytnutí požadovaných informací pro účely ověření často odvolávala na pravidla o důvěrnosti, např. v případě oběžníků Čínské lidové banky. Je třeba poznamenat, že i když čínská vláda prohlašuje, že „ze zákona nesmí takové informace uvolnit“, je stále vázána svými povinnostmi v rámci WTO poskytnout informace, které jsou pro šetření považovány za nezbytné. V tomto ohledu nemůže vnitrostátní právo nebo vnitřní pravidla zprostit člena WTO jeho povinnosti v rámci WTO spolupracovat při šetřeních; v takových případech rozporu je čínská vláda povinna navrhnout způsob, jakým může být příslušná informace získána, aby ji bylo možné patřičně ověřit. Čínská vláda navíc toto své tvrzení nikdy skutečně nevysvětlila a neposkytla v tomto ohledu žádné důkazy (tj. právní ustanovení, které by jí „zakazovalo“ takovou informaci uvolnit).
(118)
Čínská vláda dále tvrdila, že oznámení o inspekci ze dne 25. května 2013 nebylo dostatečně podrobné a neobsahovalo konkrétní otázky, které měly být řešeny při inspekci na místě. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že ačkoli Komise nemá povinnost zaslat seznam všech otázek, jež budou kladeny během šetření na místě (a nepovažuje toto za vhodné), obsahovalo oznámení o inspekci ze dne 25. března 2013 značně konkrétní a podrobný seznam otázek a dokumentů, které budou řešeny v souladu s čl. 26 odst. 3 základního nařízení a požadavky WTO. V dopise bylo však jasně uvedeno, že seznam není úplný a že v závislosti na situaci se lze zabývat i jinými otázkami a důkazy. V tomto ohledu je rovněž nutno poznamenat, že před ověřením čínská vláda proti obsahu tohoto dopisu nic nenamítala, a poté odmítla projednat některé body, které v dopise výslovně zmíněny nebyly, jako např. informace o největších bankách v ČLR, úlohu Komunistické strany Číny v řízení některých bank nebo přístup některých bank k devizovým rezervám Státní správy devizových rezerv, a prohlásila, že není připravena odpovídat na dotazy týkající se těchto otázek.
(119)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise neprojevila během inspekce na místě flexibilitu a že „pro jakoukoli žádost o změnu ze strany čínské vlády stanovila nekompromisní lhůtu“. Ve stejném duchu tvrdila, že Komise nepřijala žádné z „funkčních“ řešení, která čínská vláda navrhla a která se týkala možnosti ověření údajů u národního statistického úřadu a odmítla poskytnout prodloužení lhůty do pondělí 22. dubna 2013, aby mohlo proběhnout ověření u národního statistického úřadu. Úředníci Komise navíc podle čínské vlády začínali s postupem ověřování téměř každý pracovní den se zpožděním, přičemž důvodem byly jejich pozdní příchody.
(120)
Pokud jde o výše uvedená tvrzení, Komise zdůrazňuje, že flexibilita, kterou na místě projevovali její úředníci, byla úplná a bezpodmínečná. Úředníci Komise mimořádně svolili, že ověří dokumenty a důkazy, které byla čínská vláda připravena předložit až po uzavření určité tematické oblasti, přičemž v řadě případů se jednalo o činnost mimo pracovní dobu. Takových případů, kdy bylo třeba přemístit se ve velmi pozdní hodinu na jiná místa za účelem provedení inspekce a/nebo se vrátit na místa, která úředníci Komise již navštívili a poskytli tak příležitost k ověření dokumentů, bylo několik. Čínská vláda bohužel tyto nabídky v daných případech nepřijala, z čehož jednoznačně vyplývá, že důvodem pro nepředložení dokumentů požadovaných Komisí nebylo časové omezení či neochota Komise tyto dokumenty ověřit. Pokud jde o zpoždění při zahájení ověřování na místě, Komise poznamenává, že úředníci se vždy dostavili včas, nicméně určitá zpoždění byla způsobena každodenními registračními postupy pro udělení přístupu na různá místa inspekce požadovanými čínskou vládou, případně tím, že úředníky Komise nikdo ze zástupců čínské vlády při jejich příchodu na místo inspekce neočekával, aby je doprovodil, a úředníci tak museli před začátkem inspekce dlouho vyčkávat. Komise rovněž konstatuje, že každý den ověřování na místě značně přesahovala běžnou pracovní dobu, a že to byla čínská vláda, kdo první den zrušil odpolední blok inspekce na místě, jelikož se zástupci ministerstva technologie rozhodli, že se inspekce nezúčastní (viz 122. bod odůvodnění). Pokud by čínská vláda přijala všechny opakované nabídky úředníků Komise ohledně ověření dokumentů po skončení pracovní doby, kontroly by trvaly déle. Nestalo se tak z důvodu nespolupráce čínské vlády.
(121)
Čínská vláda dále napadla postup Komise, na jehož základě nepřijímá nové dokumenty a důkazy pro ověření poté, co byl příslušný oddíl ověřování uzavřen. V této souvislosti je třeba upřesnit, že záměrem Komise není a nikdy nebylo přímo ignorovat takto poskytnuté informace. Komise vzala v úvahu všechny předložené informace, analyzovala jejich kvalitu (např. s výpisem z auditované účetní závěrky je nakládáno jinak než s jednoduchým souborem v Excelu nebo dokumentem ve Wordu s číselnými údaji, u nichž není doložen žádný oficiální zdroj) a přiřadila jim určitou váhu s ohledem na skutečnost, že tuto informaci nebyla schopna při inspekci na místě ověřit.
(122)
Pokud jde o šest dokumentů (25) předložených čínskou vládou v průběhu šetření a obsah, který čínská vláda odmítla během inspekce na místě projednat, čínská vláda tvrdila, že Komisi nic neopravňuje k tomu, aby použila dostupné údaje v souladu s článkem 28 základního nařízení. Rovněž tvrdila, že Komise nepomohla čínské vládě porozumět požadavku na předložení těchto dokumentů a prokázat, že všechny tyto dokumenty jsou relevantní, a to i přesto, že čínská vláda „výslovně vyzvala Komisi před zahájením ověřování, aby jí pomohla porozumět požadavku na předložení těchto dokumentů a prokázala, že všechny tyto dokumenty jsou relevantní“. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že všechny dokumenty se přímo týkají dotčeného odvětví (26), a jejich začlenění do rozsahu ověření bylo tedy důvodné.
Znění dopisu ze dne 11. dubna 2013, který čínská vláda zaslala Komisi, bylo navíc jiné než zmiňované znění dopisu ze dne 3. června 2013. Ve skutečnosti čínská vláda ve svém dopise ze dne 11. dubna 2013 uvedla, že ověřování uvedených dokumentů „je pozastaveno, ledaže Komise přesvědčivě prokáže souvislost těchto dokumentů pro stávající šetření, zejména ve vztahu k údajným subvencím“. Vzhledem k tomu, že všechny tyto dokumenty se přímo týkají dotčeného průmyslového odvětví a dokonce určitých subvenčních režimů, jako jsou preferenční úvěry či preferenční daňové režimy, jak je zřejmé z jejich znění, Komise nechápe, co dalšího k prokázání jejich opodstatněnosti dodat. Komisi překvapilo, že čínská vláda neměla problém s významem těchto dokumentů při jejich předložení, ale až tehdy, když Komise požádala o příslušná vysvětlení.
(123)
V dopise ze dne 23. května 2013 Komise uvedla, že jí nebylo umožněno, aby ověřila většinu předložených informací na základě původní dokumentace a podrobila je křížové kontrole s výchozími údaji použitými pro přípravu odpovědí čínské vlády, pokud jde o údaje o finančním trhu a finančních institucích v ČLR. Čínská vláda namítla, že vzhledem k „velmi obecné a nekonkrétní citaci“ neumožnila Komise čínské vládě smysluplně vyjádřit její připomínky, a tedy využít jejího práva na obhajobu. To tvrzení neodpovídá skutečnosti. V dotazníku Komise kladla velmi konkrétní otázky a v souladu s běžnou praxí mnohých vyšetřujících orgánů se snažila ověřit odpovědi čínské vlády při inspekci na místě.
(124)
Ve své odpovědi na dotazník čínská vláda uvedla, že „půjčky dotčenému průmyslovému odvětví tvoří velmi malý podíl všech poskytnutých půjček. Některé banky například v dodatečném dotazníku uvedly, že půjčky poskytnuté dotčenému průmyslovému odvětví tvoří méně než 1 % celkových půjček“. Během ověřování nebyla čínská vláda schopna podpořit toto tvrzení jakýmkoli důkazem a odkázala Komisi, aby se obrátila na banky.
(125)
Komise rovněž žádala o statistiky v souvislosti s půjčkami dotčenému odvětví. Čínská vláda tvrdila, že žádné takové záznamy nevede. Na dotaz Komise, zda se čínská vláda pokusila o vypracování této statistiky a vyžádala si od bank příslušné informace, odpověděl zástupce Čínské bankovní regulační komise (CBRC), jenž byl přítomen ověřování, že žádné takové informace nemá a že otázky ohledně statistiky přísluší jinému oddělení bankovní regulační komise. Čínská vláda neposkytla žádné statistiky, které byly požadovány v dotazníku a opakovaně při upozornění na nedostatky. V oznámení o inspekci Komise znovu uvedla, že toto téma bude pokryto.
(126)
Pokud jde o banky, Komise se rovněž během inspekce na místě dotazovala na posouzení rizika a bonity, celkovou provozní situaci, situaci řízení, úvěrový stupeň, finanční využití, schopnost splácet, záruky a obchodní spolupráci mezi bankami a dlužníky, jelikož čínská vláda vznesla ve své odpovědi na dotazník k těmto otázkám připomínky. Navzdory skutečnosti, že tato témata byla uvedena v oznámení o inspekci, nepředložila čínská vláda na podporu svých tvrzení ani v tomto případě žádné důkazy a Komisi odkázala na banky.
(127)
Ve své odpovědi na písemné upozornění na nedostatky poskytla čínská vláda určité informace týkající se vlastnického podílu vlády v některých bankách. Je třeba poznamenat, že původně čínská vláda v odpovědi na dotazník uvedla, že tyto informace nemá k dispozici a příslušné informace poskytla až poté, co Komise zdůraznila, že podle článku 24 zákona o komerčních bankách musí banky tyto informace oznamovat Čínské bankovní regulační komisí. Když se Komise během inspekce na místě dotazovala na zdroj těchto informací, přítomný zástupce Čínské bankovní regulační komise uvedl, že odpověď nezná, neboť za sběr podobných údajů odpovídá jiná organizační složka bankovní regulační komise. V souladu s článkem 2 Prozatímních nařízení týkajících se dozorčích orgánů v klíčových finančních institucích ve státním vlastnictví (předloženo bankou EXIM v odpovědi na písemné upozornění na nedostatky) „je seznam finančních institucí ve státním vlastnictví, do nichž Státní rada vysílá dozorčí orgány, doporučen správním orgánem pro dozorčí orgány ve finančních institucích ve státním vlastnictví“. Jelikož se toto právní ustanovení vztahuje na správní orgán pro dozorčí orgány ve finančních institucích ve státním vlastnictví, zdá se, že čínská vláda ví, které finanční instituce vlastní. Komise však tuto informaci nemohla ověřit či určit její zdroj z důvodu nedostatečné spolupráce ze strany čínské vlády. Veřejně dostupné informace naznačují, že kromě bank, které čínská vláda uvedla ve své odpovědi na písemné upozornění na nedostatky, existují i jiné banky ve státním vlastnictví (jež poskytly úvěry vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku) (27).
(128)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda tvrdila, že Komise ani v dotazníku ani v písemném upozornění na nedostatky nepožadovala „příslušné důkazy nebo údaje o zdrojích“ a „poté náhle tvrdí, že jí tyto příslušné důkazy nebo údaje o zdrojích chybí“. V zájmu vyjasnění dané záležitosti Komise uvádí, že podobně jako jiné vyšetřující orgány ověřuje během řízení údaje poskytnuté všemi stranami a že čínská vláda byla v tomto směru informována, neboť Komise již v dotazníku a v průvodním dopise k dotazníku upozornila, že odpovědi mohou být ověřovány. Navíc v oznámení o inspekci Komise zahrnula toto konkrétní téma mezi oblasti, které budou podléhat ověřování (28). Skutečnost, že Komise požaduje pro tvrzení učiněná čínskou vládou příslušné důkazy, zajisté nebyla pro čínskou vládu překvapením, ale standardním postupem, který Komise uplatňuje ve všech případech.
(129)
Když během ověřování požádala Komise čínskou vládu, aby předložila seznam deseti největších bank v ČLR a údaje o podílu na trhu, který zastupují, CBRC odpověděla, že je schopna tyto informace předložit, avšak že na danou otázku nemůže odpovědět, aniž by tato byla předložena v písemné podobě. Komise vysvětlila, že dotazy kladené ústně v průběhu inspekce na místě mají stejnou váhu jako jakékoli dotazy zaslané písemně, a poukázala na skutečnost, že v případě jiných ústně kladených otázek čínská vláda jejich písemné předložení nevyžadovala. I přes toto ujasnění čínská vláda příslušné informace neposkytla.
(130)
V dotazníku Komise požádala o dokumenty, které zakládají CBRC a udělují jí příslušný mandát. Čínská vláda předložila dokument ze shromáždění lidových zástupců, který pouze konstatuje, že má být vytvořena CBRC. Na dotaz Komise, zda existují nějaké další dokumenty upřesňující pověření a účel Čínské bankovní regulační komise, její zástupce přítomný během inspekce uvedl, že bankovní regulační komise se týká celá řada dalších právních předpisů, avšak, chtěla-li Komise tyto dokumenty získat, měla o ně požádat před inspekcí. Je třeba poznamenat, že v dotazníku Komise čínskou vládu žádala, aby „poskytla dokumenty, které zakládají Čínskou bankovní regulační komisi a udělují jí příslušný mandát“, a tudíž si tyto dokumenty vyžádala před uskutečněním inspekce.
(131)
Když Komise žádala o statistické údaje a zprávy od bank, které v období šetření poskytly úvěry vývozcům zařazeným do vzorku, poukázala přitom na článek 33 Zákona ČLR o regulaci a kontrole bankovního sektoru, (29) z něhož vyplývá, že CBRC tyto statistické údaje shromažďuje. Přítomný zástupce CBRC uvedl, že musí nejprve získat povolení od právního odboru, avšak do konce inspekce žádné informace v tomto ohledu neposkytl. Opět je třeba poznamenat, že Komise o tyto informace žádala v dotazníku a písemném upozornění na nedostatky, a v oznámení o inspekci uvedla, že statistické údaje budou předmětem ověření.
(132)
Čínská vláda dále uvedla, že prohlášení v podnětu o tom, že čínské banky jsou veřejnoprávními subjekty, vycházejí pouze z tvrzení o vlastnickém podílu státu, jež se navíc zakládá na „protiprávních“ rozhodnutích v případu bezdřevého natíraného papíru. Toto tvrzení je chybným výkladem skutečností uvedených v podnětu. Žadatel v podnětu nepoukazuje pouze na vlastnictví státu, ale mimo jiné i na úvěry poskytnuté bankami na základě politických směrnic vládním agenturám, které ukládají finančním institucím, aby zvýšily úvěry a půjčky podnikům na podporu nových technologií a výrobků (včetně fotovoltaického průmyslu). Zjištění z případu bezdřevého natíraného papíru, která shledávají čínské banky veřejnoprávními subjekty, vycházela z více prvků než z pouhého vlastnického podílu (např. vládní zásahy a vedení bank k tomu, aby prostřednictvím vládních plánů poskytovaly přímé preferenční úvěrové režimy papírenskému průmyslu), přičemž uvedená zjištění jsou v plném souladu s právními předpisy EU a WTO. Kromě toho byla zjištění o statusu státních bank jako veřejnoprávních subjektů rovněž potvrzena v případu oceli s organickým povlakem.
(133)
Čínská vláda rovněž dále tvrdila, že nemá praktickou možnost poskytnout informace o všech 3 800 bankách a finančních institucích, které v ČLR existují, a že CBRC navíc ani záznamy o podílu vládní účasti v bankách neuchovává. Komise nerozumí tomu, proč čínská vláda opakovaně odkazuje na všechny banky v ČLR v souvislosti s jejich vlastnictvím ze strany čínské vlády, pokud jsou požadované informace výslovně omezeny na banky „v nichž má čínská vláda přímý či nepřímý podíl“ (30). Jak je vysvětleno v 127. bodě odůvodnění výše, tvrzení čínské vlády, že CBRC (nebo jakýkoli jiný vládní orgán) neuchovává záznamy o vlastnickém podílu bank, se zdá být v rozporu s několika čínskými právními předpisy.
(134)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda zopakovala své tvrzení, že nemá právo požadovat od „nezávislých bank“, aby poskytly důvěrné informace, a poukázala na dopis, který údajně v této věci bankám zaslala. Je pravda, že v průběhu inspekce předložila čínská vláda originál dopisu určeného bankám, avšak když ji Komise požádala, aby prokázala, kterým bankám a finančním institucím tento dopis odeslala, nebyla čínská vláda schopna takové důkazy poskytnout. Čínská vláda rovněž tvrdila, že některé orgány uvedené v příloze 7 písemného upozornění na nedostatky nebyly bankami. Komise k tomuto tvrzení poznamenává, že uvedené instituce byly Evropské komisi oznámeny vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku jako instituce, které jim poskytly půjčky.
(135)
Čínská vláda tvrdila, že ani v dotazníku ani v upozornění na nedostatky Komise nikdy nevznesla otázku oběžníků Čínské lidové banky YinFa [2003] a [2004]. Je pravda, že v dotazníku žádala Komise o „nařízení/oběžníky/interní dokumentaci Čínské lidové banky týkající se regulace úrokových sazeb v ČLR“. Je ovšem zřejmé, že oba oběžníky spadají do této kategorie. Ve své odpovědi na písemné upozornění na nedostatky zmínila čínská vláda článek na internetové stránce Čínské lidové banky, který o jednom z oběžníků pojednává. Čínská vláda však žádné oběžníky Čínské lidové banky neposkytla a pouze uvedla údaje z jejích internetových stránek, které byly, pokud jde o řízení úrokových sazeb u úvěrů a vkladů v Číně v porovnání s oběžníky YinFa [2003] a [2004] dostupnými na internetu, neúplné. Rovněž je třeba poznamenat, že čínská vláda neodmítla předložit tyto dokumenty na základě toho, že na danou otázku nebyla připravena, ale spíše z důvodu údajné důvěrnosti oběžníků. V této souvislosti je třeba poznamenat, že požadavek čínské vlády týkající se důvěrnosti oběžníků Čínské lidové banky není v souladu s jejími vlastními postupy v rámci tohoto řízení. Ve svých připomínkách k poskytnutí konečných informací čínská vláda předložila plné znění jiného oběžníku Čínské lidové banky na podporu svého tvrzení, že zvláštní půjčky poskytnuté komerčními bankami ve státním vlastnictví byly zrušeny, přičemž důvěrnost vyžadovaná v případě jiných oběžníků nebyla v daném případě překážkou. Pokud jde o výtahy z internetových stránek Čínské lidové banky, Komise je vzala na vědomí a jejich obsah nijak neignorovala. Aby však měla o dané záležitosti úplné informace, požadovala rovněž údaje z uvedených dvou oběžníků, které doplňovaly informace předložené čínskou vládou.
3.3. Individuální zjišťování
(136)
Žádost o individuální zjišťování předložilo šest spolupracujících vyvážejících výrobců v souladu s čl. 27 odst. 3 základního nařízení, tj. společnosti CNPV Dongying Solar Power Co. Ltd., Jiangsu Runda PV Co., Ltd., Kinve Solar Power Co., Ltd (Maanshan), Phono Solar Technology Co. Ltd., Shandong Linuo Photovoltaic Hi-Tech Co. Ltd., and Shandong Linuo Solar Power Holdings Co. Ltd. Žádosti těchto společností o individuální zjišťování nebylo možné vyhovět, neboť vzhledem k vysokému počtu údajných režimů subvencí a časově náročné povaze šetření by takové zajišťování představovalo nadměrnou zátěž a bránilo by dokončení šetření v rozumné době.
3.4. Konkrétní programy
(137)
Na základě informací uvedených v podnětu si Komise vyžádala informace týkající se těchto programů, v jejichž rámci byly údajně poskytovány subvence ze strany vládního orgánu:
i)
Úvěry v rámci preferenční politiky, jiné financování, záruky a pojištění
-
Politika preferenčních úvěrů
-
Poskytování úvěrových linek
-
Subvenční programy vývozních úvěrů
-
Vývozní záruky a pojištění pro zelené technologie
-
Výhody poskytované zprostředkováním přístupu k offshore holdingovým společnostem a splátky úvěru vládou
ii)
Grantové programy
-
Rozvojový fond pro výzkum v oblasti výrobků na vývoz
-
Subvence na rozvoj „známých značek“ a programu „China World Top Brands“
-
Fondy pro expanzi průmyslu v provincii Guandong
-
Demonstrační program „Golden Sun“
iii)
Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
-
Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně pro podniky se zahraničními investicemi
-
Snížení daně z příjmů pro podniky se zahraničními investicemi orientované na vývoz
-
Úleva na dani z příjmu pro subjekty se zahraničními investicemi na základě zeměpisné polohy
-
Snížení daně pro podniky se zahraničními investicemi, které nakupují zařízení vyrobená v Číně
-
Zápočet daně u výzkumných a vývojových činností podniků se zahraničními investicemi
-
Vrácení daně za reinvestici zisků v případě podniků se zahraničními investicemi orientovanými na vývoz
-
Preferenční daňové programy pro podniky se zahraničními investicemi, které jsou označovány jako podniky využívající nejnovější a špičkové technologie
-
Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v definovaných projektech
-
Preferenční politika, pokud jde o daně z příjmu pro podniky v severovýchodním regionu
-
Daňové programy pro provincii Guandong
iv)
Programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla
-
Osvobození od DPH a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení
-
Odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi na nákup zařízení vyrobeného v Číně
-
Osvobození od DPH a od cla na nákupy fixních aktiv rámci programu fondů na rozvoj zahraničního obchodu
v)
Dodání zboží nebo poskytnutí služeb vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Dodání polykrystalického křemíku vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Dodání hliníkových výlisků vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Dodání skla vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Dodání elektrické energie vládou
-
Poskytování pozemků a práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou ze strany vlády
3.4.1. Politika preferenčních úvěrů, jiné financování, záruky a pojištění
a) Nedostatečná spolupráce a využití dostupných údajů
- Finanční trh a instituce v Číně
(138)
Komise požádala čínskou vládu o informace týkající se podílu úvěrů poskytnutých bankami, v nichž je čínská vláda největším nebo jediným akcionářem, dále bankami, v nichž má čínská vláda podíl, avšak není jejich největším akcionářem, bankami, v nichž čínská vláda není akcionářem a bankami se zahraničním vlastníkem, jak pro výrobní odvětví jako celek, tak pro výrobní odvětví, jichž se toto řízení týká. Čínská vláda odpověděla, že záznamy o množstvích a procentních podílech úvěrů poskytovaných státem vlastněnými bankami neuchovává, a to ani v případě záznamů o půjčkách pro fotovoltaický průmysl. Čínská vláda žádný alternativní zdroj těchto informací neuvedla.
(139)
K úvodnímu antisubvenčnímu dotazníku připojila Komise zvláštní dotazník (dodatek A) určený pro banky/finanční instituce a požádala čínskou vládu, aby jej zaslala bankám/finančním institucím, které poskytly úvěry dotčeném průmyslovému odvětví. Účelem dodatku A bylo ověřit tvrzení žadatele, že čínské banky ve státním vlastnictví jsou veřejnoprávními subjekty. Komise rovněž vyhledala informace týkající se struktury vládního dozoru ve výše uvedených čínských bankách a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o fotovoltaický průmysl (tj. složení správní rady a valné hromady, zápisy z valných hromad/zasedání správní rady, státní příslušnost akcionářů/členů vedení, politika poskytování úvěrů a posouzení rizik souvisejících s úvěry poskytnutými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům). V reakci na dotazník předložila čínská vláda odpověď na dodatek A pouze v případě pěti bank (China Development Bank (CDB), EXIM Bank, Bank of Shanghai, Bank of China (31) a Huaxia Bank). Komise následně zopakovala původní žádost o informace v písemném upozornění na nedostatky. V zájmu usnadnění spolupráce zaslala Komise seznam bank/finančních institucí, které poskytly úvěry společnostem zařazeným do vzorku, a znovu požádala čínskou vládu, aby tento dodatek předala příslušným subjektům. Žádné další odpovědi na dodatek A však v reakci na písemné upozornění na nedostatky předloženy nebyly.
(140)
Komise si rovněž vyžádala informace o státním vlastnictví bank a finančních institucí. V odpovědi na dotazník čínská vláda uvedla, že žádné záznamy o vlastnických podílech neuchovává, a ani nenaznačila, jak takové informace získat. Poté, co Komise upozornila na skutečnost, že tyto informace banky povinně uvádějí ve svých stanovách, které jsou čínské vládě jakožto akcionáři přístupné, poskytla čínská vláda informace o vlastnických podílech u 16 bank. Nicméně pouze u pěti bank byly informace podloženy výročními zprávami, v ostatních případech čínská vláda k uvedeným informacím příslušné důkazy ani zdroje neposkytla. Pokud jde o ostatní banky, jež poskytly úvěr dotčenému průmyslovému odvětví, čínská vláda žádné informace o vlastnickém podílu nepředložila. Komise tedy přesnost a správnost vykázaných údajů týkajících se vlastnického podílu státu v těchto bankách a jiných finančních institucích nemohla ověřit.
(141)
Čínská vláda tvrdila, že rating BB použitý pro vyvážející výrobce (s ohledem na referenční úroveň) je „extrémně nevýhodný“ a že Komise „s ohledem na skutečnosti případu nevysvětlila, jak k takovému závěru dospěla, a na základě čeho stanovila, že jde o závěr správný a nejrozumnější. Čínská vláda rovněž tvrdila, že použitý postup vede k ‚nepřípustnému nepříznivému dopadu‘.“ Ačkoli bylo toto prohlášení učiněno ve vztahu k předchozím případům (tj. bezdřevému natíranému papíru) a před zveřejněním informací týkajících se ratingu použitého pro vyvážející výrobce v tomto šetření, je třeba zdůraznit, že Komise nepoužila „nepříznivé dostupné údaje“ ani v tomto případě ani v žádných jiných případech, na něž čínská vláda ve svých podáních odkazuje. Komise pouze ze zaznamenaných údajů vyvodila příslušné závěry, které ukázaly nedostatek posouzení úvěrového rizika, viz 175.-178. bod odůvodnění. Je třeba zdůraznit, že během období šetření zaznamenal čínský fotovoltaický průmysl značné ztráty a bylo jasné, že se nacházel ve velmi těžké finanční situaci. Několik posouzení úvěrového rizika poskytnutých společnostmi zařazenými do vzorku ukázalo, že hodnocení BB období šetření jakožto celku nebylo přiměřené. Některá posouzení úvěrového rizika jasně ukazují, že jisté skupiny byly více či méně nesolventní.
- Ověřování u bank
(142)
V oznámení o inspekci Komise uvedla, že plánuje ověření u bank, které odpověděly na dodatek A k dotazníku a které vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku poskytly značnou část úvěrů, tj. China Development Bank, Export-Import Bank of China, Bank of Shanghai and Huaxia Bank, a připojila podrobný seznam témat, které budou předmětem inspekce. Již v úvodním dotazníku pro čínskou vládu Komise jasně uvedla, že informace poskytnuté v odpovědi na dotazník mohou být předmětem ověření na místě. V oznámení o inspekci Komise rovněž uvedla, že čínská vláda „je žádána, aby poskytla všechny dostupné podpůrné dokumenty, které byly při přípravě věcných odpovědí použity, včetně původního zdroje dokumentů a žádosti“. Další dva hlavní poskytovatelé preferenčního financování vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku buď žádné z požadovaných informací nepředložily (Agricultural Bank of China) nebo byly informace předloženy jejich jménem bez možnosti ověření (Bank of China).
- Bank of Shanghai
(143)
V oznámení o inspekci ze dne 25. března 2013 informovala Komise čínskou vládu o svém úmyslu provést ověření u banky Šanghaj (dále jen „“) a nabídla, že v zájmu usnadnění průběhu inspekce na místě pro čínskou vládu prodlouží v případě nutnosti tuto inspekci do 22. dubna 2013 (32). Ve své původní odpovědi na oznámení o inspekci ze dne 5. dubna čínská vláda uvedenou inspekci u BoS nepotvrdila, ale dotázala se, zda by Komise byla ochotna provést zbývající část ověření u Bank of Shanghai v jiné lokalitě (tj. v Šanghaji namísto Pekingu). Pro usnadnění inspekce na místě Komise s touto žádostí výjimečně souhlasila, vyzvala však čínskou vládu, aby potvrdila inspekci v Šanghaji nejpozději do 9. dubna (tj. tři pracovní dny před zahájením inspekce v Pekingu), aby byl inspekční tým schopen tuto změnu v plánovaném ověřování z praktického hlediska zajistit. O skutečnosti, že BoS je dostupná pro inspekci dne 23. nebo 24. dubna, však čínská vláda informovala až dne 11. dubna (tj. jeden pracovní den před začátkem ověřování). Téhož dne Komise čínské vládě sdělila, že vzhledem k pozdnímu potvrzení již nebylo možné plán měnit. Kromě toho data navrhovaná čínskou vládou (tj. 23. nebo 24. dubna) přesahovala jak dobu dohodnutou mezi čínskou vládou a Komisí, během níž měla inspekce proběhnout, tak i časové prodloužení nabídnuté Komisí. V důsledku toho nemohla Komise odpověď BoS na dodatek A ani údaje o úvěrech, které tato banka poskytla vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku, ověřit. Komise proto dopisem ze dne 23. května 2013 čínskou vládu vyrozuměla, že v případě neověřených informací předložených BoS zvažuje použití článku 28 nařízení (ES) č. 597/2009.
(144)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda uvedla, že ověření údajů u BoS neproběhlo kvůli nepružnosti Komise, která pro inspekci nenavrhla žádné alternativní datum a jednoduše „odmítla ověření u Bank of Shanghai provést“. Tato tvrzení jsou nepravdivá. Komise v oznámení o inspekci jasně uvedla, že původně byla pro ověření u bank navržena data 17. a 18. dubna 2013 s možností přidání dalšího dne 22. dubna, přičemž bylo na čínské vládě, aby k návštěvě bank navrhla vhodnou dobu v průběhu celého období ověřování (tj. úplný pracovní týden plus další den). Čínská vláda navrhla pro inspekci u BoS data mimo toto období, a učinila tak jeden pracovní den před začátkem ověřování. Komise je toho názoru, že flexibilita, kterou nabídla, byla více než dostatečná; na rozdíl od tvrzení čínské vlády totiž pro inspekci u BoS navrhla celkem šest alternativních dnů.
- Hua Xia Bank
(145)
V dopise ze dne 23. května 2013 sdělila Komise čínská vládě, že není schopna ověřit některé části odpovědi Huaixia Bank (dále jen „Huaxia“) k dodatku A, zejména pokud jde o vlastnické struktury, posouzení bonity vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a pojištění rizika požadované od různých výrobních odvětví a zejména od dotčeného odvětví.
(146)
Ve své odpovědi ze dne 3. června 2013 čínská vláda uvedla, že Huaxia Komisi objasnila vlastnickou strukturu a poskytla další podrobnosti a vysvětlení ohledně jejích akcionářů a že posouzení bonity klienta je kryto bankovním tajemstvím a smluvními dohodami mezi bankami a jejich zákazníky.
(147)
Pokud jde o strukturu vlastnictví, je třeba poznamenat, že Huaxia ve své odpovědi na dodatek A uvádí, že je korporační bankou „bez jakéhokoli státního podílu“ a žádné informace o vlastnickém podílu státu, přestože ji o to Komise zvláště žádala v dodatku A, neposkytla. Komise zdůraznila, že toto je v rozporu s ostatními informacemi, které poskytla čínská vláda a že Huaxia připustila, že někteří z akcionářů jsou ve vlastnictví státu a o některých z nich předložila informace v čínštině. Z informací předložených Huaxia není stále zřejmé, jaký je podíl státního vlastnictví banky.
(148)
Pokud jde o posouzení bonity, Komise podotýká, že banka poskytla dokumenty ohledně jedné ze společností (poté, co v zájmu ochrany její totožnosti provedla v dokumentu některé změny), zatímco u ostatních požadovaných dokumentů tvrdila, že jsou kryti tajemstvím a smluvními dohodami mezi bankami a jejich zákazníky. Je těžké porozumět tomuto rozdílnému přístupu.
- Export Import Bank of China
(149)
V dopise ze dne 23. května 2013 informovala Komise čínskou vládu o tom, že odpovědi Export-Import Bank of China (dále jen „EXIM“) na dodatek A a písemné upozornění na nedostatky byly neúplné a že EXIM nepředložila některé dokumenty, o něž Komise výslovně žádala, tj. stanovy, Oznámení o založení Export-Import Bank of China vydané Státní radou nebo Opatření Export-Import Bank of China týkající se řízení úvěrů pro prodejce, kteří vyvážejí výrobky špičkových technologií. Pokud jde o stanovy, čínská vláda uvedla ve svém dopise ze dne 3. června 2013, že EXIM nemůže tyto stanovy (jež jsou součástí dokumentu týkajícího se vnitřního řízení) s ohledem na interní předpisy předložit, a odkázala na internetovou verzi, která byla údajně k dispozici k nahlédnutí na laptopu poskytnutém bankou EXIM v průběhu inspekce. Komise se domnívá, že toto vysvětlení je matoucí a postrádá smysl. Pokud byl dokument v průběhu inspekce dostupný online, nevidí Komise žádný důvod, proč nemohl být předložen dříve, jak bylo opakovaně požadováno v dotazníku, upozornění na nedostatky a znovu během ověřování. Tvrzení, že banka zpřístupnila daný dokument na laptopu během ověřování, je nepravdivé. EXIM prohlásila, že Komise měla daný dokument přezkoumat online, avšak její úředník prý uvedl, že na místě kontroly nemají přistup k internetu. Kromě toho EXIM žádný odkaz na internetovou verzi stanov neposkytla.
(150)
Rovněž u dalších dvou dokumentů EXIM uvedla, že je vzhledem k jejich důvěrné povaze a vnitřním pravidlům nelze poskytnout. Banka EXIM sama v odpovědi na písemné upozornění na nedostatky prohlásila, že „EXIM byla založena a je provozována v souladu s Oznámením o založení Export-Import Bank of China vydané Státní radou a stanovami Export-Import Bank of China“. Proto byly stanovy považovány za základní dokument pro ověření tvrzení uvedených v podnětu, podle nichž je EXIM veřejnoprávním subjektem. Komisi však byl přístup k tomuto dokumentu odmítnut. V této souvislosti je třeba poznamenat, že další banka zajišťující politiku státu, tj. China Development Bank, poskytla podobný dokument týkající se jejího založení a v rámci daného šetření bylo rovněž předloženo několik dalších oznámení Státní rady. Ani EXIM nepodpořila svá prohlášení o důvěrnosti žádným důkazem. Kromě toho, jak bylo vysvětleno v 117. bodě odůvodnění, se vlády nemohou jednoduše odvolávat na interní pravidla, aby se tak vyhnuly povinnostem vyplývajících z dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a ze základního nařízení. Totéž platí pro případ Opatření Export-Import Bank of China týkající se řízení úvěrů pro prodejce, kteří vyvážejí výrobky špičkových technologií, kdy EXIM své tvrzení o důvěrnosti nepodpořila žádným důkazem a dokonce odmítla projednat účel tohoto dokumentu.
(151)
EXIM rovněž nebyla schopna poskytnout informace o složení správní rady a dozorčí rady, o něž byla opakovaně žádána, a uvedla, že „složení správní rady se mění“ a že otázky Komise týkající se příslušnosti členů rady ke Komunistické straně Číny „jsou v kontextu antisubvenčního šetření invazivní a nevhodné otázky“. Skutečnost, že složení správní rady se mění, není pro účely tohoto šetření relevantní. Důležité naopak je, v jaké míře je v řídící a dozorčí radě EXIM zastoupen stát; čínská vláda a EXIM však tyto informace odmítly poskytnout. Komise se rovněž domnívá, že členství vrcholného vedení EXIM (a všech bank v této záležitosti) v Komunistické straně Číny je pro účely stanovení vlivu státu na řízení bank velmi relevantní. Vzhledem k tomu, že podle Ústavy Komunistické strany Číny „musí strana podporovat a zlepšit základní ekonomický systém, kde veřejné vlastnictví hraje zásadní úlohu a různá hospodářská odvětví se vyvíjejí vedle sebe…“ (33), bylo přezkoumání vlivu Komunistické strany Číny v EXIM považováno pro účely tohoto šetření a zejména pro posouzení úrovně státní kontroly bank za nezbytné.
(152)
Co se týče statistiky o vývozu různých kategorií výrobků, která byla požadována již v dotazníku a kterou je EXIM ze zákona povinna hlásit CBRC, uvedla čínská vláda ve svém dopise ze dne 3. června 2013, že na přípravu těchto informací je zapotřebí více času. Je třeba poznamenat, že jelikož Komise tyto informace požadovala již v počátečním dotazníku, měla čínská vláda více než tři a půl měsíce na jejich přípravu, nicméně tak neučinila. EXIM tvrdila, že „tento typ informací lze najít ve výročních zprávách“, což ale není pravda. Informace ve výročních zprávách, na něž čínská vláda odkazuje, se týkají jiných období než informace požadované Komisí v dotazníku a během inspekce na místě.
(153)
Čínská vláda správně uvedla, že v odpovědi na dotazník předložila mimo jiné výši vývozních úvěrů souvisejících s vývozem mechanických a elektrických výrobků a výrobků špičkových technologií. Je třeba poznamenat, že Komise předložení těchto údajů nikdy nezpochybnila. Namítla však, že v okamžiku, kdy se pokusila příslušné údaje ověřit během inspekce na místě, nebyla EXIM schopna předložit žádné důkazy a ani vysvětlit, odkud tyto údaje pocházejí. Podobně nebylo Komisi umožněno ověřit údaje týkající se podílu vývozních úvěrů pro fotovoltaické výrobní odvětví, které čínská vláda uvedla v odpovědi na dotazník. Je zajímavé, že EXIM nepovažovala žádné z těchto údajů za důvěrné, avšak když ji Komise požádala, aby poskytla příslušné zdroje pro jejich ověření, EXIM toto odmítla, neboť se prý jedná o důvěrné informace. Stejné argumenty použila EXIM v případě výše vývozních úvěrů poskytnutých výrobcům zařazeným do vzorku a spolupracujícím výrobcům. Číselné údaje sice uvedla v odpovědi na písemné upozornění na nedostatky, avšak jejich ověření Komisi neumožnila s ohledem na jejich údajnou důvěrnou povahu. Většinu statistických údajů předložených EXIM nebylo možné ověřit.
(154)
EXIM rovněž odmítla vysvětlit a příslušnými důkazy podpořit úvěrové ratingy vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a analýzy, které vedly k těmto hodnocením.
- China Development Bank (dále jen „CDB“)
(155)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda vyjádřila znepokojení nad tím, že Komise žádá „osobní otázky týkající se stranické příslušnosti členů správní a dozorčí rady a vrcholného vedení“. Toto tvrzení je nesprávné. Otázky týkající se vazby členů představenstva a vrcholného vedení na Komunistickou stranu Číny byly čistě technické povahy, a jak je vysvětleno ve 151. bodě odůvodnění, důvodem tohoto zjišťování bylo vymezit úlohu této strany v čínské ekonomice.
(156)
Během šetření se Komise pokusila ověřit posouzení bonity vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. CDB poskytla některé obecné informace, ale zveřejnit jakékoli informace týkající se posouzení bonity vyvážejících výrobců zařazených do vzorku nebo hodnocení rizik či hodnotící zprávy fotovoltaického odvětví odmítla.
(157)
V odpovědi na písemné upozornění na nedostatky předložila CDB číselné údaje o pojistném rizika požadovaném od dotčeného výrobního odvětví. Během ověřování CDB svoji odpověď v této souvislosti opravila, ale pro uvedené číselné údaje neposkytla žádné příslušné důkazy ani vysvětlení, z čeho vycházejí, přestože ji o to Komise během inspekce na místě opakovaně žádala.
b) Čínské banky ve státním vlastnictví jsou veřejnoprávními subjekty.
(158)
Žadatel tvrdí, že čínské banky ve státním vlastnictví jsou v ČLR veřejnoprávní subjekty ve smyslu čl. 2 písm. b) základního nařízení.
(159)
Odvolací orgán WTO ve své zprávě „Spojené státy - Konečná antidumpingová a antisubvenční cla na některé výrobky z Číny“ (34) (zpráva odvolacího orgánu) definoval veřejnoprávní subjekt jako entitu, která „má či vykonává vládní pravomoci nebo je jimi pověřena“. Podle odvolacího orgánu může důkaz o tom, že vláda vykonává účinnou kontrolu nad subjektem a jeho chováním, sloužit jako důkaz, že daný subjekt má vládní moc a tuto moc uplatňuje při výkonu vládních funkcí. Jestliže z důkazů vyplývá, že existuje celá řada formálních indicií státní kontroly a rovněž existují důkazy, že takováto kontrola je vykonávána účinným způsobem, pak lze na základě těchto důkazů dojít k závěru, že dotčený subjekt vykonává vládní moc (35). Podle odvolacího orgánu je pro veřejnoprávní orgány rovněž charakteristický „výkon vládních funkcí“ (36), které by „za běžných okolností v rámci právního řádu příslušného člena byly vládní praxí“ (37).
(160)
Následná analýza se zaměřila na to, zda dotčené komerční banky ve státním vlastnictví vykonávají funkce, jež jsou v Číně běžně považovány za součást výkonu státní moci a v případě, že ano, zda přitom jednají z pověření vlády. Šetření zjistilo, že vládní zásahy jsou pro čínský finanční trh charakteristické, neboť většina významných bank je ve státním vlastnictví. Čínské orgány předložily pouze velmi omezené informace k podílníkům, resp. vlastnické struktuře bank v ČLR. Jak je však uvedeno dále, Komise shromáždila všechny dostupné údaje, aby dospěla k reprezentativnímu zjištění. Při analýze, zda mají banky vládní pravomoci nebo zda jsou jimi pověřeny či je vykonávají (jakožto veřejnoprávní subjekty), Komise nezjišťovala pouze informace týkající se státního vlastnictví bank, ale také další parametry, jako je zastoupení vlády ve správní radě, vládní dozor nad činností, provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů a skutečnost, zda byl příslušný subjekt zřízen na základě právního předpisu.
(161)
Z dostupných informací lze vyvodit závěr, že banky ve státním vlastnictví mají v ČLR největší podíl na trhu a jsou na čínském finančním trhu předními aktéry. Podle průzkumu bankovního sektoru ČLR, který v roce 2006 provedla Deutsche Bank (38), může podíl bank ve státním vlastnictví dosahovat více než 2/3 čínského trhu. Ke stejnému tématu přezkum WTO týkající se čínské obchodní politiky uvádí, že „dalším významným rysem čínského finančního sektoru je vysoký stupeň státního vlastnictví“ (39) a že „ve struktuře trhu čínského bankovního sektoru, který je ovládán bankami ve státním vlastnictví, nedošlo k žádným velkým změnám“ (40). Je třeba poznamenat, že pět největších komerčních bank ve státním vlastnictví (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank of China, Bank of Communications a Industrial and Commercial Bank) zjevně představuje více než polovinu čínského bankovního sektoru (41). Vlastnický podíl vlády v pěti největších bankách ve státním vlastnictví byl rovněž potvrzen čínskou vládou v její odpovědi na písemné upozornění na nedostatky.
(162)
Komise rovněž požádala o informace týkající se struktury vládního dozoru ve výše uvedených čínských bankách a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o fotovoltaický průmysl (tj. složení správní rady a valné hromady, zápisy z valných hromad/zasedání správní rady, státní příslušnost akcionářů/členů vedení, politika poskytování úvěrů a posouzení rizik souvisejících s úvěry poskytnutými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům). Nicméně jak je uvedeno ve 139. bodě odůvodnění výše, čínská vláda poskytla v tomto ohledu jen velmi omezené informace a neumožnila ověřit velkou část předložených informací. Komise musela tudíž použít údaje, které jí byly dostupné. Na základě dostupných údajů dospěla Komise k závěru, že výše uvedené banky podléhají vládnímu dozoru prostřednictvím vlastnictví, správní kontroly jejich „obchodního“ chování včetně mezních hodnot stanovených pro vklady a úrokové sazby úvěrů (viz 164. - 167. bod odůvodnění níže) a v některých případech dokonce na základě stanov (42).
Zdrojem relevantních údajů, o něž se opírají výše uvedená zjištění, byly informace od čínské vlády, výroční zprávy čínských bank, jež předložila buď čínská vláda nebo jsou veřejně dostupné, dále informace z průzkumu, který v roce 2006 provedla Deutsche Bank o čínském bankovním sektoru (43), přezkumu politiky WTO týkající se Číny (2012) (44), zprávy Světové banky Čína 2030 (45) nebo hospodářského přehledu OECD týkajícího se Číny (46), z informací od spolupracujících vyvážejících výrobců a údajů v podnětu. Pokud jde o zahraniční banky, připadá na ně v čínském bankovním sektoru podle nezávislých odhadů jen malý podíl, a hrají tedy při poskytování úvěrů podle politického záměru jen nevýznamnou roli; podle relevantních údajů by tento podíl mohl činit pouhé 2 % čínského trhu (47). Relevantní veřejně dostupné informace dále potvrzují, že zejména velké čínské komerční banky nadále spoléhají na to, že se v případě nedostatečné kapitálové přiměřenosti v důsledku úvěrové expanze postarají o navýšení kapitálu jejich podílníci ve státním vlastnictví a vláda (48).
(163)
V této souvislosti je třeba uvést, že většina bank, které úvěrovaly spolupracující vyvážející výrobce, je ve státním vlastnictví. Na základě dostupných informací (49) bylo zjištěno, že velkou většinu úvěrů spolupracujícím vyvážejícím výrobcům poskytly banky ve státním vlastnictví a jiné státem vlastněné subjekty. Jedná se především o největší komerčních banky a banky spojené s vládní politikou v ČLR jako China Development Bank, EXIM Bank, Agricultural Bank of China, Bank of China, China Construction Bank a Industrial and Commercial Bank of China. Pokud jde o ostatní dotčené banky ve státním vlastnictví, Komise požádala o stejné informace týkající se vládního dozoru a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o fotovoltaické odvětví, jak bylo uvedeno výše. Žádné takové podrobné informace nebyly poskytnuty. Proto byl učiněn závěr, že tyto banky jsou kontrolovány vládou. Že se jedná o účinnou kontrolu, dokazuje mimo jiné vládní politika na podporu dotčeného odvětví, která dává bankám pokyn, aby byly patřičně nápomocné (viz 102. bod odůvodnění). Z těchto důvodů by komerční banky ve státním vlastnictví a banky zajišťující vládní politiku V ČLR měly být považovány za veřejnoprávní subjekty.
(164)
Další známkou zapojení čínské vlády do čínského finančního trhu je úloha, kterou sehrává Čínská lidová banka při určování konkrétních limitů pro způsob stanovení úrokových sazeb a jejich fluktuace. Šetření totiž zjistilo, že uvedená banka má konkrétní pravidla, jež pohyb úrokových sazeb v ČLR regulují. Podle dostupných informací je úprava těchto pravidel obsažena v Oběžníku Čínské lidové banky o otázkách úpravy úrokových sazeb u vkladů a úvěrů - YinFa [2004] č. 251. Finanční instituce mají podle nich stanovit své úrokové sazby v určitém rozmezí, jež je odvozeno od základní úrokové sazby Čínské lidové banky. V případě úvěrů od komerčních bank a komerčně spravovaných úvěrů od bank spojených s vládní politikou není stanoveno horní, nýbrž jen dolní limitní rozmezí. V případě městských a venkovských úvěrových družstev je stanoveno horní i dolní limitní rozmezí. V případě preferenčních úvěrů a úvěrů, pro něž Státní rada vydala zvláštní úpravu, se úrokové sazby nesmějí pohybovat směrem nahoru. Komise žádala čínskou vládu o vysvětlení k definicím a formulacím, jež jsou obsaženy ve výše uvedeném oběžníku, a k právnímu předpisu, který oběžníku č. 251 předcházel (Oběžník Čínské lidové banky o rozšíření rozmezí pro pohyb úrokových sazeb u úvěrů poskytovaných finančními institucemi - YinFa [2003] č. 250). Nicméně, jak je popsáno ve 135. bodě odůvodnění výše, čínská vláda tyto oběžníky odmítla poskytnout, a Komisi tak znemožnila ověřit jejich obsah a hledat vysvětlení. Vzhledem k tomu, že čínská vláda nepředložila v tomto ohledu žádné příslušné informace, které by naznačovaly, že situace se od března 2013, kdy Komise dokončila své antisubvenční šetření ohledně oceli s organickým povlakem (50), změnila, dochází se k závěru, že Čínská lidová banka je zapojena do určování úrokových sazeb komerčními bankami ve státním vlastnictví a rovněž tyto sazby ovlivňuje. Čínská vláda nepředložila žádné důkazy o tom, že by se situace zjištěná v šetření týkajícím se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem změnila. Proto byl na základě dostupných údajů a jiných důkazů uvedených výše učiněn závěr, že pokud jde o postup použitý pro stanovení úrokových sazeb, byla situace stejná během celého období šetření.
(165)
Limity úrokových sazeb společně se stropy pro sazby z vkladů vytvářejí situaci, kdy banky mají zaručený přístup k levnému kapitálu (vzhledem k nařízení o sazbách z vkladů) a jsou schopny půjčovat vybraným výrobním odvětvím za výhodné sazby.
(166)
Na banky se rovněž vztahují právní předpisy, které mimo jiné vyžadují, aby vykonávaly úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství (51), poskytovaly úvěrovou pomoc podporovaným projektům (52) či upřednostňovaly rozvoj výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie (53). Banky jsou povinny tato pravidla dodržovat. Vyvážející výrobci zařazení do vzorku patří jak do kategorie podporovaných projektů, tak do kategorie výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie.
(167)
Z různých nezávislých zdrojů informací vyplývá, že vliv státu na čínský finanční sektor je značný a trvající. Například i) pracovní dokument MMF 2006 uvádí, že liberalizace bank v ČLR je neúplná a úvěrové riziko není náležitě zohledněno (54); ii) zpráva MMF 2009 zdůrazňuje, že v Číně chybí liberalizace v oblasti úrokových sazeb (55); iii) zpráva MMF 2010 o zemích uvádí, že investiční náklady v Číně jsou relativně nízké, přidělování úvěrů se často řídí jinými než cenovými hledisky a vysoké úspory společností částečně souvisí s nízkými náklady na různé vstupy (včetně kapitálu a půdy) (56); iv) zpráva OECD o čínské ekonomice za rok 2010 (57) a pracovní dokument hospodářské sekce OECD č. 747 o reformách čínského finančního sektoru (58) uvádí, že dominantním vlastníkem finančních institucí zůstává stát; nabízí se tudíž otázka, do jaké míry vycházejí rozhodnutí bank o úvěrech čistě z obchodních úvah, když jejich tradiční role odpovídá vládním agenturám s vazbou na vládu.
(168)
Na základě výše uvedených důkazů se dospělo k závěru, že komerční banky ve státním vlastnictví a banky zajišťující vládní politiku vykonávají státní správu jménem čínské vlády, zejména pak povinnou podporu některých hospodářských odvětví v souladu se státním plánováním a politickými dokumenty. Zásadní vlastnický podíl státu ve státem vlastněných bankách a další informace o vazbách mezi bankami vlastněnými státem a vládou (včetně nedostatečné spolupráce čínské vlády v tomto ohledu) potvrzují, že banky podléhají při výkonu svých veřejných funkcí vládní kontrole. Čínská vláda vykonává účinnou kontrolu nad komerčním bankami ve státním vlastnictví a bankami zajišťujícími vládní politiku tím, že všudypřítomně ovlivňuje finanční sektor a naléhá na banky ve státním vlastnictví, aby se řídily vládními politikami. Komerční banky ve státním vlastnictví a banky zajišťující vládní politiku jsou proto považovány za veřejnoprávní subjekty, neboť mají vládní moc, jsou jí pověřeny, a uplatňují ji.
c) Soukromé banky v ČLR jsou pověřeny a řízeny čínskou vládou
(169)
Komise rovněž zjišťovala, zda soukromé komerční banky v ČLR jsou pověřeny nebo řízeny čínskou vládou, aby výrobcům ve fotovoltaickém odvětví nabízely preferenční (subvencované) úvěry ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
- Existence politiky čínské vlády
(170)
Z výše uvedeného oddílu o zapojení státu v oblasti fotovoltaického odvětví (101. bod odůvodnění) a z níže popsaných zjištění je zřejmé, že čínská vláda využívá politiku poskytování preferenčních úvěrů fotovoltaickému odvětví, neboť na tomto poskytování se podílejí veřejnoprávní subjekty (komerční banky ve státním vlastnictví) (59) s vedoucím postavením na trhu, které jim umožňuje nabízet úrokové sazby nižší než tržní.
- Rozšíření politiky na soukromé banky
(171)
Zákon o komerčním bankovnictví [2003] platí stejným způsobem pro komerční banky ve státním vlastnictví i pro soukromé komerční banky. Např. článek 38 tohoto zákona pro všechny komerční banky stanoví (tj. rovněž pro ty, které jsou v soukromém vlastnictví), aby „určily úrokovou sazbu v souladu s horní a dolní hranicí úrokové sazby stanovené Čínskou lidovou bankou“, podle článku 34 Zákona o komerčním bankovnictví musí komerční banky „vykonávat úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a sociálního rozvoje a v duchu státní průmyslové politiky“.
(172)
Na preferenční úvěry fotovoltaickému výrobnímu odvětví odkazuje řada vládních politických a plánovacích dokumentů a právních předpisů. Například rozhodnutí Státní rady ze dne 10. října 2010 o podpoře rozvoje 7 nových strategických průmyslových odvětví slibuje větší fiskální a politickou podporu strategickým odvětvím (60) (fotovoltaické odvětví je jedním z nich), vybízí finanční instituce, aby „rozšířily úvěrovou pomoc“ těmto odvětvím a „využily fiskální preferenční politiky jako je např. kompenzace za riziko“. Rovněž Národní plán střednědobého a dlouhodobého rozvoje v oblasti vědy a technologie (2006-2020), který řadí solární energii a fotovoltaické články mezi klíčové oblasti a prioritní témata (61) slibuje, že „podpoří finanční instituce, aby poskytovaly preferenční úvěrovou pomoc hlavním národním projektům v oblasti vědecké a technologické industrializace“ a dává vládě pokyn, aby „pomohla finančním institucím a soukromému kapitálu zapojit se do vědeckého a technologického rozvoje“. Zákon ČLR o vědeckém a technologickém pokroku (vyhláška č. 82 prezidenta ČLR) stanoví, že stát musí vést a orientovat finanční instituce tak, aby podpořily rozvoj výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie poskytováním úvěrů, a že finanční instituce mají upřednostňovat rozvoj výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie (62). Podle téhož zákona mají politicky orientované finanční instituce v rámci své činnosti nabízet zvláštní pomoc projektům, jež se týkají nezávislé inovace a jsou podporované státem (63).
(173)
Výše zmiňovaný limit pro stanovení úrokových sazeb, který určuje Čínská lidová banka (164. a 165. bod odůvodnění) je rovněž závazný pro soukromé komerční banky.
(174)
Výše uvedené citace z právních předpisů týkajících se bankovního sektoru ukazují, že politika čínské vlády vedoucí k poskytování preferenčních úvěrů fotovoltaickém výrobnímu odvětví zahrnuje rovněž soukromé komerční banky, přičemž ve skutečnosti jim čínská vláda dává pokyny, aby „vykonávaly úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a společenského rozvoje a pod vedením státní průmyslové politiky“ (64).
- Hodnocení úvěrového rizika
(175)
Komise požádala čínskou vládu, aby jí poskytla příslušné informace s cílem posoudit, jak banky v ČLR provádějí hodnocení úvěrového rizika společností působících ve fotovoltaickém odvětví dříve, než rozhodnou o tom, zda jim úvěr udělí, jakož i o podmínkách pro poskytnuté půjčky. V dodatku A k příslušnému dotazníku požadovala Komise informace o tom, jak banky zohledňují při poskytování půjček rizika, tj. jak posuzují bonitu žadatele o úvěr, jaké je pojistné rizika, jež v ČLR banky účtují u různých společností/odvětví, které faktory bere banka v úvahu při posuzování žádosti o úvěr, jakou podobu má žádost o úvěr a schvalovací proces atd. Ani čínská vláda ani jednotlivé banky však v dotazníku žádné příslušné důkazy (s jednou výjimkou uvedenou v 176. bodě odůvodnění níže) neposkytly. Čínská vláda poskytla pouze odpovědi obecné povahy, které nepředstavují žádný důkaz o tom, že by se prováděla hodnocení úvěrového rizika.
(176)
V průběhu ověřování u jedné z bank se Komisi podařilo přezkoumat jedno posouzení rizika. Část tohoto posouzení úvěrového rizika se týkalo vládní podpory společností působících v oblasti solární energie a vládních plánů na podporu fotovoltaického výrobního odvětví obecně a tato skutečnost se odrazila pozitivně v ratingu uděleném této společnosti. Tento příklad ukazuje, jak vládní politika (a subvence zaměřené na určité odvětví) ovlivňuje rozhodování bank, pokud jde o financování společností působících v oblasti solární energie.
(177)
Komise rovněž požadovala podobné informace od spolupracujících vyvážejících výrobců a pokusila se je ověřit během inspekcí na místě u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Většina vyvážejících výrobců zařazených do vzorku odpověděly, že banky požadují určité dokumenty a před poskytnutím úvěrů provádějí určitou analýzu úvěrových rizik. Svá tvrzení však nemohly podpořit žádnými důkazy. Během inspekce na místě požadovala Komise důkazy o tom, že banky takové dokumenty požadovaly nebo že tyto dokumenty společnosti bankám poskytly, případně jakoukoliv zprávu vydanou bankami, která by byla důkazem toho, že takováto analýza úvěrových rizik byla provedena. Dané skupiny vyvážejících výrobců zařazených do vzorku však nebyly schopny takové ani jiné důkazy na podporu svých tvrzení předložit.
(178)
Informace týkající se hodnocení úvěrového rizika byly od zúčastněných stran opakovaně žádány, neboť se považuje za velmi důležité zohlednit informace uvedené v 167. bodě odůvodnění výše.
(179)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se zjištění týkající se hodnocení úvěrového rizika v ČLR vztahují na komerční banky ve státním vlastnictví, soukromé komerční banky a banky zajišťující vládní politiku. Výše uvedené důkazy vedou k závěru, že soukromé banky v ČLR se při poskytování úvěrů musí řídit vládními politikami, zejména pokud jde o fotovoltaické odvětví, a jednat stejným způsobem jako banky ve státním vlastnictví, jak je uvedeno v 168. bodě odůvodnění. Z toho plyne, že soukromé banky jsou pověřeny a řízeny čínskou vládu, aby vykonávaly funkce obvykle svěřené vládě, ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
(180)
Kromě toho výše uvedené důkazy prokazují, že i kdyby banky ve státním vlastnictví nebyly považovány za veřejnoprávní subjekty, byly by rovněž považovány za pověřené a řízené čínskou vládu, aby vykonávaly funkce obvykle svěřené vládě, ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
d) Narušení čínského finančního trhu
(181)
Z informací shromážděných v průběhu tohoto šetření vyplývá, že podíl bank ve státním vlastnictví dosahuje více než 2/3 čínského trhu. Pět největších komerčních bank ve státním vlastnictví (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank of China, Bank of Communications a Industrial and Commercial Bank ) představuje více než polovinu čínského bankovního sektoru (65). Navíc China Development Bank a China Export-Import Bank jsou zcela ve vlastnictví státu. Těchto sedm bank poskytlo velkou většinu úvěrů osmi vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku v případě solárních panelů. Toto všudypřítomné státní vlastnictví v kombinaci s narušením čínského finančního trhu a politikou čínské vlády, která vybraným odvětvím zabezpečuje levné peníze, narušuje rovné podmínky v mezinárodním obchodu a poskytuje nepřiměřenou výhodu čínským výrobcům.
(182)
Banky v ČLR nemohou zcela svobodně rozhodovat o podmínkách půjček. V případě úrokových sazeb jsou povinny zůstat v mezích stanovených Čínskou lidovou bankou. Tyto limity společně se stropy pro sazby z vkladů vytvářejí situaci, kdy banky mají zaručený přístup k levnému kapitálu (vzhledem k nařízení o sazbách z vkladů) a jsou schopny půjčovat vybraným výrobním odvětvím za výhodné sazby.
(183)
Na banky se rovněž vztahují právní předpisy, které mimo jiné vyžadují, aby vykonávaly úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství (66), poskytovaly úvěrovou pomoc podporovaným projektům (67) či upřednostňovaly rozvoj průmyslových odvětví využívajících nové a špičkové technologie (68). Banky jsou povinny tato pravidla dodržovat.
(184)
Podle posledních zjištění byl některým velkým komerčním bankám v ČLR poskytnut přístup ke státním devizovým rezervám (69). Tím se výrazně snižují jejich náklady na kapitál a tyto „levné peníze“ jsou využívány pro půjčky v USD a EUR vybraným společnostem a projektům, jež jsou v souladu s politikou vývozu „going out“. Proto jsou schopny nabídnout podmínky, kterým běžné obchodní banky nemohou konkurovat.
(185)
Dalším významným narušením ve financování fotovoltaického odvětví je zvláštní privilegované postavení China Development Bank („CDB“), která je největším věřitelem dotčeného odvětví a poskytla velkou část půjček nebo úvěrových linek vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku. China Development Bank je téměř úplně financována z prodeje dluhopisů, a nikoli z vkladů, a po ministerstvu financí je druhým největším emitentem dluhopisů v zemi. Prostřednictvím tohoto zvláštního mechanismu se CDB může levně financovat z vlastních zdrojů a následně poskytovat půjčky vybraným odvětvím za zvýhodněných podmínek (70).
3.4.1.1. Zvýhodněná půjčka
a) Úvod
(186)
Žadatel tvrdí, že čínská vláda subvencuje fotovoltaické odvětví prostřednictvím preferenčních úvěrů a cílených úvěrů.
b) Právní základ
(187)
Preferenční úvěry v Číně upravují tyto právní předpisy: Zákon ČLR o komerčních bankách, obecná pravidla týkající se půjček (prováděná Čínskou lidovou bankou), Rozhodnutí Státní rady č. 40 o vyhlášení a provedení dočasných pravidel o podpoře průmyslové restrukturalizace.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(188)
S ohledem na všechny uvedené skutečnosti se dospělo k závěru, že naprostá většina úvěrů pro dotčené skupiny vyvážejících výrobců zařazených do vzorku je poskytována bankami ve státním vlastnictví, které byly shledány veřejnoprávními subjekty v 168. bodě odůvodnění výše, neboť jsou pověřeny vládními pravomocemi a vykonávají vládní funkce. Existují další důkazy o tom, že tyto banky ve skutečnosti jednají z pověření vlády, neboť, jak je vysvětleno ve 164. bodě odůvodnění, stát (tj. Čínská lidová banka) zřetelně zasahuje do způsobu, jakým komerční banky rozhodují o úrokových sazbách úvěrů, jež poskytují čínským společnostem. Za těchto okolností jsou úvěrové postupy těchto subjektů přímo přičitatelné vládě. Skutečnost, že banky jednají z pověření vlády, potvrzuje rovněž způsob, jakým slouží články 7 a 15 obecných pravidel týkajících se půjček (prováděných Čínskou lidovou bankou), rozhodnutí č. 40 a článek 34 Zákona o komerčních bankách s ohledem na plnění státní průmyslové politiky. Existuje rovněž řada nepřímých důkazů podporovaných objektivními studiemi a zprávami, které svědčí o tom, že v čínském finančním systému stále dochází k rozsáhlým vládním intervencím, jak již bylo vysvětleno ve 172. a 178. bodě odůvodnění výše. A konečně, čínská vláda neposkytla informace, které by umožnily lepší pochopení vztahu mezi státem vlastněnými bankami a vládou, jak je vysvětleno ve 139. a 140. bodě odůvodnění. Komise tudíž činí závěr, že v případě úvěrů poskytnutých komerčními bankami ve státním vlastnictví v ČLR se jedná o finanční příspěvky výrobcům ve fotovoltaickém odvětí ve formě přímého převodu peněžních prostředků od vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení. Navíc stejné důkazy jsou svědectvím toho, že komerční banky ve státním vlastnictví (jakož i soukromé banky) jsou pověřeny nebo řízeny vládou, což v důsledku znamená, že existuje finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
(189)
S přihlédnutím k analýze v 169.-182. bodě odůvodnění výše se rovněž stanovuje, že soukromé banky jsou čínskou vládou pověřeny a řízeny tak, aby poskytovaly úvěry výrobcům ve fotovoltaickém odvětí a že existuje finanční příspěvek podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
(190)
V míře, v níž jsou vládní půjčky nebo půjčky od soukromých subjektů pověřených nebo řízených vládou poskytovány za podmínek výhodnějších, než jaké by mohli jejich příjemci skutečně získat na trhu, je těmto poskytována výhoda ve smyslu čl. 3 odst. 2 a čl. 6 písm. b) základního nařízení. Nevládní úvěry v ČLR nepředstavují odpovídající tržní referenční úroveň, neboť bylo zjištěno, že soukromé banky jsou pověřeny a řízeny čínskou vládou, a tudíž lze předpokládat, že se řídí úvěrovými postupy bank ve státním vlastnictví. Proto byly referenční úrovně stanoveny pomocí metody popsané v 198.-200. bodě odůvodnění níže. Použití této referenční úrovně ukazuje, že půjčky fotovoltaickému výrobnímu odvětví jsou poskytovány za výhodnějších podmínek, než jsou podmínky tržní.
(191)
Fotovoltaické odvětví patří podle rozhodnutí č. 40 do podporované kategorie. Rozhodnutí č. 40 je nařízením Státní rady jakožto nejvyššího správního orgánu v ČLR a v tomto ohledu je rozhodnutí právně závazné pro ostatní veřejnoprávní a hospodářské subjekty. Rozhodnutí člení průmyslová odvětví na „podporované, omezované a eliminované projekty“. Tento akt představuje průmyslově-politickou směrnici, která spolu se směrným indexem ozřejmuje způsob, jakým čínská vláda realizuje svou politiku stimulace a podpory určité skupiny podniků či výrobních odvětví, jako je fotovoltaické odvětví/odvětví nových energií, které směrný index řadí do kategorie odvětví „podporovaných“. K počtu odvětví klasifikovaných jako „podporovaná“ je třeba poznamenat, že představují pouze část čínského hospodářství. Navíc v rámci těchto podporovaných odvětví mají status „podporovaných“ jen určité činnosti. Rozhodnutí č. 40 v článku 17 dále stanoví, že „podporované investiční projekty“ mají nárok na zvláštní výhody a pobídky, mimo jiné na finanční podporu. Na druhé straně rozhodnutí č. 40 v souvislosti s „omezovanými a eliminovanými projekty“ zmocňuje státní orgány, aby přímo intervenovaly za účelem regulace trhu. Články 18 a 19 stanoví, že příslušný orgán má zabránit tomu, aby finanční instituce takovýmto „omezovaným a eliminovaným projektům“ poskytla úvěr. Z výše uvedeného je jasné, že rozhodnutí č. 40 stanoví pravidla závazná pro všechny hospodářské instituce, a to v podobě direktiv o pomoci podporovaným odvětvím, k nimž patří rovněž fotovoltaické výrobní odvětví.
(192)
Jak bylo vysvětleno v 172. bodě odůvodnění výše, čínská vláda adresuje preferenční úvěry omezenému počtu výrobních odvětví, a fotovoltaický průmysl je jedním z nich. S ohledem na všechny výše uvedené skutečnosti je zřejmé, že čínské orgány povolují finančním institucím poskytovat preferenční úvěry pouze omezenému počtu odvětví/společností, které jsou v souladu s příslušnými politikami čínské vlády. Na základě důkazů obsažených ve spisu a při nedostatečné spolupráci ze strany čínské vlády v této věci byl učiněn závěr, že subvence v podobě preferenčních úvěrů neplatí obecně, a jsou tudíž specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Kromě toho žádná ze zúčastněných stran nepředložila žádné důkazy, které by naznačovaly, že subvence vychází z objektivních kritérií nebo podmínek podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
d) Závěr
(193)
Šetření ukázalo, že všichni vyvážející výrobci zařazení do vzorku využívali v období šetření preferenčních úvěrů.
(194)
S ohledem na výše uvedené je třeba financování fotovoltaického odvětví pokládat za subvenci.
(195)
Vzhledem k existenci finančního příspěvku, výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům a své specifičnosti by tato subvence měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(196)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. V souladu s čl. 6 písm. b) základního nařízení je výhoda, kterou získal příjemce, rozdílem mezi částkou, kterou platí společnost za vládní půjčku, a částkou, již by společnost zaplatila za srovnatelnou obchodní půjčku na trhu.
(197)
Jak je vysvětleno výše (190. bod odůvodnění), jsou úvěry, jež čínské banky poskytují, projevem významných vládních zásahů v bankovním sektoru a jejich úrokové sazby neodrážejí sazby na fungujícím trhu; vhodný základ pro srovnání podle obvyklých tržních podmínek byl tudíž sestaven pomocí níže popsané metody. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády využila Komise ke zjištění vhodného srovnávacího základu u úrokových sazeb rovněž dostupné údaje.
(198)
Při vytváření vhodné referenční úrovně pro úvěry v RMB je pokládáno za přiměřené použít čínské úrokové sazby upravené tak, aby odrážely běžné tržní riziko. Aktuální finanční situace vývozců byla totiž zjišťována za zkreslených tržních podmínek a čínské banky neposkytly spolehlivé údaje o tom, jak měří rizika a určují úvěrový rating. V takové situaci je proto pokládáno za nezbytné vycházet z údajů o úvěruschopnosti čínských vývozců a zároveň uplatnit přirážku, která bude odrážet potenciální dopad zkreslených podmínek čínského trhu na finanční situaci těchto vývozců.
(199)
Stejná situace platí pro půjčky v cizích měnách. Jako referenční úroveň byly použity podnikové dluhopisy s ratingem BB v příslušné měně vydaných během období šetření.
(200)
S ohledem na výše uvedené byli čínská vláda i spolupracující vyvážející vývozci (jak je uvedeno v 138. až 140. bodě odůvodnění) požádáni o informace k úvěrové politice čínských bank a ke způsobu, jakým byly tyto úvěry vyvážejícím výrobcům poskytovány. Navzdory opakovaným žádostem nebyly tyto informace poskytnuty. Vzhledem k takto nedostatečné spolupráci a ke všem dostupným údajům a v souladu s čl. 28 odst. 6 základního nařízení je považováno za vhodné domnívat se, že všem podnikům v Číně je udělena pouze nejvyšší známka pro dluhopisy neinvestičního stupně (BB dle agentury Bloomberg), a uplatnit na standardní úvěrovou sazbu Čínské lidové banky adekvátní prémii předpokládanou u dluhopisů, jež podniky s tímto ratingem vydávají. Výhoda pro vyvážející výrobce byla vypočtena tím způsobem, že úrokový diferenciál byl v procentním vyjádření vynásoben nesplacenou výší úvěru, tj. byl uvažován úrok nezaplacený během období šetření. Tato částka byla poté rozpočítána na celkový obrat spolupracujících vyvážejících výrobců.
(201)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Politika preferenčních úvěrů
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, ČLR a společnosti ve spojení
1,14 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,61 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,25 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,92 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,80 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,02 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,84 %
Jinko Solar Co Ltd a společnosti ve spojení
0,85 %
3.4.1.2. Poskytování úvěrových linek
a) Úvod
(202)
Žadatel tvrdil, že čínské banky poskytly čínským vývozcům dotčeného výrobku nepřiměřené úvěrové linky. Šetření skutečně potvrdilo, že všechny šetřené společnosti získaly od čínských bank velké úvěrové linky, jež byly ve většině případů poskytnuty bezplatně nebo za velmi nízký poplatek. Za normálních tržních podmínek jsou takové úvěrové linky podmíněny významným závazkem a správními poplatky, které umožňují bankám kompenzovat náklady a rizika.
b) Zjištění, jež šetření přineslo
(203)
Zpráva panelu EC-Aircraft potvrdila, že takové úvěrové linky, nad účinkem jednotlivých úvěrů, mohou představovat přímé převody peněžních prostředků podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení, a tedy i finanční příspěvky. Panel zjistil, že výhoda z možného převodu finančních prostředků vyplývá z pouhé existence povinnosti provádět přímý převod finančních prostředků. Rovněž bylo zjištěno, že úvěrová linka sama o sobě by mohla příjemci poskytnout výhodu, a je tedy možným převodem peněžních prostředků mimo jakékoli přímé převody peněžních prostředků ve formě individuálních půjček (71).
(204)
Úvěrové linky byly vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku poskytnuty stejnými bankami jako v případě preferenčních úvěrů popsaných výše. Jak již bylo uvedeno, tyto banky jsou veřejnoprávními subjekty (158.-166. bod odůvodnění) nebo jsou pověřeny a řízeny čínskou vládu, aby poskytovaly preferenční financování fotovoltaickému výrobnímu odvětví (169.-178. bod odůvodnění).
(205)
Jak je vysvětleno výše (158.-185. bod odůvodnění), čínský trh je narušen právními předpisy a postupy bank ve státním vlastnictví a bylo zjištěno, že ve většině případů byly úvěrové linky poskytnuty bezplatně nebo za velmi nízké poplatky. Za normálních tržních podmínek jsou takové úvěrové linky podmíněny významným závazkem a správními poplatky, jež bankám umožňují kompenzovat náklady a rizika.
(206)
Výši výhody představují poplatky, které se běžně uplatňují v případě komerčních úvěrových linek poskytovaných společnostem a které byly vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku ve většině případů prominuty. Komise uplatnila výši poplatků za úvěrovou linku, kterou poskytla jednomu z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku zahraniční komerční banka.
(207)
Fotovoltaické odvětví patří podle rozhodnutí č. 40 do podporované kategorie. Rozhodnutí č. 40 je nařízením Státní rady jakožto nejvyššího správního orgánu v ČLR a v tomto ohledu je rozhodnutí právně závazné pro ostatní veřejnoprávní a hospodářské subjekty. Rozhodnutí člení průmyslová odvětví na „podporované, omezované a eliminované projekty“. Tento akt představuje průmyslově-politickou směrnici, která spolu se směrným indexem ozřejmuje způsob, jakým čínská vláda realizuje svou politiku stimulace a podpory určité skupiny podniků či výrobních odvětví, jako je fotovoltaické odvětví/odvětví nových energií, které směrný index řadí do kategorie odvětví „podporovaných“. K počtu odvětví klasifikovaných jako „podporovaná“ je třeba poznamenat, že představují pouze část čínského hospodářství. Navíc v rámci těchto podporovaných odvětví mají status „podporovaných“ jen určité činnosti. Rozhodnutí č. 40 v článku 17 dále stanoví, že „podporované investiční projekty“ mají nárok na zvláštní výhody a pobídky, mimo jiné na finanční podporu. Na druhé straně rozhodnutí č. 40 v souvislosti s „omezovanými a eliminovanými projekty“ zmocňuje státní orgány, aby přímo intervenovaly za účelem regulace trhu. Články 18 a 19 ve skutečnosti stanoví, že příslušný orgán má zabránit tomu, aby finanční instituce takovýmto „omezovaným a eliminovaným projektům“ poskytla úvěr. Z výše uvedeného je jasné, že rozhodnutí č. 40 stanoví pravidla závazná pro všechny hospodářské instituce, a to v podobě direktiv o pomoci podporovaným odvětvím, k nimž patří rovněž fotovoltaické výrobní odvětví.
(208)
Jak je vysvětleno v 172. a 192. bodě odůvodnění výše, čínská vláda uplatňuje pro omezený počet odvětví preferenční systém úvěrů, jehož důležitou součástí je poskytování úvěrových linek. Odvětví fotovoltaiky patří do této skupiny výrobních odvětví a využívá diskriminační preferenční úvěry.
(209)
S ohledem na všechny výše uvedené skutečnosti je zřejmé, že čínské orgány povolují finančním institucím poskytovat preferenční úvěrové linky pouze omezenému počtu odvětví/společností, které jsou v souladu s příslušnými politikami čínské vlády. Na základě důkazů obsažených ve spisu a při nedostatečné spolupráci ze strany čínské vlády v této věci byl učiněn závěr, že subvence v podobě nepřiměřených úvěrových linek neplatí obecně, a jsou tudíž specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Kromě toho žádná ze zúčastněných stran nepředložila žádné důkazy, které by naznačovaly, že subvence vychází z objektivních kritérií nebo podmínek podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
c) Závěr
(210)
Šetření ukázalo, že všechny skupiny vyvážejících výrobců zařazených do vzorku využívaly v období šetření úvěrových linek, které jim byly poskytovány bezplatně nebo za cenu nižší než tržní.
(211)
S ohledem na výše uvedené je třeba poskytování těchto úvěrových linek fotovoltaickému odvětví pokládat za subvenci.
(212)
Vzhledem k existenci finančního příspěvku, výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům a své specifičnosti by tato subvence měla být pokládána za napadnutelnou.
d) Výpočet výše subvence
(213)
Poskytnutí úvěrové linky bezplatně nebo za poplatky nižší než tržní se považuje za poskytnutí finančních služeb (čl. 3 odst. 1 písm. a) bod iii) základního nařízení) za cenu nižší než přiměřenou. Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Z důvodu narušení trhu popsaných ve 158.-185. bodě odůvodnění výše nebylo možné s ohledem na podmínky převládající na trhu v ČLR stanovit přiměřenost odměny za finanční služby (v tomto případě poskytování úvěrových linek). V souladu s čl. 6 písm. b) základního nařízení je proto výhoda, kterou příjemce získal, rozdílem mezi částkou, kterou platí společnost za poskytnutí úvěrových linek čínskými bankami a částkou, kterou by společnost zaplatila za srovnatelnou obchodní úvěrovou linku na trhu. Úvěrové linky lze rovněž považovat za možný převod finančních prostředků podle článku podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(214)
Jeden z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku získal úvěrovou linku od banky, jejíž ústředí má sídlo v oblasti jiné finanční jurisdikce než ČLR a tato úvěrová linka byla předmětem závazku a správních poplatků, které jsou běžné na světových finančních trzích. Ačkoli úvěrová linka byla poskytnuta prostřednictvím čínské dceřiné společnosti dané banky, považuje se za přiměřený ekvivalent referenční úrovně. Bylo považováno za vhodné použít výši poplatků za tuto úvěrovou linku jako referenční úroveň v souladu s čl. 6 písm. d) bodu ii) základního nařízení.
(215)
Výše poplatků použitá jako referenční úroveň se uplatnila poměrným podílem na výši každé příslušné úvěrové linky, aby se tak zjistila výše subvence (snížená o veškeré uhrazené poplatky). V případech, kdy úvěrová linka trvala více než jeden rok, byla celková výše subvence přepočtena na dobu trvání úvěrové linky a byla určena odpovídající výše na období šetření.
(216)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Poskytování úvěrových linek
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,97 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
2,14 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,09 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
1,28 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,92 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,24 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,50 %
Jinko Solar Co Ltd a společnosti ve spojení
2,59 %
3.4.1.3. Subvenční programy vývozních úvěrů
(217)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci daného programu během období šetření žádné výhody.
3.4.1.4. Vývozní záruky a pojištění pro zelené technologie
a) Úvod
(218)
Žadatel tvrdil, že China Export & Credit Insurance Corporation (dále jen „Sinosure“) poskytuje výrobcům dotčeného výrobku pojištění vývozních úvěrů za preferenčních podmínek, mimo jiné prostřednictvím programu nazvaného „Green Express“. Ve stížnosti se uvádí, že pojištění Sinosure v oblasti vývozních úvěrů není přiměřené, ani pokud jde o pokrytí dlouhodobých provozních nákladů a ztrát v rámci tohoto programu.
b) Nedostatečná spolupráce a využití dostupných údajů
(219)
Jak bylo uvedeno v 104. a 105. bodě odůvodnění výše, informace, které Komise požadovala v dotazníku, písemném upozornění na nedostatky a během inspekce na místě od čínské vlády a Sinosure, nebyly poskytnuty.
(220)
Komise žádala o institucionální rámec a příslušné dokumenty upravující působení Sinosure jakožto oficiálního státního pojistitele vývozních úvěrů. Čínská vláda předložila pouze oznámení, které v roce 2004 společně vydalo ministerstvo obchodu a Sinosure, avšak nepředložila řadu dalších příslušných dokumentů, včetně například tzv. plánu 840 uvedeného v oznámení Státní Rady ze dne 27. května 2009 (72).
(221)
Pokud jde o ověření odpovědi na dotazník a přílohu 1 týkající se Sinosure, Komisi se nepodařilo získat řadu dokumentů a ověřit určité prvky požadované na místě. Ze strany Sinosure nebyly předloženy zejména tyto informace a důkazy požadované Komisí: a) finanční výkazy za rok 2012, které údajně ještě nebyly na internetových stránkách Sinosure k dispozici, b) příslušné podklady týkající se pojištění vývozních úvěrů v případě dvou spolupracující vývozců zařazených do vzorku, včetně smluv, posouzení rizik, korespondence a dokladu o zaplacení pojistného; c) konkrétní informace týkající se vyšších vedoucích pracovníků jmenovaných Státní radou; d) důkazy týkající se prvků a výhod vyjmenovaných v oznámení z roku 2004 společně vydaném ministerstvem obchodu a Sinosure, včetně dokladů týkajících se schválení omezení, flexibility směnných kurzů a slevy v rámci proměnlivého rozpětí pojistného; e) důkazy týkající se dlouhodobých provozních nákladů a zisku z pojištění vývozních úvěrů; f) důkazy týkající se hodnocení situace na trhu, pokud jde o fotovoltaické výrobní odvětví.
(222)
Komisi se rovněž nepodařilo ověřit řadu prvků obsažených v odpovědi na dotazník a týkajících se operací Sinosure, včetně zejména odpovědí týkajících se posouzení rizik, vlastního stanovení pojistného a prováděcího a schvalovacího postupu, neboť Sinosure odmítla o konkrétních smlouvách se spolupracujícími vývozci zařazenými do vzorku hovořit. Sinosure nebyla rovněž schopna objasnit nebo předložit dokumenty v případě některých nesrovnalostí v údajích nebo v případě jiných prvků uvedených v odpovědi na dotazník a písemné upozornění na nedostatky, které zjistila Komise.
(223)
Čínská vláda a Sinosure se v průběhu inspekce na místě a v dopise čínské vlády ze dne 3. června 2013 pokusily tuto nedostatečnou spolupráci zdůvodnit důvěrností údajů. V tomto ohledu bylo v oznámení o inspekci a následné e-mailové korespondenci jasně uvedeno, že cílem Komise je smysluplné ověření informací a že samozřejmě přijme veškerá nutná opatření k ochraně důvěrných informací, které byly předloženy nebo jen poskytnuty za účelem kontroly, v souladu s právní povinností vycházející z příslušných přísných pravidel EU tyto informace chránit. Dokumenty, které měla Sinosure v úmyslu předložit až po ukončení inspekce na místě, aniž by Komisi umožnila jejich řádné ověření, nelze zohlednit, jelikož byly speciálně připraveny pro šetření a Komise nemohla ověřit jejich zdroje.
(224)
Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády a Sinosure nemohla Komise ověřit některé prvky týkající se poskytování pojištění vývozních úvěrů ze strany Sinosure spolupracujícím vyvážejícím výrobcům dotčeného výrobku zařazeným do vzorku. Komise tedy vychází při svých zjištěních z dostupných informací v souladu s článkem 28 základního nařízení.
c) Sinosure je veřejnoprávním subjektem
(225)
Šetřením bylo zjištěno, že Sinosure je veřejnoprávním subjektem ve smyslu čl. 2 písm. b) základního nařízení a příslušné judikatury WTO (73), neboť má vládní moc, vykonává ji nebo je jí pověřena. Čínská vláda vykonává nad Sinosure účinnou kontrolu (74) a Sinosure uplatňuje při provádění veřejných funkcí vládní moc.
(226)
Komise konstatuje, že činnost Sinosure spojená s pojištěním vývozních úvěrů je nedílnou součástí širšího finančního sektoru, kde vládní zásahy přímo ovlivňují a narušují normální fungování finančního trhu v ČLR (viz 185. bod odůvodnění a dále).
(227)
Sinosure provádí veřejné funkce ve své roli jediné oficiální instituce pro pojištění vývozních úvěrů v ČLR. Má proto na trhu pojištění vývozních úvěrů monopolní postavení. Uvedená společnost potvrdila, že tento trh není otevřený, a to i přesto, že v ČLR působí některé mezinárodní konkurenční společnosti.
(228)
Vláda je úplným vlastníkem Sinosure a vykonává nad ní finanční kontrolu. Stoprocentním vlastníkem Sinosure je Státní rada, tedy stát. Základní kapitál ve výši 4 miliard RMB pochází z fondu rizikového pojištění vývozních úvěrů v souladu s rozpočtem státních financí. Navíc v roce 2011 investoval stát 20 miliard RMB prostřednictvím čínského státního investičního fondu China Investment Corporation (75). Stanovy společnosti uvádějí, že příslušným obchodním oddělením je ministerstvo financí, jemuž je společnost povinna předkládat k posouzení a ke schválení finanční a účetní zprávy a fiskální rozpočtovou zprávu.
(229)
Pokud jde o vládní kontrolu, nemá společnost Sinosure, jejímž jediným vlastníkem je stát, správní radu. Stejně jako v případě dozorčí rady jsou všichni její členové jmenováni Státní radou a plní své úkoly v souladu s „prozatímními předpisy týkajícími se dozorčích orgánů v klíčových finančních institucích ve státním vlastnictví.“ Vrcholné vedení Sinosure rovněž jmenuje vláda. Z výroční zprávy společnosti Sinosure za rok 2011 („výroční zpráva 2011“) vyplývá, že prezident Sinosure je tajemníkem stranického výboru a že většina vrcholného vedení je rovněž jeho členem. Jelikož Sinosure odmítla předložit další informace týkající se vrcholného vedení, lze vyvodit závěr, že vedení je v přímém spojení s vládou, která jmenuje členy dozorčí rady i vysoké vedoucí pracovníky. Sinosure je tedy účinně kontrolována čínskou vládou.
(230)
Je natolik jasné a zjevné, že Sinosure vykonává vládní funkce a politiky, že ji lze označit za vlastního vykonavatele státní moci. Výroční zpráva Sinosure za rok 2011 obsahuje několik příslušných prohlášení: Sinosure „aktivně prováděla politické funkce vývozní úvěrové agentury (ECA) … a v prvním roce období 12. pětiletého plánu dosáhla dobrých výsledků“ (s. 4, výroční zpráva 2011); „reforma společnosti posílila politickou funkci Sinosure jakožto vývozní úvěrové agentury. Konference Ústředního výboru Komunistické strany Číny věnovaná oblasti ekonomiky zdůraznila důležitost této funkce a vyslovila jasné požadavky na pojištění úvěrů, což nasměrovalo vývoj naší společnosti“ (s. 5, výroční zpráva 2011); „V roce 2011 Sinosure provedla strategie, rozhodnutí a opatření, Ústředního výboru Komunistické strany Číny a Státní rady, vládní politiky v oblasti diplomacie, zahraničního obchodu, průmyslu a financí, plně využila své politické funkce a dosáhla rychlého růstu“ (s. 11, výroční zpráva 2011); „Sinosure plně provedla státní politiku ‚zvláštního režimu pro financování pojištění vývozu velkých kompletních sad zařízení‘ a splnil své povinnosti stanovené státem“ (s. 11, výroční zpráva 2011).
(231)
Institucionální rámec a další dokumenty vydané čínskou vládou, které definují činnost Sinosure, jsou dalším důkazem toho, že tato společnost je veřejnoprávním subjektem, zmocněným k provádění vládních politik. Oznámení o provádění strategie podpory obchodu prostřednictvím vědy a technologie s využitím pojištění vývozních úvěrů (Shang Ji Fa [2004] č. 368 ze dne 26. července 2004) bylo společně vydáno v roce 2004 ministerstvem obchodu a Sinosure a stále řídí činnost této společnosti. Jedním z cílů tohoto sdělení je podpora vývozu nových a špičkových technologií a produktů s vysokou přidanou hodnotou, a to prostřednictvím pojištění vývozních úvěrů. Oznámení dává Sinosure jasný pokyn, aby podporovala klíčová vývozní odvětví uvedená v seznamu čínských výrobků nových a špičkových technologií z roku 2006. „Solární články a moduly“ jsou v tomto seznamu uvedeny coby způsobilé výrobky, a proto lze předpokládat, že jsou přímo podporovány Sinosure. V oznámení jsou uvedeny tyto výhody: tzv. „green channel“, tedy zvláštní podpora pro výrobky uvedené v katalogu, které by měly být schváleny do pěti dnů, pokud jsou splněny podmínky pro uzavření pojištění, a schválení omezení pro prioritní pojištění; flexibilita směnných kurzů sestávající z nejvyšší slevy na zvýšenou sazbu v rámci proměnlivého rozpětí Sinosure. Oznámení rovněž předpokládá, že regionální a místní obchodní orgány musí na podporu výrobků uvedených v adresáři přijmout další opatření. Dále vyžaduje, aby Sinosure přizpůsobila příslušný pojišťovací model národní průmyslové politice a povaze vývozu výrobků nových a špičkových technologií a aby podpořila inovace a odvětví vědy a výzkumu, které jsou zvláště podporované státem.
(232)
Komisi je známo, že existují další dokumenty, jež dokazují, že Sinosure přímo provádí vládní politiku, která mimo jiné zvýhodňuje vyvážející výrobce. Tzv. plán 840 je podrobně uveden v oznámení Státní rady ze dne 27. května 2009 (76). Název odkazuje na 84 miliard USD poskytnutých na vývozní pojištění a je jedním ze šesti opatření zavedených v roce 2009 Státní radou v zájmu stabilizace vývozní poptávky v návaznosti na světovou krizi a z něho vyplývající zvýšenou poptávku po pojištění vývozních úvěrů. Těchto šest opatření zahrnuje především lepší pokrytí pojištění vývozních úvěrů, poskytování pojištění krátkodobých vývozních úvěrů ve výši 84 miliard USD v roce 2009 a snížení sazby pojistného. Jakožto jediná politická instituce zaručující pojištění vývozních úvěrů je Sinosure uvedena jako vykonavatel plánu. Pokud jde o snížení pojistné sazby, byla Sinosure vyzvána, aby zajistila snížení průměrné sazby pojištění krátkodobých vývozních úvěrů o 30 %, a to na základě celkové průměrné sazby v roce 2008.
(233)
Tzv. plán 421 byl zahrnut do Oznámení o otázkách k provádění zvláštních opatření pro financování pojištění vývozu velkých kompletních sad zařízení, které společně vydalo ministerstvo obchodu a ministerstvo financí dne 22. června 2009. Je rovněž významným politickým opatřením na podporu čínské politiky „going out“ v reakci na světovou finanční krizi v roce 2009, přičemž v jeho rámci bylo poskytnuto 42,1 miliard USD na financování pojištění na podporu vývozu velkých kompletních sad zařízení. Financování řídila a poskytovala společnost Sinosure a některé jiné finanční instituce. Podniky, jimiž se tento dokument zabývá, mohly využívat preferenční finanční opatření, včetně pojištění vývozních úvěrů. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády nemohla Komise požadovat dodatečné informace o uplatnění tohoto oznámení. Není-li k dispozici důkaz o opaku, Komise má důvod se domnívat, že uvedený dokument se rovněž vztahuje na fotovoltaická zařízení a fotovoltaické výrobní odvětví.
(234)
Další dokumenty, které dokládají státní podporu na poskytování pojištění krátkodobých vývozních úvěrů, zahrnují dva dokumenty týkající se zvýšení finanční podpory strategickým nově vznikajícím odvětvím. Oznámení Státní rady týkající se rozvoje a zvýšené podpory nově vznikajícím odvětvím zahrnutým ve strategickém rozhodnutí, Guo Fa [2010] č. 32, ze dne 18. října 2010, odst. 7 písm. c) vybízí finanční instituce, aby zvýšily finanční podporu. Prováděcí pokyny pro rozvoj strategických nově vznikajících odvětví, které společně vydaly všechna příslušná ministerstva (tj. národní komise pro rozvoj a reformy, ministerstvo obchodu, ministerstvo vědy, ministerstvo průmyslu a informačních technologií, ministerstvo životního prostředí, ministerstvo financí, státní daňová správa, všeobecná celní správa, všeobecná správa kontroly kvality, kontrolní úřad pro duševní vlastnictví) Guo Fa [2011] č. 310, ze dne 21. října 2011, rovněž výslovně odkazují v bodě (Xxvii) na aktivní podporu mimo jiné prostřednictvím pojištění vývozních úvěrů strategickým nově vznikajícím odvětvím. Tato strategická nově vznikající odvětví se zaměřují na výrobky, technologie a služby pro rozvoj mezinárodního trhu, leteckého a kosmického průmyslu, výroby zařízení špičkových technologií nebo pro povzbuzení domácích patentovaných technologií a standardních strategických výrobků na vývoz z nově vznikajících odvětví. Jelikož neexistuje důkaz o opaku, lze se domnívat, že také dotčený výrobek a vývozci zařazení do vzorku patří do skupiny „strategických nově vznikajících průmyslových odvětví“ a vztahují se na ně příslušné výhody.
(235)
Na základě výše uvedených skutečností dochází Komise k závěru, že Sinosure je veřejnoprávním subjektem, neboť je zmocněná k provádění vládní politiky, je vládou účinně kontrolována a vykonává vládní funkce.
d) Právní základ
(236)
Právní základ tohoto programu tvoří: Oznámení o provádění strategie podpory obchodu prostřednictvím vědy a technologie s využitím pojištění vývozních úvěrů (Shang Ji Fa [2004] č. 368) společně vydané ministerstvem obchodu a Sinosure; Vývozní seznam čínských výrobků nových a špičkových technologií pro rok 2006; tzv. plán 840 uvedený v oznámení Státní rady ze dne 27. května 2009; tzv. plán 421, který je součástí Oznámení o otázkách k provádění zvláštních opatření pro financování pojištění vývozu velkých kompletních sad zařízení, které společně vydalo ministerstvo obchodu a ministerstvo financí dne 22. června 2009; Oznámení Státní rady o urychlení rozvoje nově vznikajících odvětví strategického významu, Guo Fa [2010] č. 32 ze dne 18.října 2010) a jeho prováděcí pokyny (Guo Fa [2011] č. 310 ze dne 21. října 2011).
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(237)
Vzhledem k tomu, že Sinosure je veřejnoprávním subjektem, který je pověřen vládní mocí nebo vykonává vládní předpisy a plány, představuje poskytování pojištění vývozních úvěrů výrobcům dotčeného výrobku finanční příspěvek ve formě potenciálního přímého převodu finančních prostředků od vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(238)
Pokud jde o snížení části pojistného placeného vyvážejícími výrobci prostřednictvím místních orgánů, rovněž se jedná o přímý převod finančních prostředků ve formě grantu podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(239)
Jedná se o výhodu ve smyslu čl. 3 odst. 2 a čl. 6 písm. c) základního nařízení, neboť Sinosure poskytuje pojištění vývozních úvěrů za výhodnějších podmínek, než jaké jsou na trhu obvykle nabízeny, nebo že poskytuje pojištění, které by jinak na trhu vůbec neexistovalo. Další výhodou ve smyslu čl. 3 odst. 2 poskytnutou vyvážejícímu výrobci je peněžní snížení části pojistného, jež Sinosure zaplatily některé místní orgány příslušné pro oblasti, v nichž mají sídlo někteří vyvážející výrobci.
(240)
Oznámení z roku 2004 uvádí seznam všech výhod poskytovaných Sinosure a/nebo místními orgány podnikům, které zahrnuje adresář pro rok 2006 a které jsou ve shodě s vládními politikami. Šetření ukázalo, že pojistné smlouvy uzavřené mezi Sinosure a vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku, stejně jako snížení části pojistného poskytnutého místními orgány tyto dávky plně odrážejí. „Green Express“ znamená zjednodušení a zrychlení postupu při poskytování plnění a vyřizování nároku s rychlým určením škody a návaznou urychlenou platbou ve prospěch klienta.
(241)
Šetření rovněž prokázalo, že opatření, která byla přijata v návaznosti na finanční krizi v roce 2009 a která jsou podrobně popsána v plánu 840 a plánu 421 a později v opatřeních z roku 2011 ve prospěch strategických nově vznikajících odvětví, poskytla vyvážejícím výrobcům značné výhody. Tato opatření zvýšila dostupnost pojištění a dále snížila pojistné účtované Sinosure, a to navzdory obtížné hospodářské situaci a výrazně zvýšenému riziku pro Sinosure při poskytování pojištění, a plně se odrážejí v pojistném krytí, které Sinosure poskytla vyvážejícím výrobcům. Šetření zejména ukázalo, že podmínky a pojistné účtované v příslušných letech zahrnujících období šetření se nijak zásadně nezměnily nebo se zlepšily, a to navzdory zvýšení pohledávek na úroky z prodlení vyplácených společností Sinosure a značně se zhoršující situaci ve fotovoltaickém odvětví.
(242)
S ohledem na existenci případné výhody Komise nejdříve přezkoumala, do jaké míry pojistné společnosti Sinosure zahrnuje náklady na pojištění krátkodobých vývozních úvěrů. Sinosure uvedla argument na základě bodu j) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, podle něhož je „zakázanou“ vývozní subvencí ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) uvedené dohody poskytování pojištění vývozních úvěrů pro programy využívající pojistné sazby, která je nepřiměřená pokrytí dlouhodobých provozních nákladů a ztrátám v rámci příslušných programů. V odpovědi na dotazník Sinosure pouze odkázala na zisky a ztráty za posledních pět let a uvedla, že vzhledem k celkovému zisku, jehož bylo v daném období dosaženo, není podle Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních poskytování pojištění krátkodobých vývozních úvěrů vyvážejícím výrobcům subvencí. Jak je vysvětleno výše (viz 221. a 222. bod odůvodnění), Komise požádala Sinosure, aby poskytla konkrétní informace a důkazy týkající se dlouhodobé ziskovosti z pojišťování vývozních úvěrů, včetně příjmu z pojistného a provozních nákladů a ztrát v rámci příslušného programu v souladu s Dohodou WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních. Sinosure však dokumenty a důkazy požadované v průběhu inspekce na místě nepředložila a trvala na údajích o celkové ziskovosti, které obsahují její auditované výroční zprávy.
(243)
Komise konstatuje, že i kdyby se spolehla pouze na výroční zprávy společnosti Sinosure, aniž by mohla ověřit údaje a prvky v nich obsažené, nebylo by možné dospět k závěru, že uvedená společnost dosáhla dlouhodobých zisků z pojištění vývozních úvěrů, které odpovídá „programu“ uvedenému v bodě j). Kromě pojištění vývozních úvěrů se společnost Sinosure zabývá řadou dalších činností, přičemž číselné údaje a informace uvedené ve výroční zprávě jsou souhrnné údaje pro všechny tyto činnosti a žádný přesný rozpis pro jednotlivé činnosti neexistuje. Z některých výročních zpráv (nikoli však nejaktuálnějších) vyplývá, že pojištění krátkodobých vývozních úvěrů je pro Sinosure evidentně hlavní činností, avšak žádné přesné údaje k dispozici nejsou. Jelikož Sinosure odmítla poskytnout požadované informace a důkazy pouze ohledně této činnosti, která je důležitou součástí analýzy „programu“ podle bodu j) přílohy 1 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, jsou zjištění Komise založena na dostupných důkazech zaznamenaných ve spisu.
(244)
Komise na začátek poznamenává, že podle článku 11 stanov společnosti Sinosure jsou zisky této společnosti nulové. Jinými slovy, cílem Sinosure ze zákona není maximalizovat zisk, ale musí usilovat o nulový zisk ve prospěch svého hlavního poslání, kterým je výlučné pojištění vývozních úvěrů v ČLR. Jak bylo vysvětleno výše, ze záznamů vyplývá, že právní a politické podmínky, v nichž společnost Sinosure působí, vyžadují, aby tato společnost plnila vládní politiky a plány v rámci naplnění svého veřejného poslání. Mezi vybranými odvětvími a podniky se zvláštní státní podporou mají vyvážející výrobci zajištěn plný přístup k pojištění vývozního úvěru, jež je poskytováno společností Sinosure za preferenční sazby, a to i v období po celosvětové krizi v roce 2009 a za stavu, v němž odvětví fotovoltaiky procházelo dosud nebývalou krizí, včetně období šetření. Sinosure tudíž poskytuje neomezené pojistné krytí pro odvětví fotovoltaiky a nepřiměřeně nízké pojistné, jež nabízí, neodráží skutečná rizika v oblasti pojištění vývozu v rámci tohoto odvětví. Na základě všech těchto zaznamenaných skutečností by bylo možné již v tomto okamžiku dospět k závěru, že nelze vyloučit, že sazby pojistného účtované společností Sinosure jsou pravděpodobně nepřiměřené k pokrytí jejího dlouhodobého fungování, což se jeví jako velice pravděpodobné.
(245)
Z důvodu nedostatku spolupráce ze strany společnosti Sinosure zvážila Komise i další prvky, kterými dále podkládá své rozhodnutí. Důkazy, jež jsou veřejně přístupné, již jednoznačně prokazují, že společnost Sinosure funguje v dlouhodobé provozní ztrátě (77). Komise také analyzovala relevantní údaje ve výsledovce výroční zprávy společnosti Sinosure za roky 2006 až 2011 předložené touto společností k prokázání ziskovosti údajů uvedených v její odpovědi na dotazník. Tato čísla ukazují, že společnost Sinosure zahrnula významné dlouhodobé provozní ztráty ze svých kombinovaných činnosti v oblasti pojišťovnictví, které vylučují příjmy z investic a ostatní výnosy. Konkrétně v každém jednotlivém roce 2006 až 2011 (s jedinou výjimkou v roce 2010) se vyplacené nároky již (téměř) rovnají čistému pojistnému získanému Sinosure nebo jej (zdaleka) překračují. Pokud se od čistého pojistného rovněž odečtou provozní náklady a náklady na provizi, výsledkem je ještě znatelnější ztráta. Tyto údaje ukazují, že navzdory mírnému zisku v roce 2010 je provozní ztráta z pojistných operací za celkové období značná. Z výročních zpráv vyplývá, že k celkovému zisku Sinosure přispívají významným způsobem výnosy z investic a další výnosy, které nejsou pro posouzení životaschopnosti pojištění vývozních úvěrů daného programu relevantní. Jelikož pojištění krátkodobých vývozních úvěrů představuje hlavní náplň činnosti společnosti Sinosure a jelikož neexistuje důkaz o opaku, vyvozuje se závěr, že program pojištění vývozních úvěrů znamenal pro Sinosure značné dlouhodobé ztráty.
Vzhledem k tomu, že program pojištění vývozních úvěrů přináší společnosti Sinosure ztráty, stanoví se existence výhody na základě porovnání pojistného, které platí vyvážející výrobci, s pojistným, které je k dispozici na trhu. Sinosure je jediným úředním pojistitelem vývozních úvěrů, a tudíž zcela kontroluje domácí trh. Jelikož v ČLR není pro tyto nástroje k dispozici žádná komerční referenční úroveň a vzhledem k tomu, že finanční trh v ČLR je narušený vládními zásahy, je vhodné použít vnější referenční úroveň mimo ČLR, tj. pojistné účtované za normální situace na trhu. Jak je popsáno níže v oddílu o výpočtu výše subvence, pojistné je poskytováno za sazby nižší než tržní a je jím udílena podpora.
(246)
Výše uvedené subvence jsou podmíněny vývozní výkonností ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. a) základního nařízení, neboť je nelze získat bez vývozu. Kromě toho jsou také specifické podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, protože přístup je omezen na určité podniky. Solární články a moduly jsou výslovně uvedeny na seznamu čínských výrobků nejnovějších a špičkových technologií pro rok 2006, což je podmínka pro nárok na preferenční zacházení stanovené v oznámení z roku 2004. Kromě toho jedním z hlavních cílů společnosti Sinosure je provádění národních politik a plánů, včetně 12. pětiletého plánu pro fotovoltaické výrobní odvětví. Plány 840 a 421 rovněž zvýhodňují fotovoltaické výrobní odvětví jako jedno z mála vybraných (viz 232. a 233. bod odůvodnění). Fotovoltaické výrobní odvětví je rovněž jedním z podporovaných odvětví na základě rozhodnutí č. 40 a dalších plánovacích dokumentů a právních předpisů (viz 207. a 208. bod odůvodnění). Toto výrobní odvětví navíc spadá do kategorie „strategická a nově vznikající výrobní odvětví“, které jsou zvýhodňována v souladu s vládními politikami (viz 102. bod odůvodnění). Většina vyvážejících výrobců má také formální status podniku využívajícího nejnovější a špičkové technologie, který jim na základě příznivých vládních politik uděluje řadu výhod.
(247)
Je proto zřejmé, že výhody poskytované společností Sinosure nebo místními orgány v podobě úhrady části pojistného nejsou k dispozici pro všechna průmyslová odvětví a podniky, avšak jsou omezeny pouze na odvětví a podniky, které konkrétně plní příslušné vládní politiky podpory a jejich související podkladové dokumenty. Komise dospěla k závěru, že výhody poskytované společností Sinosure a/nebo místními orgány výrobcům dotčeného výrobku jsou specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Dále, protože neexistovaly žádné důkazy, z nichž by vyplývalo, že subvence vychází z objektivních kritérií či podmínek podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení, je subvence specifická rovněž v tomto ohledu.
f) Závěr
(248)
Šetření ukázalo, že šest skupin vyvážejících výrobců zařazených do vzorku využívalo v období šetření pojištění vývozních úvěrů poskytované společností Sinosure.
(249)
Poskytování pojištění vývozních úvěrů společností Sinosure ve prospěch fotovoltaického průmyslu musí být považováno za subvenci, a to v rozsahu, v němž se pojistné pohybuje pod tržními sazbami.
(250)
Vzhledem k existenci finančního příspěvku, výhodě vzniklé vyvážejícím výrobcům a specifičnosti by tato subvence měla být pokládána za napadnutelnou.
g) Výpočet výše subvence
(251)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Výpočet výhody se podobá okolnostem při poskytnutí záruk u půjčky. V souladu s čl. 6 písm. c) základního nařízení je výhoda, kterou získal příjemce, rozdílem mezi částkou, kterou platí daná společnost za krátkodobé pojištění poskytované společností Sinosure a částkou pojistného, již by společnost zaplatila za srovnatelné pojištění vývozu na trhu.
(252)
Vzhledem k tomu, že krátkodobé pojištění vývozních úvěrů poskytované Sinosure je výsledkem cílů vládní politiky a Sinosure je na domácím trhu v monopolním postavení, neboť funguje jako jediná státní organizace pro poskytování vývozních úvěrů, byla za použití níže uvedené metodiky sestrojena příslušná tržní referenční hodnota. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády a společnosti Sinosure využila dále Komise ke zjištění vhodného tržního pojistného pro pojištění poskytované výrobcům fotovoltaiky rovněž dostupné skutečnosti.
(253)
Komise se domnívá, že nejvhodnější referenční hodnotou, pro kterou jsou již údaje snadno k dispozici, jsou výše pojistných sazeb uplatňované ze strany Export-Import Bank („Ex-Im Bank“) USA. Podle veřejně dostupných informací (78) je EX-IM Bank oficiálním poskytovatelem úvěrů na vývoz federální vlády USA a je soběstačná. Činnosti EX-IM Bank zahrnují pojištění vývozních úvěrů a další činnosti, jako jsou záruky na provozní kapitál a záruky na půjčky (financování kupujícího). Jejím úkolem je vytvořit a podporovat v USA pracovní místa podporou vývozu USA určeného mezinárodním odběratelům. EX-IM Bank působí jako vládní subjekt v rámci Kongresu USA. Proto existuje řada shod se společností Sinosure a tato banka se považuje za odpovídající referenční instituci.
(254)
Referenční pojistné bylo vypočítáno podle skutečných poplatků účtovaných při vývozu OECD pro pojištění celého obratu s 90 % krytím pojištěného objemu a s trváním v délce 120 dnů. Skutečné pojistné je průměr mediánu pěti různých kategorií zahraničních kupujících rozlišených podle míry solventnosti a rizika selhání. To představuje co nejbližší referenční základ pro výpočet pojistného, jež by výrobce dotčeného produktu musel hradit za tržních cen.
(255)
Výše výhody byla vypočtena z informací od čínské vlády a vztahuje se na částky společnosti Sinosure, jež byly pokryty pojištěním úvěru, a z poplatků, jež v období šetření byly za takové pojištění hrazeny. Informace poskytnuté spolupracujícími podniky o společnosti Sinosure nebyly použity, jelikož bylo zřejmé, že čínská vláda podala ucelenější přehled (například ne všechny společnosti vykázaly své pojistky uzavřené se společností Sinosure ve svých odpovědích na dotazník či toto sdělily v průběhu kontroly na místě).
(256)
Pokud jde o úhradu části pojistného pojištění místními orgány, vypočítávají se výhody coby objem slev a grantů udělených společnostem zařazeným do vzorku v průběhu období šetření.
(257)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Vývozní záruky a pojištění
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,58 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,95 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,71 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,50 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,39 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,63 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
3.4.1.5. Výhody poskytované zprostředkováním přístupu k offshore holdingovým společnostem a splátky úvěru vládou
(258)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.2. Grantové programy
3.4.2.1. Rozvojový fond pro výzkum v oblasti výrobků na vývoz
(259)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.2.2. Subvence na rozvoj „známých značek“ a programu „China World Top Brands“
(260)
Komise zjistila, že někteří vyvážející výrobci zařazení do vzorku využily v období šetření výhod těchto programů. Avšak vzhledem k tomu, že výše získaných výhod není nijak vysoká a že dopad na rozpětí subvence je zanedbatelný, nepovažovala Komise za nutné napadnutelnost těchto režimů analyzovat.
3.4.2.3. Fondy pro expanzi průmyslu v provincii Guandong
(261)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.2.4. Demonstrační program „Golden Sun“
a) Úvod
(262)
V podnětu se tvrdilo, že výrobci dotčeného výrobku obdrželi subvence v rámci demonstračního programu Golden Sun („Golden Sun“), který zavedla čínská vláda v červenci 2009. Podnět obsahoval důkazy prima facie, že čtyři z vývozců zařazených do vzorku obdrželi v rámci tohoto programu přímé subvence na dotčený výrobek. Rovněž bylo uvedeno, že jeden z vývozců zařazených do vzorku byl vybrán jako dodavatel dotčeného výrobku s ohledem na 70 % celkové kapacity instalované provozovateli projektu (tj. společnostmi vyrábějícími a prodávajícími elektřinu vyrobenou fotovoltaickými systémy) v roce 2011. Podnět rovněž obsahoval informace, z nichž vyplývá, že přístup k programu Golden Sun nebyl provozovatelům projektu udělován transparentně a na základě soutěže.
b) Nedostatečná spolupráce a využití dostupných údajů
(263)
Komise žádala čínskou vládu o informace týkající se programu Golden Sun v dotazníku, v písemném upozornění na nedostatky a během inspekce na místě, avšak, jak je podrobněji uvedeno v 104. a 105. bodě odůvodnění, tyto informace poskytnuty nebyly.
(264)
Pokud jde o informace požadované v dotazníku a v písemném upozornění na nedostatky, čínská vláda trvala na tom, že uvedený program podpory není určen výrobcům dotčeného výrobku. Čínská vláda tak řadu otázek týkajících se daného programu a výhod pro výrobce dotčeného výrobku nezodpověděla a ve svých odpovědích pouze uvedla „nepoužije se“. Čínská vláda neposkytla ani všechny příslušné právní předpisy, nařízení, administrativní pokyny a další právní akty požadované v dotazníku, a předložila pouze dokument představující hlavní právní základ programu.
(265)
Na začátku ověřování programu Golden Sun požádala Komise čínskou vládu, aby k výchozímu právnímu základu předložila všechny příslušné přílohy a aby uvedla, zda má v úmyslu poskytnout další úřední dokumenty týkající se daného programu. Čínská vláda předložila požadované přílohy a odpověděla, že nemá v úmyslu předložit žádné další dokumenty. Komise poté ukázala čínské vládě dokument o rozpočtu vydaný ministerstvem financí a předložený spolupracujícími vývozci (dokument ministerstva financí č. 965 [2010] ze dne 2. prosince 2010), v němž byly uvedeny konkrétní financované projekty a příslušné částky poskytnuté v rámci daného programu. Z dodatků k tomuto dokumentu vyplývá, že jeden z vývozců zařazených do vzorku obdržel významné příspěvky na své projekty v rámci programu Golden Sun a rovněž jako dodavatel způsobilého zařízení v rámci několika projektů financovaných programem Golden Sun. Zástupci ministerstva financí, kteří byli přítomni u ověřování, uvedený dokument znali a Komise je požádala, aby předložili všechny podobné rozpočtové dokumenty vydané ministerstvem financí a týkající se období provádění programu Golden Sun. Ačkoli zástupci ministerstva financí s předložením těchto dokumentů v zásadě souhlasili, žádný z nich Komisi nepředložili.
(266)
Komise rovněž ukázala ministerstvu obchodu rozpočtové dokumenty týkající se programu Golden Sun, které vydal místní finanční odbor provincie a obce a předložil jeden ze spolupracujících vývozců, a požádala čínskou vládu, aby poskytla příslušné podobné dokumenty (tj. vydané provinciemi nebo obcemi) o daném programu. Čínská vláda odpověděla, že tyto dokumenty nemá k dispozici, neboť se týkají provincií a/nebo obcí, a tudíž je nemůže předložit.
(267)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda zopakovala, že program Golden Sun není určen pro výrobce dotčeného výrobku a objasnila, že pokud tito výrobci program využili, pak vystupovali jako provozovatelé projektu, a nikoli jako výrobci solárních panelů, neboť pouze provozovatelé projektů mohou získat subvence v rámci daného programu. V dopise se rovněž tvrdí, že Komise požádala pouze o tři jmenovitě uvedené dokumenty, které čínská vláda předložila. Toto tvrzení je nesprávné, neboť během ověřování požádala Komise o konkrétní rozpočtové dokumenty vydané ministerstvem financí (rovněž výslovně uvedené v dopise Komise ze dne 23. května 2013) a místními orgány příslušnými pro oblast, kde mají sídlo vyvážející výrobci (odkazující na konkrétních dokumenty předložené vyvážejícími výrobci), které však čínská vláda neposkytla.
(268)
Komise rovněž požadovala zvláštní informace o výplatách prostředků v rámci programu Golden Sun, kterou obdržel jeden spolupracující vývozce, neboť po dodání dotčeného výrobku přímo obdržel příslušné prostředky od vlády. V průběhu inspekce na místě nebyla čínská vláda schopna tuto situaci vysvětlit ani poskytnout jakékoli podrobnosti a pouze kontaktovala právního poradce společnosti, který měl uvést, že daná situace již byla s úředníky Komise během inspekce na místě vysvětlena, což není zcela pravda. Další podrobnosti o situaci jsou popsány v 276. až 278. bodě odůvodnění níže. Jak je blíže popsáno v 275. až 278. bodě odůvodnění níže, šetřením bylo zjištěno, že spolupracující výrobci zařazení do vzorku opravdu přímo či nepřímo využívali granty v rámci programu Golden Sun i pro dodávky dotčeného výrobku. Tvrzení čínské vlády, že tento program nezvýhodňuje výrobu dotčeného výrobku, je tedy v jasném rozporu s důkazy a skutečnostmi ověřenými během šetření.
(269)
Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády nemohla Komise ověřit některá zásadní hlediska programu Golden Sun a skutečné výhody poskytované výrobcům dotčeného výrobku. Čínská vláda navíc nepředložila všechny příslušné dokumenty, o které byla žádána, zejména pak rozpočtové dokumenty týkající se programu Golden Sun vydané ministerstvem financí pro období provádění daného programu. Některá zjištění tedy vycházejí z nejlepších dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení.
c) Právní základ
(270)
Výchozím právním základem je Oznámení o provádění demonstračního programu Golden Sun ze dne 16. července 2009 a připojená prozatímní opatření pro řízení fondu finanční podpory pro demonstrační program Golden Sun, spis CaiJian č. 397 [2009] vydané ministerstvem financí, ministerstvem vědy a národní radou pro energetiku; Oběžník o úspěšném provádění činností demonstračního programu Golden Sun, spis č. 718 [2009]; Oběžník o úspěšném provedení demonstračního programu Golden Sun 2010, spis č. 622 [2010]; Oběžník ministerstva financí s pokyny týkajícími se indexů finanční pomoci, pokud jde o stavební náklady v rámci demonstračních programů Golden Sun 2010, spis č. 965 [2010] ze dne 2. prosince 2010, vydané ministerstvem financí; Oběžník finančního odboru provincie Hebei o rozdělení rozpočtového cíle s ohledem na fiskální subvence vyčleněné pro programy Golden Sun 2011, spis JCJ č. 336 ze dne 1. září 2011; Oběžník finančním odborem Hengshui o rozdělení rozpočtového cíle s ohledem na fiskální subvence vyčleněné pro programy Golden Sun 2011, spis HCJ č. 135 ze dne 8. listopadu 2011.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(271)
Program Golden Sun byl zřízen v roce 2009 na podporu technologického pokroku a zvýšil rozvoj odvětví solárního fotovoltaického systému. Na ústřední úrovni za program zodpovídá ministerstvo financí, ministerstvo vědy a národní rada pro energetiku. Oznámení o provádění programu Golden Sun uvádí řadu kritérií způsobilosti pro financování v rámci tohoto programu, včetně: a) podniky musí být zahrnuty do místního prováděcího plánu demonstračního projektu Golden Sun; b) musí mít instalovaný výkon alespoň 300 kWh; c) délka období výstavby nesmí překročit jeden rok a provoz musí trvat nejméně dvacet let; d) vlastníci projektů v oblasti fotovoltaiky musí mít celková aktiva ve výši nejméně 100 milionů RMB a kapitál ve výši alespoň 30 % investičních nákladů; e) výrobci integrovaného systému a klíčových zařízení, jež se využívají v projektech pro výrobu fotovoltaiky, by měli být vybíráni v rámci nabídkových řízení. Způsobilé projekty mohou obdržet až 50 % celkových investičních nákladů od vlády, a tento strop se zvyšuje na 70 % pro vlastníky projektu se sídlem v odlehlých oblastech bez elektrifikace.
(272)
Co se týče postupu, podniky, které chtějí získat finanční prostředky v rámci tohoto programu, musí předložit příslušnému vládnímu orgánu žádost a podkladové dokumenty. Odbory pro finance, technologii a energetiku odpovídají na úrovni provincie za organizaci programu a předkládají společnou souhrnnou zprávu ministerstvu financí, ministerstvu pro vědu a národní energetické radě. Těm přísluší dohled nad projekty v provinciích, pokud jde o provádění dohledu nad technickými programy, podmínkami výstavby, financováním a všemi dalšími aspekty. Po konečném schválení vládou přiděluje ministerstvo financí prostředky přímo vlastníkovi projektu a uchovává příslušnou schvalovací dokumentaci a doklady o vyplacení prostředků.
(273)
Ve skutečnost předkládají provozovatelé projektů žádosti o financování vládě po uzavření smlouvy s dodavatelem způsobilého fotovoltaického zařízení (tj. zejména dotčeného výrobku). Podle příslušných právních předpisů jsou tito dodavatelé fotovoltaického zařízení vybíráni na základě nabídkového řízení. Čínská vláda však nevysvětlila, jakým způsobem při výběru provozovatelů projektu pro demonstrační projekt Golden Sun podle plánu jeho provádění uplatňuje své rozhodovací pravomoci a jakým způsobem tito provozovatelé projektu následně vybírají dodavatele způsobilého fotovoltaického zařízení. Čínská vláda a zúčastněné strany neprokázaly, že v případě výběrového řízení se jedná o otevřený, transparentní a nediskriminační postup, neboť nepředložily příslušnou dokumentaci. Neexistují žádné indicie o tom, že by bylo kdy pořízeno případné fotovoltaické zařízení ze zahraničí. Valná většina způsobilého fotovoltaického zařízení byla poskytnuta jediným spolupracujícím výrobce zařazeným do vzorku. Na základě dostupných skutečností proto orgány docházejí k závěru, že program Golden Sun je používán k tomu, aby vytvářel uměle poptávku po výrobcích vybraných čínských výrobců dotčeného výrobku. Bude-li na základě rozhodnutí vlády projekt způsobilý, měla by mu přidělit finanční prostředky.
(274)
Program Golden Sun nabízí subvence ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě převodu finančních prostředků od čínské vlády výrobcům dotčeného výrobku v podobě grantů.
(275)
Šetřením bylo konkrétně zjištěno, že několik spolupracujících výrobců zařazených do vzorku získalo přímo granty v rámci programu Golden Sun, a to na instalaci výrobních solárních zařízení ve svých prostorách. Tyto granty vyplácené spolupracujícím výrobcům jsou proto přímo spojené s dotčeným výrobkem a vyrovnávají jim část nákladů, které by jinak nesli.
(276)
Při šetření bylo rovněž dále zjištěno, že spolupracující výrobci zařazení do vzorku využívají financování podle tohoto programu k dodávce dotčeného výrobku provozovatelům projektů, kteří nejsou ve spojení. Zejména bylo v průběhu šetření na místě zjištěno, že jeden spolupracující vývozce zařazený do vzorku získal přímo od čínské vlády značnou jednorázovou paušálních platbu pro všech 40 projektů zřízených v rámci programu Golden Sun, pro které dodal dotčený výrobek. Spolupracující vyvážející výrobce zařazený do vzorku však takové množství ve svém dotazníku v odpovědích nevykázal. Podle oběžníku ministerstva financí z roku 2010 vyplývalo, že tento spolupracující vývozce byl vybrán, aby dodával dotčený výrobek několika provozovatelům projektů, kteří nejsou ve spojení, a to ze soukromého i veřejného sektoru. Komise se snažila získat informace od čínské vlády s ohledem na tuto přímou platbu pro spolupracujícího vývozce zařazeného do vzorku, neboť článek 13 prozatímních opatření oznámení o programu Golden Sun z roku 2009 výslovně vyžaduje, aby byly granty vypláceny přímo provozovateli projektu (tj. nikoli dodavateli fotovoltaického zařízení), přičemž čínská vláda výslovně tuto skutečnost v průběhu ověřování potvrdila. Jak je vysvětleno výše, čínská vláda neposkytla žádné vysvětlení během inspekce na místě, kterým by zdůvodnila přímé financování, které obdržel vývozce zařazený do vzorku. V dopise ze dne 3. června 2013 se čínská vláda vyjadřuje pouze k jednomu projektu ze 40 a stroze uvádí, že mezi provozovatelem projektu a vyvážejícím výrobcem zařazeným do vzorku existovalo finanční ujednání, neboť provozovatel nedisponoval dostatečnými finančními prostředky, a tudíž bylo sjednáno, že subvence bude vyplacena přímo vyvážejícímu výrobci zařazenému do vzorku. Toto ničím nepodložené a velmi stručné vysvětlení, jež se týká pouze jednoho projektu, kterého se účastnil spolupracující vývozce zařazený do vzorku, a to ze čtyřiceti projektů uvedených v dokumentu ministerstva financí, je z hlediska Komise k vyjasnění situace zcela nedostačující.
(277)
Spolupracující vývozce zařazený do vzorku se ve svém dopise ze dne 24. června 2013 snažil zdůvodnit, že tato přímá platba za 40 dotčených projektů nebyla uvedena, neboť představovala subvenci pro provozovatele projektu coby „uživatele“ a nikoli pro dodavatele. Tento vývozce potvrdil, že obdržel přímou paušální platbu týkající se dodávek pro 40 projektů uvedených v oběžníku ministerstva financí. Rovněž doplnil, že vláda může převést prostředky přímo dodavateli, aby bylo zajištěno, že tyto granty budou použity pouze pro povolené fotovoltaické systémy a usnadnila se kontrola. Tento vývozce se však ve své odpovědi zaměřil pouze na jeden projekt, k němuž byla shromážděna dokumentace při kontrole na místě, a nevyjádřil se k dalším 39 projektům, za něž obdržel financování v rámci programu Golden Sun. I když vývozce prokázal, že prostředky pro tento konkrétní projekt byly zaúčtovány coby příjem a nikoli jako záloha vládního grantu, nepředložil žádné jiné důkazy o skutečné realizaci tohoto či jiných projektů, včetně důkazů o realizaci dodávky dotčeného výrobku, za kterou byly získány finanční prostředky. Jeho vysvětlení rovněž neobjasnilo nesrovnalosti, pokud jde o přímé platby vlády podle příslušných prováděcích předpisů uvedených výše, jež stanovují, že finanční prostředky se obvykle převádí ze strany vlády provozovateli projektu a nikoli dodavateli zařízení.
(278)
Komise má za to, že vysvětlení čínské vlády o finančním ujednání mezi spolupracujícím vývozcem zařazeným do vzorku a provozovatelem projektu je nepřesvědčivé, neboť je zvláštní, že dva soukromé subjekty se mohou samostatně rozhodnout, že uzavřou ujednání, jež obnáší kroky ze strany vlády (tj. přímou platbu od vlády dodavateli, odchylně od článku 13 oznámení z roku 2009, aniž by se toho vláda účastnila či o této skutečnosti věděla. Čínská vláda nepředložila v této věci přímých plateb dodavatelům žádné přesvědčivější důkazy či připomínky a svou odpověď omezila pouze na jeden anonymní projekt ze čtyřiceti projektů provedených spolupracujícími vývozci zařazenými do vzorku. Vysvětlení poskytnutá tímto vývozcem rovněž nechávají bez povšimnutí vyjádření čínské vlády o tom, že provozovatel jistého projektu, který čínská vláda nijak nespecifikovala, se nacházel v obtížné finanční situaci. Navíc prohlášení vývozce týkající se možnosti přímé platby a jejich odůvodnění nelze potvrdit z jiných pramenů ani od čínské vlády.
(279)
S ohledem na uvedené omezené a rozporuplné připomínky předložené čínskou vládou a spolupracujícím vývozcem zařazeným do vzorku se nabízí jediný společným bod a logický závěr, totiž ten, že přímá jednorázová paušální platba ze strany čínské vlády spolupracujícímu vývozci zařazenému do vzorku byla nutná, aby vývozce obdržel příslušnou částku, jinak by v souvislosti s obtížnou finanční situací provozovatele projektu hrozilo riziko nezaplacení. Skutečností zůstává, že spolupracující vývozce zařazený do vzorku nebyl schopen vysvětlit, jak jednorázovou paušální platbu od vlády využil, tj. zda bylo fotovoltaické zařízení nakonec provozovatelům projektu poskytnuto a případně jakou cenu za ně provozovatelé projektu zaplatili. Vzhledem k tomu, že k tomuto spisu nejsou k dispozici žádné další důkazy a ani Komise je nemůže jinak přiměřeně získat, je podle článku 28 základního nařízení učiněn závěr, že jednorázová paušální platba spolupracujícímu vývozci představuje přímý grant ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(280)
Komise dále dochází k závěru, že granty poskytnuté dodavatelům dotčeného výrobku, ať již v pozici provozovatelů projektu nebo v případě údajného dodávání fotovoltaického zařízení provozovatelům projektu, kteří nejsou ve spojení, představují výhodu ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. V případě provozovatelů projektu umožňuje financování v rámci programu Golden Sun, aby výrobci dotčeného výrobku ušetřili náklady na instalaci zařízení na výrobu solární energie ve svých prostorách. V případě dodavatelů fotovoltaického zařízení provozovatelům projektu, kteří nejsou ve spojení, jsou finanční prostředky programu Golden Sun v rukou výrobců dotčeného výrobku, aniž by bylo nutné poskytnout zařízení a/nebo ochranu proti riziku neplacení provozovateli projektu, kteří nejsou ve spojení. V druhém případě obdrží výrobci dotčeného výrobku platbu, kterou by jinak od provozovatele projektu, jenž není ve spojení, nezískali.
(281)
Tento subvenční program je rovněž specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité provozovatele projektu a odvětví zařazené do kategorie podporovaných, např. na provozovatele projektu činné v odvětví solární energetiky. Navíc, vzhledem k tomu, že ani výběr dodavatele fotovoltaického zařízení ani výběr provozovatelů projektu není založen na otevřeném, transparentním a nediskriminačním konkurenčním postupu a že dochází k přímým platbám ze strany čínské vlády dodavatelům fotovoltaického zařízení, je režim rovněž specifický, neboť poskytuje výhody pouze určitým dodavatelům fotovoltaického zařízení. Tento program nesplňuje požadavky nespecifičnosti podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení, neboť podmínky způsobilosti a skutečná kritéria pro výběr, jež se vztahují na podniky, které mají být zahrnuty do místních plánů provádění projektů, a na finální projekty, jež mají být vybírány na základě rozdílných technických a finančních hledisek, nejsou objektivní a neuplatní se ve všech případech bez rozdílu.
e) Závěr
(282)
Program Golden Sun je specifickou subvencí ve formě grantu. Šetřením bylo zjištěno, že někteří spolupracující vývozci tuto subvenci využili.
f) Výpočet výše subvence
(283)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Demonstrační program „Golden Sun“
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,24 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,09 %
JA Group
0,00 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,02 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,05 %
3.4.3. Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
3.4.3.1. Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně pro podniky se zahraničními investicemi,
a) Úvod
(284)
V podnětu se tvrdí, že existuje zvláštní právní předpis z roku 1991 na podporu zahraničních investic v Číně, a to prostřednictvím zákona o podnicích se zahraničními investicemi a dani z příjmu zahraničních podniků. K výhodám podniků se zahraničními investicemi patří subvenční program označovaný jako „Dva roky úplné a tři roky poloviční“, který stanoví úplné osvobození od přímých daní pro první dva roky ziskovosti podniku se zahraničními investicemi a poloviční osvobození od daně z příjmu pro následující tři roky.
(285)
Program „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ rovněž existuje v jiné podobě pro společnosti se statusem podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie, které se nacházejí v určitých vymezených oblastech. Výhody v rámci této varianty rovněž mohou platit i po roce 2013. Šetření ukázalo, že jeden ze spolupracujících vývozců (Yingli Hainan) požíval od roku 2011 výhod v rámci tohoto programu, které spočívaly v plném osvobození od daně na roky 2011 a 2012 a 50 % snížení daně v následujících třech letech.
(286)
Komise se snažila tento programu ověřit během inspekce na místě u čínské vlády. Čínská vláda však o této variantě programu „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ neposkytla žádné informace. V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda tvrdila, že tento program není v podnětu napaden a že pro podniky se zahraničními investicemi uvedenými v podnětu není náhradním programem varianty „Dva roky úplné a tři roky poloviční“, která se uplatňuje bez zeměpisného omezení. Komise bere tato vysvětlení čínské vlády na vědomí a chápe, že uvedený daňový program je v porovnání s programem „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ pro podniky se zahraničními investicemi formálně samostatným programem. Jelikož však jeho výhody pokračují i po údajném vypršení platnosti uvedeného režimu pro podniky se zahraničními investicemi, jsou působení, povaha a účinky příslušných výhod stejné jako v případě programu pro podniky se zahraničními investicemi, jak bylo uvedeno jedním ze spolupracujících vývozců zařazených do vzorku, a Komise se proto domnívá, že tento program má úzkou spojitost s programem „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ pro podniky se zahraničními investicemi, je jeho pokračováním, a měl by proto být vyrovnán. V tomto ohledu Komise poznamenává, že čl. 10 odst. 1 základního nařízení umožňuje šetření všech „údajných subvencí“ označených žadatelem a nečiní žádný odkaz na „údajný subvenční program“. Vzhledem k tomu, že v daném případě zahrnují oba programy stejnou subvenci, tj. ušlé daň z příjmu právnických osob, je Komise oprávněna je šetřit jako jedinou subvenci.
b) Právní základ
(287)
Právní základ tohoto programu představuje článek 8 daňového práva pro podniky se zahraničními investicemi a článek 72 prováděcích pravidel zákona o dani z příjmu Čínské lidové republiky ve vztahu k podnikům se zahraničními investicemi a zahraničním podnikům. Podle čínské vlády byl program ukončen počínaje rokem 2008 na základě přijetí zákona o dani z příjmu podniků dne 16. března 2007 na 5. schůzi 10. zasedání Všečínského shromáždění lidových zástupců Čínské lidové republiky, konkrétně na základě článku 57 zákona o dani z příjmu podniků, s postupným ukončením výhod do konce roku 2012.
(288)
Právním základem zvláštního programu „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ je vyhláška č. 40 [2007] tj. oznámení Státní rady k realizaci přechodných preferenčních politik o dani z příjmu pro podniky působící v oblasti špičkových technologií zřízené ve zvláštní hospodářské zóně a Shanghai Pudong New District na základě čl. 57 odst. 3 zákona ČLR o dani z příjmů podniků, spolu se správními opatřeními pro označení podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(289)
Pouze výrobní podniky se zahraničními investicemi, jejichž provoz je plánován na dobu nejméně deseti let, jsou osvobozeny od daně z příjmu. Výjimka se uplatní od roku, ve kterém podnik začne realizovat zisky, na dobu prvních dvou let, a pak dojde ke snížení platných daňových sazeb o padesát procent po následující tři roky.
(290)
Aby podniky mohly využít zvláštní variantu režimu podpory, musí mít status podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie s příslušným správním osvědčením, tj. podniky v oblasti duševního vlastnictví, které rovněž splňují podmínky stanovené v článku 93 prováděcího předpisu zákona o dani z příjmu podniků.
(291)
Společnost, která se chce daného programu účastnit, musí státní daňové správě předložit každoroční přiznání týkající se daně z příjmu právnických osob, dodatky a finanční výkazy. Tento postup se rovněž vztahuje na zvláštní variantu programu.
(292)
Čínská vláda tvrdila, že tento program byl postupně ukončen poté, co v roce 2008 vstoupil v platnost zákon o dani z příjmu podniků a jeho výhody platily do konce roku 2012. Čínská vláda rovněž uvedla, že žádný náhradní program pro subjekty se zahraničními investicemi neexistuje a že daňové zacházení, pokud jde o subjekty se zahraničními investicemi, je nyní stejné jako v případě ostatních daňových poplatníků z řad právnických osob. Komise konstatuje, že tento daňový program poskytl během období šetření výhody několika výrobcům ve fotovoltaickém odvětí. Kromě toho nelze vyloučit, že výhody v rámci tohoto programu stále platí nebo že existuje nebo v budoucnosti vznikne podobný náhradní program. Jak bylo vysvětleno výše, šetření prokázalo, že existují i další varianty programu „Dva roky úplné a tři roky poloviční“, který nadále zvýhodňuje výrobce solárních panelů. Tento program je proto nadále shledán napadnutelným.
(293)
Zvláštní variantu programu využil jeden spolupracující vývozce, Yingli Green Energy.
d) Závěr
(294)
Program tudíž představuje subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, čímž přijímající společnosti získávají výhodu.
(295)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité podniky, které patří do kategorie podniků se zahraničními investicemi a které splňují zvláštní kritéria stanovená příslušnými právními předpisy.
(296)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
(297)
Tato varianta programu by proto měla být pokládána za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(298)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité podniky a odvětví zařazené do kategorie podporovaných, jako např. fotovoltaické výrobní odvětví. Režim je rovněž specifický ve smyslu čl. 4 odst. 3, neboť je omezen na určité regiony.
(299)
Tato varianta by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(300)
Výše napadnutelné subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti vypočtené podle běžné daňové sazby, a to po odečtení zaplacené částky se sníženou preferenční daňovou sazbou. Částky vyrovnávacího opatření vycházejí z údajů daňového přiznání dané společnosti za rok 2011. Jelikož u žádného spolupracujícího vývozce zařazeného do vzorku nebylo k dispozici auditované daňové přiznání za daňový rok 2012, byly vzaty v úvahu údaje za celý zdanitelný rok 2011.
(301)
V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(302)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Dva roky úplné a tři roky poloviční osvobození
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,35 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,47 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,03 %
3.4.3.2. Snížení daně z příjmů pro proexportně zaměřené podniky se zahraničními investicemi
(303)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.3. Úleva na dani z příjmu pro subjekty se zahraničními investicemi na základě zeměpisné polohy
(304)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.4. Snížení daně pro podniky se zahraničními investicemi, které nakupují zařízení vyrobená v Číně
(305)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.5. Zápočet daně u výzkumných a vývojových činností podniků se zahraničními investicemi
a) Úvod
(306)
V podnětu se tvrdí, že za svou činnost v oblasti výzkumu a vývoje mají podniky se zahraničními investicemi nárok na preferenční daňové zacházení, a to prostřednictvím 150 % zápočtu daně z nákladů, pokud tyto byly zvýšeny o alespoň 10 % v porovnání s předchozím rokem.
(307)
Čínská vláda tvrdila, že tento program byl ukončen přijetím zákona o dani z příjmu podniků v roce 2008 a že nenásledovalo žádné přechodné období. Několik spolupracujících vývozců zařazených do vzorku však uvedlo, že v rámci zákona o dani z příjmu podniků z roku 2008 využívali výhod podobného programu, což svědčí o tom, že preferenční program pro započítání nákladů v oblasti výzkumu a vývoje pro podniky se zahraničními investicemi byl v roce 2008 nahrazen zvláštním programem. Další informace o 150 % započítání daně čínská vláda v odpovědi na dotazník ani v odpovědi na upozornění neposkytla.
b) Právní základ
(308)
Tento režim je upraven čl. 30 odst. 1 Zákona o dani z příjmu podniků a článkem 95 Prováděcích předpisů zákona o dani z příjmu podniků ČLR a Správními opatřeními pro určení podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií (Guo Ke Fa Huo [2008] č. 172) a článkem 93 Prováděcích předpisů zákona o dani z příjmu podniků spolu s oznámením státní daňové správy o otázkách týkajících se daně z příjmů podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií (Guo Shui Han [2008] č. 985).
(309)
Článek 95 stanoví, že další 50 % odečtení výdajů v oblasti výzkumu a vývoje uvedené v čl. 30 bodě 1 se vztahuje na výdaje na výrobky nových a špičkových technologií tak, že tyto podléhají odpisům, které ze 150 % vycházejí z nákladů na dlouhodobá aktiva.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(310)
Jak je uvedeno výše, čínská vláda neposkytla v odpovědi na dotazník a písemné upozornění na nedostatky žádné relevantní informace ohledně daného programu. Tento program byl již napaden v šetření týkajícím se bezdřevého natíraného papíru (79) a oceli s organickým povlakem (80). Příslušná právní ustanovení opravdu ukazují, že tento program poskytuje výhodu pouze společnostem, které mají úřední status společností využívajících nejnovější a špičkové technologie. Účelem výdajů těchto společností v oblasti výzkumu a vývoje musí být rovněž vývoj nových technologií, nových produktů a nových dovedností. Způsobilé podniky mohou odečíst dalších 50 % svých výdajů na výzkum a vývoj oproti povinnosti vyplývající z daně z příjmu. Rovněž náklady z dlouhodobých aktiv opravňují způsobilé společnosti k 150 % odečtu skutečných nákladů těchto společností.
(311)
Šetřením bylo zjištěno, že společnosti, které daný režim využívají, musí předkládat přiznání k dani z příjmu a příslušné přílohy. Skutečná výše výhody je zahrnuta jak v daňové přiznání, tak v příloze V. Pouze společnosti, které získaly formální osvědčení, jež jim přiznává status podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, mohou tento režim využít.
d) Závěr
(312)
Daný režim proto představuje subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě ušlých příjmů vlády, čímž přijímající společnosti získávají výhodu.
(313)
Tato subvence je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, jelikož samotné právní předpisy omezují použití tohoto programu pouze na některé podniky formálně uznané jako podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií, a jejichž výdaje v oblasti výzkumu a vědy jsou určeny na nové technologie, nové produkty a nové dovednosti.
(314)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(315)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti k úhradě podle běžné daňové sazby, po odečtení částek zaplacených na základě dalšího 50 % odpočtu za skutečně vzniklé náklady v souvislosti s výzkumem a vývojem u schválených projektů. Částky vyrovnávacího opatření vycházejí z údajů daňového přiznání dané společnosti za rok 2011. Jelikož u žádného spolupracujícího vývozce zařazeného do vzorku nebylo k dispozici auditované daňové přiznání za daňový rok 2012, byly vzaty v úvahu údaje za celý zdanitelný rok 2011.
(316)
V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na celkový obrat z prodeje, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(317)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Zápočet daně u výzkumných a vývojových činností
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,10 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,49 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,02 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,29 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,33 %
3.4.3.6. Vrácení daně za reinvestici zisků v případě podniků se zahraničními investicemi orientovanými na vývoz
(318)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.7. Preferenční daňové programy pro podniky se zahraničními investicemi, které jsou označovány jako podniky využívající nejnovější a špičkové technologie
(319)
Šetření potvrdilo, že společnostem zařazeným do vzorku nebyly v období šetření poskytnuty v rámci daného programu žádné výhody, neboť uvedené společnosti využívaly nový program, který toto preferenční zacházení nahradil. Podrobnosti jsou uvedeny v bodě 3.4.4.8. níže.
3.4.3.8. Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v definovaných projektech
a) Úvod
(320)
Na základě tohoto programu může podnik se statusem podniku využívajícího nejnovější a špičkové technologie využívat sníženou sazbu u daně z příjmů ve výši 15 % v porovnání s běžnou sazbou 25 %. Tento program shledala EU při šetření případu bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem jako napadnutelný; rovněž byl napadnut ze strany orgánů USA.
b) Právní základ
(321)
Právní základ tohoto programu tvoří čl. 28 odst. 2 zákona o dani z příjmu podniků spolu se Správními opatřeními pro určení podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, (Guo Ke Fa Huo [2008] č. 172) a článek 93 prováděcího nařízení k zákonu o dani z příjmu podniků spolu s Oznámením státní daňové správy o otázkách úhrady daně z příjmů podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, (Guo Shui Han [2008] č. 985).
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(322)
Tento režim je použitelný pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a potřebují zásadní podporu státu. Tyto podniky musí mít základní nezávislá práva duševního vlastnictví a musí splňovat řadu požadavků: i) jejich výrobci jsou zahrnuti do oblasti působnosti výrobků v odvětví nejnovějších a špičkových technologií s klíčovou státní podporou; ii) celkové výdaje na výzkum a vývoj tvoří určitou část celkového příjmu z prodeje; iii) příjem z výrobků nejnovějších a špičkových technologií tvoří určitou část celkového příjmu z prodeje; iv) pracovníci zapojení do výzkumu a vývoje představují určité procento z celkového počtu zaměstnanců; v) splňovat ostatní požadavky stanovené správními opatřeními pro výrobky nejnovějších a špičkových technologií z roku 2008.
(323)
Společnosti, které daný režim využívají, musí předkládat přiznání k dani z příjmu a příslušné přílohy. Skutečná výše výhody je zahrnuta jak v daňovém přiznání, tak v příloze V.
d) Závěr
(324)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení, neboť existuje finanční příspěvek v podobě ušlých příjmů vlády, čímž získávají společnosti z řad příjemců výhodu. Výhoda pro příjemce se rovná daňové úspoře, kterou může prostřednictvím tohoto programu podle čl. 3 odst. 2 základního nařízení získat.
(325)
Tato subvence je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, jelikož je omezena na podniky se statusem podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie a splňujících všechny požadavky správních opatření z roku 2008. Navíc neexistují žádná objektivní kritéria stanovená právními předpisy nebo orgánem poskytujícím subvenci, pokud jde o způsobilost pro tento program, a nárok na subvenci není automatický podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(326)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(327)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti vypočtené podle běžné daňové sazby, a to po odečtení zaplacené částky se sníženou preferenční daňovou sazbou. Částky vyrovnávacího opatření vycházejí z údajů daňového přiznání dané společnosti za rok 2011. Jelikož u žádného spolupracujícího vývozce zařazeného do vzorku nebylo k dispozici auditované daňové přiznání za daňový rok 2012, byly vzaty v úvahu údaje za celý zdanitelný rok 2011.
(328)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v definovaných projektech
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,42 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,35 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,13 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,86 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
3.4.3.9. Preferenční politika, pokud jde o daně z příjmu pro podniky v severovýchodním regionu
(329)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.10. Daňové programy v provincii Guandong
(330)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.4. Programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla
3.4.4.1. Osvobození od DPH a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení
a) Úvod
(331)
Tento program stanoví osvobození od DPH a dovozních cel ve prospěch subjektů se zahraničními investicemi a tuzemských podniků pro dovoz kapitálového vybavení použitého v jejich výrobě. Osvobození od daně je podmíněno tím, že vybavení nesmí být uvedeno na seznamu nezpůsobilých zařízení a že podnik musí obdržet osvědčení o státem podporovaném projektu, jež vydávají čínské orgány nebo národní komise pro rozvoj a reformy v souladu s příslušnými právními předpisy týkajícími se investicí, daní a cel. Tento program byl napaden v antisubvenčním řízení týkajícím se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem.
b) Právní základ
(332)
Právní základ tohoto programu tvoří Oběžník Státní rady o úpravě daňové politiky v případě dováženého zařízení, Guo Fa č. 37/1997, Oznámení ministerstva financí, všeobecné celní správy a státní daňové správy o úpravě některých preferenčních politik týkajících se cla na dovoz, sdělení ministerstva financí, všeobecné celní správy a státní daňové správy [2008] č. 43, Oznámení národní komise pro rozvoj a reformy č. 316/2006 ze dne 22. února 2006 o důležitých otázkách k vyřizování potvrzení o státem podporovaných projektech financovaných z domácích a zahraničních zdrojů a Katalog zboží dováženého pro podniky se zahraničními investicemi a podniky domácí, jež nelze vyjmout z celní povinnosti, pro rok 2008.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(333)
Má se za to, že uvedený program poskytuje finanční příspěvek v podobě ušlých příjmů čínské vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, neboť subjekty se zahraničními investicemi a další způsobilé tuzemské podniky jsou osvobozené od platby DPH a/nebo jiných cel, které by byly jinak splatné. Proto představuje výhodu pro společnosti z řad příjemců ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť právní předpisy, kterými se tento orgán řídí, omezují přístup k subvenci na podniky, které investují v rámci konkrétní obchodní kategorie taxativně vymezené zákonem a které patří buď do podporované kategorie, nebo do omezené kategorie B v rámci katalogu pro orientaci průmyslu v oblasti zahraničních investic a převodu technologií nebo které jsou v souladu s katalogem klíčových odvětví, výrobků a technologií, jejichž rozvoj je podporovaný státem. Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci omezit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
d) Výpočet výše subvence
(334)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Výše výhody, kterou příjemci získali, je stanovena ve výši osvobození dovezeného zařízení od DPH a cla. Aby se zajistilo, že se napadnutelná částka bude vztahovat pouze na období šetření, byla získaná výhoda odepisována po dobu životnosti zařízení v souladu s běžnými účetními postupy společnosti.
(335)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců činí:
Osvobození od DPH a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,24 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,44 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,38 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,35 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,78 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,07 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,63 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
3.4.4.2. Odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi na nákup zařízení vyrobeného v Číně
a) Úvod
(336)
Tento program stanoví osvobození od DPH pro podniky se zahraničními investicemi při nákupu zařízení vyrobeného v tuzemsku. Této výhody lze využít v případě, že zařízení není uvedeno na seznamu nezpůsobilých zařízení a jeho hodnota nepřekračuje určitou prahovou úroveň. Tento program byl předmětem antisubvenčního řízení týkajícího se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem.
b) Právní základ
(337)
Právní základ tvoří prozatímní opatření o vrácení daně při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu podniky/subjekty se zahraničními investicemi, zkušební správní opatření týkající se snížení daně pro projekty se zahraničními investicemi při nákupu zařízení vyrobeného v Číně a oznámení ministerstva financí a státní daňové správy o zrušení rabatové politiky pro zařízení vyrobené na domácím trhu a nakupované podniky se zahraničními investicemi.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(338)
V odpovědi na antisubvenční dotazník čínská vláda tvrdila, že uvedený program byl ukončen počínaje 1. lednem 2009 a odkázala na oběžník ministerstva financí a státní daňové správy o zrušení rabatové politiky pro zařízení vyrobené na domácím trhu a nakupované podniky se zahraničními investicemi (CAISHUI 2008 č. 176). Šetření však ukázalo, že několik vyvážejících výrobců zařazených do vzorku využívalo v průběhu období šetření výhody tohoto režimu. Dotčení vývozci zařazení do vzorku předložili o tomto režimu podrobné informace, včetně údajů o výši poskytované výhody. S ohledem na výše uvedené byl učiněn závěr, že čínská vláda neposkytla o daném programu přesné informace, a jak ukazuje situace některých vyvážejících výrobců, uvedený program přetrvává.
(339)
Jelikož čínská vláda neposkytla žádnou z požadovaných informací, Komise vyšla z informací předložených vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku.
(340)
Má se za to, že uvedený program poskytuje finanční příspěvek v podobě ušlých příjmů čínské vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, neboť subjekty se zahraničními investicemi jsou osvobozené od platby DPH, která by byla jinak splatná. Proto představuje výhodu pro společnosti z řad příjemců ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť právní předpisy, kterými se tento orgán řídí, omezují přístup k subvenci na podniky se zahraničními investicemi, které kupují zařízení vyrobené na domácím trhu a které patří do podporované kategorie a do omezené kategorie B Katalogu pro odvětví se zahraničními investicemi nebo zařízení koupené na domácím trhu uvedené v Katalogu klíčových odvětví, výrobků a technologií, jejichž rozvoj je podporovaný státem. Dále Zkušební správní opatření týkající se snížení daně pro projekty se zahraničními investicemi při nákupu zařízení vyrobeného v Číně a oznámení ministerstva financí omezují výhody na podniky se zahraničními investicemi, které patří do podporované kategorie v Katalogu pro orientaci odvětví se zahraničními investicemi nebo Katalogu zvýhodněných odvětví se zahraničními investicemi v centrálních a západních regionech v Číně. Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci omezit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Tento program je rovněž specifický ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. b) základního nařízení, neboť závisí na přednostním používání domácího zboží na úkor zboží dováženého.
d) Výpočet výše subvence
(341)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Výše výhody, kterou příjemci získali, je stanovena ve výši osvobození domácího zařízení od DPH. Aby se zajistilo, že se napadnutelná částka bude vztahovat pouze na období šetření, byla získaná výhoda odepisována po dobu životnosti zařízení v souladu s běžnými postupy v daném odvětví.
(342)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi na nákup zařízení vyrobeného v Číně
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,00 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,07 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,03 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,15 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,05 %
3.4.4.3. Osvobození od DPH a od cla na nákupy fixních aktiv rámci programu fondů na rozvoj zahraničního obchodu
(343)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.5. Dodání zboží nebo poskytnutí služeb vládou za cenu nižší než přiměřenou
3.4.5.1. Dodání polykrystalického křemíku vládou za cenu nižší než přiměřenou
(344)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku nezískaly z tohoto programu během období šetření žádnou výhodu.
3.4.5.2. Dodání hliníkových výlisků vládou za cenu nižší než přiměřenou
(345)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku nezískaly z tohoto programu během období šetření žádnou výhodu.
3.4.5.3. Dodání skla vládou za cenu nižší než přiměřenou
(346)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku nezískaly z tohoto programu během období šetření žádnou výhodu.
3.4.5.4. Dodání elektrické energie vládou
a) Úvod
(347)
Žadatel tvrdí, že někteří čínští výrobci polykrystalického křemíku měli výhodu z levné elektřiny dodávané za nižší než přiměřenou cenu.
b) Zjištění, jež šetření přineslo
(348)
Šetřením se zjistilo, že mnoho vyvážejících výrobců zařazených do vzorku bylo ve spojení s výrobcem polykrystalického křemíku v rámci své skupiny společností. Bylo zjištěno, že jedna ze skupin vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, LDK Solar, dostávala pravidelně významné subvence na poplatky za elektřinu od finančního úřadu ekonomické zóny Xin Yu. Společnost v tomto případě sice nezískala výhodu přímo z nižší sazby za elektřinu, než je jinak dostupná na trhu, značné slevy na dani poskytované finančním úřadem ekonomické zóny Xin Yu však nakonec vedly k tomu, že společnost těžila z dodávek levnější elektrické energie, a jsou proto funkčně rovnocenné vládním dodávkám za ceny nižší než tržní. V každém případě, i kdyby byla sleva na dani posouzena jako grant, opatření je úzce spojené s tvrzením žadatele a spadá do oblasti šetření. Dotčené společnosti ze skupiny LDK Group byly totiž téměř v plné výši zpětně proplaceny poplatky za elektrickou energii dlužné v období šetření.
(349)
Skupina LDK Solar prostřednictvím výrobce polykrystalického křemíku, se kterým byla ve spojení, obdržela finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iii) základního nařízení, neboť jí místní vláda poskytla subvence na poplatky za elektřinu, nebo ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i). To představuje vládní finanční příspěvek ve formě poskytování zboží, které není součástí obecné infrastruktury ve smyslu základního nařízení. Alternativně vzato jde o přímý převod peněžních prostředků.
(350)
LDK Solar získala výhodu ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení v rozsahu, v jakém vláda dodala elektrickou energii za cenu nižší než přiměřenou. Bylo zjištěno, že tomuto vývozci byla v důsledku subvencí na poplatky za elektřinu skutečně poskytnuta nižší sazba, než je sazba obecně dostupná. Přímý převod finančních prostředků poskytuje výhodu, protože jde o nevratný příspěvek, který není na trhu k dispozici.
(351)
Subvence ve formě dodávání levné elektřiny prostřednictvím slevy na dani pro jednoho z výrobců zařazených do vzorku je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť subvence na poplatky za elektřinu byly poskytovány pouze společnosti LDK. Subvence je též regionálně specifická pro určité podniky v ekonomické zóně Xin Yu. Vzhledem k nedostatku spolupráce ze strany společnosti LDK a čínské vlády při ohlašování této subvence vycházejí výše uvedené závěry z dostupných údajů.
c) Výpočet výše subvence
(352)
Výše subvence byla rovna výši slevy platné během období šetření.
(353)
Subvenční sazba zjištěná v rámci tohoto programu během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Elektřina za cenu nižší než přiměřenou
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,00 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Skupina JingAo a společnosti ve spojení
0,00 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
2,45 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společností ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
3.4.5.5. Poskytování práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou
a) Úvod
(354)
Žadatel tvrdí, že čínští výrobci dotčeného výrobku získávají práva k užívání pozemků od čínské vlády za cenu nižší než přiměřenou tím způsobem, že vnitrostátní nebo místní vlády neudělují práva v souladu s tržními zásadami.
(355)
Čínská vláda uvedla, že jde o standardní a řádně konkurenční trh s pozemky, na němž musí být práva k užívání pozemků veřejně obchodována podle právních předpisů platných pro trh s pozemky. Podle čínské vlády by pozemky pro průmyslové a obchodní využití měly být získány náhradou za jejich využití na volném trhu prostřednictvím výzvy k podávání nabídek, dražby nebo soutěže a „bez ohledu na počet nabídek nebo původní cenu představuje cena, která je nakonec zaplacena, tržní cenu určenou nabídkou a poptávkou na volném trhu“. Čínská vláda rovněž tvrdila, že převod práva k užívání pozemků nesmí zahrnovat omezení, jež by se týkalo vyhlašování záměru převodu prostřednictvím nabídkového řízení, aukce a cenových odhadů, která negativně ovlivňují spravedlivou hospodářskou soutěž.
(356)
Čínská vláda nepředložila žádné údaje ohledně skutečných cen za práva k užívání pozemků a počátečních cen pozemků určovaných vládou. Informace požadované v dotazníku, které čínská vláda poskytla, pokud jde o převody práv k užívání pozemků, byly neúplné. Při opravě své původní odpovědi na dotazník během inspekce na místě také potvrdila, že některé z ohlášených převodů byly předmětem nabídkového řízení. Nebyly však předloženy žádné podrobnosti o počtu nabídek a rozdílu mezi počáteční a konečnou cenu, jak bylo požadováno v dotazníku.
(357)
Během inspekce požádala Komise čínskou vládu o důkazy na podporu jejích tvrzení, že převody práv k užívání pozemků v Číně probíhají prostřednictvím výzvy k podávání nabídek, cenových odhadů či dražby. Je třeba poznamenat, že podle článku 11 Ustanovení o přidělování práv k užívání stavebních pozemků ve státním vlastnictví na základě výzev k podávání nabídek, dražeb a cenových odhadů příslušný státní orgán veřejně oznámí konání veškerých výzev k podávání nabídek/dražeb/cenových odhadů. Na základě toho si Komise vyžádala všechna veřejná oznámení týkající se převodů, u nichž byly uplatněny tyto postupy, tak aby shromáždila a ověřila informace požadované v dotazníku. Čínská vláda nepředložila žádné z těchto oznámení a tvrdila, že „již neexistují“. Komise tak nemohla ověřit informace o převodech práv k užívání pozemků vyvážejících výrobců zařazených do vzorku.
(358)
Komise čínskou vládu vyrozuměla o tom, že zvažuje uplatnění ustanovení článku 28 nařízení (ES) č. 597/2009, pokud jde o tento program subvencí, a vzhledem k tomu, že čínská vláda ve své odpovědi na dopis Komise ze dne 23. května 2013 neposkytla v této věci uspokojivé vysvětlení nebo nové důkazy, Komise musela svá zjištění opřít o nejlepší dostupné údaje, tj. v tomto případě o informace poskytnuté vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku a další veřejně dostupné informace.
(359)
V rámci předpokladu, že v ČLR neexistují tržní ceny pozemků, Komise rovněž požádala čínskou vládu o její názory ohledně možných základů pro srovnání. Ačkoliv v době, kdy byl dotazník čínské vládě zaslán, šlo jen o předpoklad, a v žádném případě ne o zjištění či závěr, čínská vláda vyjádřila názor, že je tento předpoklad nepravdivý, a žádné konkrétní informace o možných základech pro srovnání neposkytla. Čínská vláda pouze uvedla, že „v rozsahu, ve kterém by měl být jakýkoli základ pro srovnání použit, by se muselo jednat o ceny, jež by musely za podobný pozemek zaplatit čínské podniky, které nejsou upřednostňovány“. Vzhledem k tomu, že čínská vláda neuvedla, které podniky nejsou „upřednostňovány“, a ani neposkytla žádné informace o cenách, jež tyto podniky za průmyslové pozemky v Číně platí, nemohla Komise posoudit, zda představují vhodný základ pro srovnání. V této souvislosti je třeba poznamenat, že ve svých předchozích šetřeních týkajících se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem Komise zjistila, že ustanovení týkající se práv k užívání pozemků pro tyto podniky rovněž nedodržují tržní zásady.
b) Právní základ
(360)
Ustanovení týkající se práva k užívání pozemků v Číně je součástí zákona o správě půdy Čínské lidové republiky.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(361)
Podle článku 2 zákona o správě půdy je vlastníkem veškeré půdy vláda, neboť podle čínské ústavy a příslušných právních předpisů je půda v kolektivním vlastnictví čínského lidu. Podle tohoto zákona nelze pozemky prodávat, lze však přidělovat práva k jejich užívání. Státní orgány tak mohou činit na základě veřejné výzvy k podávání nabídek, cenových odhadů či dražby.
(362)
Spolupracující vyvážející výrobci předložili údaje k pozemkům, jež mají v držbě, i k většině smluv či osvědčení o právech k užívání pozemků; čínská vláda však poskytla jen velmi omezené informace k tomu, jak se stanovují ceny práva k užívání pozemků.
(363)
Jak je uvedeno výše, čínská vláda tvrdila, že práva k užívání pozemků v Číně se přidělují prostřednictvím výzvy k podávání nabídek, dražby a soutěže. Takové ustanovení je rovněž obsaženo v článku 137 zákona Čínské lidové republiky o nemovitostech.
(364)
Bylo nicméně zjištěno, že tento systém popsaný čínskou vládou ne vždy takto v praxi funguje. Během inspekcí u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku Komise získala určitá oznámení vydaná příslušnými orgány o právech k užívání pozemků připravených k převodu. Zatímco jedno oznámení konkrétně omezuje potenciální kupující práv k užívání pozemků na podniky fotovoltaického průmyslu (81), jiné stanoví omezení ceny původně stanovené státními orgány, čímž znemožňuje stanovení tržní ceny. (82) Samotné dražby pak podle všeho nepředstavovaly skutečnou hospodářskou soutěž, neboť v mnoha případech sledovaných během inspekcí na místě u vyvážejících výrobců podala nabídku pouze jedna společnost (pouze výrobce v odvětví fotovoltaiky zařazený do vzorku), a proto vyvolávací cena těchto pozemků (hodnota stanovená místním pozemkovým úřadem) představovala konečnou cenu za metr čtvereční.
(365)
Výše uvedené důkazy jsou v rozporu s tvrzením čínské vlády, že ceny placené za práva k užívání pozemků v ČLR představují tržní cenu určenou nabídkou a poptávkou na volném trhu a že převod práva k užívání pozemků nezahrnuje omezení při oznamování převodu prostřednictvím nabídkového řízení, aukce a cenových odhadů, které negativně ovlivňují spravedlivou hospodářskou soutěž. Bylo rovněž zjištěno, že někteří vyvážející výrobci zařazení do vzorku obdrželi od místních orgánů zpětné platby jako náhradu za (již tak nízké) ceny, které zaplatili za právo k užívání pozemku.
(366)
Kromě nízkých cen obdrželi někteří z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku další finanční prostředky spojené s nákupem práva k užívání pozemků, které ve svém důsledku skutečnou cenu zaplacenou za tato práva dále snížily.
(367)
Zjištění vycházející z řízení potvrzují, že situace týkající se poskytování a získávání pozemků v ČLR je nejasná a netransparentní a že ceny jsou často libovolně stanoveny příslušnými orgány. Orgány stanoví ceny podle hodnotícího systému městských pozemků, který jim dává mimo jiné pokyny, aby při stanovení ceny pozemků pro průmyslové využití rovněž zohlednily průmyslovou politiku (83).
(368)
Také nezávislé veřejně dostupné informace naznačují, že pozemky v ČLR jsou poskytovány za ceny nižší, než jsou běžné tržní sazby (84).
d) Závěr
(369)
Poskytování práv k užívání pozemků čínskou vládou je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě dodání zboží, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu. Jak je vysvětleno ve 364. až 367. bodě odůvodnění výše, fungující trh s pozemky v ČLR neexistuje; jak ukázalo použití vnějšího základu pro srovnání (viz 372. bod odůvodnění výše), je částka, kterou výrobci zařazení do vzorku za práva k užívání pozemků zaplatili, výrazně pod úrovní běžné tržní ceny. Kromě toho jsou zpětné platby od místních orgánů přímými převody finančních prostředků, které představují výhodu, protože jde o nevratné příspěvky, jež nejsou na trhu k dispozici. Subvence je specifická podle čl. 4 odst. 2 písm. a) a čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení, neboť přednostní přístup k průmyslovým pozemkům je omezen pouze na společnosti, které působí v určitém průmyslovém odvětví, v tomto případě fotovoltaickém průmyslu, pouze některé obchodní operace podléhaly nabídkovému řízení, ceny jsou často určovány státními orgány a postupy vlády v dané oblasti jsou nejasné a netransparentní. Situaci týkající se pozemků v ČLR rozebírá rovněž pracovní dokument MMF, který potvrzuje, že při poskytování práv k užívání pozemků čínským podnikům nejsou dodržovány tržní podmínky (85).
(370)
Tato subvence je proto považována za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(371)
S ohledem na učiněný závěr, že situace v ČLR, pokud jde o práva k užívání pozemků, není řízena trhem, se zdá, že základy pro srovnání v soukromém sektoru pro tuto zemi zcela chybějí. Úprava nákladů či cen tedy není v případě ČLR proveditelná. Za těchto okolností se má za to, že v ČLR neexistuje trh, a v souladu s čl. 6 písm. d) bodem ii) základního nařízení je oprávněné použít pro účely srovnání vnější základ, tak aby bylo možno výši výhody určit. S ohledem na to, že čínská vláda nespolupracovala nebo nenavrhla žádný vnější základ, jenž by mohl být pro srovnání použit, musela Komise ke stanovení vhodného vnějšího základu pro srovnání využít dostupných údajů. V této souvislosti se má za to, že za vhodný základ pro srovnání je vhodné použít údaje ze samostatného celního území Tchaj-wan. Tyto údaje byly použity i v předchozích šetřeních týkajících se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem.
(372)
Podle názoru Komise jsou ceny pozemků na Tchaj-wanu aproximačně nejbližší k oblastem v ČLR, kde jsou spolupracující vyvážející výrobci usazeni. Většina vyvážejících výrobců se nachází v rozvinutých oblastech s vysokým HDP v provinciích s vysokou hustotou obyvatelstva.
(373)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato výhoda se vypočte s ohledem na rozdíl mezi částkou, kterou ve skutečnosti zaplatí každá společnost za práva k užívání pozemků, (sníženou o částku zpětných vládních plateb), a částkou, která by měla být běžně zaplacena na základě tchaj-wanského základu pro srovnání.
(374)
Při tomto výpočtu použila Komise průměrnou cenu pozemků za metr čtvereční na Tchaj-wanu, jež byla upravena o oslabení měny a vývoj HDP ode dne, kdy byla uzavřena ta která smlouva o přidělení užívacích práv k pozemkům. Údaje o cenách pozemků pro průmyslové využití byly získány z internetové stránky odboru průmyslu tchajwanského ministerstva obchodu. Depreciace měny a vývoj HDP pro Tchaj-wan byly vypočteny na základě míry inflace a vývoje DPH na obyvatele při současných cenách v USD na Tchaj-wanu, kterou zveřejnil Mezinárodní měnový fond ve svém výhledu na rok 2011 s názvem World Economic Outlook. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na dobu šetření; přitom byla uvažována běžná doba trvání práv k užívání pozemků určených k průmyslovému využití, tj. 50 let. Tato částka byla následně rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(375)
Subvenční sazba zjištěná v rámci tohoto programu během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Práva k užívání pozemku za cenu nižší než přiměřenou
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,77 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,65 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
1,31 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
4,28 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,32 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
1,73 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,66 %
3.5. Připomínky stran po zveřejnění konečných informací
(376)
Čínská vláda namítala, že některé informace z konečného informačního dokumentu byla po poskytnutí informací citována některými médii a zúčastněnými stranami. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise dokument nezveřejnila. Nemůže však kontrolovat činnost několika set zúčastněných stran, které informační dokument obdržely. Pokud se některé strany rozhodly dokument zveřejnit nebo k němu vyjádřit své stanovisko, Komise neměla žádné prostředky, jak jim v tom zabránit.
3.5.1. Připomínky čínské vlády týkající se údajně chybných prohlášení v dokumentu poskytujícím konečné informace
(377)
Čínská vláda tvrdila, že Komise porušila požadavek čl. 12 odst. 1 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních (dále jen „dohoda WTO o subvencích“), který se týká „široké možnosti předložit písemně všechny důkazy“. Značné prodloužení lhůt pro zaslání odpovědí na dotazník, jež Komise poskytla (jak je podrobně uvedeno v 104. bodě odůvodnění výše), bylo podle čínské vlády pro tento účel nedostatečné. Čínská vláda dále tvrdila, že to, co je „rozumnou dobou“ podle čl. 12 odst. 7 dohody WTO o subvencích, by představovalo také „širokou možnost“ podle čl. 12 odst. 1 dohody WTO o subvencích pro všechny ostatní dokumenty typu dotazníku. Čínská vláda rovněž tvrdila, že mohla oslovit vyvážející vývozce zařazené do vzorku až poté, co byl dokončen výběr vzorku, a proto doba vyhrazená na odpověď mezi obdržením dotazníku a rozhodnutím o výběru vzorku neměla žádný význam. Čínská vláda tvrdila, že „přání“ Komise rychle dokončit šetření bylo, jak se zdá, silnější než „neoddiskutovatelný požadavek“ poskytnout „širokou možnost“ podle čl. 12 odst. 1. Komise s těmito tvrzeními nesouhlasí, jelikož učinila vše, co bylo v jejích silách, aby poskytla čínské vládě co nejvíce času k předložení odpovědí na dotazník a na písemné upozornění na nedostatky. Čínské vládě bylo rovněž sděleno, že je možné předložit požadované dokumenty až do data konání inspekce na místě.
Komise nenamítala nic proti tomu, aby čínská vláda předkládala jakékoli informace v průběhu celého řízení, a vícekrát čínskou vládu upozornila na možnost požádat o slyšení, při kterých by mohly být předloženy informace a názory čínské vlády. Podotýká se, že žádné informace předložené čínskou vládou v průběhu celého řízení nebyly odmítnuty z časových důvodů. Tvrzení čínské vlády, že doba poskytnutá na odpověď mezi obdržením dotazníku a rozhodnutím o výběru vzorku neměla žádný význam, není správné. Významná část dotazníku se týkala celkové úrovně subvencování dotčeného odvětví/výrobku a čínská vláda nebyla rozhodnutím o výběru vzorků nijak omezována ve shromažďování informací obecné povahy. Ještě důležitější je, že po výběru vzorku zbývalo čínské vládě stále 43 dnů na shromáždění specifických informací od jednotlivých vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Komise postupovala v souladu s čl. 12 odst. 1 dohody WTO o subvencích a poskytla čínské vládě širokou možnost předložit všechny důkazy, které považuje za významné, se zřetelem k tomu, že taková povinnost nemůže mít neomezené trvání, aby bylo možné zajistit dokončení šetření.
(378)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise původně požadovala podrobné informace o vyvážejících výrobcích, kteří nebyli zařazeni do vzorku, což nebyly „informace nezbytné“ pro účel šetření založeného na výběru vzorku. V této souvislosti se podotýká, že v době, kdy byl dotazník určený pro čínskou vládu odesílán, nebylo ještě definitivně rozhodnuto, zda v tomto řízení bude uplatněn výběr vzorku, či nikoli. Poté, co Komise obdržela od čínských vyvážejících výrobců odpovědi v dotazníku pro výběr vzorku a bylo zjevné, že spolupráce ze strany vývozců je vysoká, a jakmile se vyjasnilo, že vývozci zařazení do vzorku budou spolupracovat náležitým zodpovězením dotazníků, netrvala Komise na poskytnutí specifických informací o společnostech týkajících se subvencování za vyvážející vývozce, kteří nebyli zařazeni do vzorku. Proto Komise s tímto tvrzením nesouhlasí.
(379)
Čínská vláda tvrdila, že v dokumentu poskytujícím konečné informace Komise chybně uvedla, že čínská vláda v odpovědi na dotazník a následně předložených dokumentech nesdělila určité informace. To není pravda. Jak Komise již uvedla ve svém dopise čínské vládě ze dne 23. května 2013, čínská vláda neposkytla požadované informace, pokud jde o finanční instituce ve státním vlastnictví, dokumenty týkající se subjektu Sinosure a poskytování pojištění vývozních úvěrů, dokumenty týkající se demonstračního programu Golden Sun, a informace týkající se poskytování užívacích práv k pozemkům.
(380)
Podle čínské vlády Komise nepoužila fakta dostupná v rámci mechanismu pro doplnění chybějících informací, jak vyplývá z judikatury rozhodčích panelů WTO a sporů v rámci WTO (86), a místo toho „uplatnila nepříznivé závěry sankčním způsobem a dále porušila ustanovení dohody WTO o subvencích“. Čínská vláda dále tvrdila, že Komise nepoužila dostupná fakta „pouze za účelem nahrazení informací, jež mohou chybět, ale jako konkrétní základ pro veškeré své závěry ohledně subvencování, a zcela tak ignorovala značné množství informací poskytnutých čínskou vládou a nejčastěji zapojenými finančními institucemi, a to z toho důvodu, že údajně neposkytly vyčerpávající odpovědi nebo nedoložily každý číselný údaj“. To ovšem Komise neučinila. Veškeré informace včetně plánů a právních předpisů předložené čínskou vládou byly zváženy a analyzovány, a závěry jsou založeny právě na těchto dokumentech poskytnutých čínskou vládou ve všech případech, kdy byly tyto dokumenty předloženy a ověření potvrdilo jejich přesnost. Příkladem toho, jak Komise přistupovala k informacím předloženým čínskou vládou, jsou časté citace z těchto dokumentů, které závěry podporují. Ve 110. bodě odůvodnění výše Komise jasně vysvětluje jediné situace, kdy předložené informace nebyly vzaty za bernou minci.
(381)
Čínská vláda dále tvrdila, že Komise si sama protiřečí, když v dokumentu poskytujícím konečné informace tvrdí, že při tomto šetření požadovala informace o jednotlivých transakcích pouze v souvislosti s vývozci zařazenými do vzorku, a na jiném místě ve stejném dokumentu uvedla, že „dotazník pro vládu se neomezuje na vývozce zařazené do vzorku“. To není pravda. Komise neučinila protichůdné výroky. Jak je uvedeno v 378. bodě odůvodnění, po rozhodnutí použít výběr vzorku Komise omezila svou původní žádost o poskytnutí specifických informací o společnostech na vyvážející výrobce zařazené do vzorku. Aby však bylo možno posoudit napadnutelnost údajných subvenčních režimů, požádala Komise také o jiné informace, než jsou informace vztahující se k vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku, např. informace týkající se finančních trhů v Číně nebo trhu s užívacími právy k pozemkům. Proto je uvedeno, že „dotazník pro vládu se neomezuje na vývozce zařazené do vzorku“.
(382)
Čínská vláda také tvrdila, že Komise, jak se zdá, přehlédla, že informace nelze odmítnout jen proto, že nebyly dány k dispozici k ověření. Takto však Komise v tomto řízení k informacím nepřistupovala. Ani v jednom případě nebyla „nedostupnost ověření“ jediným důvodem pro to, aby takové informace nebyly vůbec přijaty. Jestliže jim však jiné informace ve složce protiřečily, a čínská vláda přitom nebyla schopna je podpořit jinými důkazy, nemohly být takové informace přijaty doslova.
(383)
Podle čínské vlády Komise v odstavci 85 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukován v 117. bodě odůvodnění výše) „uznala“, že čínská vláda neovládá bankovní a finanční instituce a nemůže je donutit, aby poskytovaly informace. Podotýká se, že Komise si takového výroku není vědoma a po přezkoumání znění uvedeného bodu odůvodnění se nezdá, že by se tak stalo.
(384)
Čínská vláda tvrdila, že Komise se zřejmě rozchází s čínskou vládou v tom, že v případě šetření nemohou být požadavky základního nařízení EU nebo dohody WTO o subvencích nadřazeny vnitrostátním předpisům. Spojitost, kterou čínská vláda vyvodila z neposkytnutí údajně důvěrných informací, není na místě. Komise však poukázala (viz 117. bod odůvodnění výše) na to, že ustanovení zákona o obcích nebo vnitrostátní předpisy člena WTO ho nemohou zprostit povinností vyplývajících z členství ve WTO, tj. spolupracovat při šetřeních, a v případě vzniku sporu je na čínské vládě, aby navrhla, jakým způsobem může být zajištěn přístup k informacím tak, aby je bylo možno náležitě ověřit. Jako příklad navrženého způsobu ověření údajně omezených informací odkázala čínská vláda na situaci, kdy bankovní úředník poskytl posouzení úvěrového rizika týkající se určité společnosti zařazené do vzorku, a uvedla, že „Komise nebyla stále ještě spokojena“. Naproti tomu, jak jasně vyplývá ze znění 148. bodu odůvodnění výše, Komise neměla problém s ověřením tohoto konkrétního dokumentu a ve svých závěrech vzala tyto informace plně v úvahu. Jednalo se však o výjimečnou situaci, která se u většiny informací podobné povahy vyžádaných v rámci tohoto šetření bohužel neopakovala.
(385)
V této souvislosti čínská vláda i nadále tvrdila, že „citlivé interní dokumenty“ bank lze považovat za náležité informace podle dohody WTO o subvencích a jejich neposkytnutí nemůže vést ke zohlednění skutečností, které jsou dostupné. Komise považuje tento výrok za příliš paušalizující a není jí jasné, jak by řádné ověření (provedené podle náležitých postupů týkajících se důvěrnosti) mohlo být provedeno ve všech případech, jestliže takové dokumenty (včetně dokumentů týkajících se transakcí s klienty) zkrátka nejsou poskytnuty. Jestliže ověření není možné, mohou být k zaplnění mezer při shromažďování fakt použita fakta, která jsou dostupná.
(386)
Čínská vláda opakovaně tvrdila, že oznámení o inspekci neobsahovalo konkrétní otázky týkající se inspekce, a odkázala na dopis Komise ze dne 23. května 2013, kde byla tato formulace použita. Komise však v odstavci 86 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukován jako 118. bod odůvodnění výše) uvedla, že oznámení o inspekci ze dne 25. března 2013 obsahovalo velmi konkrétní a podrobný seznam problémů a dokumentů, jimiž se bude během inspekce zabývat, zcela v souladu s čl. 26 odst. 3 základního nařízení a s požadavky WTO. To, že nebyl předložen seznam konkrétních otázek, jehož poskytnutí nemá v základním nařízení ani v pravidlech WTO žádnou oporu, není důvodem pro to, aby čínská vláda nemohla během inspekce plně spolupracovat.
(387)
Čínská vláda tvrdila, že Komise během inspekce projevila naprostý nedostatek pružnosti. To je dezinterpretace faktů a situace před a během inspekce na místě. Jak bylo již vysvětleno v odstavcích 88 až 90 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukovány jako 120. až 122. bod odůvodnění výše), Komise projevila plnou a ničím nepodmíněnou míru pružnosti. Pokusy čínské vlády poskytnout informace, které v rámci programu inspekcí na místě nebylo možno vzájemně ověřit, bohužel znamenaly, že takové informace nebylo možno podrobit ověření pomocí jiných údajů a dodat jim váhu ověřeného dokumentu. Čínská vláda rovněž upozornila Komisi na judikaturu WTO z panelu EC-Salmon, podle níž to, zda jsou dokumenty „ověřitelné“, není vždy určováno pouze možností provedení šetření na místě, a tvrdila, že Komise nemůže odmítnout informace pouze proto, že nejsou dostupné při inspekcích na místě. Komise podotýká, že takovým informacím, jejichž spolehlivost a přesnost lze během inspekce na místě těžko ověřit, může být přikládána menší váha, než kdyby byly řádně ověřeny, a že se tak v tomto případě někdy stalo.
(388)
Čínská vláda zpochybňuje údajnou praxi Komise nepřijímat nové dokumenty a důkazy, které vyžadují ověření, po ukončení ověřovací relace, do níž patří. Jak bylo již vysvětleno v odstavci 89 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukován v 121. bodě odůvodnění výše), není tomu tak a nikdy nebylo. Je pravdou, že Komise nemůže běžně přijímat dokumenty jako podání k ověření po ukončení ověřovací relace a že není prakticky možné takové dokumenty ověřovat, avšak čínské vládě nic nebrání v tom, aby takové dokumenty předložila v písemné podobě, což se také v tomto případě skutečně stalo.
(389)
Čínská vláda tvrdila, že Komise neobjasnila důvod žádosti o šest dokumentů uvedených ve 122. bodě odůvodnění výše, a na tomto základě nebylo jejich ověřování povoleno. Toto tvrzení vznesla čínská vláda již ve svém dopise ze dne 3. června 2013 a Komise na ně odpověděla v 122. bodě odůvodnění výše. Znovu se konstatuje, že všechny tyto dokumenty se týkají dotčeného odvětví a vztahují se dokonce ke konkrétním subvenčním režimům, jako je poskytování preferenčních půjček nebo preferenční daňové režimy. Je to očividné z jejich názvů a obsahu, kvůli kterému byly šetřeny. Čínská vláda však během inspekce na místě jednoduše odmítla odpovědět na jakékoli otázky položené v této souvislosti, přičemž jako jediný důvod uváděla, že jsou údajně irelevantní z hlediska dokumentu, jehož se řízení týká.
(390)
Čínská vláda tvrdila, že nemůže poskytnout podpůrné důkazy pro informace, které poskytla v odpovědi na dotazník týkající se procentního podílu úvěrů poskytnutých dotčenému odvětví, jelikož tyto informace jsou v držení bank, jež jsou nezávislými subjekty, a nikoli orgány čínské vlády, a že by si Komise měla tyto údaje ověřit u bank. Čínská vláda odkázala na ustanovení zákona o komerčním bankovnictví, který stanoví, že banky vykonávají svou obchodní činnost v souladu s tímto zákonem (článek 4) a že nesmí docházet k žádnému vměšování orgánů místní správy nebo vládních orgánů na různých úrovních, veřejných organizací nebo jednotlivců do hospodářské činnosti bank (článek 5). Faktem je, že čínská vláda v odpovědi na dotazník uvedla určitý výrok a nebyla vůbec schopna ho podpořit. Ani banky, u kterých se Komise pokusila o ověření, vůbec nebyly schopny tyto informace podpořit žádnými jinými informacemi. Má-li to být považováno za přijatelnou praxi, šetřená strana by prostě mohla učinit jakýkoli výrok, který podporuje její věc, a vyšetřující orgán by ho musel přijmout, aniž by měl možnost ověřit, zda odpovídá skutečnosti. Ještě důležitější to je vzhledem k tomu, že tyto konkrétní informace jsou v rozporu s jinými informacemi ve složce. V zákoně o komerčním bankovnictví existují i jiné články, které bankám ukládají „vykonávat úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a sociálního rozvoje a v duchu státní průmyslové politiky“ (článek 34). Jak správně poukazuje čínská vláda ve svých připomínkách, banky musí vykonávat své hospodářské činnosti v souladu se zákonem, tj. také s uvedenými ustanoveními článku 34 zákona o komerčním bankovnictví. Tato předpokládaná jasná linie mezi vládou a bankami nebyla fakty potvrzena.
(391)
Čínská vláda tvrdila, že poskytla veškeré informace týkající se vlastnictví bank, jimiž disponuje. Tvrdila také, že údaje o vlastnictví bank, jež uvedla, jsou oficiální údaje Čínské bankovní regulační komise (CBRC), a proto nebyl důvod se domnívat, že informace poskytnuté čínskou vládou jsou nepravdivé nebo zavádějící, a použít ustanovení článku 28 základního nařízení. Čínská vláda dále uvedla, že neví, z jakého zdroje čerpá výrok Komise v odstavci 95 (reprodukován v 127. bodě odůvodnění výše) dokumentu poskytujícího konečné informace („Z veřejně dostupných informací je zřejmé, že existují i jiné banky ve státním vlastnictví, jež poskytly úvěry vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku“), tj. kromě těch, které čínská vláda ve své odpovědi na písemné upozornění na nedostatky uvedla jako banky ve vlastnictví státu. Tato tvrzení nemohla být přijata. Podotýká se, že čínská vláda ve své odpovědi na dotazník původně tvrdila, že nedisponuje žádnými informacemi týkajícími se jejího vlastnictví bank. Až poté, co Komise v písemném upozornění na nedostatky poukázala na to, že podle čínských právních předpisů musí čínská vláda takové informace shromažďovat, čínská vláda některé informace v této souvislosti poskytla. Během ověřování úředník Čínské bankovní regulační komise odmítl podpořit údaje o vlastnictví bank jakýmikoli důkazy, odmítl poskytnout zdroj těchto informací a nevysvětlil, odkud pocházejí. Podotýká se rovněž, že čínská vláda nezpochybnila to, že nejméně pět jiných bank jmenovaných Komisí v dokumentu poskytujícím konečné informace (viz poznámka pod čarou v 127. bodě odůvodnění) je ve vlastnictví státu.
(392)
Čínská vláda nesouhlasila s výrokem uvedeným v odstavci 97 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukován v 129. bodě odůvodnění výše), že Čínská bankovní regulační komise odmítla odpovědět na otázku týkající se deseti největších bank v Číně, protože nebyla předložena písemně, a tvrdila, že Komise nesprávně interpretuje fakta, jelikož hlavním důvodem, proč nebyla odpověď poskytnuta, bylo to, že tato otázka nebyla uvedena v oznámení o inspekci a že potřebuje určitý čas, aby se na ni mohla připravit. Ve skutečnosti je to čínská vláda, která nesprávně interpretuje fakta týkající se této otázky. Komise netrvala na okamžité odpovědi, avšak Čínská bankovní regulační komise dokonce odmítla se touto otázkou vůbec zabývat, pod záminkou, že nebyla poskytnuta předem v písemné podobě. Kdyby byl důvodem nedostatek času na přípravu odpovědi, mohla čínská vláda podat odpověď později během inspekce nebo prostřednictvím e-mailu (byť by ji Komise nemohla ověřit), jak to učinila s některými jinými dokumenty. Čínská vláda to však neučinila.
(393)
Čínská vláda tvrdila, že poskytla veškeré dokumenty týkající se založení a mandátu Čínské bankovní regulační komise, o které Komise v dotazníku požádala, a že jelikož Komise nevznesla žádné dotazy na toto téma v písemném upozornění na nedostatky a nepožádala o tyto dokumenty v „seznamu dokumentů, jež mají být poskytnuty před zahájením inspekce na místě“ uvedeném v příloze 2 oznámení o inspekci, měla čínská vláda za to, že nemusí poskytovat žádné jiné dokumenty. Není to pravda. Komise požádala o veškeré dokumenty tvořící základ pro založení a mandát Čínské bankovní a regulační komise, avšak čínská vláda poskytla pouze některé z nich. Pouze na základě výroku úředníka Čínské bankovní regulační komise se Komise dozvěděla, že v této souvislosti existují ještě jiné dokumenty. Ve skutečnosti byla odpověď čínské vlády uvedená v dotazníku v této souvislosti neúplná a zavádějící, jelikož čínská vláda (Čínská bankovní regulační komise) o existenci takových dalších dokumentů dobře věděla, jak přiznala Čínská bankovní regulační komise během inspekce na místě.
(394)
Čínská vláda tvrdila, že Komise během inspekce ve skutečnosti nepožádala o statistické údaje a zprávy z bank, které v období šetření poskytly úvěry vývozcům zařazeným do vzorku. Tvrdila, že Komise v roce 2012 požádala pouze o statistickou zprávu, kterou Čínské bankovní regulační komisi předložila Bank of China, a úředník Čínské bankovní regulační komise to musel prověřit u příslušných právních útvarů kvůli závazkům mlčenlivosti. To není pravda. Během inspekce Komise zopakovala svou žádost z dotazníku a písemného upozornění na nedostatky, aby jí byly poskytnuty statistické údaje ze všech bank, které poskytly úvěry vývozcům zařazeným do vzorku (87).
(395)
Čínská vláda dále tvrdila, že odkaz žadatele, uvedený v podnětu, na případ bezdřevého natíraného papíru, ve kterém Komise „na základě nepříznivých závěrů“ shledala, že státem vlastněné komerční banky působí jako veřejnoprávní subjekty, je „neopodstatněným tvrzením postrádajícím souvislosti, pokud jde o povahu a existenci subvence poskytované vyvážejícím výrobcům dotčeného výrobku, a proto ho nelze považovat za dostačující důkaz“ existence finančního příspěvku ze strany vlády nebo veřejnoprávního subjektu ve smyslu čl. 11 odst. 2 dohody WTO o subvencích. Zaprvé je nutno poukázat na to, že dotyčné závěry v případu bezdřevého natíraného papíru nevycházely z nepříznivých závěrů, ale z dostupných faktů v souladu s článkem 28 základního nařízení, a že neexistuje žádný pozdější rozsudek, který by dokládal tvrzení čínské vlády, že závěr učiněný Komisí v této souvislosti vychází z „nesprávného použití dostupných faktů“. Naopak, podobné závěry, pokud jde o státem vlastněné komerční banky, učinila Komise v jiném antisubvenčním případu týkajícím se dovozu z Číny, a to případu oceli s organickým povlakem, a k závěru, že čínské státem vlastněné komerční banky jsou veřejnoprávními subjekty, dospěly také jiné vyšetřující orgány, zejména ze Spojených států, v nálezu, který potvrdil odvolací orgán WTO. (88)
(396)
Čínská vláda i nadále tvrdila, že Komise požádala o určité informace od všech bank se sídlem v Číně a že prakticky nebylo v silách čínské vlády poskytnout takové informace o „více než 3 800“ bankách. Komise s takovým tvrzením nesouhlasí a znovu odkazuje na písemné upozornění na nedostatky, kde po odpovědi čínské vlády na dotazník Komise omezila rozsah požadovaných informací pouze na banky, ve kterých má čínská vláda přímý nebo nepřímý akciový podíl (89).
(397)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že výrok Komise, že vzala v úvahu shrnutí příslušných oběžníků Čínské lidové banky z internetových stránek předložených během inspekce, je nepravdivý a že to dokazuje 133. bod odůvodnění dokumentů poskytujících konečné informace (reprodukován v 164. bodě odůvodnění výše). To není pravda. 164. bod odůvodnění není v rozporu s obsahem výňatků z internetových stránek. Bere je v úvahu, avšak opírá se také o aktuální obsah oběžníku, jehož přesnost čínská vláda až dosud nikdy nezpochybnila.
(398)
Čínská vláda tvrdila, že Komise „vytrhla z kontextu určité termíny a věty v různých dokumentech“, jiné nesprávně interpretovala a pokusila se je spojit, aby mohla konstatovat, že čínská vláda podporuje odvětví vyrábějící dotčený výrobek, nebo aby mohla konstatovat, že komerční banky jsou veřejnoprávními subjekty. Tvrdí, že „úplné znění“ těchto dokumentů (plánů, výhledů a rozhodnutí) by prokázalo, že nálezy Komise postrádají právní základ a nejsou založeny na důkazech. To není pravda. Komise analyzovala a zohlednila všechny dokumenty včetně těch, na něž se odkazuje ve 102. bodě odůvodnění, jako celek, a to přesně stejným způsobem, který prosazuje čínská vláda.
(399)
Pokud jde o rozhodnutí č. 40, čínská vláda tvrdila, že Komise z něho v dokumentu poskytujícím konečné informace citovala vytrženě z kontextu „s cílem zkreslit jeho skutečný význam“. Podle čínské vlády je z ostatních ustanovení rozhodnutí č. 40 jasné, že je zaměřeno na rozvoj využívání obnovitelných zdrojů energie, a nikoli na klasifikaci solárních modulů a článků jakožto cíl jakékoli předpokládané rozvojové politiky, jak se domnívá Komise. Není pravda, že odkaz Komise na znění článku V rozhodnutí č. 40 je vytržen z kontextu. Komise se nedohaduje, zda jedním ze záměrů byl rozvoj využívání obnovitelných zdrojů energie, či nikoli. Faktem je, že v rozhodnutí č. 40 státní rada označila odvětví nových energií a solární energii za odvětví s vysokou prioritou, a proto byla zařazena do podporované kategorie projektů v rámci směrného indexu průmyslové restrukturalizace. S ohledem na články 17, 18 a 19 rozhodnutí č. 40 mohou finanční instituce poskytovat úvěry pouze odvětvím/společnostem, jež patří do této kategorie. To jasně svědčí o tom, že odvětví fotovoltaiky, které vyrábí mimo jiné i solární moduly a články, je upřednostňováno.
(400)
Čínská vláda tvrdila, že v textu rozhodnutí Státní rady ze dne 10. října není žádný odkaz na solární moduly a solární články nebo na odvětví fotovoltaiky, a pokud i bylo podporováno poskytnutí fiskální podpory, stalo se tak v souvislosti s cíli týkajícími se využívání energie z alternativních zdrojů, které nemají nic společného s rozvojem výroby modulů a článků obecně. Komise s tím nesouhlasí. Je nutno podotknout, že toto rozhodnutí státní rady zřejmě není výlučně zaměřeno na podporu využívání alternativních zdrojů energie. Z jeho názvu (Rozhodnutí státní rady o urychlení zakládání a rozvoje strategických vznikajících odvětví), jakož i z jeho obsahu (mimo jiné čl. 1 odst. 1, čl. 1 odst. 2, čl. 2 odst. 2) je jasné, že jeho cílem je podpora rozvoje vybraných odvětví (v tomto případě strategických vznikajících odvětví). To potvrzuje i skutečnost, že cíle stanovené v tomto rozhodnutí se vztahují přímo k výkonu a výsledkům strategických nově vznikajících průmyslových odvětví (čl. 2 odst. 3). V rozhodnutí existuje rovněž jasná vazba mezi strategickými nově vznikajícími průmyslovými odvětvími a odvětvím fotovoltaiky, které vyrábí mimo jiné solární moduly a články. Zaprvé není pochyb o tom, že odvětví fotovoltaiky je segmentem průmyslu alternativních zdrojů energie, o němž se v článku 2 rozhodnutí mluví jako o odvětví, o které by stát měl pečovat a které by měl rozvíjet. Za druhé vyvážející výrobci zařazení do vzorku patří do kategorie odvětví vyspělých technologií, která jsou uvedena v čl. 2 odst. 2 tohoto rozhodnutí. Podobně 12. pětiletý plán zahrnuje solární výrobní odvětví mezi strategická výrobní odvětví a rovněž 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví potvrzuje, že rozhodnutí státní rady „zahrnulo solární fotovoltaický průmysl do strategicky významné oblasti nově vznikajících průmyslových odvětví, které naše země v budoucnosti rozvine“. (90)
(401)
Podle čínské vlády Komise se odvolávala na střednědobý a dlouhodobý plán pro vědu a techniku, ale neuvedla jedinou pasáž nebo ustanovení, v němž by tento dokument určoval, že mezi technologicky vyspělé podniky náleží výrobci modulů a článků nebo fotovoltaický průmysl obecně. Podle čínské vlády cíli se výhled zaměřuje pouze na rozvoj alternativních zdrojů energie za účelem snížení závislosti na fosilních palivech. Komise s tím nesouhlasí. Podle čínské vlády se Komise odvolává na střednědobý a dlouhodobý plán vědeckotechnického rozvoje, ale neodkazuje ani na jeden případ či ustanovení, kdy by tento dokument definoval podniky působící v oblasti špičkových technologií tak, že by zahrnovaly i podniky vyrábějící moduly a články nebo odvětví fotovoltaiky obecně. Stejné druhy jednotlivých programů podpory, které jsou zmíněny v tomto plánu, použili vývozci zařazení do vzorku.
(402)
Čínská vláda uvedla, že výrok Komise, že zákon ČLR o vědeckém a technickém pokroku zahrnuje řadu opatření na podporu strategických odvětví, včetně solárního fotovoltaického průmyslu, není založen na skutečnostech a že toto ustanovení se nezmiňuje o fotovoltaickém průmyslu ani o strategických odvětvích a neexistuje žádný důvod pro tvrzení, že je dotčený výrobek zahrnut do rozsahu tohoto zákona. To není pravda. Základem pro tento výrok jsou ustanovení článků 18 a 34 uvedeného zákona. Podle článku 18 stát musí vyzývat a usměrňovat finanční instituce k tomu, aby podporovaly rozvoj odvětví špičkových a nových technologií. Podle článku 34 finanční instituce spojené s vládní politikou musí poskytovat zvláštní pomoc podnikovým projektům podporovaným státem. Odvětví fotovoltaiky patří do kategorie odvětví špičkových a nových technologií a patří také do kategorie podniků, jejichž projekty jsou podporovány státem. Článek 17 téhož zákona navíc slibuje preferenční daňové politiky mimo jiné subjektům, které se zabývají projekty zahrnutými do celostátních plánů vědeckotechnického rozvoje. Ze 401. bodu odůvodnění výše je jasné, že do této oblasti působnosti spadají projekty společností v odvětví fotovoltaiky. Je možné vyslovit závěr, že existují nejméně tři důkazy, které jasně naznačují, že odvětví fotovoltaiky a společnosti vyrábějící a vyvážející dotčený výrobek jsou zahrnuty do oblasti působnosti tohoto zákona.
(403)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise posuzovala plány, rozhodnutí a zákony ČLR tak, jako by měly stejný právní účinek a stejnou hodnotu, a že to odporuje zásadám právního výkladu, právním normám Číny a opakovaným prohlášením čínské vlády. Podle čínské vlády není odkaz na všeobecný pětiletý plán a na konkrétní plán fotovoltaiky odkazem na právní předpis, protože nebyl předložen žádný spolehlivý důkaz pro to, že tyto plány jsou právně závazné. To není pravda, jelikož tvrzení čínské vlády, že tyto plány nejsou závazné, není podpořeno jinými důkazy ve složce. Právě naopak, ve znění plánu, jak bylo čínskou vládou předloženo v odpovědi na dotazník, se jasně uvádí: „Tento plán byl projednán a schválen Všečínským shromážděním lidových zástupců a má sílu zákona“ (91). Čínská vláda ve svých připomínkách k poskytnutí konečných informací uvedla: „Podle právních norem Číny jsou právními předpisy v Číně ústava, zákony, správní předpisy, místní předpisy a pravidla.“ Jelikož plán má sílu zákona a čínská vláda potvrdila, že zákony jsou právními předpisy v Číně, dospěla Komise k závěru, že plán je vskutku právně závazný. Podle vysvětlení čínské vlády během inspekce na místě vyplývají odvětvové a regionální pětileté plány ze všeobecného pětiletého plánu, a Komise proto neměla důvod přistupovat k odvětvovému pětiletému plánu pro odvětví fotovoltaiky (2011-2015) jinak než ke všeobecnému pětiletému plánu.
(404)
Čínská vláda se odvolává na „pokyny týkající se úhrad/náhrad vydané Komisí“ jako na příklad podobně nezávazného dokumentu v podmínkách EU. Komise předpokládá, že čínská vláda odkazuje na oznámení Komise o vracení antidumpingových cel (Úř. věst. C 127, 29.5.2002, s. 10). Ve skutečnosti není přesné označit tyto pokyny za nezávazné, protože pro Komisi jsou závazné v tom smyslu, že nejsou v rozporu s nadřazenými pravidly. Komise určila, že plány Číny jsou právně závazné. Avšak i za hypotetického předpokladu, že tomu tak není, je zjevné, že celostátní, odvětvové a regionální plány, které ve skutečnosti vycházejí z nejvyšších vládních úrovní a stanoví vládní politiku v oblasti hospodářského a průmyslového rozvoje, by měly vysokou důkazní hodnotu vzhledem k fakticky kogentní povaze jimi stanovených cílů. Stejně tak je jasné, že by na jejich základě mohla vláda kárat subjekty, které je správně neprovádějí. Proto jsou stále velmi důležité pro zjištění týkající se vládních zásahů do hospodářství a řízení a kontrolování některých průmyslových odvětví.
3.5.2. Připomínky stran týkající se zvýhodněných politických úvěrů v rámci vládní politiky, dalšího financování, pojistných záruk
(405)
Čínská vláda tvrdila, že to, že neposkytla odpovědi na dodatek A, by nemělo vést k uplatnění dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení. Podle čínské vlády, pokud by Komise skutečně chtěla ověřit obvinění uvedená v podnětu, že čínské státem vlastněné banky jsou veřejnoprávními subjekty, nemusela by zatěžovat dotazníky žádostmi o interní, citlivé údaje o jednotlivých transakcích, které se týkají bank, z nichž mnohé nejsou v žádném případě ve vlastnictví vlády. Čínská vláda v této souvislosti odkazovala na informace týkající se jednotlivých úvěrů, které banka poskytla vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. Účelem informací požadovaných v dodatku A bylo ověřit, zda čínské banky jsou veřejnoprávními subjekty, nebo zda fungují z pověření vlády a jsou jí řízeny. S výjimkou informací o jednotlivých úvěrech čínská vláda neupřesnila, u kterých dalších požadovaných informací má za to, že nejsou významné pro uvedený účel.
(406)
Připomíná se, že otázky v dodatku A žádaly o informace týkající se vlastnictví bank, složení správní rady a valné hromady, zápisů ze zasedání správní rady/valné hromady, propojení mezi členy vrcholného vedení a státními orgány, odvětvové struktury úvěrů, úvěrové politiky a posouzení rizik v souvislosti s půjčkami poskytovanými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům. Čínská vláda tvrdila, že z hlediska nálezů týkajících se veřejnoprávních subjektů byly takové žádosti „zjevně nepřiměřené“ a že rozsah požadovaných informací byl příliš široký. Čínská vláda rovněž tvrdila, že „základní“ určení, zda je subjekt veřejnoprávním subjektem, či nikoli, muselo být provedeno předtím, než bylo o takové informace vůbec požádáno. Komise s tím nesouhlasí. S ohledem na náročné požadavky, jež stanovil odvolací orgán WTO v rozhodnutí DS 379 (92), jsou nezbytné všechny požadované informace, včetně nálezů o rozsahu vládního zapojení do finančního systému. Například důkazy o tom, že subjekty jednají nekomerčním způsobem, lze v kombinaci s náznaky vládních zásahů prokázat pověřování a řízení. V každém případě je třeba poznamenat, že jakmile nastala spolupráce ze strany vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, rozhodla se Komise omezit požadované informace na úvěry poskytnuté těmto společnostem a nevyvodila žádné závěry z toho, že čínská vláda neposkytla jiné informace týkající se jednotlivých půjček, o které bylo původně požádáno. Všechny ostatní žádosti o informace však z hlediska šetření zůstaly významnými. Pokud jde o tvrzení čínské vlády, že některé z informací uvedených v dodatku A nemohla poskytnout, podotýká se, že čínská vláda odmítla poskytnout dodatky A celkově, s výjimkou několika bank. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem byl učiněn závěr, že čínská vláda v přiměřené době neposkytla zbývající požadované informace.
(407)
Čínská vláda s odvoláním na zprávu odvolacího orgánu WTO US-Hot-Rolled Steel (odst. 99) (93) tvrdí, že nebyla prakticky schopna vyhovět „nepřiměřeným“ požadavkům Komise o poskytnutí informací a že neochota Komise se touto otázkou zabývat a spojit různé požadavky s určením faktů, s nimiž souvisely, znamenala, že Komise nejedná v dobré víře. Ačkoli se případ, na nějž se odkazuje, týká spolupráce ze strany vývozců v antidumpingovém případu, Komise akceptuje, že u vládních dotazníků v případech vyrovnávacího cla je potřeba nastolit rovnováhu mezi požadovanými informacemi a praktickou schopností respondenta takovým žádostem vyhovět. Tato rovnováha však musí být nastolena v kontextu všech faktů. Určení statusu státem vlastněných bank v Číně jako veřejnoprávních subjektů již bylo provedeno v případech týkajících se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem a v tomto případě žadatel poskytl dostačující důkazy prima facie, aby prokázal, že státem vlastněné banky jsou i nadále veřejnoprávními subjekty. Čínská vláda by proto měla předpokládat, že bude požádána o velké množství faktických údajů, pokud by si přála toto tvrzení vyvrátit. Čínská vláda však bohužel i nadále předkládala tvrzení, např. že má málo informací nebo nemá žádné informace o státním vlastnictví bank (což je velmi důležitý ukazatel při určení veřejnoprávních subjektů), jež naznačovala, že nepostupovala, jak nejlépe mohla, a odmítala udělit přístup k nutným informacím. To je jedna z „omezených podmínek“, kdy lze použít čl. 12 odst. 7 Dohody WTO o subvencích (v souladu se zprávou panelu WTO (94)). Komise si navíc byla vědoma toho, že její žádosti o informace jsou z nutných důvodů dosti obšírné, avšak spolupráce je obousměrný proces a čínská vláda reagovala tak, že zpočátku pouze požadovala vysvětlení ohledně toho, s určením kterých faktů tyto žádosti souvisejí (tj. něco, co není možné určit předem), místo aby navrhla, jak by tyto žádosti mohly být přiměřeným způsobem řešeny.
(408)
Pokud jde o inspekci v Bank of Shanghai, čínská vláda tvrdila, že skutečnost, že se inspekce neuskutečnila, není dostatečným důvodem pro uplatnění dostupných údajů, a že v každém případě se inspekce neuskutečnila vinou Komise. V reakci na to Komise podotýká, že faktická situace v souvislosti s inspekcí na místě v Bank of Shanghai byla popsána v odstavcích 111 a 112 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukovány v 143. a 14. bodě odůvodnění výše). Faktická situace týkající se této inspekce se nijak nezměnila a Komise nesouhlasí s tím, jak tato fakta vykládá čínská vláda, a trvá na tom, že vyvinula veškeré úsilí, aby se tato inspekce uskutečnila, avšak nebylo to možné kvůli obstrukcím na straně čínské vlády. Čínská vláda se dovolává zprávy panelu WTO (95), kde byl učiněn závěr, že neuskutečnění inspekce na místě nevyčerpává všechny možnosti ověření dokumentu. Během tohoto šetření však čínská vláda informovala Komisi o tom, že banka je dostupná pro inspekci, pouze jeden pracovní den před zahájením inspekce v úřadu čínské vlády (po uplynutí již prodloužené lhůty pro takové potvrzení), což znemožnilo provedení inspekce na místě, protože již byly provedeny příslušné přípravy a nebylo možno je změnit. Za těchto okolností se dochází k závěru, že čínská vláda nepostupovala, jak nejlépe mohla, a Komise nevidí žádný způsob, jak by kontroly umožněné inspekcí na místě mohly být nahrazeny jinými prostředky.
(409)
Čínská vláda tvrdila, že Komise nemůže ignorovat informace poskytnuté HuaXia Bank ohledně její vlastnické struktury kvůli tomu, že nejsou „v každém ohledu ideální“. Komise podotýká, že důvodem nepřijetí těchto informací nebylo to, že nebyly v každém ohledu ideální. Jak již bylo vysvětleno ve 147. bodě odůvodnění výše, HuaXia Bank až do inspekce na místě neposkytla žádné informace o vládním vlastnictví, ačkoli o to Komise žádala již v úvodním dotazníku. Poté, co Komise poukázala na to, že HuaXia Bank má některé akcionáře vlastněné státem, předložila tato banka list papíru s informacemi z neznámého zdroje, a tyto informace byly navíc v rozporu s jinými informacemi ve složce. Takové informace nebylo možné přijmout.
(410)
Pokud jde o rozhodnutí HuaXia Bank poskytnout pouze některá hodnocení úvěruschopnosti, jak bylo popsáno ve 148. bodě odůvodnění výše, tvrdila čínská vláda, že Komise obdržela přiměřené vysvětlení, proč nemohla být poskytnuta jiná hodnocení. Komise s tím nesouhlasí. V oznámení o inspekci bylo totiž jasně uvedeno, že takové dokumenty budou podrobeny inspekci na místě, takže vysvětlení, že „dvěma zprávami o hodnocení rizik se zabývaly jiné pobočky této banky a odpovědní zaměstnanci v daný okamžik nebyli dostupní“, nebylo uspokojivé. Čínská vláda navíc vznáší tvrzení, které se opakuje i jinde v jejích připomínkách, že informace nemohly být předloženy z důvodu důvěrného přístupu ke klientovi. Komise podotýká, že existují ustanovení o zacházení s důvěrnými informacemi při jejích šetřeních týkajících se vyrovnávacího cla (96) a že v každém případě většina požadavků Komise k této i jiným otázkám směřovala ke kontrole, a nikoli kopírování takových informací. V každém případě Komise podotýká, že striktní uplatňování zásady „důvěrného přístupu ke klientovi“ by znemožnilo ověření mnohých významných informací v rámci šetření týkajících se uložení vyrovnávacího cla. Za takových situací by nebylo možné vzájemně ověřovat odpovědi vývozce na mnohé otázky a provádět namátkové kontroly příjemců určitých režimů v případech, kdy neexistovala spolupráce ze strany vývozců nebo kdy bylo prováděno souhrnné šetření.
(411)
Čínská vláda tvrdila, že EXIM Bank s šetřením plně spolupracovala a určité dokumenty požadované Komisí nemohly být poskytnuty kvůli pravidlům vnitřní politiky, státního tajemství, důvěrnosti nebo jiných zákonů. Neposkytnutí těchto dokumentů tudíž nemůže vést k uplatnění dostupných údajů. V souladu se zákonem o komerčním bankovnictví nemohly být tyto dokumenty během inspekce úředníky EXIM Bank poskytnuty. V této souvislosti a navzdory předpokladu Komise nemohou být základní nařízení ani dohoda WTO o subvencích nadřazeny svrchovaným zákonům ČLR. Čínská vláda rovněž tvrdila, že otázky týkající se příslušnosti členů vrcholného vedení k politickým stranám jsou irelevantní a z hlediska čínské vlády rušivé. Komise s tím nesouhlasí. Pravidla WTO (na nichž je z velké části založeno základní nařízení) nesmějí být „nadřazena“ domácímu právu, avšak to nebrání tomu, aby Komise vyvodila závěry, pokud je zřejmé, že takové domácí zákony maří přiměřené žádosti o informace. Skutečností dále je, že EXIM Bank sice v reakci na dodatek A poskytla některé odpovědi, avšak odmítla téměř všechny tyto informace podpořit údaji o jejich zdrojích nebo jakýmikoli jinými důkazy. Proto se tyto informace považují pouze za ústní prohlášení, která nejsou podložena ověřenými písemnými doklady. Pokud by taková praxe měla být akceptována, mohla by EXIM Bank poskytnout skutečně jakékoli informace, a šetřící orgán by je musel přijmout, aniž by mohl posoudit jejich přesnost.
Otázky týkající se příslušnosti k politickým stranám a organizacím Komunistické strany Číny v rámci EXIM Bank (a kterékoli jiné banky v této záležitosti) mají velký význam pro účely určení rozsahu státního vlivu na členy vedení bank ve světle zvláštní úlohy Komunistické strany Číny vycházející z ústavy ČLR. Jako doplněk k opodstatnění takových otázek poskytnutému Komisí ve 151. bodě odůvodnění výše se navíc podotýká, že v souladu se stanovami Komunistické strany Číny se vyžaduje, aby všechny organizace, včetně soukromých obchodních podniků, zakládaly „základní stranické organizace“, pokud daná společnost zaměstnává alespoň tři členy strany. Tyto organizace zajišťují uskutečňování zásad a politiky strany a státu a dohlížejí na něj a podporují valnou hromadu, správní radu, dozorčí radu a vedoucí pracovníky při plnění jejich funkcí a pravomocí ze zákona (97). Také zákon o obchodních společnostech ČLR ukládá všem společnostem v Číně, aby v rámci své organizační struktury zřídily organizaci Komunistické strany Číny s cílem prosazovat politiku této strany (98).Komunistická strana Číny je tedy prokazatelně spojena s činností čínské vlády a s činností všech typů firem a institucí v Číně; je tedy legitimní klást v tomto směru otázky o stranické příslušnosti.
(412)
Pokud jde o inspekci v China Development Bank (CDB), vznesla čínská vláda stejné tvrzení, pokud jde otázky týkající se politické příslušnosti členů vedení a úlohy Komunistické strany Číny v této bance. Komise v této souvislosti poukazuje na důkazy ve 151. a 411. bodě odůvodnění výše. Čínská vláda rovněž tvrdila, že CDB nemohla poskytnout požadované zprávy o hodnocení úvěrových rizik z důvodů důvěrnosti a že poskytla šablonu pro výpočet ratingu a také konkrétní příklad hodnocení úvěrového rizika s vymazaným názvem společnosti. Podotýká se, že šablona pro výpočet ratingu a úvěrový rating týkající se neznámé společnosti z neznámého odvětví není důkazem o hodnocení úvěrových rizik některého z vývozců zařazených do vzorku, jak požadovala Komise. Pokud jde o otázky důvěrnosti, Komise odkazuje na vysvětlení uvedené ve 410. bodě odůvodnění.
(413)
Čínská vláda tvrdila, že závěr Komise, že státem vlastněné komerční banky jsou veřejnoprávními subjekty, není v souladu s čl. 1 odst. 1 dohody WTO o subvencích, protože Komise neposkytla pro toto rozhodnutí naprosto žádný důkaz a neposkytla podloženou a odpovídající analýzu svého závěru, že zapojení vlády do čínského finančního sektoru je natolik významné, že se banky musí řídit politikou zvýhodňování. Komise s tímto tvrzením zásadně nesouhlasí. Nezávislé informace uvedené v 162. až 168. bodě odůvodnění jasně ukazují, že banky se politikou zvýhodňování řídí, a jasně to vyplývá i z některých čínských plánů, zákonů a politických dokumentů, na něž se odkazuje ve 102. bodě odůvodnění výše. Komise přezkoumala, analyzovala a uvedla řadu dokumentů pocházejících z nezávislých mezinárodních organizací včetně WTO, Světové banky, MMF a OECD, a ti všichni zřejmě dospěli k závěru, že čínský bankovní sektor je silně ovlivňován státními zásahy, zejména pokud jde o privilegované příjemce půjček a stanovování úrokových sazeb.
(414)
Čínská vláda zpochybňuje význam některých dokumentů, které byly použity jako nejspolehlivější dostupné údaje a na které Komise odkázala, když stanovila, že státem ovládané komerční banky jsou veřejnoprávními subjekty. Předem je nutno poukázat na to, že Komise se musela uchýlit k nejspolehlivějším dostupným údajům pouze proto, že čínská vláda nespolupracovala a odmítla poskytnout požadované informace.
(415)
Čínská vláda tvrdila, že zpráva z výzkumu Deutsche Bank (dále jen „zpráva Deutsche Bank“), na kterou Komise odkázala ve 161. bodě odůvodnění, popisuje situaci v Číně v minulosti, a nemůže tvořit spolehlivý základ pro hodnocení čínského bankovního sektoru o sedm let později. Za prvé se čínská vláda mýlí, když tvrdí, že tato zpráva poskytuje základ pro hodnocení situace „o sedm let později“. Tato zpráva je z roku 2007 a období šetření, které je příslušným obdobím pro hodnocení bankovního sektoru v Číně pro účely tohoto řízení, začíná v roce 2011. Zpráva se proto týká situace čtyři roky před příslušným obdobím. Za druhé není zpráva Deutsche Bank jediným dokumentem, o který se Komise ve svých závěrech opírá, ale pouze východiskem analýzy čínského bankovního sektoru, a zejména struktury jejího vlastnictví, kterou Komise provedla. Zatřetí jsou v souladu se zjištěními uvedenými ve zprávě Deutsche Bank i jiné informace, na něž se Komise obrátila za účelem zjištění vlastnické struktury čínského bankovního sektoru (zprávy a pracovní dokumenty WTO, MMF a OECD). V této souvislosti je nutno konstatovat, že samotná čínská vláda k tomuto tématu poskytla pouze minimum opakovaně požadovaných informací a závěry Komise týkající se úrovně státního vlastnictví v bankovním sektoru a státních zásahů do bankovního systému ve skutečnosti nikdy na základě faktů nezpochybnila.
(416)
Čínská vláda rovněž zpochybňuje odkaz Komise na přezkum WTO týkající se obchodní politiky za rok 2012, přičemž tvrdí, že výrok, že „ve struktuře trhu čínského bankovního sektoru celkově nedošlo k žádným velkým změnám“ byl učiněn ve srovnání s předchozím přezkumným obdobím, tj. rokem 2010. Komise se nestaví proti tomuto tvrzení. Ve skutečnosti Komise ve svém dokumentu poskytujícím konečné informace citovala z přezkumů WTO týkajících se obchodní politiky za roky 2010 a 2012 v témž 161. bodě odůvodnění s cílem dokázat, že za toto dvouleté období se toho změnilo jen velmi málo. Ve zprávě za rok 2010 bylo uvedeno, že „dalším významným rysem čínského finančního sektoru je vysoký stupeň státního vlastnictví“, a zpráva za rok 2012 potvrdila, že v tomto ohledu se příliš nezměnilo. Čínská vláda rovněž citovala ze zprávy za rok 2012 a na základě těchto citací tvrdila, že tato zpráva odporuje hodnocení Komise uvedenému ve 161. bodě odůvodnění výše. Toto tvrzení nemohlo být přijato. Žádná z citací ze zprávy uvedená v připomínkách čínské vlády k poskytnutí konečných informací neodporuje hodnocení Komise uvedenému ve 161. bodě odůvodnění.
(417)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že zjištění Komise uvedená ve 162. bodě odůvodnění výše se neopírají o spolehlivé důkazy, protože Komise (kromě zprávy Deutsche Bank a přezkumu WTO týkajícího se obchodní politiky, o nichž se pojednává v bodech odůvodnění výše) „pouze odkazuje na zprávu Světové banky a Ekonomický přehled atd., ale na podporu svých závěrů neposkytuje žádné podložené a odpovídající vysvětlení“. Toto tvrzení nemohlo být přijato. V této souvislosti se podotýká, že ve zprávě Světové banky se mimo jiné uvádí toto: „I přes úctyhodný pokrok dosažený při reformování a upevňování finančního sektoru za poslední tři desetiletí je čínský finanční systém nadále potlačován a trpí zásadní strukturální nerovnováhou. Nynější systém, pro který je typická nadvláda bank ve státním vlastnictví, silné státní zásahy a přetrvávající kontrola nad úrokovými sazbami, byl během čínského hospodářského startu pozoruhodně úspěšný při mobilizaci úspor a směřování kapitálu do strategických odvětví“, nebo „Souběžně s tím musí přímá a nepřímá kontrola nad finančními institucemi uvolnit cestu opatřením založeným na nezávislém trhu. To by znamenalo nezávislou centrální banku, jež podniká kroky na otevřeném trhu a využívá k zajištění likvidity spíše úrokových sazeb než úvěrových stropů. Komerční banky by k usměrňování poskytování půjček uplatňovaly komerční zásady a analýzu úvěruschopnosti a neřídily by se vládními signály“ a „Vláda byla na všech úrovních úzce zapojena do komerčních operací finančních institucí, a to buď prostřednictvím držení akcií, nebo díky nepřímým vlivům, zejména proto, že je silně závislá na využívání úvěrů od komerčních bank pro dosažení cílů své politiky“. Ekonomický přehled OECD týkající se Číny za rok 2010 popisuje politiku Čínské lidové banky v oblasti stanovení minimálních úrokových sazeb úvěrů a maximálních vkladových sazeb jako překážku bránící bankám v řádném oceňování rizik a jako kontraproduktivní opatření z hlediska hospodářské soutěže v bankovním sektoru a uvádí, že jejím účelem je zajistit ziskovost bankovního sektoru, který je převážně ve vlastnictví státu.
(418)
Čínská vláda dále tvrdí, že zjištění Komise, že se Čínská lidová banka podílí na stanovení úrokových sazeb státem vlastněných komerčních bank a stanovení těchto sazeb ovlivňuje, není náležitě odůvodněno a podloženo důkazy. Čínská vláda v této souvislosti tvrdila, že Komise by měla vědět, že minimální úrokové sazby úvěrů byly v červenci 2013 zrušeny. Za prvé je nutno podotknout, že Komise neanalyzovala situaci bankovního trhu v Číně v červenci 2013, jelikož to z hlediska tohoto šetření nebylo relevantní. Za druhé tvrzení, že rozhodnutí Komise není náležitě odůvodněno a podloženo důkazy, není pravdivé. V příslušných oběžnících se jasně uvádí, že Čínská lidová banka stanoví limity pro poskytování půjček a limity vkladových sazeb. A za třetí existenci takových limitů potvrzuje i Ekonomický přehled OECD týkající se Číny za rok 2010, citovaný v bodě odůvodnění (162).
(419)
Čínská vláda tvrdila, že „Komise věděla, že tyto oběžníky, včetně oběžníků ze dne 8. června a 8. července 2012, které byly vydány po zveřejnění závěrů v případu bezdřevého natíraného papíru, významně změnily praxi Čínské lidové banky v oblasti úrokových sazeb“. To není pravda. Komise nemohla vědět, zda nebo jak přesně byla tato praxe změněna, jelikož čínská vláda odmítla tyto oběžníky poskytnout. I shrnutí z internetových stránek Čínské lidové banky poskytnuté během inspekce, o němž však čínská vláda nepravdivě tvrdí, že je Komise zcela ignorovala, potvrzuje, že takové limity stále existují.
(420)
Čínská vláda také tvrdila, že „Komise zřejmě nevycházela ve svých závěrech z aktuálních ‚dostupných údajů‘, jež odporují informacím z minulosti a kterými Komise disponovala, avšak raději ponechala na čínské vládě, aby dokázala, že stav věcí zkoumaný během případu oceli s organickým povlakem se změnil“. Vzhledem k vysvětlením uvedeným ve 415. až 419. bodě odůvodnění výše je jasné, že toto tvrzení je nepravdivé. Ve spise neexistují žádné dostupné údaje, které by odporovaly závěrům Komise, a tyto závěry vycházejí nejen z informací z minulosti, ale také ze skutečných důkazů, na základě všech informací, které byly relevantní v období šetření.
(421)
Čínská vláda tvrdila, že čtyři body, jež Komise uvedla ve 166. bodě odůvodnění výše, jsou nepravdivé a postrádají náležité právní hodnocení. Čínská vláda argumentovala tím, že odkaz na článek 34 zákona o komerčním bankovnictví, tj. že banky mají „vykonávat svou úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství“, je zcela neutrální. Není jasné, co má čínská vláda na mysli pod pojmem „neutrální“, ale podle plánů, politických dokumentů a zákonů, které jsou citovány ve 102. bodě odůvodnění výše se rozvoj odvětví fotovoltaiky a jeho finanční a další podpora patrně řadí mezi potřeby čínského národního hospodářství. V souvislosti s finanční pomocí podporovanou a vyjadřovanou v těchto dokumentech je jasné, že banky musí podporovat společnosti, které patří do odvětví fotovoltaiky. Pokud jde o závěr, že banky podléhají právním předpisům, které od nich vyžadují, aby poskytováním úvěrů pomáhaly podporovaným projektům, kde se Komise opírala o znění rozhodnutí státní rady č. 40, čínská vláda tvrdila, že „naprosto není na místě“, jelikož v tomto rozhodnutí se neuvádí ani nenaznačuje, že by solární energie byla podporovaným projektem. Toto tvrzení je také nepravdivé. Z 399. bodu odůvodnění výše jasně vyplývá, že solární energie patří do kategorie podporovaných odvětví/projektů. Podobné tvrzení čínská vláda vznesla, i pokud jde o zákon ČLR o vědeckotechnickém pokroku a závěr Komise, že tento zákon vyžaduje, aby banky upřednostňovaly rozvoj odvětví špičkových a nových technologií a že výrobci zařazení do vzorku spadají do této kategorie špičkových technologií. Podle čínské vlády Komise neprovedla žádnou právní analýzu k otázce, zda solární odvětví výroby modulů a článků, označené za odvětví špičkové technologie, spadá do oblasti působnosti tohoto zákona. To není pravda. Komise jasně prokázala souvislost mezi kategorií odvětví špičkových technologií a solárním odvětvím vyrábějícím moduly a články. To je podrobně vysvětleno ve 402. bodě odůvodnění výše.
(422)
Čínská vláda tvrdila, že výrok Komise, že zapojení státu do čínského finančního sektoru je významné a že trvá, není podloženo jednoznačnými důkazy. Čínská vláda zpochybnila důkazy citované Komisí a tvrdila, že zpráva MMF za rok 2009, která poukazuje na nedostatečnou liberalizaci úrokových sazeb, je irelevantní, protože úrokové sazby byly v Číně zcela liberalizovány. To není pravda. Důkazy ve složce potvrzují, že liberalizace úrokových sazeb v Číně není dokončena, a potvrdili to také úředníci Čínské lidové banky, kteří byli přítomni při inspekci na místě. V souvislosti se zprávou MMF o stavu v jednotlivých zemích za rok 2010, na kterou se Komise odvolává, čínská vláda tvrdila, že Komise zcela ignorovala závěry MMF týkající se liberalizace finančního sektoru. Není to pravda. Komise neignorovala žádné příslušné závěry MMF uvedené v této zprávě, které byly relevantní. Závěry MMF, na které čínská vláda ve svých připomínkách odkazovala, nejsou v rozporu se žádným závěrem Komise o státním zapojení do čínského finančního sektoru, a zajisté ani pokud jde o státní vlastnictví nebo politiky úrokových a vkladových sazeb. Skutečnost, že tato zpráva konstatovala, že v posledních letech bylo dosaženo pokroku při rozvíjení více tržně orientovaného finančního systému v Číně, neznamená, že bylo ve zprávě uvedeno, že v Číně skutečně existuje tržně orientovaný finanční systém. Pokud jde o přehledy OECD citované Komisí, čínská vláda tvrdila, že nelze vyvozovat závěr, že banky v Číně nefungují nezávisle, „z jedné věty za současného vyloučení významného pokroku, pokud jde o liberalizaci bankovního sektoru“. K tomuto tvrzení je nutno podotknout, že Komise nikdy nevyvozovala žádný závěr z „jedné věty“, nýbrž, jak je prokázáno ve výše uvedeném textu, na základě několika dokumentů sestavených nezávislými mezinárodními organizacemi.
(423)
Čínská vláda tvrdila, že analýza Komise týkající se určení veřejnoprávního subjektu je „naprosto chybná“ a její závěr uvedený ve 168. bodě odůvodnění výše je v rozporu s tím, jak termín „veřejnoprávní subjekt“ vykládá odvolací orgán WTO v dokumentu USA - Konečná antidumpingová a vyrovnávací cla na některé výrobky z Číny. Jeden vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že stanovisko Komise ohledně určení veřejnoprávního subjektu je „právně chybné“. Čínská vláda tvrdila, že Komise nezjišťovala, zda státem vlastněné komerční banky mají vládní pravomoci, jsou jimi pověřeny nebo je vykonávají, a že nezjišťovala, i) zda příslušné funkce, které údajně mají státem vlastněné komerční banky plnit, jsou těmi funkcemi, které plní vláda obecně, tj. jsou především vládními funkcemi, ii) společné rysy, které mají státem vlastněné komerční banky s vládou společné kromě vlastnictví akcií, což rovněž nebylo u všech státem vlastněných komerčních bank zjišťováno, a iii) zda všechny státem vlastněné komerční banky mají příslušné vládní pravomoci, aby je mohly vykonávat, nebo byly pověřeny pravomocí plnit příslušné vládní funkce. Tato tvrzení musela být odmítnuta. Komise odkazuje na svou analýzu této otázky ve 158.-167. bodě odůvodnění. Poskytování úvěrů je uvedeno v definici subvence v čl. 3 odst. 1 písm. a) bodě i) základního nařízení jako funkce vlády. V tomto šetření se státem vlastněné komerční banky řídí požadavkem, formulovaným v plánech a dalších politických dokumentech, na podporu určitých odvětví, včetně odvětví fotovoltaiky. Na základě dostupných údajů byl rovněž učiněn závěr, že v Číně existuje významné vládní vlastnictví bank a že vláda vykonává účinnou kontrolu nad státem vlastněnými komerčními bankami. Jelikož čínská vláda neposkytla požadované informace týkající se vládního vlastnictví státem vlastněných komerčních bank v Číně, vyvodila Komise své závěry z dostupných údajů. Na tomto základě Komise dochází k závěru, že státem vlastněné komerční banky působí jako prodloužená ruka vlády a vykonávají veřejnoprávní funkci při provádění preferenční úvěrové politiky čínské vlády zaměřené na určitá odvětví.
(424)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nezjistila řízení nebo pověření soukromých bank v Číně, a že Komise zejména nezjistila, že by čínská vláda udělila soukromým bankám a státem vlastněným komerčním bankám explicitní a souhlasné zmocnění či příkaz nebo zodpovědnost či pravomoc k poskytování zvýhodněných úvěrů. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. Jak je vysvětleno ve 170.-173. bodě odůvodnění, provádí se v Číně vládní politika spočívající v poskytování podpory v podobě zvýhodněných úvěrů podnikům v odvětví fotovoltaiky. Soukromé banky jsou povinny tuto vládní politiku provádět: Čínská vláda prostřednictvím zákona o komerčním bankovnictví nařídila všem bankám v Číně „vykonávat úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a sociálního rozvoje a v duchu státní průmyslové politiky“. Tyto potřeby a státní průmyslová politika jsou stanoveny mimo jiné v různých plánech a politických dokumentech a poskytování zvýhodněného financování vybraným odvětvím včetně odvětví fotovoltaiky mezi ně patří. Čínská vláda rovněž tvrdila, že příslušný článek zákona o komerčních bankách byl vytržen z kontextu a explicitně nepředstavuje žádné zmocnění nebo příkaz, udělení zodpovědnosti nebo výkon pravomoci kterékoli komerční bance ze strany čínské vlády. Komise nesouhlasí s tím, že byl článek 34 vytržen z kontextu, jak bylo již vysvětleno v 390. bodě odůvodnění výše, a považuje jeho znění za jednoznačné, právně závazné nařízení všem čínským bankám. Komise také nesouhlasí s tvrzením čínské vlády, že dokumenty, jež stanoví poskytování zvýhodněných úvěrů odvětví fotovoltaiky, uvedené ve 102. bodě odůvodnění, představují „nedostatečný právní základ“. V 399. až 403. bodě odůvodnění výše je to obšírně vysvětleno.
(425)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise neprokázala, že jsou banky v zahraničním vlastnictví v Číně pověřeny a řízeny čínskou vládou. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Komise prokázala pověření a řízení všech bank v soukromém vlastnictví v Číně (mimo jiné 169.-172. a 424. bod odůvodnění výše) a banky v zahraničním vlastnictví rovněž do této kategorie náleží.
(426)
Pokud jde o rozhodnutí týkající se pověření a řízení, čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise učinila závěry na základě hodnocení úvěrových rizik jednoho vývozce zařazeného do vzorku, jež bylo poskytnuto jednou bankou, a uplatnila je na všechny banky v Číně, a použila tak v této souvislosti nepříznivý závěr. Podotýká se, že čínská vláda, jakož i banky odmítly poskytnout jakákoli další hodnocení úvěrových rizik jiných vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Jelikož byla Komise nucena použít v této souvislosti dostupné údaje a výše uvedené hodnocení úvěrových rizik je nejspolehlivějším dostupným údajem, Komise své závěry zčásti založila na tomto dokumentu. Je však třeba zopakovat, že tyto závěry byly učiněny na základě dostupných údajů, a nikoli na základě nepříznivých závěrů.
(427)
Čínská vláda vyjádřila námitky vůči hodnocení Komise ohledně narušení čínského finančního trhu, „neboť je právně chybné“. Čínská vláda tvrdila, že neexistují žádné důkazy vztahující se k období šetření, které by naznačovaly, že na státem vlastněné komerční banky připadají dvě třetiny čínského finančního trhu. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. Za situace, kdy nebyly k dispozici informace týkající se vlastnictví bankovního sektoru, o něž Komise opakovaně žádala, ale čínskou vládnou nebyly poskytnuty, použila Komise dostupný údaj. Komise v těchto souvislostech odkázala na zprávu Deutsche Bank, kde se uvádí, že na komerční banky ve vlastnictví státu připadají více než dvě třetiny čínského finančního trhu. To je dále potvrzeno i důkazy získanými z dokumentů WTO, MMF, OECD a Světové banky, které potvrzují, že státní přítomnost v čínském bankovním sektoru byla v období šetření stále významná. Čínská vláda rovněž tvrdila, že výrok Komise týkající se úrokových sazeb, které jsou banky povinny udržovat v rámci limitů stanovených Čínskou lidovou bankou, není pravdivý, protože minimální úroková sazba úvěrů byla zcela zrušena. To není pravda. Je pravda, že čínská vláda ve svých připomínkách tvrdila, že minimální úrokové sazby úvěrů byly zrušeny v červenci 2013, avšak to je více než rok po skončení období šetření. Je také pravda, že dosud platí maximální hodnoty pro vkladové sazby. Závěr Komise, že banky nemohou o podmínkách úvěrů zcela svobodně rozhodovat (alespoň pokud jde o období šetření), je pravdivý a je podpořen důkazy ve složce. Čínská vláda rovněž zpochybnila zjištění Komise ve 183.-188. bodě odůvodnění na základě údajné nerelevance několika plánů, politických dokumentů a zákonů, které Komise uvádí. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí a odkazuje na 399. až 403. bod odůvodnění výše, kde je vysvětleno, proč jsou tyto dokumenty z hlediska takových závěrů relevantní.
Čínská vláda rovněž uvedla, že závěr Komise, že některé banky měly zajištěn přístup k devizovým rezervám Státní správy devizových toků (SAFE), je nesprávné, protože důkazy, na které Komise odkazuje, jmenovaly pouze EXIM Bank a China Development Bank (CDB) a obsahovaly vysvětlení, že z těchto rezerv jsou poskytovány úvěry pouze státem vlastněným podnikům. Komise s tím nesouhlasí. Tyto důkazy svědčí pouze o tom, že tento program v době, kdy byl zahájen, byl původně dostupný pouze pro banky spojené se státní politikou, jako jsou China Development Bank a EXIM Bank, ale rovněž se v nich hovoří o velkém úvěru Bank of China, což naznačuje, že původní omezení bylo zrušeno. Také tvrzení, že důkazy „jasně svědčí o tom, že úvěry jsou poskytovány pouze státem vlastněnému podniku jako Sinopec“, není přesné. Ve skutečnosti svědčily o tom, že velké podniky ve vlastnictví státu jsou upřednostňovány, ale neukazují, že by se poskytování takových úvěrů omezilo na tyto podniky. A v každém případě, vzhledem k velikosti EXIM Bank a CDB a jejich vlivu na finanční trh v Číně, i kdyby se tento program omezil pouze na ně, znamenalo by to významné narušení finančního trhu jako celku.
(428)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nezjišťovala specifičnost, pokud jde o preferenční úvěry, a její analýza specifičnosti je právně nesoudržná, protože nezjišťovala, zda se rozhodnutí č. 40 týká projektů, nebo odvětví. Podle čínské vlády se „rozhodnutí č. 40 vztahuje na mimořádné dlouhou řadu ekonomických odvětví, tento dokument výslovně neomezuje přístup k údajným subvencím na určité podniky a tato otázka má být rozhodnuta na základě judikatury WTO“. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. V souvislosti s podporovanými projekty je třeba připomenout, že zahrnují pouze některé činnosti v rámci omezeného počtu průmyslových odvětví, a proto nelze toto třídění, které pokrývá jen určitou podmnožinu podniků v Číně, považovat za obecné a nespecifické. Komise toto považovala za nejpřirozenější výklad v situaci, kdy neměla k dispozici žádné vysvětlení (a podpůrné dokumenty) o tom, jak přesně čínská vláda používala pojem odvětví fotovoltaiky, například pro účely rozhodnutí č. 40 a souvisejícího směrného indexu průmyslové restrukturalizace. Navíc, jak bylo vysvětleno ve 102. bodě odůvodnění výše, patří odvětví solární fotovoltaiky také do kategorie strategických odvětví, jak je definována 12. pětiletým plánem, a vzhledem k tomu má přístup k přednostnímu financování, což je zřejmé z citací z různých plánovacích a politických dokumentů a zákonů uvedených v témž bodě odůvodnění.
(429)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nezjistila existenci výhody spojené se zvýhodněnými úvěry, neboť zjišťování výhody pomocí vnějšího základu pro srovnání závěry Komise nepotvrdilo. Podle čínské vlády Komise neměla žádný důvod přidělit rating BB, jelikož neposkytla žádný důkaz o tom, že u ratingu BB v porovnání s kterýmkoli jiným ratingem existuje větší pravděpodobnost, že nebude zkreslený, a v jeho použití „ukazuje na nepřípustný nepříznivý závěr, čímž došlo k porušení čl. 12 odst. 7 dohody WTO o subvencích“. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Vzhledem k narušení trhu a ke skutečnosti, že půjčující banky neprovádějí náležité posouzení úvěruschopnosti a rizik u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, Komise nemohla použít nominální hodnotu ratingu jednotlivých vyvážejících výrobců (i kdyby jej měli). Rating BB v tomto případě není nepříznivým závěrem a není pro vyvážející výrobce nepříznivý, neboť je to nejlepší neinvestiční rating na trhu.
(430)
Stěžovatel tvrdil, že Komise měla použít méně příznivý úvěrový rating než BB pro vytvoření základu pro srovnání u některých vyvážejících výrobců, kteří byli ve velmi špatné finanční situaci. Z důvodů uvedených ve 429. bodě odůvodnění výše měla Komise za to, že rating „BB“ (neinvestiční stupeň) náležitě odráží finanční situaci vyvážejících výrobců zařazených do vzorku během období šetření.
(431)
Žadatel také žádal, aby Komise zveřejnila výpočet ziskového rozpětí úvěrů v čínské měně. Komise vysvětlila metodiku v bodě 169 dokumentu poskytujícího konečné informace (který je převzat do 198. bodu odůvodnění výše). V souladu s metodikou v řízeních ohledně bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem Komise upravila čínské úrokové sazby přidáním rozdílu úroků u nejlépe hodnocených dluhopisů a dluhopisů s ratingem BB obchodovaných na trzích v období šetření.
(432)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že by Komise za účelem stanovení výše zisku z preferenčních úvěrů měla porovnat úrokové sazby u „upřednostňovaného“ odvětví se sazbami odvětví, která upřednostňována nejsou. S ohledem na analýzu finančního trhu provedenou Komisí (181.-185. bod odůvodnění) muselo být toto tvrzení zamítnuto. Vzhledem ke zjištěným nesrovnalostem se úrokové sazby na čínském finančním trhu zdají být nespolehlivé.
(433)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že u úvěrů v EUR a USD by Komise neměla použít vnější základ pro srovnání, protože jeden z klíčových prvků, na nichž Komise založila svou analýzu zkreslení, tj. omezení úrokových sazeb ze strany Čínské lidové banky, u takových úvěrů neexistuje. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Omezení úrokových sazeb ze strany Čínské lidové banky je pouze jedním z klíčových prvků, které Komise ve své analýze čínského finančního trhu použila. Jak je vysvětleno ve 180.-185. bodě odůvodnění výše, použití vnějšího základu pro srovnání také u úvěrů v EUR a USD odůvodňovala sama o sobě i řada dalších nesrovnalostí.
(434)
Někteří vývozci a čínská vláda tvrdí, že dohody mezi vývozci a určitými bankami vlastněnými státem (v tomto oddíle dále jen „dohody“) nejsou rovnocenné úvěrovým linkám a nejedná se o finanční příspěvek, protože neobsahují povinnost nebo závazek banky poskytnout budoucí financování za určitých konkrétních podmínek. Odkazují také na závěry rozhodčího panelu EC-Aircraft, který konstatoval, že „pouhá možnost“, že vláda může převádět peněžní prostředky pod podmínkou splnění předem definované určité podmínky, nebude dostačující k prokázání existence finančního příspěvku. Poukázali na výrok rozhodčího panelu, že smluvní ujednání by mělo „samo o sobě být využito a schopno poskytnout příjemci výhodu, která je zvláštní a nezávislá na výhodě, jež by mohla být poskytnuta z jakéhokoli budoucího převodu peněžních prostředků“.
(435)
Pokud jde o závěry rozhodčího panelu EC-Aircraft, Komise podotýká, že s ohledem na rozsah úvěrových linek nebo jiných podobných dohod nejsou takovéto závěry vyčerpávající a nezavazují Komisi k určitému výkladu základního nařízení v tomto případě. Komise nerozporuje závěry rozhodčího panelu, nesouhlasí však s tím, že je čínská vláda uplatňuje v tomto šetření. Dohody obvykle stanoví, že státem vlastněná banka může poskytnout úvěr až do požadované částky, která někdy závisí na možném zlepšení výkonnosti dotyčné společnosti. Takže na jedné straně může znění dohod obsahovat textově méně explicitní nebo méně automatické povinnosti týkající se podmínek budoucích půjček, než jsou povinnosti typické pro některé druhy dohod o poskytnutí úvěrové linky. Někdy bývají doprovázeny samostatnými dohodami o půjčkách nebo úvěrech. Bylo ovšem zjištěno, že půjčky v rámci těchto dohod se obvykle poskytují za velmi podobných, nebo dokonce stejných podmínek. Na druhé straně dohody obsahují některá ustanovení, která daleko přesahují běžný rámec dohod o úvěrové lince a která se rovnají vytvoření mechanismu zaručujícího podporu ze strany dotyčné banky. Komise je toho názoru, že v tomto případě nejsou písemná ustanovení dohod nutně rozhodující, neboť „povinnosti“ nebo „závazky“ převodu peněžních prostředků mohou být vyjádřeny v písemné nebo nepsané formě a o jejich existenci by mělo být rozhodnuto na základě celého souboru skutečností zaznamenaných ve spisu.
(436)
Na základě toho přesná povaha závazků nebo povinností státem vlastněných bank podle dohod závisí na:
a)
Znění dohod: Komise konstatuje, že ustanovení v nejdůležitějších dohodách zahrnujících velké banky ve státním vlastnictví a konkrétní vyvážející výrobce jsou velmi podobná. Tyto dohody vytvářejí v souvislosti s převodem peněžních prostředků úzké spojení mezi bankou a vývozcem. Zajišťují převod potřebné peněžní částky, někdy po splnění určitých podmínek týkajících se výkonnosti a úvěrového ratingu. Dohody zajišťují společnosti „příznivé zacházení“ při žádostech o úvěr ve srovnání se společnostmi, které takové dohody nepodepsaly. Některé částky potenciálního financování jsou v porovnání s ročním obratem těchto společností obrovské. Úvěrové částky přislíbené vývozcům zařazeným do vzorku představovaly více než trojnásobek jejich ročního obratu. Dohody dále zajišťují, že banka bude silně podporovat rozvoj dotyčné společnosti. Existují zmínky o „dlouhodobém stabilním strategickém partnerství“ mezi bankou a společností, o tom, že banka bude „upřednostňovat“ klíčové stavební projekty dané společnosti, poskytovat „dlouhodobou stabilní finanční podporu“ společnosti „při pořizování aktiv a reorganizaci, zásadním formování každé obchodní jednotky, projektu technické modernizaci, projektu v rámci strategie ‚Go Global‘ a jiných obchodech“ a bude společnosti pomáhat „zformulovat střednědobé a dlouhodobé plány rozvoje na základě jejích profesionálních předností, institucionálních předností a výkonnostních předností“. Dohody rovněž zmiňují, že jsou v souladu s vnitrostátní makroekonomickou a průmyslovou politikou. Zdálo by se tedy, že vzhledem ke strategické podpoře poskytované společnosti ve spojení s „příznivým zacházením“ zajištěným dohodami je velmi pravděpodobné, že společnost bude automaticky způsobilá získávat podle těchto dohod úvěry.
b)
Povaze a cílech věřitelů: Věřiteli jsou banky ve vlastnictví státu, u nichž bylo zjištěno, že jsou veřejnoprávními subjekty, nebo další banky, u nichž bylo shledáno, že fungují z pověření vlády a jsou jí řízeny, a proto působí jako prodloužená ruka čínské vlády. Bylo rovněž zjištěno, že poskytují úvěry úročené značně nižšími sazbami, než jsou tržní sazby. Například určitá dohoda se zmiňuje o „finančním zvýhodnění“ ze strany banky a její podpoře „odvětví špičkové technologie … které má s vládním svolením přednost v rozvoji“.
c)
Vládním přístupu k žadateli o úvěr: Žadatelé o úvěr patří mezi strategická vznikající odvětví, jak je uvedeno ve 102. bodě odůvodnění výše.
d)
Míře spolupráce ze strany vlády při šetření: Poskytovatelé úvěrových linek (banky ve státním vlastnictví a banky, které působí z pověření vlády a jsou jí řízeny) při šetření plně nespolupracovaly a závěry, které se jich týkají, byly učiněny na základě dostupných údajů.
e)
Pojetí trhu v dohodách: Zdá se, že společnosti hodnotí dohody jako důkaz toho, že mají státní podporu, a uzavření takových dohod veřejně oznamují s cílem vyslat pozitivní signál trhům a potenciálním investorům. Například dne 9. července 2010 vydala Yingli Solar tiskovou zprávu oznamující „strategickou dohodu o spolupráci“ s CDB, podle níž CDB „počítá s tím, že bude poskytovat úvěrové nástroje s celkovou maximální částkou 36 milionů RMB na podporu Yingli Group a jejích dceřiných společností“. Finanční ředitel Yingli k tomu uvedl: „Tato dohoda povýšila dvoustrannou spolupráci na novou úroveň, která, jak se domníváme, nám umožní využít příležitostí, díky nimž posílíme svoji vedoucí pozici v odvětví fotovoltaiky.“ Jinko Solar dne 26. ledna 2011 označila úvěrový nástroj od Bank of China ve výši 50 bilionů RMB za „dohodu o strategické spolupráci“, která by měla „dále posílit naši pozici vedoucího výrobce solárních výrobků“. Tisková zpráva dále uváděla, že „S dlouhodobou finanční podporou BOC věříme, že budeme v roce 2011 dosahovat vynikajících výsledků a plnit své dlouhodobé růstové cíle.“ Dne 14. dubna 2010 byla vydána zpráva, že se Trina Solar se chystá využít úvěrové dohody s CDB ve výši 4,4 bilionu USD „na rozšíření trhu“. Ze všech těchto oznámení vyplývá, že dotyční vyvážející výrobci vnímají dohody jako zajištěný, spíše než nejistý, zdroj financování.
f)
Fungování dohod: Vyvážející výrobci čerpali četné individuální úvěry, a dohody tudíž vedou ke skutečnému převodu peněžních prostředků, většinou výrazně pod tržními sazbami.
(437)
Ze všech těchto důkazů vyplývá, že dohody jsou bankami poskytovány jako součást vládní strategie na podporu odvětví fotovoltaiky a příslušnými vývozci jsou vysoce ceněny, a to bez ohledu na to, zda dochází ke skutečným převodům peněžních prostředků. To odporuje tvrzením stran, že nemají prakticky žádný význam. Ačkoli dohody mají typické rysy běžných úvěrových linek, přesahují rámec podmínek běžných úvěrových linek a ve skutečnosti jsou strategickými partnerstvími mezi veřejnoprávními subjekty a společnostmi za účelem naplňování vládní politiky. V této souvislosti fungují jako mechanismus státní podpory/záruky, který zlepšuje postavení dotčených vývozců a umožňuje jim zvýšit kapacitu a výrobu s jistotou, že získají požadované finanční prostředky. Jestliže by taková podpora/záruka neexistovala, trhy by zjevně vývozce vnímaly tak, jako by byli ve slabší pozici. Následně se stávají způsobilými k případnému převodu peněžních prostředků nebo k poskytování finančních služeb. Taková cenná „záruka“ by měla na trhu určitou hodnotu a přinejmenším by byla spojena s úhradou značného poplatku. Vzhledem k tomu dohody poskytují rovněž výhodu, která je, slovy rozhodčího panelu EC-Aircraft, „samostatná a nezávislá na výhodě, která by mohla být získána z jakéhokoli budoucího převodu finančních prostředků“, a to z mimo jiné důvodu případné platební povinnosti vlády. Jsou více než pouhým nejasným „příslibem poskytnutí“ levného „financování“ (99) a příjemci jsou díky nim na tom zjevně lépe, než kdyby taková dohoda neexistovala.
(438)
Pokud jde o výši výhody, byla zjištěna na základě poplatků účtovaných za úvěrovou linku, kterou získal jeden z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Tato úvěrová linka byla poskytnuta bankou, jejíž ústředí se nachází v jiné finanční jurisdikci než ČLR, a vykazuje všechny prvky komerčních úvěrových linek dostupných na světových finančních trzích a jiných dohod zjištěných v komerčním sektoru. Podotýká se rovněž, že tyto úvěrové linky se v podmínkách výrazně neliší od jiných komerčních úvěrových linek, které získali vyvážející výrobci zařazení do vzorku a kde jsou účtovány poplatky, včetně linek ze zahraničních bank. Vzhledem k výše uvedené analýze je to konzervativní srovnávací základ, neboť důkazy naznačují, že dohody ve skutečnosti mají pro společnosti mnohem větší hodnotu jako opatření samo o sobě než jako standardní úvěrová linka. Komise však byla toho názoru, že požadované poplatky slouží jako přiměřený ekvivalent poplatků, které by podle dohod byly účtovány.
(439)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že banky, jež uzavřely dohody s vývozci zařazenými do vzorku, nejsou veřejnoprávními subjekty a nebyly ani vládou pověřeny, aby tak učinily. Toto tvrzení bylo třeba odmítnout. Příslušné banky byly tytéž banky, které poskytovaly zvýhodněné financování, a Komise ve 159.-168. a 169.-180. bodě odůvodnění výše podrobně vysvětlila, proč jsou to veřejnoprávní subjekty a/nebo proč působí z pověření čínské vlády a jsou jí řízeny.
(440)
Čínská vláda uvedla, že tvrzení Komise, že za běžných tržních podmínek se za poskytování úvěrových linek vyžadují významné závazky a správní poplatky, je bezpředmětné, neboť takové poplatky se týkají pouze „závazných úvěrových linek“. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Jak bylo konstatováno v bodě odůvodnění výše, úvěrová linka použitá jako základ pro srovnání se svými podmínkami významně neliší od jiných komerčních úvěrových linek, jež získali vyvážející výrobci zařazení do vzorku, a to i od bank mimo Čínu. Ostatně jedna z bank, která uzavřela několik takových dohod s vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku, jak se zdá, podobné poplatky účtuje svým klientům v zahraničí (100).
(441)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nepředložila důkaz na podporu svého tvrzení, že poskytování úvěrových linek (tj. dohod) vládou je součástí preferenčních úvěrů. To není pravda. Poskytování úvěrových linek je standardní součástí financování poskytovaného společnostem bankami a dohody jsou samostatná a odlišná opatření, která patří do oblasti preferenčních úvěrů. Jak bylo uvedeno ve 102. bodě odůvodnění výše, čínská vláda prostřednictvím řady plánovacích a politických dokumentů a zákonů zajišťuje zvýhodněné financování odvětví fotovoltaiky. Kromě toho byly v rámci těchto dohod čerpány četné úvěry, což jasně ukazuje, že jsou nedílnou součástí preferenčního financování odvětví fotovoltaiky.
(442)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že poskytování úvěrových linek není zvláštní subvencí. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Jak je vysvětleno ve 441. bodě odůvodnění, poskytování úvěrových linek je nedílnou součástí preferenčního poskytování úvěrů, a tudíž specifická analýza ve 191., 192., 209. a 428. bodě odůvodnění výše se rovněž týká poskytování úvěrových linek.
(443)
Podle žadatele měla Komise určit subvenční rozpětí pro využívání úvěrů pro kupující vývozu, jelikož EXIM Bank odmítla spolupracovat. Komise měla použít údaje v podnětu a zjištění ministerstva obchodu USA v podobném případě týkajícím se odvětví fotovoltaiky. Toto tvrzení nemohlo být přijato. Komise přezkoumala tvrzení v podnětu, avšak nebyl nalezen žádný důkaz o tom, že by vyvážející výrobci zařazení do vzorku měli z těchto opatření během období šetření prospěch. Je třeba poznamenat, že období šetření u případu v USA a u tohoto případu se liší.
3.5.3. Připomínky stran týkající se vývozních záruk a pojištění za zelené technologie
(444)
Co se týče dokumentů, o které Komise požádala během inspekce, jak je podrobně uvedeno v 220. a 221. bodě odůvodnění, čínská vláda tvrdila, že jí nebylo objasněno, kdy bylo požádáno o plán 840, že účetní závěrka společnosti Sinosure za rok 2012 nebyla v době inspekce k dispozici a že údaje o společnostech zařazených do vzorku jsou důvěrné a příslušné smlouvy každopádně nejsou v ústředí společnosti Sinosure uchovávány. Komise odkazuje na svá vysvětlení uvedená v 219., 220. a 223. bodě odůvodnění, které se zabývají všemi těmito argumenty. Pokud jde o plán 840, Komise dodává, že požádala o všechny relevantní dokumenty týkající se činnosti společnosti Sinosure a údajného subvenčního programu zvýhodňujícího vývozce zařazené do vzorku a že tento plán 840 je z hlediska jejích závěrů zajisté relevantní, stejně jako všechny ostatní dokumenty konkrétně uvedené ve 236. bodě odůvodnění, což podporují vysvětlení ve 232. bodě odůvodnění. Co se týče účetní závěrky společnosti Sinosure za rok 2012, Komise požádala o předběžnou závěrku, když účetní závěrka za rok nebyla hotova, avšak společnost Sinosure odmítla poskytnout i předběžnou účetní závěrku za rok 2012.
(445)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že neexistují žádné právní nebo věcné důkazy, které by potvrzovaly závěr, že odvětví fotovoltaiky je „strategickým odvětvím“, a že by to bylo výsledkem předpokladu. Komise odkazuje na vysvětlení uvedená ve 231. bodě odůvodnění a připomíná, že tento bod byl během inspekce čínskou vládou výslovně potvrzen. Pokud jde o obdobné tvrzení týkající se plánu 840, plánu 421 a opatření na podporu „strategických vznikajících odvětví“ a o tvrzení, že tyto plány by nebyly právně závazné, Komise odkazuje na příslušná vysvětlení v 232.-234. bodě odůvodnění. Komise dále podotýká, že čínská vláda tyto dokumenty nepředložila a s Komisí neprojednala a že ve spisu neexistují žádné důkazy, které by prokazovaly, že závěry Komise nejsou pravdivé.
(446)
Čínská vláda a jeden výrobce zařazený do vzorku tvrdí, že slevy na daních a granty na úhradu pojistného v rámci vývozního úvěrového pojištění poskytované místními orgány byly napadeny neoprávněně, protože nebylo zjištěno, že představují subvence ve smyslu dohody WTO o subvencích. Komise odkazuje na svou analýzu k závěrům šetření, a zejména na 239. a 247. bod odůvodnění. Komise dále podotýká, že slevy na daních a granty jsou neoddělitelně provázány s programem vývozního úvěrového pojištění, neboť jejich poskytování je důsledkem platby pojistného společnosti Sinosure v rámci základní politiky pojištění vývozních úvěrů. V neposlední řadě tyto slevy spadají také do oblasti působnosti oznámení [2004] č. 368, které vydaly společně ministerstvo obchodu (MOFCOM) a společnost Sinosure a které stanoví, že „vládní orgány na regionální a místní úrovni musí společně i nadále usilovat o provádění dalších opatření na podporu výrobků uvedených ve směrném indexu a podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, pokud jde o vývozní úvěrové pojištění“.
(447)
Čínská vláda rovněž zpochybňuje závěr týkající se přílohy 1 písmene j) dohody WTO o subvencích, tj. že krátkodobý program vývozního úvěrového pojištění společnosti Sinosure fungoval při sazbách pojistného, které nejsou přiměřené k pokrytí dlouhodobých provozních nákladů a ztrát tohoto programu. Na podporu toho se čínská vláda odvolává na judikaturu WTO - výrok rozhodčího panelu v případu US-Upland Cotton - a předkládá vysvětlení, která jsou založena na různých souborech údajů a argumentů uvedených ve výročních zprávách společnosti Sinosure. Čínská vláda také zpochybňuje odkaz Komise na článek 11 stanov společnosti Sinosure a na článek publikovaný advokátní kanceláří Stewart Law. Komise ve 242.-245. bodě odůvodnění znovu uvádí všechny své argumenty a připomíná, že její závěry jsou založeny na nejlepších důkazech dostupných ve složce, vzhledem k nedostatku spolupráce ze strany čínské vlády, která zabránila Komisi v získání požadovaných relevantních informací. K vyvození závěrů Komise zvážila řadu prvků a důkazů ve spisu, mezi nimiž byly i stanovy společnosti Sinosure a článek publikovaný advokátní kanceláří Stewart Law. Komise je toho názoru, že žádný z těchto prvků sám o sobě sice není určující, avšak tyto a všechny ostatní prvky jí umožňují dospět k rozhodnutí. Pokud jde o judikaturu v případu US-Upland Cotton, Komise ji ve svých závěrech zohledňuje a citáty čínské vlády z této judikatury jsou vskutku velmi případné.
(448)
V reakci na analýzu Komise ve 245. bodě odůvodnění čínská vláda předkládá tabulku s údaji převzatými z výkazů zisků a ztrát, jež byly uvedeny ve veřejně dostupných výročních zprávách společnosti Sinosure za období let 2006-2011, a dochází k závěru, že částka obdrženého pojistného byla vyšší než provozní náklady programu. Za prvé Komise konstatuje, že tabulka, kterou čínská vláda poskytla, neobsahuje v ucelené řadě příslušné částky provizí vyplacených společností Sinosure, nýbrž pouze provozní výdaje. Za druhé tyto údaje neoddiskutovatelně ukazují, že v každém jednotlivém roce od roku 2006 do roku 2011 s výjimkou roku 2010 není výše čistého pojistného nikdy vyšší než výše čistého pojistného plnění navýšená o provozní výdaje, dokonce i kdyby byly ponechány stranou výplaty provizí, které byly čínskou vládou opomenuty. To se týká i roku 2011, který částečně zasahuje do šetřeného období, a v některých letech (např. v roce 2008) je výše ztráty dosti významná. Za třetí Komise podotýká, že za rok 2010 čínská vláda uvedla nepřiměřeně nízkou výši vyplacených pojistných plnění (přičemž se uvádí, že platby pojistného byly dvacetkrát vyšší než vyplacená pojistná plnění), což se ve výroční zprávě za rok 2010 neodráží. Tato částka uvedená čínskou vládou za rok 2010 je založena na rozsáhlých zpětných úpravách týkajících se vymáhání pohledávek a na změně rezerv pro nevyřízené škody, které se objevují až ve výroční zprávě za rok 2011 s odkazem na rok 2010. Tyto úpravy se zdají být mimořádné a nezvyklé povahy a odrážejí se až ve zprávě za následující rok. Komise rovněž konstatuje, že za rok 2011 čínská vláda místo toho oznámila částky uvedené ve výroční zprávě za rok 2011. Komise má za to, že následné úpravy lze stěží uvést do souladu se skutečnou situací, zejména vzhledem k neexistenci spolupráce a k dalším vysvětlením čínské vlády nebo společnosti Sinosure v průběhu šetření.
Podle rozhodčího panelu US-Upland Cotton, na který se odvolává sama čínská vláda, má „odkaz na ‚dlouhodobost‘ v písmeni j) odkázat na období dostatečně dlouhé na to, aby bylo možno zajistit objektivní šetření, které umožní důkladné posouzení programu a které zamezí tomu, aby byl přikládán přílišný význam jakémukoli ojedinělému či atypickému jevu v určitý den, měsíc, čtvrtletí, pololetí, rok nebo jiné konkrétní časové období“. Komise považuje období 2006-2011 za dostatečně dlouhé k posouzení a společnost Sinosure zaznamenala ztrátu v každém roce tohoto období. Buď je třeba situaci v roce 2010 považovat za ojedinělou či atypickou, vezmou-li se v úvahu upravené údaje ve výroční zprávě za rok 2011, a tedy mající omezený význam, anebo musí být zohledněny jako relevantní normální neupravené údaje uvedené ve výroční zprávě za rok 2010, což ukáže, že výsledek je jen mírně nad nulovou úrovní. Vzhledem k významným ztrátám vzniklým v jiných letech to potvrzuje závěr Komise, že společnost Sinosure je v období 2006-2011 celkově v situaci dlouhodobé ztráty. Navíc i kdyby byly údaje z roku 2010 vzaty v úvahu jako reprezentativní, zůstává skutečností, že společnost Sinosure byla v pěti ze šesti let v období od roku 2006 do roku 2011 ztrátová. Ostatní tabulky a soubory údajů, které předložila čínská vláda, aby zpochybnila závěry Komise podle písmene j) dohody WTO o subvencích, se nesrovnávají s jinými informacemi zaznamenanými ve spisu a/nebo nemohou být ověřeny. Samy o sobě každopádně neprokazují, že by společnost Sinosure v období 2006-2011 přerušila byť i jen svůj krátkodobý program vývozního úvěrového pojištění.
(449)
Pokud jde o srovnávací základ pro výpočet výhody, považuje čínská vláda uplatnění referenční hodnoty, která nepochází z této země, za neslučitelné s dohodou WTO o subvencích, ale nepředložila žádný argument, který by k takovému tvrzení opravňoval. Komise odkazuje na své vysvětlení v 245. bodě odůvodnění výše.
(450)
Čínská vláda a jeden spolupracující vývozce zařazený do vzorku použitý základ pro srovnání zpochybňují, přičemž tvrdí, že Komise nezdůvodnila, proč: i) je výpočet pojistného založen na údajích americké EXIM Bank; ii) použila jako dovážející zemi Itálii, a nikoli Německo, které je hlavním vývozním trhem dotčeného výrobku; iii) použila časové období 120 dnů, a nikoli 60 dnů nebo nějaké jiné kratší období; iv) nepoužila výpočet pojistného pro přímý vývoz, ale raději pojistného pro pojištění vývozního odběratelského úvěru (FIBC). Pokud jde o bod i), Komise odkazuje na 253. bod odůvodnění. Co se týče bodu ii), Komise se domnívá, že Itálie představuje správnou rovnováhu mezi zemí EU s nejnižším rizikem a zeměmi EU s podstatně vyššími riziky, jimž je tudíž účtováno podstatně vyšší pojistné a které jsou rovněž trhy dotčeného výrobku. Co se týče bodu iii), za situace, kdy na internetových stránkách EXIM Bank není k dispozici konkrétní simulace založená na 90denním období, Komise považuje dobu trvání 120 dnů za nejvhodnější z hlediska reprezentativnosti podmínek prodeje během období šetření. Pokud jde o bod iv), Komise nebyla schopna získat simulaci pro výpočet pojistného pro přímý vývoz a je toho názoru, že tento základ pro srovnání vystihuje celkový rizikový stav země nákupu.
(451)
Jeden spolupracující vývozce tvrdí, že zakoupil vývozní úvěrové pojištění pro část svého vývozu, ale zaplatil řádné pojistné a nevyužil programu Green Express nebo jiného zvýhodněného zacházení, jak je uvedeno v podnětu. Za situace, kdy pro toto tvrzení neexistuje žádný důkaz, Komise odkazuje na své závěry týkající se tohoto programu v oddíle 3.4.1.4 tohoto nařízení. Pokud jde o program „Green Express“, Komise odkazuje na svá zjištění ve 240. bodě odůvodnění a konstatuje, že tento program představuje zvláštní aspekt krátkodobého programu úvěrového pojištění společnosti Sinosure a že závěry Komise se neomezují na tento aspekt, ale týkají se programu jako celku.
3.5.4. Demonstrační program „Golden Sun“
(452)
Čínská vláda dále uvedla, že tento program poskytuje granty pro „distribuované solární fotovoltaické systémy“ spíše než pro výrobce/vývozce dotčeného výrobku a že příslušná kritéria v právních předpisech nejsou zaměřena na výrobce modulů a článků. V tomto ohledu čínská vláda tvrdí, že poskytla příslušnou dokumentaci o programu a že i spolupracovala se společnostmi zařazenými do vzorku na prokázání tohoto bodu. Tři spolupracující vývozci zařazení do vzorku uvádějí, že se jedná o „uživatelskou subvenci“, jež neposkytuje výhodu dotyčnému výrobku, a proto není napadnutelná ve smyslu čl. 1 odst. 1 a čl. 3 odst. 2 základního nařízení, čl. VI odst. 3 GATT 1994 a čl. 19 odst. 1 Dohody WTO o subvencích. Tito vývozci odkazují na rozhodnutí EU v případě Bionafty ze Spojených států amerických (97. bod odůvodnění nařízení Komise (ES)č. 194/2009, Úř. věst. L 67 ze dne 12.3.2009, s. 50) a na judikaturu WTO v případech U.S.A. - Olověné tyče (body 6.50, 6.53, 6.56 a 6.57 zprávy rozhodčího panelu), Kanada - Opatření ovlivňující vývoz civilních letadel (bod 9.112 zprávy rozhodčího panelu), Brazílie - Program financování exportu letadel (bod. 7.24 zprávy rozhodčího panelu) a Kanada - Opatření ovlivňující vývoz civilních letadel (body 157 a 159 zprávy odvolacího orgánu).
(453)
Komise odkazuje na svá zjištění, jež šetření přineslo, a zejména na 243.-246. bod odůvodnění tohoto nařízení, které podává vyčerpávající výklad výše uvedených argumentů a potvrzuje, že zjištění je v souladu s příslušnými ustanoveními a s judikaturou, na niž se čínská vláda spolupracující výrobci zařazení do vzorku odvolali. Komise znovu opakuje, že granty v rámci programu jsou přímo spojené s dotčeným výrobkem, neboť způsobilé „distribuované solární fotovoltaické systémy“ výslovně zahrnují dodávky modulů a článků jako významnou součást projektů, a spojitost mezi výhodami poskytnutými vládou a výrobkem je tudíž přímá a nerozdělitelná. Jak je rovněž uvedeno zejména v 244. a 245. bodě odůvodnění, šetření potvrdilo, že čínská vláda provedla přímé platby ve prospěch několika spolupracujících vývozců zařazených do vzorku (a to pro účely instalace solárních panelů k výrobě energie pro vlastní spotřebu, včetně výrobního procesu dotčeného výrobku) mimo jiné s využitím vlastních vyrobených solárních modulů a článků. Bylo také zjištěno, že přímé platby poskytnuté vývozcům jakožto dodavatelům dotčeného výrobku třetím stranám, které projekt provozují, jsou ve skutečnosti v rozporu s ustanoveními příslušných právních předpisů a že čínská vláda nepředložila důkaz k vysvětlení situace (viz zejména 245. a 246. bod odůvodnění).
Omezené vysvětlení, které čínská vláda a spolupracující vývozce poskytli, že přímý převod finančních prostředků, kterým byly porušeny čínské právní předpisy, byl nezbytný, protože provozovatel projektu se nacházel ve finančních potížích a bylo třeba zajistit, aby byla podpora použita pouze na schválené fotovoltaické systémy, zřetelně naznačuje, že při neexistenci tohoto přímého převodu od vlády by spolupracující vývozce zařazený do vzorku nemohl za dodávky dotčeného výrobku dostat žádné peníze a že vláda by nebyla schopna zajistit, aby byla subvence použita k určenému účelu. Z tohoto hlediska, a jelikož neexistují žádné další důkazy, je třeba tyto platby považovat za přímý grant od čínské vlády výrobci dotčeného výrobku, který by jinak nedostal za dodávky dotčeného výrobku žádné finanční prostředky (za předpokladu, že se tyto dodávky vůbec uskutečnily, pro což opět nejsou k dispozici žádné důkazy). Na tomto základě se Komise domnívá, že argumenty předložené čínskou vládou a spolupracujícími vývozci jsou právně neopodstatněné.
(454)
Čínská vláda rovněž tvrdí, že v situaci, v níž se výhody programu vztahovaly na dodávky dotčeného výrobku nezávislým provozovatelům projektu, byla Komise nucena provést důkladnou analýzu pro určení tohoto bodu, a odvolává se na rozhodnutí WTO v případu USA - Řezivo z jehličnatých dřevin IV (body 141 a 142 zprávy odvolacího orgánu). Komise odkazuje na vysvětlení ve 244.-246. bodě odůvodnění a v 352. bodě odůvodnění výše a uvedené tvrzení zamítá. Kromě toho Komise v důsledku nedostatečné spolupráce čínské vlády a zúčastněných stran nemohla provést důkladnou analýzu. Nelze o ní tedy mluvit a citovaná judikatura je v této situaci irelevantní vzhledem k tomu, že finanční prostředky byly přímo placeny výrobcům dotčeného výrobku a přímo souvisely s dodávkami mimo jiné i dotčeného výrobku. Jelikož byly tyto platby nevratnými granty, jedná se o finanční příspěvek (přímý převod peněžních prostředků) a Komise je oprávněna předpokládat, že poskytuje příjemci (výrobcům) výhodu, jelikož neexistuje žádný důkaz o dalším použití dotyčných částek. Kdyby vláda platby v rámci tohoto programu odeslala provozovatelům projektu a vybavení bylo pořízeno za poctivé tržní ceny, neměli by z toho dotyční výrobci žádnou výhodu. Ovšem v situaci, kdy jsou platby odesílány vyvážejícím výrobcům, částky, za něž tyto společnosti montují solární panely, představují výhodu, neboť je zbavují nákladů, které by jim jinak v tomto procesu vznikly. V případě, že vyvážející výrobce není schopen prokázat, že byla část grantu převedena třetím stranám, má se na základě dostupných skutečností za to, že tato část grantu poskytla vývozci výhodu jako obecná subvence, která představuje výhodu pro činnosti společnosti jako celku. Tak je tomu v tomto případě.
(455)
Dva spolupracující vývozci zařazení do vzorku tvrdí, že program Golden Sun není specifický, jelikož příslušné požadavky v čínských právních předpisech jsou objektivní, všechny podniky, které je splní, mohou mít z programu prospěch a způsobilými mohou být všechny společnosti bez ohledu na to, zda jsou nebo nejsou výrobci dotčeného výrobku. Komise odkazuje na svá zjištění o specifičnosti ve 247. bodu odůvodnění, kde se vysvětluje, že podmínky a kritéria výběru nejsou objektivní a neuplatňují se automaticky. Příslušná požadovaná kritéria potvrzují, že se program týká pouze omezeného počtu podniků, které jsou schopny je dodržet, konkrétně těch se značným instalovaným výkonem (nejméně 300 kWh) a se značnými aktivy (nejméně 100 milionů RMB). Výběrová kritéria rovněž uvádějí, že je potřeba, aby byl příjemce podpory zahrnut do místního prováděcího plánu pro demonstrační projekt Golden Sun, a šetřením bylo zjištěno, že zařazení do těchto místních plánů závisí na rozhodnutí příslušných orgánů, která nejsou transparentní a nejsou založena na objektivních kritériích. Komise dodává, že způsobilé „distribuované solární systémy“ závisí na výrobě a dodávce vybavení k výrobě solární elektřiny, jehož většina se vyrábí že solárních modulů a článků. Proto, v rozporu s tvrzeními vývozců zařazených do vzorku, je tento režim rovněž specifický v tom smyslu, že v praxi jsou pro výhody v rámci tohoto programu způsobilí jen výrobci solárních systémů, nebo jinými slovy výrobci dotčeného výrobku, a to buď přímo jakožto vlastníci projektu, nebo nepřímo jakožto údajní dodavatelé dotčeného výrobku vlastníkům projektu.
Proto, a také vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády, která neposkytla všechny rozpočtové dokumenty vyžádané Komisí (viz 234.-239. bod odůvodnění), se došlo k závěru, že tento program je také ve skutečnosti specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení, protože výhod z něj mohou skutečně využívat, přímo či nepřímo, především výrobci dotčeného výrobku. Subvencí také využívá omezený počet podniků (výrobci dotčeného výrobku), nebo jich tyto firmy využívají převážně nebo nepřiměřeně, neboť se zdá, že získávají všechny finanční prostředky, ačkoli nepředstavují celé spektrum příjemců, kteří by údajně mohli z těchto subvencí mít prospěch.
3.5.5. Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
3.5.5.1. Program „Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně“ pro podniky se zahraničními investicemi
(456)
Čínská vláda opakuje své tvrzení, že program týkající se podniků se zahraničními investicemi uvedený v podnětu byl v roce 2013 ukončen. Komise podotýká, že období šetření končí dlouho před rokem 2013, a výhody poskytnuté v rámci tohoto programu během období šetření jsou proto napadnutelné. Potvrzují to závěry šetření, které zjistilo výhody, jež v období šetření v rámci tohoto programu získali někteří spolupracující vývozci zařazení do vzorku. Výhody poskytované v rámci tohoto programu pokračují i do budoucna, přestože byl program v roce 2013 ukončen.
(457)
Čínská vláda a jeden spolupracující vývozce zařazený do vzorku dále tvrdí, že variantní režim pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií nemůže být napaden na základě čl. 10 odst. 1 základního nařízení, jelikož nebyl v podnětu uveden. Komise odkazuje na své podrobné protiargumenty obsažené v 286. bodě odůvodnění. Komise dále připomíná, že během šetření týkajícího se varianty tohoto programu se čínská vláda rozhodla nespolupracovat. Komise podotýká, že kromě těchto prvků jsou v podnětu vyjmenovány i jiné preferenční režimy v oblasti přímých daní pro podniky, které působí v oblasti špičkových a nových technologií, než varianta programu „Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně z příjmu“ pro podniky se zahraničními investicemi (oddíl 4.2.5.1 podnětu), a to buď snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií (oddíl 4.2.5.9 podnětu), anebo programy daňového zvýhodnění pro podniky se zahraničními investicemi, jež byly uznány jako podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií (oddíl 4.2.5.8 podnětu). Lze proto mít za to, že tento program má velmi úzkou spojitost s některým nebo oběma těmito uvedenými daňovými režimy v tom, že se týká snížení sazby přímých daní a je výslovně zaměřen na stejný soubor příjemců, tj. podniky působící v oblasti špičkových nebo nových technologií. A opět, spolupráce ze strany čínské vlády by mohla Komisi umožnit řádné a důkladné posouzení všech prvků, které se týkají spojitosti s programy uvedenými v podnětu, a vyplnění mezer v informacích vyskytujících se v podnětu, který vychází z přímých důkazů, jež byly žadateli obvykle dostupné. Na základě těchto argumentů Komise znovu konstatuje, že napadení tohoto programu je plně v souladu s čl. 10 odst. 1 základního nařízení, neboť toto ustanovení umožňuje šetření jakékoli „údajné subvence“ zjištěné žadatelem, a nikoli pouze určitého konkrétního programu. V tomto případě je údajná subvence, vzdání se vládních daňových příjmů se zaměřením na stejný typ příjemců, společným rysem všech dotyčných programů.
(458)
Pokud jde o výpočet výše subvence, dva spolupracující vývozci zařazení do vzorku tvrdí, že Komise chybně použila celoroční údaje uvedené v ročním přiznání k dani z příjmu za rok 2011, ačkoli období šetření zahrnuje polovinu roku 2011 a polovinu roku 2012, a že je to porušením výpočetní metody stanovené v oddíle E písm. a) bodě ii) obecných zásad pro výpočet výše subvence v šetřeních ohledně vyrovnávacího cla přijatých Komisí, Úř. věst. C 394, 17.12.1998, s. 6. Jeden z těchto vývozců dále tvrdí, že jelikož v době inspekce nebyla ještě dostupná daňová přiznání za celý rok 2012, měla Komise založit svůj výpočet za rok 2012 na čtvrtletních přiznáních daně z příjmu pokrývajících první polovinu roku 2012, jež shromáždila na místě, a/nebo na tabulkách zisků a ztrát za rok 2012, ze kterých je patrné, že tato společnost byla ve ztrátě.
(459)
Komise odkazuje na 300. bod odůvodnění a opakovaně zdůrazňuje, že je důležité, aby byl výpočet výhod založen na konečných auditovaných daňových přiznáních za určité daňové období. Komise dodává, že v rámci konečného vypořádání daňového přiznání za rok 2011 v průběhu období šetření jsou veškeré výhody uváděné v přiznání konečné, a dále dokládá správnost svého přístupu. Komise nemůže založit svůj výpočet na čtvrtletních daňových přiznáních, protože tato přiznání odrážejí průběžný prozatímní stav v době jejich podání a ze své podstaty nemohou zohlednit konečný konsolidovaný stav za roční daňové období. Cílem těchto přiznání je zajistit vládě likvidní prostředky v případě, že jsou daně prozatímně splatné, avšak zachycují pouze dílčí stav platný v době jejich podání. Může se docela dobře stát, že pokud společnost v posledních dvou čtvrtletích roku dosáhne významného zisku, který více než vyrovná ztráty počátečních čtvrtletí, ohlásí pak v konečném daňovém přiznání zdanitelný zisk. Prozatímní daňová přiznání v roce 2012 tudíž sice částečně naznačují, jaký je stav vývozce v době jejich podání, což vysvětluje, proč je Komise shromažďovala, ale jejich relevance není absolutní, jelikož nelze vyloučit, že stav na konci finančního roku, jak ukáže konečné přiznání, bude zcela odlišný. Pokud jde o tabulky zisků a ztrát týkající se roku 2012, Komise podotýká, že finanční účetnictví ne vždy odpovídá daňovému účetnictví a může se stát, že povinnost vykazovat položky příjmů a ztrát pro účely přímých daní se může podstatně lišit od povinnosti vykazování pro účetní účely. Může také dojít k úpravám pro daňové účely, které nejsou vždy odraženy v účetních závěrkách. Souhrnně řečeno, skutečnost, že společnost je ve svých účetních závěrkách ve ztrátě, nutně neznamená, že ve stejné ztrátě bude ve svém konečném daňovém přiznání. Na základě těchto argumentů Komise potvrzuje, že výpočet subvence v režimech přímých daní musí nutně vycházet z konečných údajů, které se objevují v konečných auditovaných přiznáních k dani z příjmu, a nikoli z periodických daňových přiznání nebo z konečných či předběžných účetních závěrek.
3.5.5.2. Zápočet daně u výzkumných a vývojových činností podniků se zahraničními investicemi
(460)
Čínská vláda tvrdí, že se poprvé dozvídá o tom, že Komise napadá program výzkumu a vývoje, který nenahrazuje program výzkumu a vývoje pro podniky se zahraničními investicemi uvedený v podnětu. Podobné argumenty čínská vláda používala i v případě předchozího režimu, jak je vysvětleno ve 457. bodě odůvodnění, a tvrdí, že napadení tohoto režimu porušuje články 11 a 13 dohody WTO o subvencích. Čínská vláda dále tvrdí, že program výzkumu a vývoje pro podniky se zahraničními investicemi byl ukončen v roce 2008 a že nový program výzkumu a vývoje, který byl zahrnut do čínského zákona o dani z příjmu právnických osob, dřívější program nenahrazuje, protože neodkazuje na podniky se zahraničními investicemi a nevyžaduje, aby byly výdaje na výzkum a vývoj vyšší než v předchozím roce.
(461)
Komise konstatuje, že čínská vláda v odpovědi na dotazník a na písemné upozornění na nedostatky o tomto režimu neinformovala, avšak že byl tento režim napaden v rámci předchozích šetření (viz 310. bod odůvodnění). Komise však rovněž konstatuje, že o tomto programu bylo s čínskou vládou během inspekce jednáno a že příslušná prováděcí ustanovení byla shromážděna jako věcný důkaz (předložil je také jeden vývozce zařazený do vzorku). Tvrzení čínské vlády, že o možné napadnutelnosti tohoto programu byla informována poprvé, je tudíž neopodstatněné, také vzhledem k tomu, že několik spolupracujících vývozců zařazených do vzorku, s nimiž čínská vláda svou odpověď koordinovala, informovalo o tomto programu ve svých odpovědích na dotazník. Čínská vláda si byla plně vědoma této skutečnosti, protože nedůvěrný spis několikrát zkontrolovala. Ze závěrů šetření vyplývá, že je tento program napadnutelný (310.-314. bod odůvodnění výše). Komise dodává, že tento program zjevně nahrazuje předchozí program zaměřený na podniky se zahraničními investicemi, vzhledem k úzké spojitosti mezi nimi, o které svědčí stejná forma a stejná výše daňové výhody (další daňový zápočet, který lze odečíst od daňového základu), stejný poměr a stejná výchozí situace (způsobilé náklady na činnosti v oblasti výzkumu a vývoje) pouze s drobnými obměnami. Tyto drobné obměny byly provedeny v souladu s reformou nového zákona o dani z příjmu právnických osob v roce 2008, avšak povaha a podstata programu zůstává v zásadě stejná. Komise odkazuje také na argumenty ohledně mechanismu zahájení šetření uvedené v 457. bodě odůvodnění.
(462)
Čínská vláda a jeden spolupracující vývozce zařazený do vzorku rovněž tvrdí, že tento program není specifický, protože Komise neprokázala, že získání osvědčení podniku působícího v oblasti špičkových a nových technologií je omezeno jen na určité podniky. Komise odkazuje na své vysvětlení v 313. bodě odůvodnění výše a v 321. a 325. bodě odůvodnění týkajících se jiného daňového programu pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií. Komise dodává, že prováděcí předpisy k uplatňování tohoto programu (viz 321. bod odůvodnění) zde dále potvrzují závěr o specifičnosti podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií jako jediných společností v odvětvích podporovaných vládní politikou, které mohou podle příslušných vládních indexů a směrnic získat příslušné osvědčení. Toto osvědčení mohou například obdržet pouze podniky zapojené do projektu v oblasti výzkumu a vývoje, který je uveden v popisu odvětví využívajících špičkové a nové technologie v rámci klíčové podpory ze strany státu a hlavních směrech aktuálních priorit rozvoje klíčových odvětví průmyslu špičkových technologií vydaných národní komisí pro rozvoj a reformy v roce 2007, nebo do projektu v oblasti výzkumu a vývoje zahrnutého do oblasti působnosti oznámení státní rady o provádění některých politik na podporu rámcového plánu střednědobého a dlouhodobého vědeckotechnického rozvoje státu (2006-2020) č. 6 [2006] vydaného státní radou. Je proto jasné, že je tento daňový program omezen pouze na ty specifické společnosti v příslušných odvětvích a činnosti v oblasti výzkumu a vývoje, které podporuje čínská vláda, včetně společností v podporovaném odvětví fotovoltaiky.
(463)
Pokud jde o výpočet výše subvence, dva spolupracující vývozci zařazení do vzorku tvrdí, že Komise chybně použila celoroční údaje uvedené v jejich ročním přiznání k dani z příjmu za rok 2011, ačkoli šetřené období zahrnuje polovinu roku 2011 a polovinu roku 2012, a že to porušuje výpočetní metodu stanovenou v oddíle E písm. a) bodě iii) obecných zásad pro výpočet výše subvence v šetřeních ohledně vyrovnávacího cla přijatých Komisí v roce 1998. Komise odkazuje na všechny argumenty předložené ve 459. bodě odůvodnění, které jsou relevantní i pro odmítnutí uvedeného tvrzení ohledně tohoto programu. Komise dále podotýká, že argument o údajné daňové ztrátě v daňovém období 2012 je relevantní jen zčásti nebo není relevantní vůbec, protože odpočet daně lze provádět po pět dalších let dopředu a snižovat o něj jakýkoli zdanitelný příjem, který bude deklarován během pěti následujících let. A proto i kdyby Komise akceptovala, že tyto firmy v roce 2012 zaznamenaly daňovou ztrátu, nebo by bylo dostupné konečné auditované daňové přiznání za rok 2012 a vyplynula by z něho daňová ztráta (k čemuž v tomto případě nedošlo), přesto by zohlednila výhody získané v rámci tohoto programu, protože nelze vyloučit, že jakmile by společnost v kterémkoli z pěti následujících daňových období zaznamenala zdanitelný příjem, byly by výhody vzešlé z odpočtu daně za rok 2012 využity.
3.5.5.3. Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v definovaných projektech
(464)
Čínská vláda a jeden spolupracující vývozce tvrdí, že tento program není specifický, že analýza specifičnosti není založena na faktech a že požadavky na získání statusu podniku působícího v oblasti špičkových a nových technologií by měly být považovány za objektivní kritéria či podmínky pro vznik nároku na subvence a že nárok na tento program je automatický. S ohledem na závěr o specifičnosti týkající se omezení tohoto programu a započítání nákladů na výzkum a vývoj oproti dani z příjmu také na podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií Komise odkazuje na své vysvětlení ve 321. a 325. bodě odůvodnění a také na 462. bod odůvodnění, který platí i pro tento program. Komise znovu konstatuje, že z uvedených prováděcích opatření a dokumentů zejména vyplývá, že využívání tohoto programu a uznání statusu podniku působícího v oblasti špičkových a nových technologií není ani zdaleka dostupné pro všechny podniky a uplatňování objektivních kritérií je omezeno pouze na některá odvětví a podniky podporované čínskou vládou na základě kritérií, která se nejeví jako objektivní nebo neutrální. Také nárok na výhody podle tohoto programu není automatický, nýbrž závisí na získání osvědčení podniku působícího v oblasti špičkových a nových technologií, které vydávají příslušné orgány na základě vlastního uvážení, a není tudíž automatický.
(465)
Jeden spolupracující vývozce tvrdí, že Komise chybně vypočítala subvenční výhodu vyplývající z tohoto programu, neboť použila auditované daňové přiznání za rok 2011, ačkoli byla dostupná čtvrtletní daňová přiznání za první a druhé čtvrtletí roku 2012, shromážděná během inspekce, a že Komise si každopádně mohla vyžádat kopii konečného ročního přiznání k dani z příjmu za rok 2012, jakmile bude dostupné. Tento vývozce rovněž tvrdí, že když už je pro výpočet subvenční výhody použito daňové přiznání za rok 2011, pak by měl být použit obrat společnosti za rok 2011, a nikoli obrat za období šetření. Komise odkazuje na své vysvětlení ve 459. bodě odůvodnění výše. Komise dále podotýká, že v oznámení o inspekci, které bylo zasláno vývozcům zařazeným do vzorku včetně dotyčného vývozce, výslovně požádala o originály úplných daňových přiznání za účetní období pokrývající období šetření a tři předcházející roky. Tento spolupracující vývozce proto mohl a měl předložit přiznání za rok 2012, jakmile bylo k dispozici, a Komise konstatuje, že tak neučinil, ani když nedávno zaslal své připomínky k dokumentu poskytujícímu konečné informace. Pokud jde o tvrzení, že měla Komise pro výpočet výhody použít obrat za rok 2011, podotýká se, že výše výhody vyplývající z daňového přiznání za rok 2011 podle názoru Komise přiměřeně odráží stav v období šetření, a to zejména proto, že v období šetření (měsíc) byla splatná daň za rok 2011 a konečné údaje za rok 2012 v době inspekce nebyly dostupné. V každém případě Komise nemůže k měření různých subvencí používat různé jmenovatele, jinak procentuální údaje nebudou srovnatelné a nebude zajištěna konzistentnost výpočtu. Komise závěrem dodává, že neověřovala údaje o obratu za rok 2011, ale že ověřovala údaje o obratu za období šetření.
3.5.6. Připomínky stran týkající se poskytování práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou
(466)
Čínská vláda tvrdila, že Komise neurčila specifičnost ve smyslu čl. 2 odst. 1 a čl. 2 odst. 2 dohody WTO o subvencích a svá určení ohledně specifičnosti neodůvodnila jasným způsobem a na základě průkazných podkladů, jak vyžaduje čl. 2 odst. 4 dohody WTO o subvencích. Podle čínské vlády Komise neposkytla žádné věcné důkazy ohledně toho, kterým konkrétním odvětvím jsou udělována práva k užívání pozemků za zvýhodněné ceny, ani právní základ pro své hodnocení, že odvětví vyrábějící solární články a moduly mezi tato odvětví patří. Podobné tvrzení přednesl i jeden vyvážející výrobce. Tato tvrzení musela být odmítnuta. Komise v 364. bodě odůvodnění výše uvedla příklady oznámení o prodeji práv k užívání pozemků, kdy příslušné orgány omezily okruh potenciálních kupujících za stanovenou cenu na odvětví fotovoltaiky a stanovily cenové limity pro práva k užívání pozemkům kupovaná vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku. Za situace, kdy žádné další informace, o které byla čínská vláda požádána, neexistují, a vzhledem k vládní podpoře odvětví fotovoltaiky a k výběrovému a netransparentnímu charakteru přidělování užívacích práv k pozemkům měla Komise za to, že tyto informace prokazují existenci specifičnosti.
(467)
Čínská vláda a někteří vyvážející výrobci tvrdili, že srovnávací základ pro posouzení užívacích práv k pozemkům, který Komise zvolila, není přiměřený. Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise neučinila vše, co mohla, aby stanovila takový srovnávací základ blížící se tržním podmínkám, jež by nastaly při neexistenci narušení, jak to vyžaduje rozhodnutí rozhodčího panelu WTO v případu USA - Konečná antidumpingová a vyrovnávací cla na některé výrobky z Číny (101). Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Komise ve skutečnosti podrobně prostudovala rozličné ukazatele a porovnala Tchaj-wan s ČLR jako celkem i s jednotlivými dotčenými čínskými provinciemi. Po provedení těchto analýz Komise považuje Tchaj-wan za vhodný srovnávací základ s ohledem na celkový souhrn informací ve složce, tzn. s ohledem na i) srovnatelnou úroveň hospodářského rozvoje a hospodářskou strukturu na Tchaj-wanu a ve velké většině čínských provincií a měst, kde sídlí spolupracující vyvážející výrobci, ii) zeměpisnou blízkost Číny a Tchaj-wanu, iii) vysoký stupeň rozvoje průmyslové infrastruktury Tchaj-wanu i těchto čínských provincií, iv) silné hospodářské vazby a přeshraniční obchod mezi Tchaj-wanem a ČLR, v) vysokou hustotu obyvatelstva v dotčených čínských provinciích a na Tchaj-wanu, vi) podobný typ pozemků a obchodních transakcí použitých pro stanovení srovnávacího základu na Tchaj-wanu a v ČLR a vii) společné demografické, jazykové a kulturní charakteristiky Tchaj-wanu a ČLR. Většina z dotčených provincií je navíc považována za provincie s nejrozvinutějším zpracovatelským průmyslem v ČLR.
Přestože úroveň HDP na obyvatele není u Tchaj-wanu a těchto provincií a měst shodná, HDP těchto provincií a měst v posledních letech rychle roste, takže Tchaj-wan dohánějí. Z nejaktuálnějších údajů je navíc patrné, že jak ČLR jako celek, tak dotčené provincie a města vykazují mnohem vyšší tempo růstu HDP než Tchaj-wan, takže jej velmi rychle dohánějí. Zároveň je třeba poznamenat, že přesné srovnání mezi HDP země s netržním hospodářstvím (ČLR) a HDP se zavedeným tržním hospodářstvím (Tchaj-wanem) není rozhodující, protože je zcela běžné, že pokud jde o HDP, netržní hospodářství zaostává za fungujícím tržním hospodářstvím. Nabídku a poptávku po průmyslových pozemcích může navíc ovlivňovat mnoho dalších faktorů, například pravidla plánování, politika životního prostředí apod. Skutečnou otázkou je, jaké by byly „převládající podmínky na trhu“, pokud jde o práva k užívání pozemků v ČLR, kdyby se jednalo o fungující tržní hospodářství, přičemž na základě všech důkazů se zdá, že by byly velmi podobné podmínkám na Tchaj-wanu.
3.5.7. Další připomínky
(468)
Žadatel tvrdil, že by Komise měla zveřejnit další režimy subvencí, jež byly během šetření zjištěny, a rovněž stanovit subvenční rozpětí pro tyto systémy, které nejsou uvedeny ve stížnosti. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise prošetřila všechny subvence, jež splňovaly právní požadavky pro zahájení šetření.
(469)
Žadatel tvrdil, že Komise měla stanovit subvenční rozpětí, pokud jde o poskytování polykrystalického křemíku za cenu nižší než přiměřenou, na základě informací uvedených v podnětu a na základě zjištění ministerstva obchodu USA (US DOC) v podobných případech v odvětví fotovoltaiky. Komise tento program přezkoumala a na základě informací získaných od vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a čínské vlády dospěla k závěru, že v období šetření z tohoto programu neplynuly žádné výhody, a to zejména z toho důvodu, že dovozní ceny polykrystalického křemíku byly nižší než ceny účtované čínskými dodavateli. Je třeba poznamenat, že období šetření v případě USA a v daném případě byla odlišná.
(470)
Žadatel také uvedl, že Komise měla stanovit subvenční rozpětí, pokud jde o dodávky elektřiny za cenu nižší než přiměřenou. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Komise nenašla dostatečné důkazy o tom, že by vyvážející výrobci zařazení do vzorku, s výjimkou LDK, měli prospěch z preferenčního poskytování elektřiny v období šetření.
(471)
Čínská vláda tvrdila, že metodika výpočtu, kterou Komise použila, vedla ke „dvojímu započítání na úrovni výpočtu antidumpingových a antisubvenčních rozpětí“. Podle čínské vlády měla Komise odečíst subvenční rozpětí vypočtené pro program pojištění vývozních úvěrů od dumpingových rozpětí na základě skutečnosti, že se jedná o vývozní subvenci. Čínská vláda rovněž tvrdila, že měla Komise odečíst od dumpingového rozpětí subvenční rozpětí vypočtené na základě zahraničního srovnávacího základu. Odůvodňovala to tím, že „část dumpingu vypočtená na základě analogické běžné vnitrostátní hodnoty je ve skutečnosti stejnou subvencí, která byla napadena v rámci souběžného antisubvenčního šetření“. Žádné z těchto tvrzení by nemělo dopad na výši výsledných opatření, neboť v daném případě je kombinované clo omezeno rozpětím újmy. Čínská vláda to rovněž potvrdila v připomínkách k dokumentu poskytujícímu konečné informace. Proto bylo rozhodnuto, že není nutné zabývat se obsahem těchto tvrzení.
3.6. Výše napadnutelných subvencí
(472)
Výše valoricky vyjádřených subvencí, jež byly poskytnuty vyšetřovaným společnostem a jsou napadnutelné v souladu se základním nařízením, jsou uvedeny v této tabulce:
Vyvážející výrobce
Konečné rozpětí subvence
Wuxi Suntech Power Co., Ltd.
Luoyang Suntech Power Co. Ltd.
Suntech Power Co., Ltd.
Wuxi Sun-Shine Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd; Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd,
4,9 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Shanghai Jinglong Solar Energy Technology Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
5,0 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
11,5 %
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd
de minimis
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
4,6 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
6,5 %
Jiné spolupracující společnosti (příloha I)
6,4 %
Všechny ostatní společnosti
11,5 %
(473)
V souladu s čl. 15 odst. 3 základního nařízení je celkové rozpětí subvence pro společnosti nezařazené do vzorku vypočteno na základě váženého průměru rozpětí subvencí stanovených pro spolupracující společnosti zařazené do vzorku, tj. 6,4 %.
(474)
Vzhledem k vysoké úrovni spolupráce ze strany vyvážejících výrobců z ČLR bylo clo pro „všechny ostatní společnosti“ stanoveno na úrovni nejvyššího cla, jež má být uloženo společnostem, které byly buď zařazeny do vzorku, nebo během šetření spolupracovaly. Clo pro „všechny ostatní společnosti“ se uplatní na společnosti, které v rámci šetření nespolupracovaly.
4. ÚJMA
4.1. Definice výrobního odvětví Unie a výroby v Unii
(475)
Obdobný výrobek vyrábělo přibližně 215 výrobců v Unii. Představují výrobní odvětví Unie ve smyslu čl. 9 odst. 1 základního nařízení a jsou dále souhrnně označováni jako „výrobní odvětví Unie“. Orgány ověřily tvrzení zúčastněných stran, že výrobců existuje vyšší počet; toto ověření odhalilo, že údajnými dalšími výrobci byli ve skutečnosti většinou vyvážející výrobci, dovozci, kteří jsou s nimi ve spojení, distributoři a montážní firmy.
(476)
Jelikož úplné veřejné informace o výrobě nebyly dostupné, byly ke zjištění celkové výroby v Unii v období šetření použity veškeré dostupné informace týkající se dotčeného výrobního odvětví Unie, včetně informací uvedených v podnětu, makroekonomických údajů poskytnutých službou Europressedienst, nezávislou konzultační společností (dále jen „konzultant“) a ověřených odpovědí na dotazník, které poskytli výrobci v Unii zařazení do vzorku. Jelikož moduly a články jsou do Unie dováženy v rámci celních položek, které zahrnují i jiné výrobky, jež nejsou předmětem tohoto šetření, a nahlášené objemy dovozu jsou v tunách, nebylo možné použít k určení objemu a hodnoty dovozu údaje Eurostatu, a vycházelo se z údajů, které poskytl konzultant. Pokud to bylo možné, byly údaje poskytnuté konzultantem porovnány s jinými dostupnými veřejnými zdroji a s ověřenými odpověďmi na dotazník.
(477)
Na tomto základě byla celková výroba v Unii v období šetření odhadnuta na přibližně 4 GW u modulů a 2 GW u článků.
(478)
Jak bylo uvedeno v 21. bodě odůvodnění, bylo do vzorku vybráno devět výrobců v Unii představujících 18-21 % celkové výroby modulů v Unii a 17-24 % celkové výroby článků v Unii.
(479)
Některé strany napadly skutečnost, že údaje poskytnuté konzultantem byly použity k určení mimo jiné výroby v Unii, výrobní kapacity v Unii, jakož i dalších makroekonomických ukazatelů újmy týkajících se výrobního odvětví Unie a údajů o dovozu. Tyto strany zpochybnily konzultantovu nezávislost tvrzením, že byl spojen s navrhovatelem. Rovněž požadovaly vysvětlení toho, na základě čeho Komise konzultanta vybrala, a zpochybnily jeho odbornou způsobilost při shromažďování hospodářských údajů v odvětví fotovoltaiky. V tomto ohledu bylo namítnuto, že Komise měla svá zjištění založit na údajích z jiných dostupných zdrojů, zejména známých výzkumných ústavů. Konečně, AFASE učinila odkaz na osvědčené postupy při předkládání hospodářských důkazů a shromažďování údajů v případech, které se týkají uplatňování článků 101 a 102 Smlouvy o fungování Evropské unie, a v případech spojování, a zpochybnila tak spolehlivost údajů předložených konzultantem.
(480)
Pokud jde o údajné vazby mezi konzultantem a žadatelem, příslušné zúčastněné strany nepředložily žádné důkazy, které by existenci těchto vazeb prokazovaly. Stejně tak šetření nepřineslo žádné důkazy o vztahu přesahujícím rámec čistě obchodní povahy. Po poskytnutí konečných informací tvrdila jedna zúčastněná strana, že existovaly náznaky toho, že důkazy prima facie předložené žadatelem - výrobním odvětvím Unie - v podnětu byly založeny na údajích poskytnutých stejným konzultantem. Ačkoli se uznává, že zjištění byla pro některé ukazatele skutečně podobná důkazům obsaženým v podnětu, nemusí to nutně znamenat, že vyplývala z jednoho a téhož zdroje. V této souvislosti se v podnětu citují různé použité zdroje. Tvrzení v tomto ohledu bylo proto nutno odmítnout.
(481)
Komise považovala za vhodné využít ve stávajícím šetření tohoto poradenství, neboť z jiných veřejně dostupných zdrojů nebyly k dispozici potřebné makroekonomické údaje týkající se celkového trhu Unie ani údaje o dovozu. Než Komise vybrala společnost Europressedienst, posoudila metodiku, kterou konzultant používal pro shromažďování příslušných údajů, a rovněž jeho schopnost poskytnout potřebné údaje samostatně pro všechny typy výrobků a pro celé posuzované období.
(482)
Kromě toho byly v průběhu šetření údaje poskytnuté konzultantem pokud možno podrobovány vzájemné kontrole s dalšími dostupnými zdroji a byly potvrzeny. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že na trhu působí několik výzkumných společností zaměřených na shromažďování statistických údajů o odvětví fotovoltaiky a vykázané hodnoty se téměř nikdy neshodují. Je to tím, že dopracovat se k přesným číslům je obtížné pro jakýkoli výzkumný ústav, a uváděné ukazatele na trhu v odvětví fotovoltaiky se proto budou vždy zakládat na odhadech, ať už daný údaj předkládá kdokoli. Za těchto okolností spočívaly křížové kontroly prováděné Komisí ve srovnávání trendu ve vývoji údajů získaných od konzultanta s trendem u stejných údajů zveřejněných ostatními výzkumnými společnostmi, Společným výzkumným střediskem Komise („JRC“) a asociací EPIA, pokud byly k dispozici. Na základě těchto křížových kontrol nebyly zaznamenány žádné významné rozdíly a trend vzájemně kontrolovaných ukazatelů byl podobný. Prozatímní antidumpingová zjištění tudíž nebyla založena výhradně na údajích poskytnutých konzultantem, ale také na analýze a hodnocení těchto údajů, které provedla sama Komise. Kromě toho, jak bylo uvedeno výše v 8. bodě odůvodnění, po uložení prozatímních antidumpingových opatření byla provedena inspekce v prostorách konzultanta. Komise provedla inspekci na místě v prostorách konzultanta, aby ověřila spolehlivost metodiky a poskytnutých údajů. Inspekce na místě se uskutečnila v návaznosti na křížovou kontrolu údajů provedenou Komisí s cílem dále se ujistit o spolehlivosti a kvalitě údajů a související metodiky. Kontrola na místě byla považována za vhodný postup v rámci uplatňování zásady dobré správy, i když dotčené údaje nepředkládala zúčastněná strana, ale konzultant. Komise se na základě této inspekce dále ujistila o spolehlivosti údajů poskytovaných konzultantem.
(483)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že metodika vzájemné kontroly používaná Komisí nebyla dostatečně podrobně vysvětlena, a požadovala předložení dalších zdrojů, které při ní byly použity. Tato strana dále tvrdila, že použitá metodika byla v každém případě neplatná v tom smyslu, že byl porovnáván pouze vývoj údajů z různých zdrojů, a nikoli absolutní hodnoty.
(484)
Pokud jde o další zdroje použité ke vzájemné kontrole údajů poskytnutých konzultantem, šlo o zprávy zveřejněné střediskem JRC a asociací EPIA na totéž téma. Pokud jde o porovnávání údajů s dalšími zdroji, je třeba poznamenat, že vykazovaly nejen obdobné trendy, ale také obdobnou velikost. Proto byl vyvozen závěr, že použitá metodika byla vhodná, a tvrzení v tomto ohledu bylo odmítnuto.
(485)
Hlavní činností konzultanta je shromažďování údajů týkajících se odvětví fotovoltaiky a vytváření aktuální databáze společností činných na trhu s fotovoltaikou. Tyto údaje jsou publikovány ve specializovaných časopisech a využívají jich rovněž jednotlivé podniky, pro které konzultant provádí úžeji zaměřené výzkumy. Databáze vytvářené společností Europressedienst jsou pravidelně aktualizovány a znovu zveřejňovány. Kromě toho má konzultant v tomto odvětví několik let praxe. Přesněji řečeno, konzultantova metodika spočívá ve sběru, křížové kontrole a agregaci informací pocházejících z různých zdrojů, které jsou na trhu k dispozici. Za tímto účelem shromažďuje údaje prostřednictvím standardizovaných dotazníků zasílaných podnikům, které jsou uvedeny v databázi, či po telefonu, a to zejména od výrobců v Unii, nebo na specializovaných veletrzích, a to zejména od výrobců ve třetích zemích. Pokud informace nelze získat prostřednictvím zmíněných kanálů, Europressedienst kontroluje finanční zprávy podniků v odvětví fotovoltaiky nebo spolupracuje na dobrovolném základě s ostatními výzkumnými ústavy s cílem získat nebo vzájemně kontrolovat údaje. Bylo ověřeno, že konzultant tyto zdroje využíval při své každodenní činnosti. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bylo považováno za vhodné využít v probíhajícím šetření služeb společnosti Europressedienst, a tvrzení zúčastněných stran v tomto ohledu byla proto zamítnuta.
(486)
S ohledem na osvědčené postupy při předkládání hospodářských důkazů, které vydal příslušný útvar Komise (dále jen „osvědčené postupy“), je třeba poznamenat následující. Za prvé jde o dokument, kterým nemůže být Komise vázána, protože nebyl přijat sborem komisařů, ale vydán příslušným útvarem jako doporučení stranám, jak předkládat hospodářské důkazy. Za druhé se osvědčené postupy se týkají předkládání hospodářských analýz a údajů používaných při vyšetřování případů týkajících se hospodářské soutěže spadajících do působnosti článků 101 a 102 SFEU a v řízeních o kontrole spojování podniků. Platná pravidla, důkazní standardy a vyšetřovací pravomoci Komise v těchto případech hospodářské soutěže nelze srovnávat se šetřeními týkajícími se ochrany obchodu, při nichž platí zcela odlišný soubor pravidel.
(487)
Některé strany vznesly námitky proti metodě, kterou konzultant použil, a tvrdí v nich, že neodpovídá uznávaným vědeckým standardům. Jak však bylo uvedeno výše ve 481. bodě odůvodnění, metodika byla posouzena, výsledné údaje byly podrobeny vzájemné kontrole a ověřeny; výsledkem provedených kontrol bylo, že jsou tyto údaje v souladu s dalšími zveřejněnými údaji, a tudíž jsou přiměřeně spolehlivé. Konkrétní připomínky některých zúčastněných stran byly vyjasněny na bilaterální úrovni a zpřístupněny zúčastněným stranám v otevřeném vyšetřovacím spisu ke kontrole.
(488)
Obchodní komora CCCME prohlásila, že metodika agregace údajů nebyla vyjasněna. Toto tvrzení bylo odmítnuto, neboť příslušné informace byly zpřístupněny všem zúčastněným stranám ve spisu, který je zúčastněným stranám přístupný ke kontrole.
(489)
Po poskytnutí konečných informací několik stran zopakovalo své obavy ohledně výběru konzultanta Komisí a ohledně kvality poskytnutých údajů. V této souvislosti tyto strany tvrdily, že údaje od konzultanta lze objednat a zakoupit ad hoc tak, aby odpovídaly přesně vymezeným žádostem potenciálních klientů, a mohou proto být neobjektivní. Kromě toho CCCME popřela, že by údaje shromážděné konzultantem bylo možné považovat za skutečné důkazy ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení, protože údaje byly do velké míry založeny na předpokladech a odhadech. Dále byl vyjádřen názor, že poskytnuté údaje nebyly ve spisu dostatečně podloženy důkazy a že neměly jednoznačný, objektivní a ověřitelný charakter.
(490)
Pokud jde o tato tvrzení, odkazuje se na 481. a 482. bod odůvodnění výše, kde byly poskytnuty doplňující informace týkající se výběru konzultanta. Kromě toho je třeba poznamenat, že Komise najala konzultanta na základě nejlepších dostupných informací v daném okamžiku a v plném souladu s finančním nařízením Komise platným pro toto řízení. Dále je třeba připomenout, že konzultantova schopnost poskytnout všechny nezbytné údaje ve stanovené lhůtě byla velmi důležitá vzhledem k tomu, že se Komise musela řídit závaznými lhůtami pro zveřejnění prozatímních zjištění v rámci současného šetření.
(491)
Pokud jde o kvalitu poskytnutých údajů a o otázku, zda je lze považovat za skutečné důkazy v souladu s čl. 3 odst. 2 základního nařízení, jak je uvedeno výše ve 482. bodě odůvodnění, konzultantova metodika shromažďování údajů byla prošetřena a bylo zjištěno, že je dostatečně kvalitní. Kromě toho, jak je také uvedeno výše ve stejném bodu odůvodnění, údaje poskytnuté konzultantem byly pokud možno podrobeny vzájemné kontrole s dalšími zdroji a bylo zjištěno, že jsou dostatečně přesné. A konečně je třeba poznamenat, že konzultant má jedinou databázi, která je pravidelně aktualizována, nezávisle na konkrétních potřebách a požadavcích zákazníků. Stejná databáze se používá k agregaci a poskytování statistických údajů o odvětví fotovoltaiky různým zákazníkům, a proto tvrzení, že údaje nebyly objektivní, musela být zamítnuta.
(492)
Po zveřejnění konečných zjištění jedna zúčastněná strana tvrdila, že Komise nezveřejnila zdroje, použitou metodiku a společnosti, se kterými konzultant spolupracoval při sestavování předložených makroekonomických údajů. Jiná zúčastněná strana zopakovala, že metodika použitá konzultantem vede k nepřesným výsledkům. Některé zúčastněné strany požadovaly další informace týkající se metodiky použité konzultantem, jako je průměrná míra odpovědí na dotazníky/rozhovory, procentní podíl údajů získaných prostřednictvím každého kanálu, jak byly tyto údaje ověřeny, aproximace/předpoklady použité k získání údajů, počet společností, u nichž byla aproximace provedena, a alespoň rozpětí počtu zaměstnanců konzultanta.
(493)
Pokud jde o tato tvrzení, je třeba podotknout, že následně po přijetí prozatímních opatření poskytla Komise zúčastněným stranám metodiku a zdroje použité konzultantem při agregaci údajů a odpověděla na konkrétní otázky zúčastněných stran v tomto ohledu po zveřejnění předběžných antidumpingových zjištění. Dodatečné žádosti o informace dotčených zúčastněných stran po poskytnutí konečných informací se považují za zahrnuté do informací poskytnutých po uložení prozatímních cel v rozsahu, který umožňovala omezení z důvodu důvěrnosti. Kromě toho je třeba zdůraznit, že Komise na místě ověřila způsob, jakým konzultant údaje shromažďoval a zpracovával, a příslušné výchozí předpoklady pro agregaci údajů. Výsledky této inspekce byly uspokojivé a Komise se znovu ujistila o přiměřenosti výchozích předpokladů a kvalitě konzultantem předkládaných údajů. Mimoto strany nezpochybnily údaje jako takové.
(494)
Po poskytnutí konečných informací jiná smluvní strana požádala o vysvětlení, pokud jde o počet výrobců v Unii, které konzultant ve svém souboru údajů zohlednil, a o překrývání mezi těmito podniky a přibližně 215 výrobci v Unii, o nichž je známo Komisi. V tomto ohledu je třeba ozřejmit, že výrobci v Unii, které konzultant zahrnul, jsou do velké míry shodní s těmi, o nichž je známo, že představují výrobní odvětví Unie v tomto šetření, jak je uvedeno ve 475. bodě odůvodnění výše.
(495)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že Komise provedla analýzu újmy nejednotným způsobem, jelikož ji uskutečnila zvlášť pro moduly a články, zatímco újma a výpočty subvenčního rozpětí byly určeny jako vážený průměr pro moduly a články společně. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že zatímco ukazatele byly předloženy odděleně pro každý typ výrobku, závěry vyvozené pro každý ukazatel se týkají výrobku, který je předmětem šetření, jako celku. Připomíná se rovněž, že moduly a články jsou jediným výrobkem, a proto bylo subvenční rozpětí a úrovně pro odstranění újmy stanoveny na tomto základě. Z toho důvodu bylo toto tvrzení zamítnuto.
(496)
A konečně další strana tvrdila, že výpočet hodnot makroekonomických ukazatelů během období šetření byl chybně založen na prostém průměru za roky 2011 a 2012, neboť tato metodika údajně nebyla objektivní a nevedla k výsledkům, které by odrážely realitu v průběhu období šetření. Je třeba vyjasnit, že prostý průměr údajů byl použit pouze v případě, kdy docházelo v dotyčných obdobích k podobnému vývoji. Pokud se vývoj lišil, metodika byla v souladu s tím upravena tak, aby zohlednila skutečnou situaci na trhu. Dotčená strana se přesněji nevyjádřila k otázce, do jaké míry výsledky použité metodiky neodrážely situaci na trhu. Uvedená tvrzení byla proto odmítnuta.
4.2. Určení příslušného trhu Unie
(497)
Část výrobního odvětví Unie je vertikálně integrována a podstatná část jeho výroby, zejména výroba článků, byla určena k využití pro vlastní spotřebu.
(498)
Pro stanovení toho, zda výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma, a za účelem stanovení spotřeby a dalších ekonomických ukazatelů se zkoumalo, zda a do jaké míry musí být vzato v úvahu následné využití obdobného výrobku vyráběného výrobním odvětvím Unie (dále jen „využití pro vlastní spotřebu“).
(499)
V zájmu získání co nejúplnějšího obrazu o situaci ve výrobním odvětví Unie byly analyzovány údaje o veškeré činnosti v souvislosti s obdobným výrobkem a následně bylo stanoveno, zda je výroba určena k využití pro vlastní spotřebu, nebo pro volný trh.
(500)
Bylo zjištěno, že následující ekonomické ukazatele týkající se výrobního odvětví Unie by měly být zkoumány s ohledem na veškerou činnost výrobního odvětví Unie (včetně využití pro vlastní spotřebu výrobního odvětví): spotřeba, objem prodeje, výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, růst, investice, zásoby, zaměstnanost, produktivita, peněžní tok, návratnost investic, schopnost získat kapitál a výše napadnutelných subvencí. Šetření totiž ukázalo, že tyto ukazatele by bylo oprávněné zkoumat s ohledem na veškerou činnost, neboť výroba určená k využití pro vlastní spotřebu je ve stejné míře ovlivněna konkurenčním dovozem z dotyčné země. Závislý trh a volný trh jsou dále společně označovány jako „celkový trh“.
(501)
Pokud jde o ziskovost, analýza se zaměřila na volný trh, neboť bylo zjištěno, že ceny na závislém trhu ne vždy odrážely tržní ceny a neměly na tento ukazatel dopad.
(502)
Několik stran namítalo, že se újma měla posuzovat odděleně pro závislý trh a pro volný trh. Jedna dotčená strana tvrdila, že údaje týkající se článků k využití pro vlastní spotřebu by měly být vyloučeny z posouzení újmy z toho důvodu, že nebyly ovlivněny subvencovaným dovozem.
(503)
Šetření ukázalo, že vertikálně integrovaní výrobci v Unii byli nuceni dovážet subvencované výrobky (články) a ukončit výrobu těchto výrobků za ceny vyšší než dovozní, a to v důsledku cenového tlaku vyvíjeného subvencovaným dovozem. Šetření dále ukázalo, že volný trh a trh pro vlastní spotřebu vykazovaly stejný vývoj cen, což bylo důkazem, že byly předmětným dovozem ovlivněny ve stejné míře.
(504)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany znovu zopakovaly, že Komise neposkytla přiměřené a odůvodněné analýzy závislého trhu nebo důvod, proč se samostatnou analýzu nepodařilo provést. Jedna strana tvrdila, že nebyly poskytnuty žádné informace o významu výroby v Unii určené k využití pro vlastní spotřebu. Kromě toho zazněl argument, že 106. bod odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení je svým závěrem, že ceny na závislém trhu ne vždy odrážely tržní ceny, v rozporu se závěry uvedenými ve 503. bodě odůvodnění výše, že volný trh a závislý trh vykazovaly podobný vývoj cen.
(505)
Nejprve je třeba uvést, že 105. bod odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení stanoví důvody, proč bylo považováno za vhodné přezkoumat ukazatele újmy (s výjimkou ziskovosti) vztažené k celkové aktivitě výrobního odvětví Unie, včetně využití pro vlastní spotřebu. V tomto ohledu je třeba připomenout, že jak je uvedeno ve stejném bodu odůvodnění, šetření ukázalo, že výroba určená k využití pro vlastní spotřebu byla rovněž ovlivněna konkurencí dovozu z ČLR, což samo o sobě dotčené zúčastněné strany nezpochybnily. Tvrzení, že nebyly vysvětleny důvody, proč nebyla provedena samostatná analýza, proto muselo být zamítnuto. Podobně, jak vyplývá z tohoto závěru, muselo být rovněž zamítnuto tvrzení, že taková samostatná analýza závislého trhu měla být provedena.
(506)
Za druhé, i když na základě výše uvedeného nebyl význam výroby v Unii určené k využití pro vlastní spotřebu považován za významný prvek, je třeba poznamenat, že výroba článků v Unii určená k využití pro vlastní spotřebu představovala asi polovinu celkové výroby v období šetření. Nakonec je zapotřebí objasnit, že skutečnost, že ceny na závislém trhu neodrážejí ceny na volném trhu, nemusí být nutně v rozporu se skutečností, že obě ceny měly stejnou tendenci, neboť mohou být na různých úrovních a pohyby cen mohou být prudší či pozvolnější, a tudíž sledovat odlišnou křivku. Na základě výše uvedených skutečností byla tvrzení ohledně závislého trhu zamítnuta.
(507)
Dotčené strany neposkytly žádné informace, které by mohly toto zjištění zpochybnit. Argumenty v tomto ohledu byly z těchto důvodů zamítnuty.
4.3. Spotřeba v Unii
(508)
Spotřeba v Unii sestávala z celkového objemu dovozu dotčeného výrobku a objemu celkového prodeje obdobného výrobku v Unii včetně výrobků určených k využití pro vlastní spotřebu. Úplné údaje o celkovém prodeji výrobního odvětví Unie na trhu Unie nebyly dostupné. Dovoz do Unie byl navíc evidován pod položkami zahrnujícími i další výrobky, jež nejsou předmětem tohoto šetření, a údaje Eurostatu o objemech byly uvedeny v tunách. Z těchto důvodů nebylo možné k určení objemu dovozu a jeho hodnoty využít údajů Eurostatu. Při stanovení spotřeby v Unii se proto vycházelo z údajů poskytnutých konzultantem, jak bylo uvedeno výše, které byly porovnány s veřejnými zdroji, jako jsou průzkumy trhu a veřejně dostupné studie, a s ověřenými odpověďmi na dotazník.
(509)
Spotřeba v Unii se vyvíjela takto:
Tabulka 1-a
Spotřeba modulů v Unii (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Celkový trh
5 465
12 198
19 878
17 538
Index (2009=100)
100
223
364
321
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 1-b
Spotřeba článků v Unii (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Celkový trh
2 155
3 327
4 315
4 021
Index (2009=100)
100
154
200
187
Zdroj: Europressedienst.
(510)
V posuzovaném období mezi rokem 2009 a obdobím šetření se celková spotřeba zvýšila u modulů o 221 % a u článků o 87 %, avšak v období šetření se oproti roku 2011 snížila. Celkově spotřeba výrobku, který je předmětem šetření, v Unii oproti úrovni roku 2009 podstatně vzrostla.
(511)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že údaje o spotřebě výrobku, který je předmětem šetření, v Unii se výrazně liší v závislosti na použitém zdroji. Tato strana tvrdila, že spolehlivé údaje lze určit pouze na základě informací shromážděných specializovanými institucemi a výzkumnými středisky. Vzhledem k vysvětlením a závěrům uvedeným v 481. až 483. bodě odůvodnění, které se týkají spolehlivosti údajů poskytovaných konzultantem a použitých v šetření, byl tento argument zamítnut.
(512)
Tatáž strana tvrdila, že by spotřeba Unie neměla být pouhým součtem dostupné výrobní kapacity modulů v Unii, ale že by z ní spotřeba modulů pro vlastní projekty výrobního odvětví Unie měla být odečtena. Tento argument byl zamítnut, neboť spotřeba modulů byla stanovena na základě nově instalovaných kapacit v Unii. To je běžný postup pro určování spotřeby modulů. Spotřeba článků byla stanovena podle výroby modulů v Unii.
(513)
Jiná strana tvrdila, že metodika popsaná konzultantem připouští obtíže při stanovování spolehlivých údajů o spotřebě. Dále bylo namítnuto, že údaje o dovozu a vývozu výrobního odvětví Unie byly založeny buď na neověřitelných odhadech, nebo na neúplných údajích a že křížová kontrola prováděná Komisí nebyla postačující k závěru, že jsou tyto údaje spolehlivé a přesné.
(514)
Jak již bylo uvedeno ve 481. a 482. bodě odůvodnění výše, kvalitu údajů a metodiku k jejich shromažďování Komise přezkoumala při inspekci na místě, na jejímž základě byl učiněn závěr, že jsou použité metodiky vhodné a výsledky přesné a přiměřeně spolehlivé. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
4.4. Dovoz z dotčené země
4.4.1. Objem dovozu z dotčené země a jeho podíl na trhu
(515)
Vývoj dovozu z dotčené země do Unie je popsán v níže uvedených tabulkách. Číselné údaje jsou důvěrné, a jsou tedy uvedeny pouze ve formě indexů a rozmezí. Je tomu tak proto, že objem dovozu ze strany vyvážejícího výrobce, u nějž nebyly zjištěny žádné subvence, jak je uvedeno v 472. bodě odůvodnění výše, byl z celkového dovozu z ČLR odečten.
Tabulka 2-a
Dovoz modulů z ČLR (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu z ČLR
Index (2009=100)
100
251
462
408
Podíl na celkovém trhu
60 % - 65 %
68 % - 73 %
75 % - 80 %
78 % - 83 %
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 2-b
Dovoz článků z ČLR (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu z ČLR
Index (2009=100)
100
273
491
506
Podíl na celkovém trhu
5 % - 10 %
12 % - 17 %
17 % - 22 %
22 % - 27 %
Zdroj: Europressedienst.
(516)
V posuzovaném období se objem dovozu z dotčené země do Unie značně zvýšil, u modulů přibližně o 308 % a u článků o více než 648 %. To vedlo k podstatnému růstu podílu dovozu z dotčené země do Unie na trhu. Konkrétně se podíl dovozu z dotčené země na trhu zvýšil z [60 % - 65 %] na [78 % - 83 %] u modulů a z [5 % - 10 %] na [22 % - 27 %] u článků. Celkově vzato se dovoz dotčeného výrobku z ČLR mezi rokem 2009 a obdobím šetření objemově i z hlediska podílu na trhu značně zvýšil.
(517)
Je třeba podotknout, že růst dovozu z dotčené země byl mnohem vyšší než růst spotřeby dotčeného výrobku v Unii. Vyvážející výrobci tudíž mohli těžit z rostoucí spotřeby v Unii a jejich pozice trhu v důsledku většího podílu na trhu zesílila.
(518)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že údaje o objemu dovozu u výrobku, který je předmětem šetření, se výrazně liší v závislosti na použitém zdroji. Tato strana tvrdila, že spolehlivé údaje lze určit pouze na základě informací shromážděných specializovanými institucemi a výzkumnými středisky. Vzhledem k vysvětlením a závěrům uvedeným v 481. až 483. bodě odůvodnění, které se týkají spolehlivosti údajů použitých v šetření, byl tento argument zamítnut.
(519)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zpochybnila metodiku pro stanovení celkového objemu dovozu z ČLR, když tvrdila, že tato metodika byla založena na transakcích uskutečněných před zaplacením cla na úrovni ceny CIF, a je proto nejisté, zda byly tyto transakce určeny pro spotřebu v Unii. Pokud jde o toto tvrzení, je třeba upřesnit, že hodnota celkového objemu dovozu z ČLR podle konzultanta nebyla ve zjištěních použita a že v průběhu šetření byly stanoveny pouze objem dovozu a dovozní ceny. Jelikož metodika pro stanovení dovozních cen jako taková nebyla danou zúčastněnou stranou zpochybněna, odkazuje se na příslušná zjištění v 520. až 528. bodě odůvodnění níže. Z toho důvodu bylo toto tvrzení zamítnuto.
4.4.2. Ceny dovozu a cenové podbízení
(520)
Průměrná cena dovozu z dotčené země do Unie se vyvíjela takto:
Tabulka 3-a
Dovozní cena modulů z ČLR (v EUR/kW)
2009
2010
2011
Období šetření
Dovozní ceny
2 100
1 660
1 350
764
Index (2009=100)
100
79
64
36
Zdroj: Europressedienst a ověřené odpovědi na dotazník v rámci vzorku.
Tabulka 3-b
Dovozní cena článků z ČLR (v EUR/kW)
2009
2010
2011
Období šetření
Dovozní ceny
890
650
620
516
Index (2009=100)
100
73
70
58
Zdroj: Europressedienst a ověřené odpovědi na dotazník.
(521)
Průměrná dovozní cena modulů a článků z ČLR se za posuzované období výrazně snížila. U modulů průměrná dovozní cena poklesla o 64 %, z 2 100 EUR/kW v roce 2009 na 764 EUR/kW v období šetření. Podobně i průměrná dovozní cena článků z ČLR poklesla o 42 %, z 890 EUR/kW na 516 EUR/kW.
(522)
Celkově vzato se cena dotčeného výrobku mezi rokem 2009 a obdobím šetření značně snížila.
(523)
Jeden spolupracující dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že dovozní ceny měly být stanoveny na základě jeho dovozu dotčeného výrobku do Unie, který tento dovozce v průběhu šetření vykázal. Ovšem údaje, které tento dovozce poskytl v průběhu šetření, představují pouze zlomek celkového dovozu do Unie a nelze z nich vyvodit žádné smysluplné závěry, pokud jde o průměrnou dovozní cenu veškerého dovozu z ČLR v průběhu celého posuzovaného období několika let. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(524)
Jiná ze zúčastněných stran tvrdila, že metodika použitá pro stanovení cen nebyla vysvětlena, zejména pokud jde o to, jak byly údaje z různých zdrojů sloučeny a sladěny. Kromě toho bylo argumentováno tím, že dovozní náklady měly být založeny na ověřených informací získaných během šetření, spíše než na odhadech.
(525)
Má se za to, že metodika předložená dotčeným stranám je dostatečně úplná, aby bylo možné pochopit, jak se dospělo k číselným údajům. Pokud jde o „dovozní“ náklady, je třeba upřesnit, že pro získání ceny CIF byly upraveny okamžité ceny. Provedený odhad byl potvrzen na základě údajů shromážděných během šetření.
(526)
S cílem určit cenové podbízení během období šetření bylo provedeno porovnání vážených průměrných prodejních cen jednotlivých typů výrobku prodávaných výrobci v Unii zařazenými do vzorku, účtovaných odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, a upravených na úroveň cen ze závodu a odpovídajících vážených průměrných cen jednotlivých typů výrobku z dovozu spolupracujících čínských vyvážejících výrobců účtovaných prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, stanovených na základě cen CIF s příslušnou úpravou o náklady po dovozu, tj. náklady na celní odbavení, manipulaci a nakládku. Použity byly průměrné náklady po dovozu u dovozců modulů zařazených do vzorku, pokud byly jejich údaje k dispozici.
(527)
Toto cenové srovnání bylo provedeno podle druhu u obchodních operací na stejné úrovni obchodní činnosti, v případě potřeby s náležitou úpravou a po odečtení rabatů a slev z cen. Výsledek srovnání vyjádřený jako procentní podíl obratu výrobců v Unii zařazených do vzorku v období šetření poukázal na vážené průměrné rozpětí cenového podbízení v rozmezí [19,8 % - 37,5 %] u modulů, [12,6 % - 53,8 %] u článků a [19,8 % - 37,5 %] u dotčeného výrobku celkově.
(528)
Je třeba poznamenat, že u jednoho vyvážejícího výrobce zařazeného do vzorku byla vypočtena v rámci podbízení záporná cena článků. Jelikož však nebylo vyvezené množství významné, nelze tento případ považovat za reprezentativní. Jiný vyvážející výrobce zařazený do vzorku dále napadl zdroj pro úpravu monočlánků na baterie, aniž by však tento argument doložil. Ve skutečnosti vyvážející výrobce nenapadl ani konkrétní úpravu, ani neposkytl žádné nové informace nebo důkazy, a proto bylo toto tvrzení odmítnuto.
4.5. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
4.5.1. Obecně
(529)
V souladu s čl. 8 odst. 4 základního nařízení Komise posoudila veškeré hospodářské činitele a ukazatele, které ovlivňují situaci výrobního odvětví Unie. Jak je uvedeno ve 14. až 22. bodě odůvodnění výše, k posouzení újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl proveden výběr vzorku.
(530)
Za účelem analýzy újmy rozlišovala Komise mezi makroekonomickými a mikroekonomickými ukazateli újmy. Komise analyzovala makroekonomické ukazatele v posuzovaném období na základě údajů získaných od nezávislého konzultanta, které podrobila, kdykoli to bylo možné, křížové kontrole s dalšími dostupnými zdroji, a z ověřených odpovědí na dotazník ze strany výrobců v Unii zařazených do vzorku. Mikroekonomické ukazatele analyzovala Komise na základě ověřených odpovědí na dotazník ze strany výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(531)
Na základě informací týkajících se všech výrobců obdobného výrobku v Unii byly za účelem tohoto šetření posouzeny tyto makroekonomické ukazatele: výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu, růst, zaměstnanost, produktivita, rozsah výše napadnutelných subvencí a překonání účinků dřívějších subvencí nebo dumpingu.
(532)
Na základě informací týkajících se výrobců obdobného výrobku v Unii zařazených do vzorku byly posouzeny tyto mikroekonomické ukazatele: průměrné jednotkové ceny, jednotkové náklady, náklady práce, zásoby, ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost získat kapitál.
(533)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že podmínky na trhu dotčeného výrobku v jednotlivých členských státech jsou různé, a že by proto analýza újmy měla být provedena odděleně na úrovni každého členského státu. Toto tvrzení nebylo doloženo. V rámci šetření navíc nebyly zjištěny žádné zvláštní okolnosti, které by opodstatňovaly analýzu podle členských států. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(534)
Některé strany zpochybnily celkovou spolehlivost makroekonomických ukazatelů újmy, které Komise použila pro účely tohoto šetření. Tvrdily, že vývoj zjištěný u těchto ukazatelů se odchyloval od vývoje stejných ukazatelů zjištěného u výrobců v Unii zařazených do vzorku. Zejména odkazovaly na výrobu, produktivitu, prodej, průměrné náklady práce a zaměstnanost v Unii.
(535)
Makroekonomické ukazatele byly stanoveny ve vztahu ke všem výrobcům v Unii. V případě, že se porovnávají stejné údaje ve vztahu k jednotlivým výrobcům v Unii nebo ke skupině výrobců v Unii (tj. výrobcům v Unii zařazeným do vzorku), nejsou trendy zcela totožné, neboť např. váha každé společnosti není v tomto srovnání zohledněna. Výsledky srovnání makroekonomických ukazatelů pro všechny výrobce v Unii a ukazatelů pro výrobce v Unii zařazené do vzorku tudíž nejsou nutně smysluplné a neopravňují k závěru, že je jeden nebo druhý soubor údajů nespolehlivý. V každém případě lze při srovnání vývoje makroekonomických ukazatelů pro výrobní odvětví Unie a týchž konsolidovaných ukazatelů pro výrobce v Unii zařazené do vzorku zaznamenat u některých ukazatelů rozdíly ve vývoji, jako například u výroby, výrobní kapacity, objemu prodeje, zaměstnanosti a produktivity výrobního odvětví Unie od roku 2011 do období šetření. Podle všech těchto ukazatelů dosáhli výrobci v Unii zařazení do vzorku lepších výsledků než výrobní odvětví Unie celkově. Důvodem je, že v období šetření řada výrobců v Unii, kteří nebyli zařazeni do vzorku, zastavila svoji výrobu nebo byla v platební neschopnosti, což mělo nepříznivý dopad na makroekonomické ukazatele vypočtené na úrovni Unie. Uvedená tvrzení byla proto odmítnuta.
(536)
Závěr uvedený ve 153. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, že analýza situace ve výrobním odvětví Unie ukázala jednoznačně klesající trend všech hlavních ukazatelů újmy, byl podle jedné ze zúčastněných stran založen na údajích poskytnutých konzultantem. V tomto ohledu je třeba ozřejmit na jedné straně to, že makroekonomické ukazatele, jak jsou uvedeny v tabulkách 4-a až 6-c prozatímního antidumpingového nařízení, byly založeny na údajích získaných od konzultanta, a bylo-li to možné, vzájemně zkontrolovány s dalšími dostupnými zdroji. Mikroekonomické ukazatele na straně druhé, jak jsou uvedeny v tabulkách 7-a až 11-c prozatímního antidumpingového nařízení, byly založeny na údajích od výrobců v Unii zařazených do vzorku a na místě ověřeny Komisí. Je třeba rovněž poznamenat, že rozhodující faktory pro stav, kdy výrobní odvětví Unie utrpělo újmu, jako jsou úrovně ziskovosti výrobního odvětví Unie, průměrné prodejní ceny v Unii, jakož i výpočty cenového podbízení byly založeny na údajích shromážděných od výrobců v Unii zařazených do vzorku a vyvážejících výrobců, kde byly ověřeny na místě. Výše uvedené tvrzení bylo proto odmítnuto.
4.5.2. Makroekonomické ukazatele
4.5.2.1. Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
(537)
Celková výroba, výrobní kapacita a využití kapacity v Unii se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 4-a
Moduly - výroba, výrobní kapacita a využití kapacity (MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem výroby
2 155
3 327
4 315
4 021
Index (2009=100)
100
154
200
187
Výrobní kapacita
4 739
6 983
9 500
9 740
Index (2009=100)
100
147
200
206
Využití kapacity
45 %
48 %
45 %
41 %
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 4-b
Články - výroba, výrobní kapacita a využití kapacity (MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem výroby
1 683
2 376
2 723
2 024
Index (2009=100)
100
141
162
120
Výrobní kapacita
2 324
3 264
3 498
3 231
Index (2009=100)
100
140
151
139
Využití kapacity
72 %
73 %
78 %
63 %
Zdroj: Europressedienst.
(538)
Celková výroba modulů v Unii se v průběhu posuzovaného období zvýšila o 87 %. Výroba dosáhla svého vrcholu v roce 2011 a poté, v období šetření, klesala. Výroba modulů v Unii rostla mnohem pomaleji oproti růstu spotřeby, která se za stejné období více než ztrojnásobila. Vzhledem k značnému růstu spotřeby výrobci v Unii během posuzovaného období zdvojnásobili svou výrobní kapacitu pro výrobu modulů. Navzdory vyšším úrovním výroby se však míra využití kapacit v tomto výrobním odvětví Unie v průběhu období šetření snížila o čtyři procentní body a dosáhla pouze 41 %.
(539)
Výroba článků v Unii se v průběhu posuzovaného období zvýšila o 20 %. Dosáhla svého vrcholu v roce 2011 a poté, v období šetření, klesala. Výroba článků v Unii sledovala trend spotřeby v Unii, s pomalejším růstem až do roku 2011 a s výraznějším poklesem v období šetření. V souladu s vývojem spotřeby v Unii výrobní odvětví Unie nejprve zvýšilo svou kapacitu o 51 % do roku 2011, a poté, v období šetření, se tato kapacita snižovala. Celkově se kapacita v průběhu posuzovaného období zvýšila o 39 %. Míra využití kapacity rostla do roku 2011, kdy dosáhla svého vrcholu na úrovni 78 %, a poté, během období šetření, se o 15 procentních bodů snížila. Využití kapacity výrobního odvětví Unie pro výrobu článků se v posuzovaném období celkově snižovalo a v období šetření dosáhlo 63 %.
(540)
Výrobní odvětví Unie tedy v reakci na zvýšenou spotřebu rozšiřovalo svou kapacitu. Úroveň výroby výrobního odvětví Unie však rostla mnohem pomalejším tempem než spotřeba, což v průběhu posuzovaného období vedlo k poklesu míry využití kapacity pro výrobu dotčeného výrobku.
(541)
AFASE tvrdila, že objem výroby modulů a článků uvedený v 537. bodě odůvodnění výše a výrobní kapacita odvětví Unie pro moduly a články uvedená v témže bodě odůvodnění byly nadhodnocené, a předložila údaje z jiných zdrojů (tj. EPIA, IMS a BNEF) prokazující nižší objem. Tyto údaje jsou převzaty v 537. bodě odůvodnění výše.
(542)
Objem výroby uvedený v 537. bodě odůvodnění vychází z informací zahrnujících kotované i nekotované společnosti. Rozvoj výroby v Unii, jak je uveden v 537. bodě odůvodnění výše, je navíc v souladu s rozvojem spotřeby v Unii uvedeným v 509. bodě odůvodnění. Údaje o objemu výroby předložené aliancí AFASE se liší od trendu spotřeby v Unii, jak je uveden v 509. bodě odůvodnění, a od statistik spotřeby v Unii vydaných asociací EPIA.
(543)
Pokud jde o výrobní kapacitu, šetření ukázalo, že zjištění uvedená v 537. bodě odůvodnění zahrnovala výrobní kapacity společností, které se ocitly v platební neschopnosti nebo během období šetření zastavily výrobu, aniž však prodaly své výrobní závody a stroje, a byly tudíž schopny výrobu velmi rychle obnovit. Podobně, jak bylo uvedeno výše v 542. bodě odůvodnění, číselné údaje v 537. bodě odůvodnění zahrnovaly údaje od nekotovaných společností.
(544)
A konečně údaje poskytnuté nezávislou konzultační společností byly vzájemně zkontrolovány a ověřeny a bylo zjištěno, že jsou dostatečně přesné. Na základě výše uvedeného se má za to, že údaje vycházející z jiných dostupných zdrojů, které předložila AFASE, nejsou nutně v rozporu se zjištěními uvedenými v prozatímním antidumpingovém nařízení.
(545)
V každém případě by přijetí údajů, které předložila AFASE, nemělo vliv na celkový závěr, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu, neboť vývoj těchto ukazatelů, tj. výroba v Unii a výrobní kapacita v Unii, by byl ještě výraznější.
(546)
Jeden spolupracující dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že objem výroby, výrobní kapacita a využití kapacity měly být stanoveny pouze na základě údajů výrobců v Unii zařazených do vzorku. Jelikož však jde o makroekonomické ukazatele, měly by být zjištěny na úrovni všech výrobců v Unii s cílem získat smysluplný a úplný obraz o situaci výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(547)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana požádala Komisi, aby vyjasnila, jak konzultant vypočítal roční výrobu v Unii. Jiná strana požádala Komisi, aby dále vysvětlila slaďování různých dostupných údajů souvisejících s celkovou výrobní kapacitou Unie. Další strana tvrdila, že údaje o celkové výrobě v Unii a výrobní kapacitě měly být získány od výrobců v Unii zařazených do vzorku, neboť by se tak dospělo ke spolehlivějším výsledkům. V této souvislosti bylo uvedeno, že veřejně přístupné údaje byly vzhledem k jejich důvěrné povaze nepřesné a že každé výzkumné středisko nebo konzultant musí založit své analýzy na řadě odhadů a předpokladů.
(548)
Je třeba objasnit, že roční výroba v Unii byla vypočtena na základě údajů nahlášených výrobci v Unii konzultantovi. Pokud nebylo možné získat údaje o roční produkci určitého výrobce v Unii za konkrétní rok, byl tento údaj odhadnut uplatněním míry využití kapacity z předchozího roku na novou výrobní kapacitu v dotčeném roce. Orgány rovněž srovnávaly hodnotu, k níž dospěl konzultant, s údaji vykázanými v odpovědích výrobního odvětví Unie na standardizované dotazníky před zahájením řízení. Obě hodnoty jsou podobné.
(549)
Pokud jde o žádost, aby Komise poskytla podrobnější vysvětlení ohledně sladění různých dostupných údajů o výrobní kapacitě v Unii, je třeba poznamenat, že tato informace již byla uvedena v otevřeném spisu, který je zúčastněným stranám k dispozici ke kontrole. Proto byla tato žádost zamítnuta.
(550)
A konečně, výroba v Unii a výrobní kapacita jsou makroekonomickými ukazateli, a musí proto být stanoveny na úrovni celého výrobního odvětví Unie, a nikoli na úrovni výrobců z Unie zařazených do vzorku.
(551)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že metodika použitá při shromažďování údajů o výrobě (zejména rozhovory a návštěvy výrobních závodů) neumožňuje dojít ke spolehlivým výsledkům vzhledem k důvěrné povaze těchto údajů a k neochotě společností tyto údaje poskytnout. Tuto metodiku proto nelze považovat za přiměřenou. To bylo údajně potvrzeno skutečností, že ačkoli konzultant využil údaje od mnohem většího počtu výrobců v Unii, zatímco Komise zohlednila při přezkumu stávající situace v zahajovací fázi údaje pouze od jednoho z nich, celkový objem výroby zjištěný konzultantem byl nižší než celkový objem výroby zjištěný Komisí pro účely přezkoumání stávající situace. Tato strana dále tvrdila, že v důsledku toho informaci týkající se tohoto ukazatele újmy nelze považovat za skutečný důkaz ve smyslu čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
(552)
Za prvé je třeba upřesnit, že počet výrobců, které vzali v úvahu konzultant na jedné straně a Komise na straně druhé, byl téměř stejný, a že argument, že výsledky nebyly soudržné, bylo proto třeba zamítnout. Dále se připomíná, že údaje, které shromáždil konzultant, byly podrobeny křížové kontrole s dalšími zdroji všude tam, kde to bylo možné, a bylo zjištěno, že odhady byly dostatečně spolehlivé. Proto se potvrzuje, že údaje o výrobě poskytnuté konzultantem byly považovány za skutečný důkaz ve smyslu čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
4.5.2.2. Objem prodeje a podíl na trhu
(553)
Objem prodeje výrobního odvětví Unie a jeho podíl na trhu se v průběhu posuzovaného období vyvíjel takto:
Tabulka 5-a
Moduly - objem prodeje a podíl na trhu (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem prodeje na trhu Unie
1 037
1 890
2 683
2 357
Index (2009=100)
100
182
259
227
Podíl na trhu
19 %
15 %
13 %
13 %
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 5-b
Články - objem prodeje a podíl na trhu (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem prodeje na celkovém trhu
1 470
1 913
2 245
1 545
Index (2009=100)
100
130
153
105
Podíl na trhu
68 %
57 %
52 %
38 %
Zdroj: Europressedienst.
(554)
V průběhu posuzovaného období vzrostl objem prodeje modulů o 127 %. S ohledem na zvýšení spotřeby o 221 % to však vedlo k poklesu podílu výrobního odvětví Unie na trhu z 19 % v roce 2009 na 13 % v období šetření. Pokud jde o články, prodej výrobního odvětví Unie se zvýšil o zanedbatelných 5 %, zatímco spotřeba vzrostla o 87 %, což mělo za následek pokles podílu na trhu ze 68 % v roce 2009 na 38 % v období šetření. V reakci na rostoucí spotřebu prodej modulů a článků výrobního odvětví Unie rostl mnohem méně než dovoz z dotčené země. Výrobní odvětví Unie tak nemohlo těžit z rostoucí spotřeby. V důsledku toho se v posuzovaném období podíl na trhu modulů a článků snížil.
(555)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že podíl výrobního odvětví Unie na trhu modulů dosahoval v roce 2009 pouze 19 % a že pokles o 6 procentních bodů v průběhu posuzovaného období nelze považovat za újmu.
(556)
Snížení podílu na trhu o 6 procentních bodů v průběhu posuzovaného období je třeba posuzovat na pozadí zvýšení spotřeby modulů v Unii o více než 200 % za stejné období. Jak je uvedeno výše, dokonce ani v situaci, kdy spotřeba stoupala, nemohlo výrobní odvětví Unie odpovídajícím způsobem zvýšit svůj objem prodeje a utrpělo ztráty, pokud jde o podíl na trhu. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto.
(557)
Jedna strana tvrdila, že metodika použitá při shromažďování údajů o prodeji (zejména rozhovory a návštěvy výrobních závodů) neumožňuje dojít ke spolehlivým výsledkům vzhledem k důvěrné povaze těchto údajů a k neochotě společností tyto údaje poskytnout. Tuto metodiku proto nelze považovat za přiměřenou. Stejně tak tyto údaje nelze považovat za skutečný důkaz ve smyslu čl. 8 odst. 1 původního nařízení. Jak je uvedeno ve 482. bodě odůvodnění výše, údaje, které shromáždil konzultant, byly podrobeny křížové kontrole s dalšími zdroji všude tam, kde to bylo možné, a bylo zjištěno, že odhady byly dostatečně spolehlivé. Proto se potvrzuje, že údaje o prodeji poskytnuté konzultantem byly považovány za skutečný důkaz ve smyslu čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
4.5.2.3. Zaměstnanost a produktivita
(558)
Zaměstnanost a produktivita se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 6-a
Moduly - zaměstnanost a produktivita
2009
2010
2011
Období šetření
Počet zaměstnanců
11 779
15 792
17 505
16 419
(Index 2009 = 100)
100
134
149
139
Produktivita
(kW/zaměstnanec)
183
211
247
245
(Index 2009 = 100)
100
115
135
134
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 6-b
Články - zaměstnanost a produktivita
2009
2010
2011
Období šetření
Počet zaměstnanců
5 281
5 937
5 641
4 782
(Index 2009 = 100)
100
112
107
91
Produktivita
(kW/zaměstnanec)
319
400
483
423
(Index 2009 = 100)
100
126
151
133
Zdroj: Europressedienst.
(559)
Zaměstnanost ve výrobě modulů vzrostla mezi rokem 2009 a obdobím šetření o 39 %, zatímco ve výrobě článků se o 9 % snížila. Avšak je třeba podotknout, že do roku 2011 zaměstnanost rostla, a poté, v období šetření, ve výrobě modulů klesala. Ve výrobě článků zaměstnanost rostla do roku 2010, a poté, v roce 2011 a v období šetření, klesala. Celková produktivita výroby modulů a článků vykazovala pozitivní vývoj a zvýšila se u modulů o 34 % a u článků o 33 %. Jde zčásti o důsledek snahy výrobního odvětví Unie reagovat na tlak subvencovaného dovozu z ČLR.
(560)
V souladu s poklesem výroby modulů v Unii mezi rokem 2011 a obdobím šetření se ve stejném období snížila také zaměstnanost ve výrobě modulů. Ve výrobě článků zaměstnanost rostla do roku 2010, a poté, v roce 2011 a v období šetření, se snížila, zatímco výroba článků v Unii stále rostla až do roku 2011 a poté začala klesat.
(561)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že metodika pro stanovení celkové zaměstnanosti v Unii v průběhu posuzovaného období byla nesprávná. Tato strana tvrdila, že v případech, kdy míra zaměstnanosti určitého výrobce v Unii nebyla k dispozici, uvažovala se místo toho průměrná míra zaměstnanosti výrobců v Unii, pro které tato informace k dispozici byla. Toto tvrzení muselo být odmítnuto, neboť metoda ke stanovení celkové zaměstnanosti byla jiná; pokud údaje o zaměstnanosti u určitého výrobce v Unii nebyly k dispozici, byla tato hodnota odhadnuta podle údajů od téhož podniku od předchozí rok(y). Jak bylo uvedeno výše ve 482. bodě odůvodnění, byla tato metodika ověřena a shledána přiměřenou. Z toho důvodu bylo toto tvrzení zamítnuto.
4.5.2.4. Výše napadnutelných subvencí a překonání účinků dřívějšího subvencování nebo dumpingu
(562)
Všechna dumpingová rozpětí jsou podstatně vyšší než nepatrná. Pokud jde o dopad výše napadnutelných subvencí na výrobní odvětví Unie, nelze ho vzhledem k objemu a cenám dovozu z dotčené země považovat za zanedbatelný.
(563)
Jelikož se jedná o první antisubvenční řízení ohledně dotčeného výrobku, nejsou k dispozici žádné údaje pro posouzení účinků případného minulého dumpingu nebo subvencování.
4.5.3. Mikroekonomické ukazatele
4.5.3.1. Ceny a faktory ovlivňující ceny
(564)
Průměrné prodejní ceny výrobců v Unii zařazených do vzorku účtované odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 7-a
Moduly - průměrné prodejní ceny v Unii
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné prodejní ceny na volném trhu v Unii
(EUR/kW)
2 198,75
1 777,15
1 359,35
1 030,83
(Index 2009 = 100)
100
81
62
47
Výrobní náklady
(EUR/kW)
2 155,02
1 599,44
1 400,13
1 123,60
(Index 2009 = 100)
100
74
65
52
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 7-b
Články - průměrné prodejní ceny v Unii
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné prodejní ceny na volném trhu v Unii
(EUR/kW)
1 525,09
1 160,99
777,62
474,91
(Index 2009 = 100)
100
76
51
31
Výrobní náklady
(EUR/kW)
1 647,10
1 021,67
1 057,56
745,61
(Index 2009 = 100)
100
62
64
45
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(565)
Prodejní ceny v posuzovaném období zaznamenaly prudký pokles, tj. u modulů o 53 % a u článků o 69 %. V průběhu posuzovaného období se prodejní ceny trvale snižovaly, ale tento pokles cen byl zvlášť výrazný v období šetření, kdy se propadly na neudržitelnou úroveň. Za posuzované období poklesly výrobní náklady u modulů o 48 % a u článků o 55 %. Výrobní odvětví Unie nemohlo mít prospěch ani ze svého trvalého úsilí o zvýšení své nákladové účinnosti, ani z dopadu poklesu nákladů na hlavní surovinu, polykrystalický křemík. Bylo tomu tak především v důsledku rostoucího tlaku subvencovaného dovozu na ceny, což mělo negativní dopad na prodejní ceny výrobního odvětví Unie, jejichž pokles přesáhl výši výtěžku nákladové účinnosti. Je to patrné v negativním vývoji ziskovosti výrobního odvětví Unie popsaném ve 579. bodě odůvodnění níže. Celkově došlo k značnému poklesu průměrné ceny a výrobních nákladů obdobného výrobku se zničujícím účinkem na ziskovost výrobního odvětví Unie.
(566)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila zjištění, že pokles průměrných prodejních cen měl ničivý dopad na ziskovost výrobního odvětví Unie. Tvrdila, že se průměrné výrobní náklady výrobního odvětví Unie odpovídajícím způsobem snížily, a že snížení ceny je tudíž přirozené. Jak je však popsáno ve 565. bodě odůvodnění výše, při šetření se zjistilo, že prodejní ceny výrobního odvětví Unie se snížily ještě více než jeho průměrné výrobní náklady, a snížení nákladů se proto neodrazilo v ziskovosti výrobního odvětví Unie. Potvrzuje se tak, že snížení prodejních cen ve výrobním odvětví Unie mělo zničující účinek na ziskovost výrobního odvětví Unie, a tvrzení v uvedeném ohledu byla odmítnuta.
(567)
Jiná strana zpochybnila závěr ve 138. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, že ceny byly v období šetření na neudržitelné úrovni, a tvrdila, že rozhodnout by měly tržní síly. Táž strana taktéž odporovala závěru ve stejném bodu odůvodnění, že výrobní odvětví Unie nemohlo mít prospěch z poklesu nákladů v důsledku cenového tlaku vyvíjeného subvencovaným dovozem. V tomto ohledu dospěly orgány k těmto závěrům: „neudržitelná úroveň“ odkazuje na skutečnost, že prodej výrobního odvětví Unie byl ztrátový, a proto nebyl dlouhodobě udržitelný. Otázka, zda je úroveň cen udržitelná, je tedy pouze otázkou vztahu mezi výrobními náklady a cenami. Tím, že „nemohlo mít prospěch z poklesu nákladů“, se odkazuje na skutečnost, že náklady neklesaly tak rychle jako ceny. Obě tato prohlášení jsou podložena důkazy ve 138. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Tento argument proto musel být zamítnut.
4.5.3.2. Náklady práce
(568)
Průměrné náklady práce výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 8-a
Průměrné náklady na zaměstnance
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné náklady práce na zaměstnance (EUR)
38 194
40 793
41 781
42 977
(Index 2009 = 100)
100
107
110
113
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 8-b
Články - průměrné náklady práce na zaměstnance
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné náklady práce na zaměstnance (EUR)
49 677
49 357
49 140
49 350
(Index 2009 = 100)
100
99
99
99
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(569)
Mezi rokem 2009 a obdobím šetření průměrné náklady práce na zaměstnance v případě modulů průběžně rostly, a to celkem o 13 %. Pokud jde o články, zůstávaly průměrné náklady práce v posuzovaném období stabilní, mezi roky 2009 a 2010 mírně poklesly o 1 %, ale poté až do období šetření zůstaly stabilní. Celkový nárůst nákladů práce lze částečně vysvětlit současným růstem produktivity (moduly a články) a vývojem inflace.
(570)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že během posuzovaného období nedošlo k žádné inflaci, a že tedy celkový nárůst nákladů práce nemohl být tímto faktorem způsoben.
(571)
Na rozdíl od toho, co tvrdí dotčená strana, šetření odhalilo, že v průběhu posuzovaného období došlo k inflaci a že zvýšení nákladů práce, jež se týkalo pouze modulů, lze vysvětlit inflací a zvýšením produktivity.
(572)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že situace působící újmu výrobnímu odvětví Unie byla způsobena zvýšením nákladů práce a souběžným snížením produktivity. Nicméně za prvé je třeba uvést, že náklady práce zůstaly v případě článků stabilní, zatímco produktivita vzrostla, a to u článků i u modulů. Nárůst posledně jmenovaného faktoru lze tudíž vysvětlit zvýšením produktivity. Kromě toho šetření ukázalo, že náklady práce nepředstavují významnou část výrobních nákladů, jak již bylo uvedeno ve 203. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Tento argument proto musel být zamítnut.
4.5.3.3. Zásoby
(573)
Úroveň zásob výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjela takto:
Tabulka 9-a
Moduly - zásoby
2009
2010
2011
Období šetření
Konečný stav zásob (v kW)
28 612
40 479
74 502
65 415
(Index 2009 = 100)
100
141
260
229
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 9-b
Články - zásoby
2009
2010
2011
Období šetření
Konečný stav zásob (v kW)
16 995
23 829
76 889
68 236
(Index 2009 = 100)
100
140
452
402
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(574)
Zásoby v posuzovaném období zaznamenaly prudký nárůst, u modulů o 129 % a u článků o 302 %. Pokud jde o moduly, zásoby průběžně rostly, dosáhly velmi vysoké úrovně v roce 2011 (nárůst o 160 %), v období šetření se snížily, ale v porovnání se stavem na počátku posuzovaného období stále zůstávaly na velmi vysoké úrovni. V případě článků byl vývoj ještě výraznější, s růstem zásob mezi lety 2009 a 2011 o více než 350 %. I zde došlo v období šetření k poklesu zásob, ale ty v porovnání se stavem na počátku posuzovaného období zůstávaly na velmi vysoké úrovni.
(575)
Šetření ukázalo, že vzhledem k nepříznivé současné situaci měli výrobci v Unii tendenci udržovat pouze omezené zásoby obdobného výrobku a vyrábět na základě objednávek. Růst zásob obdobného výrobku v průběhu posuzovaného období proto není významným faktorem pro stanovení, zda byla výrobnímu odvětví Unie způsobena podstatná újma.
(576)
Jedna dotčená strana tvrdila, že prezentace hodnot zásob ve 141. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení je zavádějící, protože zásoby byly vyjádřeny v kW, a nikoli v MW, na rozdíl od objemu výroby výrobního odvětví Unie.
(577)
Otázka, zda jsou zásoby vyjádřené v kW, nebo v MW, jako taková není považována za relevantní pro určení toho, zda výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu. Tento argument byl proto odmítnut.
(578)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany tvrdily, že zásoby měly být stanoveny pro celé výrobní odvětví Unie a že údaje pouze pro deset výrobců v Unii nejsou reprezentativní. Je třeba objasnit, že zásoby byly považovány za mikroekonomické ukazatele, a proto by měly být stanoveny na základě informací získaných od společností individuálně, v tomto případě od vzorku výrobců v Unii považovaného za reprezentativní pro celé výrobní odvětví Unie. Výše uvedené tvrzení bylo proto odmítnuto.
4.5.3.4. Ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic a schopnost získat kapitál
(579)
Ziskovost a peněžní tok se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 10-a
Moduly - ziskovost a peněžní tok
2009
2010
2011
Období šetření
Ziskovost prodeje v Unii odběratelům, kteří nejsou ve spojení (v % obratu z prodeje)
2 %
10 %
-3 %
-9 %
Peněžní tok
13 %
10 %
12 %
3 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 10-b
Moduly - ziskovost a peněžní tok
2009
2010
2011
Období šetření
Ziskovost prodeje v Unii odběratelům, kteří nejsou ve spojení (v % obratu z prodeje)
-8 %
12 %
-36 %
-57 %
Peněžní tok
75 %
52 %
-0,3 %
-46 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(580)
Ziskovost výrobců v Unii zařazených do vzorku byla stanovena tak, že čistý zisk z prodeje obdobného výrobku odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, byl vyjádřen jako procentní podíl z obratu z tohoto prodeje.
(581)
Ziskovost u obdobného výrobku se v průběhu posuzovaného období prudce snížila a přešla ve ztrátu. U modulů ziskovost poklesla o 11 procentních bodů a u článků o 49 procentních bodů.
(582)
Ziskovost u obdobného výrobku se mezi roky 2009 a 2010 zvýšila, ale v roce 2011, kdy výrobní odvětví Unie zaznamenalo ztráty, značně klesla a v období šetření se snížila ještě více. Zvlášť vysoké byly ztráty ve výrobě článků.
(583)
Podobně sledoval negativní trend mezi rokem 2009 a obdobím šetření i vývoj čistého peněžního toku, což je schopnost výrobců v Unii zařazených do vzorku samofinancovat svoji činnost. U modulů poklesl o 10 procentních bodů s lehkým růstem v roce 2011, přičemž k největšímu poklesu peněžního toku došlo mezi rokem 2011 a obdobím šetření. U článků bylo snížení peněžního toku výraznější než u modulů a během období šetření dosáhl tento faktor značně negativní úrovně. Peněžní tok u obdobného výrobku tedy v průběhu posuzovaného období poklesl.
(584)
Dále uvedené údaje představují vývoj investic a návratnosti investic výrobců v Unii zařazených do vzorku za posuzované období v poměru k celkovému trhu.
Tabulka 11-a
Moduly - investice a návratnost investic
2009
2010
2011
Období šetření
Investice (v EUR)
12 081 999
50 105 017
64 643 322
32 730 559
(Index 2009 = 100)
100
415
535
271
Návratnost investic
-15 %
19 %
-15 %
-17 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 11-b
Články - investice a návratnost investic
2009
2010
2011
Období šetření
Investice (v EUR)
31 448 407
34 451 675
10 234 050
6 986 347
(Index 2009 = 100)
100
110
33
22
Návratnost investic
-4 %
10 %
-20 %
-19 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(585)
Z výše uvedené tabulky je patrné, že výrobní odvětví Unie mezi rokem 2009 a obdobím šetření zvýšilo své investice do výroby modulů o 171 %. Souviselo to hlavně se značnými přírůstky kapacity. Ve stejném období však výrobní odvětví Unie snížilo své investice do výroby článků o 78 %; uskutečněné investice směřovaly hlavně do výzkumu a vývoje a do zlepšování a údržby výrobní techniky a výrobního procesu s cílem zlepšit efektivitu. Jelikož si výrobní odvětví Unie v posuzovaném období další investice do článků nemohlo dovolit, byla v období šetření úroveň investic dosti nízká. Vzhledem k tomu, že investice byly financovány především peněžním tokem a vnitropodnikovými úvěry, mělo snížení peněžního toku okamžitý dopad na výši investovaných prostředků.
(586)
Návratnost investic byla vyjádřena jako zisk v procentech vztažený k čisté účetní hodnotě investic. U obdobného výrobku mezi rokem 2009 a obdobím šetření sledovala podobný negativní trend jako ostatní ukazatele finanční výkonnosti, a to pro všechny tři typy výrobku. U článků došlo v letech 2009 a 2010 k růstu, avšak v roce 2011 se návratnost investic značně zhoršila a dosáhla záporné úrovně. U modulů byla na záporné úrovni po celé období šetření kromě roku 2010, kdy dosáhla 19 %. Celkově se v průběhu posuzovaného období snižovala a v období šetření dosahovala u článků -17 %, tj. snížení o 1 %, avšak stále zůstávala na značně záporné úrovni -19 %. Celkově se návratnost investic u obdobného výrobku během posuzovaného období vyvíjela negativně.
(587)
Schopnost získat kapitál byla analyzována v souvislosti s celkovým trhem a byla zjištěna trvale klesající schopnost výrobního odvětví Unie přinášet hotovost pro výrobu obdobného výrobku a následné zhoršování finanční situace výrobního odvětví Unie.
(588)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že údaje o investicích, jak jsou uvedeny výše, byly příliš nízké v poměru k výrobní kapacitě výrobního odvětví Unie, jak je uvedena v 538. bodě odůvodnění. Na podporu tohoto tvrzení strana uvedla, že si je vědoma investice jednoho výrobce v Unii do zvýšení kapacity, jež byla mnohem nákladnější. Dotčená strana dospěla k závěru, že zjištěná výrobní kapacita výrobního odvětví Unie proto musela být nadhodnocena. Je třeba uvést, že toto tvrzení nebylo podloženo žádnými důkazy, zejména pokud jde o investici dotyčného výrobce v Unii. Naopak údaje o investicích v prozatímním antidumpingovém nařízení byly stanoveny na základě aktuálních a ověřených informací od výrobců v Unii zařazených do vzorku. Je třeba poznamenat, že tato námitka byla rovněž založena na srovnání mezi celkovými investicemi výrobců v Unii zařazených do vzorku a celkovou výrobní kapacitou celého výrobního odvětví Unie, což nelze pokládat za vhodný srovnávací základ, jelikož do srovnání nebyly zahrnuty celkové investice celého výrobního odvětví Unie. Tento argument proto musel být zamítnut.
4.5.3.5. Závěr ohledně újmy
(589)
Analýza situace ve výrobním odvětví Unie u všech hlavních ukazatelů újmy ukázala jednoznačně klesající trend. Kvůli celkově rostoucí spotřebě celková výroba v posuzovaném období u modulů a článků vzrostla. Ačkoli se objem prodeje zvýšil, podíl výrobního odvětví Unie na trhu se v období šetření zmenšil v důsledku vyššího růstu spotřeby během posuzovaného období. Průměrná prodejní cena po celé posuzované období prudce klesala, což mělo negativní dopad na všechny ukazatele finanční výkonnosti, jako je ziskovost, peněžní tok, návratnost investic a schopnost získat kapitál.
(590)
V posuzovaném období došlo ke zvýšení celkového objemu prodeje výrobního odvětví Unie. Růst objemu prodeje výrobního odvětví Unie však byl doprovázen obrovským snížením průměrné prodejní ceny.
(591)
Během posuzovaného období rostl dovoz zúčastněných stran z ČLR co do objemu i podílu na trhu. Zároveň trvale klesaly dovozní ceny, které byly výrazně nižší než průměrná cena výrobního odvětví Unie na trhu Unie.
(592)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie, a zejména výrobci v Unii zařazení do vzorku, si vedou dobře. Vyskytlo se tvrzení, že vývoj určitých ukazatelů újmy, a sice objemu výroby, výrobní kapacity, prodeje a zaměstnanosti, ale i ziskovosti některých výrobců zařazených do vzorku, byl vzrůstající a nepředstavoval by podstatnou újmu. Tato tvrzení nebyla potvrzena výsledky šetření, které ukázaly jasné sestupné vývojové tendence mnohých ukazatelů újmy významných pro vyvození závěru, že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma.
(593)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti šetření zejména potvrdilo, že prodejní ceny jsou nižší než výrobní náklady, a mají tak negativní účinek na ziskovost výrobního odvětví Unie, která během období šetření dosáhla záporné úrovně. Byl učiněn závěr, že pokud bude subvencovaný dovoz na trh Unie pokračovat, přeruší pravděpodobně výrobní odvětví Unie v důsledku ztrát zaznamenaných v průběhu šetření trvale rozsáhlejší výrobu obdobného výrobku v Unii. Jak se zdá, potvrdil tento závěr i vývoj během období šetření a po něm, tj. některé společnosti vyhlásily platební neschopnost a/nebo dočasně či trvale zastavily výrobu.
(594)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem byl učiněn závěr, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 8 odst. 4 základního nařízení.
5. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
5.1. Úvod
(595)
V souladu s čl. 8 odst. 5 a 6 základního nařízení se zkoumalo, zda byla podstatná újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobena subvencovaným dovozem z dotčené země. Dále byly vedle subvencovaného dovozu zkoumány i jiné známé činitele, které by mohly výrobnímu odvětví Unie způsobit újmu, aby bylo zajištěno, že jakákoliv újma způsobená těmito jinými činiteli není přičítána subvencovanému dovozu.
(596)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že podmínky na trhu dotčeného výrobku v jednotlivých členských státech jsou různé, a že by proto analýza příčinných souvislostí měla být provedena na úrovni každého členského státu odděleně.
(597)
Velikost trhu v členských státech do určité míry určují vnitrostátní režimy podpory. Šetřením však také bylo zjištěno, že poptávka nezávisí výlučně na režimech podpory. Jak se zdá dosáhly solární panely - v závislosti na zeměpisné poloze (míra slunečního záření) a ceně elektrické energie v daném místě - cenové parity nebo k ní mají blízko (tj. stav, kdy se náklady na získávání solární energie rovnají nákladům na získávání energie z konvenčních zdrojů), což znamená, že k určitým investicím dochází nezávisle na režimech podpory. Proto nemohlo být prokázáno, že podmínky na trhu závisí výlučně na režimech podpory, a toto tvrzení bylo tudíž zamítnuto.
(598)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že analýza příčinných souvislostí neoddělila, neodlišila a nekvantifikovala škodlivé účinky subvencovaných dovozů od účinků jiných známých faktorů, které působí výrobnímu odvětví Unie újmu současně. Kromě toho byl vyřčen názor, že Komise opomněla tyto další známé faktory hromadně analyzovat.
(599)
V reakci na toto tvrzení je třeba poznamenat, že Komise podle ustálené praxe prověřila za prvé, zda existuje příčinná souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, a za druhé, zda některý z dalších známých faktorů nenarušil příčinnou souvislost mezi podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, a subvencovaným dovozem. V této analýze byl vliv dalších známých činitelů na situaci výrobního odvětví Unie posouzen, rozlišen a oddělen od škodlivých účinků subvencovaného dovozu, tak aby se zajistilo, že újma způsobená těmito faktory nebude přičítána subvencovanému dovozu. Bylo zjištěno, že žádný z nich neměl významný dopad na výrobní odvětví, jenž by mohl vyvrátit skutečnost, že zjištěná újma musí být přičtena subvencovanému dovozu. Z tohoto důvodu byl tento argument zamítnut.
(600)
Po poskytnutí konečných informací několik zúčastněných stran zopakovalo výše uvedené argumenty. V tomto ohledu bylo tvrzeno, že by Komise měla stanovit explicitně, prostřednictvím odůvodněného a přiměřeného vysvětlení, že újma způsobená jinými faktory než subvencovanými dovozy není přičítána tomuto dovozu.
(601)
Během šetření byl po posouzení všech skutečností učiněn závěr, že subvencovaný dovoz sám o sobě způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. V tomto ohledu nebylo vyčíslení účinků dalších známých faktorů možné, a bylo proto provedeno kvalitativní posouzení, uvedené ve 164. až 222. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Závěrem bylo potvrzeno, že podstatná újma způsobená výrobnímu odvětví Unie byla zapříčiněna subvencovaným dovozem. Je pravdou, že účinky ostatních činitelů na negativní vývoj výrobního odvětví Unie byly omezené. Je nutné poznamenat, že čl. 8 odst. 5 a 6 základního nařízení neukládá žádné povinnosti, pokud jde o formu analýz přičitatelnosti a nepřičitatelnosti, jež je třeba provést. Na druhé straně je podle čl. 8 odst. 5 a 6 základního nařízení tyto analýzy nutno provést tak, aby bylo možno oddělit a odlišit škodlivé účinky subvencovaných dovozů od škodlivých účinků způsobených jinými faktory. Šetření neodhalilo žádný důkaz o tom, že by některý ze všech ostatních známých faktorů, které mohly přispět k utrpěné újmě, společně s jinými nebo zvlášť, narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo. Vzhledem k výše uvedené analýze se potvrdilo, že ostatní známé faktory nebyly takové povahy, aby mohly zvrátit závěr, že podstatná újma způsobená výrobnímu odvětví Unie musí být přičítána subvencovanému dovozu. Na základě těchto skutečností byly tyto argumenty zamítnuty.
(602)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že vnitrostátní režimy podpory, míra slunečního záření a ceny elektřiny (včetně regulačních poplatků) se liší podle členských států a že každý trh je kromě toho rozdělen na různé segmenty (zařízení pro obytné objekty s výkonem menším než 40 kW, obchodní a průmyslová zařízení s výkonem mezi 40 kW a 1 MW a užitkový segment trhu - zařízení s výkonem mezi 1 MW a 10 MW). S ohledem na to se proto domnívají, že by se analýza příčinných souvislostí měla provést odděleně pro každý členský stát na straně jedné, a pro segment vysokovýkonnostních zařízení a segment zařízení pro obytné objekty na straně druhé.
(603)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zopakovaly svá tvrzení, že by se analýza příčinných souvislostí měla provádět samostatně pro každý členský stát, aniž by však v tomto ohledu poskytly další argumenty nebo nové důkazy.
(604)
Šetření ukázalo, že prodejní a dovozní ceny jsou v celé Unii podobné. Lze se tedy domnívat, že pro výrobek, jenž je předmětem šetření, existuje jeden trh. Šetření rovněž neodhalilo, že by výrobci v každém členském státě nebo regionu soustředili své činnosti na tento konkrétní trh nebo že by byly subvencované dovozy soustředěny na jeden členský stát nebo region. Kromě toho žádná ze zúčastněných stran netvrdila, že by se subvencování a újma měly analyzovat pro jednotlivé členské státy samostatně, což by ovšem bylo předpokladem pro vedení samostatné analýzy příčinných souvislostí pro každý členský stát. Šetření neodhalilo žádný důkaz, že by to byl vhodný přístup, zejména vzhledem k podobným cenám v celé Unii u výrobku posuzovaného na úrovni Unie. Kromě toho je třeba poznamenat, že míra slunečního záření se může v různých regionech téhož členského státu lišit, např. v jižní Francii je tato míra vyšší než ve Francii severní, nebo mohou v různých regionech jednoho členského státu existovat různé režimy podpor (např. v Belgii), a proto se dopad těchto faktorů na poptávku může měnit z jednoho regionu téhož členského státu na druhý. Nicméně rozdíly v regulačních rámcích jednotlivých členských států a/nebo regionů a rozdílné podmínky, jako je míra slunečního záření, neopodstatňují samostatné analýzy příčinných souvislostí, a tudíž ani samostatné analýzy újmy a subvencování. Tyto argumenty bylo proto nutno odmítnut.
(605)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že i když jsou ostatní faktory jsou významné, vnitrostátní režimy podpory zůstávají hlavním faktorem určujícím poptávku. Tatáž strana rovněž popřela, že by alespoň na některých místech bylo dosaženo cenové parity, a namítala, že ceny modulů od období šetření vzrostly, zatímco ceny elektřiny se snížily. Dále tato strana tvrdila, že v každém případě přinejmenším v některých členských států právní, ekonomické a technické podmínky neumožňují připojení k distribuční soustavě, a že je tudíž v případě těchto členských států nepodstatné, zda bylo dosaženo cenové parity či nikoli. Tato strana však neposkytla pro výše uvedená tvrzení žádné podpůrné důkazy. V každém případě výše uvedené argumenty potvrzují, že se situace v jednotlivých členských státech, pokud jde o vnitrostátní režimy podpor a cenovou paritu, může do určité míry lišit. Kromě toho žádná z předložených informací nebyla takové povahy, aby prokázala, že je zapotřebí oddělené analýzy pro každý členský stát. Tyto argumenty byly proto zamítnuty.
(606)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana zopakovala své tvrzení a předložila některé údaje, které měly prokazovat různé tržní podmínky pro jednotlivé členské státy a pro jednotlivé segmenty. Předložené informace však nebylo možné považovat za průkazné, jelikož spočívaly v powerpointové prezentaci bez jakýchkoli důkazů, a proto se neprokázalo, že samostatná analýza pro každý členský stát by byla opodstatněná. Tvrzení této strany bylo tedy zamítnuto.
(607)
Na základě toho byl učiněn závěr, že samostatná analýza příčinných souvislostí pro každý členský stát a/nebo region a pro každý segment by neodpovídala skutečnému stavu trhu.
(608)
Čínská vláda tvrdila, že Komise analyzovala příčinné souvislosti nejednotným způsobem, neboť újma byla analyzována odděleně pro moduly a články, zatímco analýza příčinných souvislostí tyto dva typy výrobků neoddělovala. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že zatímco ukazatele byly prezentovány odděleně pro každý typ výrobku, závěry vyvozené pro každý ukazatel se týkají výrobku, který je předmětem šetření, jako celku. Připomíná se rovněž, že moduly a články jsou jediným výrobkem, a proto byla analýza příčinných souvislostí provedena na tomto základě. Z toho důvodu bylo toto tvrzení zamítnuto.
5.2. Účinek subvencovaného dovozu
(609)
Šetření ukázalo, že subvencovaný dovoz z ČLR během posuzovaného období dramaticky vzrostl a výrazně se zvýšil jeho objem, a to jak u modulů (přibližně o 300 %), tak u článků (přibližně o 400 %), i jeho podíl na trhu z [60 % - 65 %] v roce 2009 na [78 % - 83 %] v období šetření u modulů a z [5 % - 10 %] v roce 2009 na [22 % - 27 %] v období šetření u článků. Je proto potvrzeno, že objem dovozu dotčeného výrobku a jeho podíl na trhu během posuzovaného období dramaticky vzrostl. Mezi nárůstem subvencovaného dovozu a ztrátou podílu výrobního odvětví Unie na trhu existuje zjevná časová souvislost. Šetření rovněž prokázalo, že - jak je uvedeno ve 527. bodě odůvodnění výše - ceny subvencovaného dovozu během období šetření byly nižší než ceny výrobního odvětví Unie.
(610)
Šetření ukázalo, že ceny subvencovaného dovozu během posuzovaného období klesly u modulů o 64 % a u článků o 42 % a vedly k nárůstu cenového podbízení. Výrobní odvětví Unie kvůli tomuto cenovému tlaku vyvinulo značné úsilí zaměřené na snížení výrobních nákladů. I přes toto úsilí však mimořádně nízká úroveň čínských dovozních cen donutila výrobní odvětví Unie k dalšímu snižování jeho prodejní ceny, a to až na neziskovou úroveň. Ziskovost výrobního odvětví Unie se tak během daného období dramaticky snížila a v období šetření vykazovala ztráty.
(611)
Z výše uvedeného vyplývá, že existence čínského dovozu a růst podílu subvencovaného dovozu z Číny na trhu za ceny, které byly trvale nižší než ceny výrobního odvětví Unie, byly pro podstatnou újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie určující, což se promítlo zejména do jeho špatné finanční situace a zhoršení většiny ukazatelů újmy.
(612)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila tvrzení, že existovala dostatečná souvislost mezi subvencovaným dovozem dotčeného výrobku z ČLR a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Zazněl názor, že tomu na jedné straně nasvědčuje skutečnost, že se od roku 2009 do roku 2010 ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie u článků výrazně zvýšilo (ze ztráty až na 12 % zisk), zatímco čínský dovoz vykazoval o 36 % nižší ceny, než byly ceny výrobního odvětví Unie, a ve stejném období zdvojnásobil svůj podíl na trhu. Na straně druhé mezi roky 2010 a 2011 čínský dovoz získal pouze 6 procentních bodů podílu na trhu, přestože se spotřeba v tomto období zvýšila mnohem více, přičemž výrobní odvětví Unie skončilo se ztrátou 36 %. Dále tato strana tvrdila, že pokud jde o období šetření, dovoz článků z jiných třetích zemí byl na stejné cenové úrovni jako čínský dovoz, ale získal větší podíl na trhu, který odpovídá ztrátě podílu na trhu vykázané výrobním odvětvím Unie.
(613)
Šetření ukázalo, že podíl čínského dovozu na trhu modulů a článků se během posuzovaného období trvale zvyšoval (17 procentních bodů u modulů, 17 procentních bodů u článků). Jak bylo uvedeno výše ve 609. bodě odůvodnění, subvencovaný dovoz z ČLR se skutečně výrazně zvyšoval, zatímco dovozní ceny se snižovaly. Zároveň ztratilo výrobní odvětví Unie během posuzovaného období podíl na trhu, a jak je popsáno v 589. až 593. bodě odůvodnění výše, všechny hlavní ukazatele újmy se vyvíjely negativně. Tím se potvrzuje, že mezi nárůstem subvencovaného dovozu a ztrátou podílu výrobního odvětví Unie na trhu existuje zjevná časová souvislost.
(614)
Výše uvedená časová souvislost byla zjištěna u všech typů výrobku samostatně. Kromě toho analýza dopadu dovozu na ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie odděleně pro každý rok posuzovaného období nevede ke smysluplným výsledkům, neboť existenci subvencí a podstatné újmy ani příčinné souvislosti mezi nimi není třeba určovat pro každý rok zvlášť. Souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou je dostatečně prokázána analýzou vývoje během celého posuzovaného období.
(615)
Je rovněž třeba uvést, že ziskovost výrobního odvětví Unie je jedním z faktorů uvedených v čl. 8 odst. 4 základního nařízení, které je třeba zkoumat při posuzování dopadu subvencovaného dovozu na situaci výrobního odvětví Unie. Samotná skutečnost, že výrobní odvětví Unie v průběhu konkrétního období vykazovalo zisk, nemusí nutně znamenat, že neutrpělo žádnou podstatnou újmu. Kromě toho ztráta podílu výrobního odvětví Unie na trhu nemusí přesně odpovídat zvýšení tržního podílu subvencovaného dovozu, aby bylo možné určit příčinnou souvislost mezi újmou a subvencovaným dovozem. A konečně další faktory (např. dovoz ze třetích zemí nebo vývoj spotřeby), které mohly mít dopad na nepříznivý stav výrobního odvětví Unie, byly přezkoumány a rozebrány samostatně v 619. až 732. bodě odůvodnění níže.
(616)
Časová souvislost mezi rostoucím subvencovaných dovozem ve významném množství za ceny nižší než ceny výrobního odvětví Unie a stále se zhoršující situací výrobního odvětví Unie je jednoznačným ukazatelem příčinné souvislosti v daném případě, jak je uvedeno ve 609. až 611. bodě odůvodnění. Tvrzení v tom smyslu, že neexistuje souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla proto zamítnuta.
(617)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana nadále odmítala analýzu příčinných souvislostí, jelikož ziskovost výrobního odvětví Unie nebyla rozebrána konkrétně pro určité roky (zejména rok 2010), nýbrž pro celé posuzované období.
(618)
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že nelze vyvodit žádný platný závěr týkající se příčinných souvislostí výběrem jednoho konkrétního roku posuzovaného období, a nebrat v potaz vývoj výrobního odvětví Unie během celého posuzovaného období a jeho souvislosti s vývojem subvencovaného dovozu. Taková analýza může podat pouze neúplný obraz, a žádné smysluplné závěry z ní vyvodit nelze. Míra ziskovosti, která ovlivnila také další finanční ukazatele, jichž výrobní odvětví Unie dosáhlo v roce 2010, tak byla vysoká z důvodu obzvláště silného nárůstu spotřeby v Unii, kterou podpořily velmi velkorysé režimy podpory, díky čemuž dosáhlo výrobní odvětví Unie nejvýraznějšího zlepšení prodeje v rámci jednoho roku, které však bylo pouze dočasné povahy, a v žádném případě nebylo v tomto typu výrobního odvětví udržitelné. Tento argument proto musel být zamítnut.
5.3. Účinek jiných faktorů
5.3.1. Dovoz z jiných třetích zemí
(619)
Objem dovozu z jiných třetích zemí v posuzovaném období vzrostl u modulů o 19 %, ovšem podíl na trhu během posuzovaného období klesl z 18,4 % na 6,8 %. Druhým největším vývozcem po ČLR je Tchaj-wan.
(620)
Objem dovozu článků z jiných třetích zemí se v posuzovaném období zvýšil o 186 %, což se promítlo ve zvýšení podílu na trhu z přibližně 24 % v roce 2009 na přibližně 36 % v období šetření. V případě článků je druhým největším vývozcem po ČLR Tchaj-wan, na který připadají mnohem větší dovezená množství a podíl na trhu oproti ostatním třetím zemím, ale stále zaostává za ČLR.
(621)
Dovozní ceny modulů a článků z třetích zemí byly v průměru vyšší než průměrná jednotková cena u dovozu z Číny. Dostupné informace o dovozu z Tchaj-wanu ukazují, že průměrná dovozní cena modulů byla vyšší než průměrná dovozní cena modulů z Číny, avšak průměrná dovozní cena článků byla ve stejném rozmezí jako průměrná dovozní cena článků z Číny. Jelikož však nebyly dostupné podrobné informace o cenách podle typu výrobku, lze porovnání cen na základě průměrných hodnot použít pouze orientačně, a nelze na tomto základě vyvozovat žádné spolehlivé závěry. Objem dovozu článků z Tchaj-wanu po celé posuzované období trvale rostl, což vedlo ke zvýšení podílu na trhu přibližně o 14 procentních bodů. Proto, i když se uznává, že dovoz článků z Tchaj-wanu mohl přispět k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, nelze učinit závěr, že tento dovoz narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem z ČLR a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, neboť objem dovozu článků z ČLR mírně převyšoval dovoz z Tchaj-wanu. Pokud jde o ceny, ačkoliv jsou průměrné orientační ceny ve stejném rozsahu, nelze na tomto základě učinit žádné závěry, neboť nejsou k dispozici žádné informace týkající se konkrétních typů dovážených článků. Avšak i přes zvýšení podílu na trhu byly u výrobku, který je předmětem šetření, celkově objemy nižší než v případě ČLR a úroveň jejich cen v období šetření byla, s výjimkou článků, obecně vyšší. Na základě těchto skutečností, zejména s ohledem na objem dovozu z jiných třetích zemí a jejich podíly na trhu a s ohledem na úroveň jejich cen, které jsou v průměru podobné nebo vyšší než ceny výrobního odvětví Unie, lze vyvodit závěr, že dovoz ze třetích zemí nenarušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(622)
Několik zúčastněných stran předložilo po poskytnutí konečných informací připomínky týkající se závěrů o dovozu z jiných třetích zemí. Tyto strany však nepřinesly nové informace a podpůrné důkazy, které by mohly změnit příslušná zjištění.
(623)
Tyto zúčastněné strany zdůraznily zejména objem dovozu článků z Tchaj-wanu. Absolutní hodnota objemu dovozu dotčeného výrobku z Tchaj-wanu (1 132 MW) však představuje jen velmi malý podíl (méně než 5 %) celkové spotřeby Unie (21 559 MW) i ve srovnání s dovozem z ČLR (15 005 MW). Z toho důvodu dovoz z Tchaj-wanu, pokud vůbec, jen okrajově přispěl k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, a nenarušil příčinnou souvislost.
Tabulka 12
Dovoz z jiných třetích zemí a jeho podíl na trhu
MODULY
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu ze všech ostatních třetích zemí (MW)
1 003
1 702
1 385
1 195
(Index 2009 = 100)
100
169
138
119
Podíl dovozu ze všech ostatních třetích zemí na trhu
18,4 %
14,0 %
7,0 %
6,8 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 385,34
1 852,23
1 430,90
1 218,41
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Objem dovozu z Tchaj-wanu (MW)
49
144
140
135
(Index 2009 = 100)
100
294
286
276
Podíl dovozu z Tchaj-wanu na trhu
0,9 %
1,2 %
0,7 %
0,8 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 102,04
1 659,72
1 350,00
1 125,93
(Index 2009 = 100)
100
79
64
54
Objem dovozu z USA (MW)
140
180
51
60
(Index 2009 = 100)
100
129
36
43
Podíl dovozu z USA na trhu
2,6 %
1,5 %
0,3 %
0,3 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 400,00
1 872,22
1 431,37
1 233,33
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Objem dovozu z ostatních zemí Asie (MW)
720
1,140
1,029
879
(Index 2009 = 100)
100
158
143
122
Podíl dovozu z ostatních zemí Asie na trhu
13,2 %
9,3 %
5,2 %
5,0 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 400,00
1 870,18
1 440,23
1 229,81
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Objem dovozu z ostatních zemí světa (MW)
94
238
165
121
(Index 2009 = 100)
100
253
176
129
Podíl dovozu z ostatních zemí světa na trhu
1,7 %
2,0 %
0,8 %
0,7 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 404,26
1 869,75
1 442,42
1 231,40
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Zdroj: Europressedienst.
ČLÁNKY
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu ze všech ostatních třetích zemí (MW)
510
884
1 100
1 457
(Index 2009 = 100)
100
173
216
286
Podíl dovozu ze všech ostatních třetích zemí na trhu
23,7 %
26,6 %
25,5 %
36,2 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
1 166,67
1 072,40
751,82
553,88
(Index 2009 = 100)
100
92
64
47
Objem dovozu z Tchaj-wanu (MW)
235
400
540
997
(Index 2009 = 100)
100
170
230
424
Podíl dovozu z Tchaj-wanu na trhu
10,9 %
12,0 %
12,5 %
24,8 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
948,94
1 100,00
670,37
514,54
(Index 2009 = 100)
100
116
71
54
Objem dovozu z USA (MW)
40
40
40
33
(Index 2009 = 100)
100
100
100
83
Podíl dovozu z USA na trhu
1,9 %
1,2 %
0,9 %
0,8 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
1 350,00
1 050,00
825,00
636,36
(Index 2009 = 100)
100
78
61
47
Objem dovozu z Japonska (MW)
60
154
170
145
(Index 2009 = 100)
100
257
283
242
Podíl dovozu z Japonska na trhu
2,8 %
4,6 %
3,9 %
3,6 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
1 350,00
1 051,95
829,41
641,38
(Index 2009 = 100)
100
78
61
48
Objem dovozu z ostatních zemí světa (MW)
175
290
350
282
(Index 2009 = 100)
100
166
200
161
Podíl dovozu z ostatních zemí světa na trhu
8,1 %
8,7 %
8,1 %
7,0 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
1 348,57
1 051,72
831,43
638,30
(Index 2009 = 100)
100
78
62
47
Zdroj: Europressedienst.
5.3.2. Nesubvencovaný dovoz z ČLR
(624)
Nesubvencovaný dovoz z ČLR byl pečlivě analyzován a bylo zjištěno, že nemá žádný významný dopad na situaci ve výrobním odvětví Unie, jenž by mohl narušit příčinnou souvislost zjištěnou mezi subvencovaným dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
5.3.3. Vývoj spotřeby v Unii
(625)
Jak je uvedeno v 509. bodě odůvodnění výše, spotřeba v Unii během posuzovaného období vzrostla u modulů o 221 % a u článků o 87 %. Svého vrcholu dosáhla spotřeba v roce 2011 a v období šetření klesala, avšak stále byla mnohem vyšší než na počátku posuzovaného období, v roce 2009. Výrobní odvětví Unie z tohoto růstu spotřeby nemohlo profitovat, neboť jeho podíl na trhu ve stejném období klesl u modulů z 19 % na 13 % a u článků z 68 % na 38 %. Současně prudce rostl podíl ČLR na trhu, a to až do roku 2011, a zůstával stabilní na značně vysoké úrovni i poté, v období šetření, kdy spotřeba klesala. Vzhledem ke skutečnosti, že i přes pokles spotřeby v Unii v období šetření si subvencovaný dovoz z ČLR během posuzovaného období svůj podíl na trhu udržel (moduly), nebo ho zvýšil (články) na úkor výrobního odvětví Unie, nelze učinit závěr, že pokles spotřeby byl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Šetření kromě toho prokázalo, že vzhledem k tomu, že kapacita výrobního odvětví Unie byla v každém případě mnohem nižší než úroveň spotřeby, klesající spotřeba v období šetření nemohla mít vliv na nepříznivou situaci výrobního odvětví Unie.
(626)
Na základě dostupných informací je obtížné stanovit, do jaké míry poptávka závisí na režimech podpory v členských státech. Ovšem, jak bylo uvedeno ve 632. bodě odůvodnění výše, existují různé režimy podpory a interakce mezi nimi a poptávkou je velmi složitá, a jejich přesný dopad lze proto obtížně kvantifikovat. Dostupná fakta však také ukazují, že i při neexistenci režimů podpory bude poptávka po solární energii existovat i nadále a časem dále poroste, i když v menší míře než v podmínkách režimů podpory. V této souvislosti několik stran tvrdilo, že cenové parity již bylo v některých regionech Unie dosaženo nebo téměř dosaženo.
(627)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že dovoz z ČLR nepokryl celé zvýšení spotřeby a že zatímco v případě modulů ztratilo výrobní odvětví Unie mezi rokem 2009 a 2010 podíl na trhu, jeho ziskovost v tomto období se stále zvyšovala. Kromě toho bylo argumentováno tím, že v roce 2009, kdy dovoz článků z ČLR dosahoval pouze 8 % podílu na trhu, výrobní odvětví Unie stále vykazovalo 8 % ztrátu.
(628)
Jak již bylo uvedeno ve 609. až 616. bodě odůvodnění výše, navzdory poklesu spotřeby Unie v období šetření si subvencovaný dovoz z ČLR během posuzovaného období buď udržoval svůj jeho podíl na trhu (u modulů), nebo ho zvyšoval (u článků) na úkor výrobního odvětví Unie. Nelze proto vyvodit závěr, že snížení spotřeby bylo takové povahy, aby narušilo příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Šetření kromě toho prokázalo, že vzhledem k tomu, že kapacita výrobního odvětví Unie byla v každém případě mnohem nižší než úroveň spotřeby, klesající spotřeba v období šetření nemohla mít vliv na nepříznivou situaci výrobního odvětví Unie. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(629)
Jiná zúčastněná strana zpochybnila názor, že bude poptávka v Unii nadále existovat, i když nebudou zavedeny vnitrostátní režimy podpory. Tato strana tvrdila, že existuje souvislost mezi poptávkou a režimy podpory a že v případě neexistence takových režimů v odvětví fotovoltaiky by projekty již nebyly ziskové, a proto zmizí také poptávka po solárních panelech. Strana však neposkytla žádné důkazy, které by mohly zpochybnit zjištění uvedená výše v 626. bodě odůvodnění. Pro nedostatek nových informací v tomto ohledu bylo toto tvrzení zamítnuto.
(630)
Po poskytnutí konečných informací čínská vláda tvrdila, že skutečnost, že kapacita výrobního odvětví Unie každopádně neodpovídala poptávce v Unii, je irelevantní, protože objem prodeje výrobního odvětví Unie klesl u modulů v souladu s poklesem spotřeby, a znovu zdůraznila, že podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobil pokles spotřeby mezi rokem 2011 a obdobím šetření. Vzhledem k tomu, že od roku 2011 do období šetření se spotřeba v Unii snížila a objem prodeje modulů se snížil obdobně, je na tyto skutečnosti třeba nahlížet v souvislosti s vývojem čínských subvencovaných cen, které byly výrazně nižší než ceny výrobního odvětví Unie, což tak přinutilo výrobní odvětví Unie prodávat se ztrátou. V tomto ohledu je třeba připomenout, že jak je zmíněno ve 111. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, dovoz z ČLR si buď zachovával podíl na trhu (u modulů), nebo ho zvyšoval (u článků), když spotřeba klesala. Čínské dovozové ceny současně výrazně klesaly a byly podstatně nižší než prodejní ceny výrobního odvětví Unie. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
5.3.4. Zaručené výkupní ceny jako hlavní příklad režimů podpory
(631)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že příčina újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie souvisí se snižováním zaručených výkupních cen solární energie, jež členské státy zavedly. Toto snižování údajně vedlo k poklesu počtu solárních zařízení a snížilo poptávku po výrobku, který je předmětem šetření, na trhu Unie, a tím způsobilo podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie.
(632)
Členské státy zavedly zaručené výkupní ceny, povinné plnění kvót s obchodovatelnými zelenými osvědčeními, investiční dotace a daňové pobídky, aby podpořily výrobu energie z obnovitelných zdrojů. V určitých členských státech je rovněž poskytována podpora ze strukturálních fondů EU. Nejčastěji používaným nástrojem na podporu solární energie byly zaručené výkupní ceny. Analýza Komise se zaměřila na tento druh režimu podpory.
(633)
Zaručené výkupní ceny jsou nástrojem finanční podpory zaměřeným na dosažení závazných vnitrostátních cílů pro využívání energie z obnovitelných zdrojů, jak předepisuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES (102). Úroveň podpory a způsob fungování zaručených výkupních cen jsou v jednotlivých členských státech různé. Díky zaručeným výkupním cenám jsou provozovatelé elektrických sítí povinni nakupovat solární energii za ceny, jež zajišťují, že se výrobcům solární energie (obvykle vlastníkům solárních zařízení) vrátí náklady a že dosáhnou přiměřeného zisku. Zaručené výkupní ceny, stejně jako jiné režimy podpory, ve většině případů také podléhají kontrole státní podpory podle článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie, což zajišťuje, že náhrady poskytované výrobcům elektrické energie nebudou neúměrně vysoké.
(634)
I přes rozdíly mezi členskými státy je třeba, pokud jde o vývoj zaručených výkupních cen v Unii, poukázat na tři jevy: i) snižování úrovně zaručených výkupních cen, ii) pozastavení režimu zaručených výkupních cen jako celku (Španělsko), iii) zavedení horních hranic kapacity pro zařízení způsobilá pro podporu a také celkových horních hranic pro novou kapacitu instalovanou v daném roce, na kterou je poskytována podpora na úrovni členských států. Pokud jde o horní hranice, zdá se, že byly zaváděny hlavně v roce 2012, a s největší pravděpodobnosti proto nemají žádný vliv na spotřebu v období šetření. Analýza se proto zaměřila na nedávné pozastavení zaručených výkupních cen ve Španělsku a na snižování úrovně zaručených výkupních cen ve většině členských států. Bylo analyzováno, zda měly dopad na poptávku na trhu Unie a zda to mohlo způsobit podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. V této souvislosti se mělo za to, že dopad vývoje zaručených výkupních cen na poptávku v oblasti modulů byl reprezentativní také pro situaci v oblasti článků. Vzhledem k tomu, že jsou články nezbytně nutné pro výrobu modulů a v jiných výrobních procesech se nepoužívají, pokles poptávky po modulech ovšem automaticky vyvolá pokles poptávky po článcích.
(635)
Šetření potvrdilo souvislost mezi vývojem zaručené výkupní ceny a spotřebou, avšak ukázalo, že pokles spotřeby mezi rokem 2011 a obdobím šetření nepřispěl k narušení příčinné souvislosti mezi subvencovaným dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie, jak je podrobně popsáno v 625. bodě odůvodnění výše. Šetření totiž ukázalo, že ačkoliv se situace výrobního odvětví Unie zhoršovala, vyvážející výrobci si dokázali udržet vysoký podíl na trhu u modulů (80 %), a ještě mírně zvýšili svůj podíl na trhu u článků (z 20 % v roce 2011 na 22 % v období šetření). Navíc je třeba poznamenat, že průměrná cena modulů účtovaná výrobním odvětvím Unie během posuzovaného období klesla o 53 %, zejména v důsledku značného růstu subvencovaného dovozu a jeho výrazného tlaku na ceny na trhu Unie. Ztrátu ziskovosti, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, proto nelze přičítat hlavně snižování zaručených výkupních cen.
(636)
Uznává se tedy, že zaručené výkupní ceny vyvolaly poptávku po solární energii a že nedávné pozastavení zaručených výkupních cen (jako ve Španělsku) a jejich snižování v jiných členských státech v období šetření spotřebu šetřeného výrobku snížilo, a mohlo tak přispět k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie. Avšak pokles spotřeby během období šetření nebyl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(637)
Některé strany tvrdily, že snižování zaručených výkupních cen způsobilo, že investiční příležitosti v oblasti solární energie přestaly být pro investory přitažlivé, a snížilo tak v Unii poptávku po dotčeném výrobku.
(638)
Šetření potvrdilo souvislost mezi úrovní zaručených výkupních cen a úrovní investic do odvětví výroby solárních zařízení, avšak ukázalo také, že v oblastech s vysokou mírou slunečního záření, kde je výroba solární energie účinnější, a v oblastech s vysokými cenami elektřiny jsou investice do solární energie na těchto cenách méně závislé. Šetření totiž ukázalo, že dochází (např. ve Španělsku) k stále novým investicím, a to nehledě na pozastavení režimu zaručených výkupních cen. Šetření dále ukázalo, že investiční příležitosti v oblasti solární energie si zachovaly svou přitažlivost i při nižší úrovni zaručených výkupních cen. Na základě výše uvedeného bylo toto tvrzení odmítnuto.
(639)
Několik stran prohlásilo, že vývoj zaručených výkupních cen silně tlačil ceny dolů a s tím i ziskovost výrobního odvětví Unie. Jedna zúčastněná strana tvrdila, že byl přezkoumán pouze dopad vývoje zaručených výkupních cen na poptávku, a měl být analyzován rovněž dopad na ceny. V téže souvislosti některé zúčastněné strany uvedly, že většina členských států provedla významné snížení již v roce 2010, což znamenalo tlak na snížení cen modulů.
(640)
Pokud jde o toto tvrzení, je třeba poznamenat, že členské státy provedly snížení zaručených výkupních cen v různých momentech a s různou rychlostí a že sestavit celkový přehled pro celou Unii je poměrně obtížné. Bez ohledu na moment, kdy byla úroveň zaručených výkupních cen nejnižší, nelze výrazné snížení cen výrobního odvětví Unie a jeho ziskovosti v průběhu posuzovaného období vysvětlit pouze či především snížením zaručených výkupních cen. Za prvé, na základě informací shromážděných pro Německo a Itálii, které společně představovaly přibližně 75 % spotřeby Unie v roce 2011, byl pokles průměrné prodejní ceny výraznější než pokles zaručených výkupních cen v období šetření. Za druhé ze shromážděných důkazů vyplývá, že v některých zemích, jako je Itálie, a to i v kontextu velmi velkorysých zaručených výkupních cen muselo výrobní odvětví Unie výrazně snížit své ceny. A konečně je třeba uvést, že během období šetření muselo výrobní odvětví Unie prodávat za ceny nižší, než byly jeho výrobní náklady, což bylo zejména důsledkem skutečnosti, že čínští vyvážející výrobci pokrývali 80 % spotřeby Unie, a byli tudíž schopni ovlivňovat mechanismy pro tvorbu cen.
(641)
Při šetření bylo dále zjištěno, že do roku 2011 byly investice do solární energie velmi atraktivní, a to díky vyšší úrovni zaručených výkupních cen společně s poklesem cen modulů v Unii, a investoři tak dosahovali vysoké návratnosti. To mělo za následek velký počet investic a z toho vyplývající poptávku po solárních panelech. V důsledku zvýšené poptávky výrazně stoupla celková částka vyplacených zaručených výkupních cen a většina členských států upravila stávající režimy zaručených výkupních cen směrem dolů, aby se zabránilo mimo jiné zvýšení nákladů na elektrickou energii. Z toho vyplývá, že snížení zaručených výkupních cen mohlo být důsledkem snížení cen, a ne naopak. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(642)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že existuje rozpor mezi 640. bodem odůvodnění výše, že posouzení poptávky v Unii jako celku je obtížné, a 608. bodem odůvodnění výše, kde se uvádí, že analýza příčinných souvislostí pro každý členský stát by nevedla ke smysluplným výsledkům. V tomto ohledu je třeba ozřejmit, že v posouzení provedeném tak, jak je popsáno v 640. bodě odůvodnění výše, se odkazuje se na obtíže při vytváření celkového přehledu týkajícího se vývoje zaručených výkupních cen v celé Unii, a nikoli poptávky v Unii, jak tvrdí zúčastněná strana. Z toho vyplývá, že neexistuje žádný rozpor mezi oběma body odůvodnění, a proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(643)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že i v kontextu vysoké úrovně zaručených výkupních cen může cena modulů významně klesat v důsledku technologického rozvoje, úspor z rozsahu, snížení nákladů a rostoucí globální výrobní kapacity. Pokud jde o toto tvrzení, je třeba poznamenat, že shromážděné důkazy naznačují, že italští výrobci byli nuceni snížit své ceny pod výrobní náklady, i když byla úroveň zaručených výkupních cen vysoká. Zatímco výše uvedené faktory mohou skutečně mít vliv na průměrné náklady, nemohou vysvětlit, proč byli výrobci v Unii nuceni snížit své ceny pod své výrobní náklady. Proto byl učiněn závěr, že to byly především subvencované dovozy z ČLR, které stlačily ceny na neudržitelnou úroveň, a toto tvrzení bylo zamítnuto.
(644)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že závěr uvedený v 641. bodě odůvodnění výše, že snížení zaručených výkupních cen mohlo být výsledkem poklesu cen, a ne naopak, nebyl ničím podložen.
(645)
Je třeba poznamenat, že závěry uvedené v 641. bodě odůvodnění výše byly vyvozeny na základě informací, které byly k dispozici během šetření, a popsané scénáře byly skutečně považovány za přiměřené vzhledem k okolnostem na tomto specifickém trhu. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
(646)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana nesouhlasila se závěrem, že tlak na pokles cen u výrobců v Unii byl vyvíjen hlavně subvencovanými dovozy, a tvrdila, že tomu bylo naopak - snížení zaručených výkupních cen donutilo výrobce v Unii snížit své ceny. Stejná strana zopakovala, že při snížení zaručených výkupních cen klesly ceny fotovoltaických systémů v souladu se snížením zaručených výkupních cen, tak aby nestouply náklady pro společnosti připravující tyto projekty, což nakonec způsobilo tlak na ceny výrobců v Unii.
(647)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy přesvědčivé důkazy na podporu těchto tvrzení, Komise se nadále držela své analýzy a závěrů, jak jsou uvedeny v 640. a 641. bodě odůvodnění.
(648)
Stejná strana tvrdila, že trhy jsou ovlivněny vývojem zaručených výkupních cen, a předložila informace, které ukazují počet fotovoltaických zařízení v letech 2012 a 2013 ve Spojeném království. Informace poskytnuté touto stranou představovala publikace vlády Spojeného království vycházející z týdenních registrací v Centrálním registru zaručených výkupních cen Spojeného království. Je třeba poznamenat, že se tyto informace týkaly většinou období nespadajícího do období šetření a pouze jednoho členského státu, zatímco současné šetření se zaměřilo na situaci trhu Unie jako celku. V každém případě není pochyb o tom, že úroveň zaručených výkupních cen ovlivňuje poptávku, neboť ziskovost investic v místech s nižší mírou slunečního záření na úrovni zaručených výkupních cen závisí. Aby však prokázaly, že úroveň, na které byly zaručené výkupní ceny stanoveny během období šetření, způsobila újmu, musely by zúčastněné strany dokázat, že zvýšení ceny výrobců v Unii na úroveň nezpůsobující újmu by znamenalo, že výrobci v Unii by bývali nebyli schopni prodat dotčené výrobky, neboť investice do fotovoltaických systémů by v těchto cenových úrovních bývaly nebyly životaschopné. Žádné takové důkazy nebyly předloženy. Tento argument byl proto zamítnut.
(649)
Několik stran uvedlo, že v souvislosti s nízkou úrovní zaručených výkupních cen byly investice do projektů v oblasti fotovoltaiky hospodářsky rentabilní pouze ve spojení s dodávkami solárních panelů dovážených z ČLR za nižší ceny. Byl proto vysloven argument, že snížení zaručených výkupních cen způsobilo výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. Jiná strana tvrdila, že úroveň zaručených výkupních cen ovlivňuje mechanismus tvorby cen u modulů.
(650)
Je třeba poznamenat, že náklady na modul, při nichž bude projekt stále hospodářsky životaschopný, se mezi členskými státy a mezi regiony liší v závislosti na řadě faktorů, jako jsou zaručené výkupní ceny, jiné regulační pobídky, míra slunečního záření, ceny konvenční elektřiny atd. Kromě toho šetření ukázalo, že jsou stávající zařízení čím dál méně závislá na zaručených výkupních cenách, neboť cenové parity fotovoltaické sítě bylo pravděpodobně u některých typů zařízení dosaženo v několika regionech v Evropě, jako je velká část Itálie, Španělsko, Portugalsko, jižní Francie a Řecko. Na základě výše uvedených argumentů byla tvrzení v tomto ohledu zamítnuta.
(651)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že Komise neprošetřila, zda se výrobní odvětví Unie nedopustilo chyby, když nepředvídalo, že dojde k náhlému zrušení nebo omezení státních režimů podpory. Na podporu tohoto tvrzení nebyly předloženy žádné argumenty. Je však třeba poznamenat, že na základě shromážděných důkazů nejsou k dispozici žádné informace o tom, že by výrobní odvětví Unie reagovalo na tržní signály (tj. vývoj spotřeby) a jiné dostupné informace (tj. omezení programů podpory) nepřiměřeně. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(652)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že snížení zaručených výkupních cen způsobilo pokles prodeje výrobního odvětví Unie, jelikož investice byly rentabilní pouze díky dostupným čínským cenám. Shromážděné důkazy ve skutečnosti ukazují u výrobního odvětví Unie v období šetření pouze mírný pokles prodeje, což odporuje tomu, co by se dalo očekávat, pokud by fotovoltaické projekty byly proveditelné pouze s čínskými moduly. Naopak, prodej modulů výrobního odvětví Unie se až do roku 2011 zvyšoval a poté během období šetření lehce klesl, což odpovídá vývoji spotřeby. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(653)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že pokles zaručených výkupních cen donutil výrobce v Unii ke snižování cen, aby udrželi zájem investorů o investice do fotovoltaické energie a udrželi vzestupný trend poptávky a růstu.
(654)
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie bylo nuceno snižovat své ceny hlavně kvůli tlaku ze strany subvencovaného dovozu, a nikoli kvůli snižování zaručených výkupních cen. Nasvědčuje tomu skutečnost, že k nejvýraznějšímu poklesu cen výrobního odvětví Unie došlo v letech 2010 a 2011, tj. ještě před větším snižováním zaručených výkupních cen. Ve skutečnosti to byl růst subvencovaného dovozu z ČLR za ceny výrazně nižší než ceny výrobního odvětví Unie, který donutil výrobní odvětví Unie stále více snižovat své ceny. Na základě těchto skutečností bylo uvedené tvrzení zamítnuto.
(655)
Jiná zúčastněná strana prohlásila, že závěry o tom, že změny zaručených výkupních cen nenarušily uvedenou příčinnou souvislost, uvedené ve 174. a 175. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, nemají žádné věcné nebo právní opodstatnění a jsou v rozporu s čl. 8 odst. 5 základního nařízení, jelikož Komise neposoudila úroveň újmy způsobené snížením zaručených výkupních cen a jelikož se domnívala, že významný pokles cen u výrobního odvětví Unie byl důsledkem pouze subvencovaného čínského dovozu. Tatáž strana tvrdila, že pokles ceny modulů a článků byl globálním jevem a neměl původ v tlaku čínského dovozu.
(656)
Pokud jde o tvrzení, že Komise neposoudila úroveň újmy způsobené snížením zaručených výkupních cen, odkazuje se na 628. a 629., jakož i na 640. a 641. bod odůvodnění výše, kde Komise došla k závěru, že ani pokles poptávky, ani dopad zaručených výkupních cen na unijní ceny nebyly takové povahy, aby narušily příčinnou souvislost mezi újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, a subvencovaným dovozem z ČLR, a to bez ohledu na to, zda a do jaké míry byly případně způsobeny snížením zaručených výkupních cen. Proto bylo tvrzení, že zjištění Komise nemají žádný věcný základ, zamítnuto. Pokud jde o tvrzení, že pokles cen modulů a článků byl celosvětovým jevem, odkazuje se na 619. až 621. bod odůvodnění výše, kde byly posouzeny objem a ceny dovozu z jiných zemí než ČLR do Unie. V globálním měřítku sice skutečně sledovaly ceny modulů a článků klesající trend, avšak subvencované ceny dovozu z ČLR prohloubily tento sestupný trend až na ztrátovou úroveň. Na základě výše uvedeného bylo uvedené tvrzení odmítnuto.
(657)
Souhrnně řečeno, zaručené výkupní ceny byly důležitým činitelem ovlivňujícím vývoj na fotovoltaickém trhu Unie a vývoj spotřeby šetřeného výrobku byl existencí zaručených výkupních cen ovlivněn. Šetření však ukázalo, že i přes značné snižování zaručených výkupních cen nedošlo k výraznému poklesu spotřeby. Kromě toho šetření ukázalo, že hlavním důvodem ke snížení unijních cen nebylo snížení zaručených výkupních cen. Byl proto vyvozen závěr, že vývoj zaručených výkupních cen nebyl takové povahy, aby narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
5.3.5. Jiná finanční podpora poskytovaná výrobnímu odvětví Unie
(658)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobilo snížení finanční podpory poskytované tomuto výrobnímu odvětví Unie. Na podporu tohoto tvrzení byly předloženy informace založené na subvencích, jež byly jednomu z výrobců v Unii poskytnuty před posuzovaným obdobím (mezi lety 2003 a 2006).
(659)
Předložené důkazy neprokázaly žádnou souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a údajnou subvencí, kterou obdržel jeden z výrobců v Unii v období předcházejícím posuzovanému období. Ostatně tato informace se jeví jako irelevantní, neboť pochází z doby před posuzovaným obdobím. Proto nemohla být prokázána žádná souvislost mezi jakoukoli údajnou subvencí poskytnutou výrobnímu odvětví Unie a újmou, již toto odvětví utrpělo. Na základě toho bylo uvedené tvrzení zamítnuto.
5.3.6. Nadbytečná kapacita
(660)
Bylo uváděno, že příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byla nadbytečná kapacita na trhu Unie a světovém trhu celkově. Bylo také uváděno, že nadbytečná kapacita na světovém trhu vedla k oživení výrobního odvětví Unie, ke kterému v současnosti dochází, a že jakákoli způsobená újma byla důsledkem příliš velkého počtu výrobních zařízení. Některé zúčastněné strany dále tvrdily, že podstatná újma způsobená výrobnímu odvětví Unie souvisela s přílišným zvyšováním kapacity výrobního odvětví Unie, kterou toto odvětví samo způsobilo. Některé strany naopak tvrdily, že újmu výrobnímu odvětví Unie způsobilo to, že výrobní odvětví Unie neuskutečnilo nezbytné investice do zvýšení kapacity.
(661)
Výrobní odvětví Unie skutečně zvyšovalo svou výrobní kapacitu, avšak celkový objem jeho výroby během posuzovaného období nepokrýval rostoucí úroveň spotřeby na trhu Unie. Růst výrobní kapacity výrobního odvětví Unie proto byl odůvodněný a sledoval vývoj trhu, tj. zvýšenou spotřebu. Nelze jej tudíž považovat za příčinu způsobené újmy.
(662)
Podobně se na základě těchto skutečností během šetření nepotvrdilo ani tvrzení, že výrobní odvětví Unie neinvestovalo do rozšíření kapacity. Právě naopak, jak je uvedeno výše, výrobní odvětví Unie v celém průběhu posuzovaného období postupně zvyšovalo kapacitu a v celém průběhu posuzovaného období mělo k dispozici nadbytečnou kapacitu, což nasvědčuje tomu, že bylo schopné uspokojit i další poptávku. Tento argument proto musel být zamítnut.
(663)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že v obtížné situaci vyvolané nadbytečnou kapacitou světového trhu a následnou změnou trhu se ocitly všechny hospodářské subjekty na trhu, včetně subjektů působících v odvětvích navazujících na výrobní odvětví Unie a v odvětvích na počátku výrobního řetězce. V této souvislosti se uvádělo, že výrobek, který je předmětem šetření, se stal komoditou, u níž jednotliví výrobci již nejsou schopni stanovit ceny, ale u níž se ceny řídí celosvětovou poptávkou a nabídkou. Bylo uváděno, že podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie způsobila právě tato situace, a nikoli subvencovaný dovoz.
(664)
Šetření potvrdilo existenci nadbytečné kapacity na světovém trhu, která měla původ hlavně v ČLR. Pokud jde o změnu na trhu, která údajně vedla k tomu, že se výrobek, který je předmětem šetření, stal komoditou, toto by neospravedlňovalo nekalé chování v oblasti cen a nekalé obchodní praktiky. V souvislosti s tím je třeba podotknout, že výrobní odvětví Unie vyrábí a prodává šetřený výrobek již více než 20 let, zatímco odvětví vyrábějící dotčený výrobek v ČLR se rozvinulo teprve nedávno (přibližně v polovině posledního desetiletí), přitahováno hlavně zaručenými výkupními cenami a dalšími politickými pobídkami Unie a následným růstem poptávky. Na základě těchto skutečností byly výše uvedené argumenty zamítnuty.
(665)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že nadbytečná kapacita vedla k racionalizaci cen. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že na jedné straně nadbytečná kapacita vedla ve skutečnosti k „závodu o nejnižší ceny“ a k tlaku na ceny výrobního odvětví Unie, který v průměru převyšoval snížení výrobních nákladů. Na druhé straně se zvýšení kapacity výrobního odvětví Unie řídilo vývojem na trhu a bylo považováno za přiměřené. Navíc se výrobní kapacita článků zvýšila méně než u modulů. Tvrzení v tomto ohledu bylo proto nutno odmítnout.
(666)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že újmu výrobnímu odvětví Unie způsobilo to, že se výrobní odvětví Unie zaměřilo pouze na specifické investice a neuskutečnilo nezbytné investice do zvýšení kapacity a snížení nákladů. Ani toto tvrzení nemohlo být potvrzeno zjištěními během šetření, jež prokázala, že výrobní odvětví Unie svou výrobní kapacitu a výkonnost v průběhu posuzovaného období zvýšilo. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(667)
Kromě toho jedna zúčastněná strana tvrdila, že výrobní odvětví Unie zvýšilo svou výrobní kapacitu i přes nízkou míru využití kapacity, čímž si samo způsobilo újmu. Toto tvrzení však bylo založeno na srovnání mezi vývojem investic u výrobců v Unii zařazených do vzorku a vývojem využití kapacity celého výrobního odvětví Unie, což není vhodný základ pro srovnání. Šetření dále ukázalo, že výrobní odvětví Unie nerozšiřovalo své výrobní kapacity v míře, která by překročila vývoj spotřeby v Unii, a proto bylo toto tvrzení odmítnuto.
(668)
Kromě toho ze shromážděných důkazů vyplývá, že prostřednictvím investic do nových strojů mohlo výrobní odvětví Unie snížit své výrobní náklady a dosáhnout větší konkurenceschopnosti. Tento argument proto musel být zamítnut.
(669)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zpochybnily tvrzení, že navýšení kapacity výrobního odvětví Unie bylo přiměřené a odpovídalo vývoji trhu, a zejména vývoji spotřeby Unie. Avšak pokud jde o moduly, výrobní kapacita vzrostla o 106 %, zatímco spotřeba v Unii se během posuzovaného období zvýšila o 221 %, tj. více než dvojnásobně. Obdobně, pokud jde o články, výrobní kapacita vzrostla o 39 %, zatímco spotřeba v Unii se během posuzovaného období zvýšila o 87 %. To ukazuje, že zvýšení kapacity bylo podstatně nižší než zvýšení spotřeby, a nelze je tudíž považovat za nepřiměřené vzhledem k tomu, že v Unii nikdy nebyla nadměrná kapacita. Kromě toho rozbor otázky, zda bylo navýšení výrobní kapacity přiměřené, by neměl vycházet z roční analýzy, ale měl by zohlednit vývoj během celého posuzovaného období. Navýšení kapacity je totiž zpravidla plně funkční až po určité době po uskutečnění investic a izolovaná analýza za jeden rok může vést ke zkreslenému obrazu. Tento argument byl proto zamítnut.
5.3.7. Dopad cen surovin
(670)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že podstatná újma způsobená výrobnímu odvětví Unie souvisela s vývojem cen polykrystalického křemíku, hlavní suroviny pro výrobu destiček. Bylo uváděno, že výrobní odvětví Unie uzavřelo dlouhodobé dodavatelské smlouvy s pevnými cenami, a proto nemohlo mít prospěch z poklesu cen polykrystalického křemíku v posuzovaném období.
(671)
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie má uzavřeny dlouhodobé smlouvy na dodávky polykrystalického křemíku, avšak na základě vývoje cen polykrystalického křemíku byly podmínky těchto smluv sjednány znovu a smluvní ceny se přiblížily cenám na okamžitém trhu, nebo byly ještě nižší.
(672)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie, nebo přinejmenším jeho část, nemohlo těžit z poklesu cen polykrystalického křemíku v období šetření v důsledku dlouhodobých smluv o surovinách. Tyto strany uvedly, že nová projednání nebo ukončení dlouhodobých smluv o polykrystalickém křemíku nebo destičkách měla za následek sankce. Na podporu tohoto argumentu strany poskytly články z tisku o tom, že někteří výrobci v Unii čelí sporu nebo že ukončili smlouvy. Některé strany poskytly údaje, které měly potvrdit, že dlouhodobé smlouvy nemohly být znovu projednány.
(673)
Polykrystalický křemík je hlavní surovinou pro výrobce destiček. Šetření odhalilo, že ceny polykrystalického křemíku se zvýšily v roce 2008, kdy dosáhly svého vrcholu přibližně 500 USD/kg, avšak znovu poklesly v roce 2009, kdy dosáhly asi 50-55 USD/kg na konci roku 2009, a konečně v roce 2010 a na začátku roku 2011 zaznamenaly pouze mírně rostoucí trend. Ceny významně poklesly v období šetření a dosáhly 30 USD/kg (zprávy Společného výzkumného střediska o vědě a politice, PV Status Report 2012 (Zpráva o stavu fotovoltaiky za rok 2012)). Je třeba uvést, že dopad cen polykrystalického křemíku na výrobní odvětví Unie mohl být jen okrajový, neboť veškerý vliv na výrobní náklady článků a modulů byl rozptýlen prostřednictvím hodnotového řetězce. Kromě toho se výše uvedené články v tisku týkaly vývoje po období šetření, který neměl vliv na situaci výrobního odvětví Unie během období šetření, a proto je nelze brát v úvahu. Lze potvrdit, že výrobní odvětví Unie bylo opravdu schopno znovu vyjednat nejen ceny podle dlouhodobých smluv, ale rovněž jakékoli smluvní pokuty týkající se těchto dlouhodobých smluv.
(674)
Jedna zúčastněná strana dále tvrdila, že stačí, že byli pouze někteří výrobci v Unii pod vlivem dlouhodobých smluv, a že situace celého výrobního odvětví Unie je irelevantní. Tvrdila, že vyšší náklady nemusí nutně ovlivnit všechny hospodářské subjekty stejným způsobem. Tento argument pomíjí zjištění, že celkově neplatily pro výrobní odvětví Unie v mnoha případech vyšší průměrné ceny polykrystalického křemíku, než byly tržní ceny nebo okamžité ceny, a že proto otázka, zda mají vyšší náklady vliv na všechny, nebo jen na několik subjektů, nebyla považována za relevantní. Tento argument byl proto zamítnut.
(675)
Jiná zúčastněná strana požadovala, aby Komise oddělila, rozlišila a kvantifikovala účinky jednotlivých faktorů, které měly vliv na situaci ve výrobním odvětví Unie; zejména by měl být posuzován samostatně dopad významného poklesu ceny polykrystalického křemíku. V tomto ohledu bylo argumentováno tím, že to byl pokles cen polykrystalického křemíku, spíše než cenový tlak ze strany čínského dovozu, který způsobil pokles prodejních cen. Pokud jde o výrobní odvětví Unie, jeho průměrné prodejní ceny klesly mnohem více, než jaký byl pokles průměrných výrobních nákladů, na nějž mohl mít dopad pokles cen surovin. Tento argument byl proto zamítnut.
(676)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany znovu zopakovaly, že dopad snížení cen polykrystalického křemíku na náklady výrobního odvětví Unie nebyl omezen nebo zředěn prostřednictvím hodnotového řetězce, jak bylo vyvozeno v průběhu šetření. Jak však již bylo uvedeno ve 255. bodě odůvodnění výše, polykrystalický křemík je hlavní surovinou pro výrobce destiček, a tudíž se mělo za to, že veškerý dopad na výrobní náklady článků nebo modulů byl zředěn prostřednictvím hodnotového řetězce. Zúčastněné strany neposkytly žádné důkazy, které by mohly toto zjištění zpochybnit. Šetření navíc ukázalo, že snížení cen polykrystalického křemíku během posuzovaného období se odrazilo v průměrných nákladech na výrobu článků a modulů v podnicích výrobního odvětví Unie zařazených do vzorku; tyto náklady poklesly v podobné míře jako ceny polykrystalického křemíku. Jedna zúčastněná strana zpochybnila dopad údajných sankcí, jež muselo výrobní odvětví Unie platit v důsledku nového sjednání dodavatelských smluv. V tomto ohledu nelze vyloučit, že byli někteří výrobci nuceni platit sankce za zrušení smluv na dodávku destiček během posuzovaného období. Komise však nenašla žádné důkazy o tom, že by tyto sankce mohly mít dopad na situaci výrobního odvětví Unie jako celku nebo že by byly reprezentativní. Ani dotčené zúčastněné strany takové důkazy nepředložily. Nelze tedy sice zcela vyloučit, že sankce mohly mít určitý negativní dopad na omezený počet výrobců v Unii, celkový dopad na výrobní odvětví Unie je však v každém případě zanedbatelný, a tudíž nemohl narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, která byla celému výrobnímu odvětví Unie způsobena. Tyto argumenty bylo proto nutno odmítnut.
(677)
Další zúčastněná strana tvrdila, že pokles prodejních cen výrobku, který je předmětem šetření, v Unii je částečně způsoben snížením ceny polykrystalického křemíku. Nicméně v tomto ohledu je třeba poznamenat, že šetření ukázalo, že ceny dovozu z ČLR byly subvencovány a byly podstatně nižší než ceny výrobního odvětví Unie. Pokles cen proto přesahuje snížení výrobních nákladů, které lze vysvětlit poklesem cen surovin. Pokud by pokles cen byl pouze důsledkem poklesu cen surovin, nebylo by výrobní odvětví Unie nuceno snížit své prodejní ceny pod své výrobní náklady. Proto je třeba tento argument odmítnout.
(678)
Jiná zúčastněná strana zopakovala, že soudní spor jednoho výrobce v Unii v období šetření mohl ovlivnit situaci přinejmenším tohoto výrobce v Unii již v průběhu období šetření. Tato strana však nevysvětlila, jak a do jaké míry tato událost, ke které došlo po období šetření, skutečně mohla mít vliv na situaci tohoto výrobce během období šetření. Stejně tak nebyly při šetření nalezeny žádné důkazy dokládající takové účinky. Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto
(679)
Dále tatáž zúčastněná strana zpochybnila výše uvedená zjištění, neboť údajně nebyl předložen žádný důkaz. Nicméně zjištění v průběhu šetření vycházela ze skutečností a skutečných důkazů, jejichž nedůvěrná verze byla k dispozici všem zúčastněným stranám.
(680)
Na základě výše uvedených skutečností byl učiněn závěr, že i když někteří konkrétní výrobci v Unii mohli být ovlivněni dlouhodobými smlouvami, výrobní odvětví Unie celkově těmito dlouhodobými smlouvami neutrpělo a bylo schopno plně využít poklesu cen surovin. Dlouhodobé smlouvy proto nebyly takové povahy, aby narušily příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
5.3.8. Újma, kterou si výrobní odvětví Unie přivodilo samo: dopad automatizace, velikost, úspory z rozsahu, konsolidace, inovace, nákladová efektivnost, dovozy výrobního odvětví Unie
(681)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že příčinou újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byl vysoký stupeň automatizace výrobního procesu. Bylo uváděno, že menší výrobci jsou oproti větším, vertikálně integrovaným výrobcům v nevýhodě, a jakoukoli újmu, kterou malí výrobci utrpěli, nelze přičítat subvencovanému dovozu. V této souvislosti bylo rovněž uváděno, že výrobní odvětví Unie je v každém případě celkově malé, a proto nemohlo využívat úspor z rozsahu.
(682)
Šetření ukázalo, že i u malých výrobců na trhu Unie je výrobní proces vysoce automatizovaný, což se pozitivně promítá do jejich výrobních nákladů. Většina výrobců v Unii je specializována v jedné části výrobního procesu (články nebo moduly) a díky této specializaci se zvýšila jejich konkurenceschopnost u konkrétního, jimi vyráběného typu výrobku. Tvrzení, že újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobil dopad vysokého stupně automatizace, bylo proto zamítnuto.
(683)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že tlak cen vedl ke konsolidaci výrobního odvětví Unie a čínského výrobního odvětví a že právě tato konsolidace je příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie. Šetření však ukázalo, že tato konsolidace byla spíše důsledkem subvencovaného dovozu a nekalých obchodních praktik. Navíc tato strana nedoložila žádnými důkazy, do jaké míry mohl být tento proces konsolidace příčinou způsobené újmy.
(684)
Dále bylo uvedeno, že příčinou způsobené újmy je nedostatečná vertikální integrace výrobního odvětví Unie. Vertikálně integrovaní výrobci by za normálních tržních podmínek měli mít svůj dodavatelský řetězec celkově lépe zabezpečený. Šetření však ukázalo, že výhoda vyplývající z vertikální integrace té části výrobního odvětví Unie, která je vertikálně integrována, nemohla být plně využita, neboť tlak subvencovaného dovozu na ceny byl mimořádně silný. Kromě toho výrobní odvětví Unie, a to i vertikálně integrovaní výrobci v Unii, nemohlo v důsledku subvencovaného dovozu plně využít vysoké míry využití kapacity k dosažení úspor z rozsahu. Šetření dále neprokázalo jakoukoli souvislost mezi vertikální integrací a vyšší mírou ziskovosti, neboť silný tlak na ceny tuto vzájemnou souvislost změnil.
(685)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie v dostatečné míře technicky neinovuje a neinvestuje do nových technologií. Šetření však nedospělo k žádným věcným důkazům, které by tato tvrzení potvrzovaly. Šetření naopak ukázalo, že většina investic uskutečněných výrobním odvětvím Unie směřovala do nových strojů a do výzkumu a vývoje a že celosvětově neexistují mezi těmito výrobky žádné významné rozdíly v technologii.
(686)
Jedna zúčastněná strana kromě toho tvrdila, že příčinou podstatné způsobené újmy je slabá realizace projektů (neúspěšné projekty). V této souvislosti je třeba podotknout, že uvedené tvrzení nebylo ničím podložené. Každý neúspěšný projekt navíc bylo možné považovat spíše za důsledek subvencovaného dovozu. Uvedený argument proto musel být zamítnut.
(687)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie není schopno včas racionalizovat své náklady tak, aby dokázalo reagovat na vývoj na světovém trhu. Jiné strany tvrdily, že v Unii jsou vyšší náklady práce a režijní náklady než v ČLR.
(688)
Šetřením se prokázalo, že náklady na výrobu ve výrobním odvětví Unie během posuzovaného období neustále klesaly. Produktivita se u modulů a článků zvýšila. Jak bylo uvedeno výše, v důsledku prudkého růstu subvencovaného dovozu z ČLR a následného silného tlaku na ceny na trhu Unie nemohlo výrobní odvětví Unie z tohoto snižování nákladů mít prospěch.
(689)
Je třeba poukázat na to, že vyvážející výrobci v ČLR nemají žádné komparativní výhody, pokud jde o používané suroviny (polykrystalický křemík) a stroje, jelikož obojí se většinou dováží z Unie. Pokud jde o náklady práce a režijní náklady, včetně odpisů, tyto náklady v období šetření představovaly v průměru necelých 10 % celkových nákladů na výrobu modulů a jejich vliv není považován za významný. Pokud jde o náklady na elektřinu, tyto náklady v období šetření představovaly v průměru necelé 1 % celkových nákladů na výrobu modulů a jejich vliv není považován za významný. Kromě toho tvrzení, že Číňané používali nejnovější zařízení, nebylo opodstatněné.
(690)
Dále bylo uváděno, že někteří výrobci v Unii si pořizovali články a/nebo moduly v dotčené zemi a přeprodávali tyto výrobky na trhu Unie jako své vlastní. Újmy plynoucí z těchto transakcí by neměly být přičítány dovozu subvencovaných výrobků. Šetření však odhalilo, že dovoz dotčeného výrobku uskutečňovaný výrobním odvětvím Unie byl svou povahou doplňkový a z hlediska objemu omezený ve srovnání s celkovou výrobou v Unii, a proto byl jeho vliv, pokud vůbec nějaký byl, spíše okrajový a nelze mít za to, že by narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(691)
Aby mohlo výrobní odvětví Unie čelit trendu klesajících cen dovozu z ČLR, muselo vyvíjet značné úsilí zaměřené na racionalizaci svých výrobních nákladů. Navzdory úsilí výrobního odvětví Unie se tato racionalizace nákladů nemohla promítnout do prodejní ceny kvůli značnému cenovému podbízení ze strany subvencovaného dovozu.
(692)
Jistá zúčastněná strana tvrdila, že příčinou újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byly nedostatečné úspory z rozsahu. Bylo uvedeno, že menší výrobci jsou oproti větším, vertikálně integrovaným výrobcům v nevýhodě, a jakoukoli újmu, kterou tito výrobci utrpěli, nelze přičítat subvencovanému dovozu. Jiná zúčastněná strana prohlásila, že automatizace výrobního procesu je nákladná, a že jsou tedy ke snížení výrobních nákladů ještě důležitější úspory z rozsahu.
(693)
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie, a to ani velcí a vertikálně integrovaní výrobci, nemohlo v důsledku subvencovaného dovozu plně využít vysoké míry využití kapacity k dosažení úspor z rozsahu. Šetření každopádně neprokázalo jakoukoli souvislost mezi velikostí, vertikální integrací a vyšší mírou ziskovosti, neboť silný tlak na ceny ze strany subvencovaného dovozu tuto vzájemnou souvislost změnil. Šetření prokázalo, že již nebylo možno mít prospěch z úspor z rozsahu na trhu, kde byla míra využití kapacity nízká, což platilo také pro čínské výrobce. Z tohoto důvodu byly tyto argumenty zamítnuty.
(694)
Dále jedna zúčastněná strana tvrdila, že investoři a banky by nefinancovali projekty, pokud je výrobce modulu příliš malý, neboť větší výrobci poskytují lepší záruky a jsou lépe „financovatelní“. Jinými slovy, investoři a banky se zdráhají financovat projekty související s fotovoltaikou s použitím modulů vyráběných v Unii. Šetření však prokázalo, že jakékoli preference investorů a bank pro financování čínských výrobců, kteří mají větší výrobní kapacity, je výsledkem narušení, které způsobily subvencované dovozy na trhu Unie. Jak bylo uvedeno výše, velikost výrobních linek nehraje roli, pokud míra využití zůstává nízká. Proto bylo toto tvrzení odmítnuto.
(695)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že výrobní odvětví Unie mělo nepříznivou strukturu nákladů ve srovnání se svými čínskými konkurenty, protože čínští výrobci mají nižší náklady práce, na elektřinu a na odpisy a měli navíc nejnovější zařízení. Dotčená strana však nebyla schopna poskytnout nové informace nebo podpůrné důkazy, které by mohly změnit závěry tohoto šetření v tomto ohledu. Zejména na tvrzení, že čínští výrobci využívali nových zařízení, reagovalo zjištění ve 203. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, kde bylo uvedeno, že vyvážející výrobci v ČLR nemají žádné komparativní výhody, a to zejména proto, že stroje a zařízení byly dovezeny z Evropské unie. Výše uvedená tvrzení byla proto zamítnuta.
(696)
Jiná ze zúčastněných stran tvrdila, že čínští výrobci měli komparativní výhodu, pokud jde o ceny polykrystalického křemíku a o úspory z rozsahu, což mělo za následek nižší náklady na stroje. Tato strana nepředložila v tomto ohledu žádné nové informace nebo podpůrné důkazy. Tvrzení této strany bylo proto nutno odmítnout.
(697)
Dále jedna zúčastněná strana uvedla, že někteří výrobci v Unii si pořizovali články a/nebo moduly v dotčené zemi a přeprodávali tyto výrobky na trhu Unie jako své vlastní. Požadovala, aby újma plynoucí z těchto transakcí nebyla přičítána subvencovanému dovozu. Šetření však odhalilo, že dovoz dotčeného výrobku uskutečňovaný výrobním odvětvím Unie byl svou povahou doplňkový a z hlediska objemu omezený ve srovnání s celkovou výrobou v Unii, a proto byl jeho vliv, pokud vůbec nějaký byl, spíše okrajový a nelze mít za to, že by narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(698)
Jeden dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že je třeba vzít při analýze v úvahu skutečnost, že vzrostl počet zaměstnanců. V souvislosti s tímto tvrzením, je třeba poznamenat, že zaměstnanost vzrostla mezi rokem 2009 a 2011 ve výrobě modulů a poté v období šetření klesla. Ve výrobě článků zaměstnanost rostla do roku 2010, a poté v roce 2011 klesla a v období šetření dále klesala. Dále je třeba uvést, že u modulů sledovala zaměstnanost vývoj výroby v Unii. U článků vzhledem k tomu, že podíl čínského dovozu na trhu rostl během celého období na úkor výrobního odvětví Unie, nemohlo mít výrobní odvětví Unie prospěch z rostoucí spotřeby, jak se očekávalo. Proto snížení zaměstnanosti v roce 2011 a v období šetření odpovídá situaci, kdy se některé společnosti buď dostaly do platební neschopnosti, nebo zastavily svoji výrobu článků.
(699)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, vyplývala z malého rozsahu a nedostatku úspor z rozsahu. Jak již bylo vysvětleno v 682. bodě odůvodnění výše a ve 195. a 196. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, ani na celosvětovém trhu nelze rozsahu, a z něj vyplývajících úspor z rozsahu využít tam, kde je míra využití obecně nízká a kde je celosvětově k dispozici enormní nadměrná kapacita. Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto
(700)
Dále tatáž strana zopakovala, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla způsobena neschopností výrobního odvětví Unie využít jakékoli nákladové výhody. Tato strana uvedla, že tomu tak bylo především v důsledku vertikální integrace většiny výrobců v Unii. Neposkytla však žádné další informace o tom, do jaké míry mohla mít vertikální integrace výrobců negativní dopad na jejich nákladovou strukturu. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto
(701)
Na základě těchto skutečností musely být všechny výše uvedené argumenty zamítnuty.
5.3.9. Konkurence výrobků z tenkého fotovoltaického filmu a jiných fotovoltaických technologií
(702)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie je konkurence výrobků z tenkého fotovoltaického filmu a jiných fotovoltaických technologií, neboť tyto technologie jsou vzájemně zaměnitelné a mají stejné konečné použití. Bylo rovněž uvedeno, že tenký film soutěžil s výrobkem, který je předmětem šetření, a to zejména v případě pozemních systémů a obchodních nebo průmyslových střešních systémů, které představují zásadní část celkového fotovoltaického trhu v Unii.
(703)
Šetření ukázalo, že výrobky z tenkého fotovoltaického filmu se vyrábějí z jiných surovin a nejsou v nich používány krystalické křemíkové destičky. Mají celkově nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech než krystalické křemíkové moduly. Vzhledem k tomu nemohou být používány na omezených plochách, jako jsou střechy, tj. nejsou plně vzájemně zaměnitelné s dotčeným výrobkem. Z šetření rovněž vyplynulo, že i když jsou výrobky z tenkého fotovoltaického filmu levnější, než je výrobek, který je předmětem šetření, měly na trhu se solární energií v Unii v průběhu posuzovaného období pouze omezený podíl. A proto, ačkoliv mezi výrobky z tenkého filmu a dotčeným výrobkem může existovat určitá konkurence, je tato konkurence považována za omezenou.
(704)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že konkurence výrobků z tenkého filmu pravděpodobně způsobila podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. V této souvislosti strana uvedla, že v Německu byl podíl výrobků z tenkého filmu na celkovém trhu se solární energií po většinu období šetření podstatný a snížil se až na začátku roku 2012.
(705)
Šetření skutečně prokázalo, že průměrné ceny výrobků z tenkého filmu byly nižší než průměrné ceny výrobku, který je předmětem šetření.
(706)
Jak je však uvedeno v 703. bodě odůvodnění výše, výrobky z tenkého filmu mají výrazně nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech než moduly z polykrystalického křemíku, takže soutěž mezi těmito výrobky, pokud vůbec probíhala, nemohla přispět k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, neboť moduly z krystalického křemíku jsou převažující technologií na trhu solární energie v Unii. Ve zprávě JRC o stavu odvětví fotovoltaiky v roce 2012 se uvádí, že v důsledku poklesu cen polykrystalického křemíku ztratil tenký film v posledních letech podíl na trhu ve prospěch krystalických křemíkových modulů.
(707)
Na základě těchto skutečností byly tyto argumenty zamítnuty.
5.3.10. Finanční krize a její důsledky
(708)
Bylo uvedeno, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie je finanční krize a hospodářská recese, jež nepříznivě ovlivnily jeho přístup k financím.
(709)
Schopnost výrobního odvětví Unie získat kapitál se během posuzovaného období značně snížila. Jelikož odvětví solární energie je kapitálově náročné, má schopnost získat kapitál klíčový význam. Hospodářská recese měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie. Šetření však ukázalo, že i přes růst trhu Unie mezi lety 2009 a 2011 se v důsledku subvencovaného dovozu z ČLR za výrazně nižší ceny, než byly prodejní ceny výrobního odvětví Unie, situace výrobního odvětví Unie zhoršovala. Byl proto učiněn závěr, že možný vliv finanční krize se prohloubil vlivem růstu subvencovaného dovozu z ČLR a že omezení přístupu k financím bylo z větší části způsobeno nepříznivým vývojem na trhu, nepříznivou situací a nepříznivými vyhlídkami výrobního odvětví Unie v důsledku subvencovaného dovozu.
(710)
Navíc bylo přezkoumáno, zda újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla způsobena neschopností výrobního odvětví Unie hledat vhodné financování v době, kdy vykazovalo zisk. Šetření ukázalo, že např. v roce 2010 bylo výrobní odvětví Unie ještě ziskové, úroveň investic vzrostla u modulů o 315 % oproti roku 2009, zatímco u článků ve stejné době o 10 %. Jelikož je odvětví fotovoltaiky kapitálově náročné, očekává se, že výrobní odvětví Unie stále hledá vhodné financování za účelem zlepšení své nákladové efektivnosti a soutěže s nekalým subvencovaným dovozem. Proto byl učiněn závěr, že nedostatečný přístup k financování byl výsledkem narušené situace, a nikoli její příčinou.
(711)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že poškozující účinky finanční krize je třeba oddělit a odlišit a nepřičítat dovozu subvencovaných výrobků. Tato strana odkázala na veřejně dostupné informace o tom, že alespoň jeden výrobce v Unii finanční krizi vnímal jako hlavní příčinu újmy. Současné šetření svá zjištění založilo na údajích konkrétních podniků, které významně přesahují jejich veřejně dostupná prohlášení. Proto veřejně dostupné prohlášení, na něž bylo poukázáno, nemůže zpochybnit zjištění, že finanční krize sice měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie, nemohla však narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto
(712)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že by měly být zohledněny rozdíly v přístupu k financování mezi výrobním odvětvím Unie a čínskými vyvážejícími výrobci. Tato strana uvedla, že jedním z hlavních faktorů, který způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu, byly tyto rozdíly, a nikoli subvencovaný dovoz. Nicméně se zjistilo, že preferenční přístup k financování řady čínských vyvážejících výrobců narušuje trh a může též být jedním z hlavních důvodů, které umožňují čínským vyvážejícím výrobcům vyvážet dotčený výrobek za subvencované ceny. Uvedený faktor proto nemůže narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(713)
Na základě těchto skutečností bylo konstatováno, že ačkoliv finanční krize měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie, nemohla narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Tyto argumenty byly proto zamítnuty.
5.3.11. Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(714)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že prodej výrobního odvětví Unie na vývoz během posuzovaného období značně poklesl, v případě modulů zejména mezi lety 2009 a 2011 a v případě článků zejména mezi rokem 2009 a prvním čtvrtletím roku 2012, a že tento fakt byl příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie.
(715)
Jak však ukazuje následující tabulka, objem vývozu modulů, i přes mírný pokles v období šetření, zůstával značný a průměrná úroveň cen v období šetření byla vyšší než průměrné náklady na výrobu modulů po celé posuzované období. Tento fakt tedy nemohl být příčinou, která způsobila újmu výrobnímu odvětví Unie. V případě článků objem vývozu představoval jen přibližně 12 % celkového objemu jejich výroby. Na situaci výrobního odvětví Unie to tedy, i přes nízké ceny během období šetření, mohlo mít jen omezený dopad. Argumenty v tomto ohledu proto musely být zamítnuty.
Tabulka 13-a
Moduly
2009
2010
2011
Období šetření
Objem vývozu modulů v MW
989
1 279
1 157
1 148
(Index 2009 = 100)
100
129
117
116
Průměrná vývozní cena (EUR/kW)
2 500
1 900
1 470
1 230
(Index 2009 = 100)
100
76
59
49
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 13-b
Články
2009
2010
2011
Období šetření
Objem vývozu článků v MW
62
320
315
238
(Index 2009 = 100)
100
516
508
384
Průměrná vývozní cena (EUR/kW)
1 350
1 050
830
640
(Index 2009 = 100)
100
78
61
47
Zdroj: Europressedienst.
(716)
Na základě těchto skutečností bylo shledáno, že dopad vývozní výkonnosti výrobního odvětví Unie nebyl takový, aby přispěl k podstatné újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie. Argumenty v tomto ohledu proto musely být zamítnuty.
5.3.12. Objev ložisek plynu z plynonosných břidlic v Evropské unii
(717)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl objev ložisek plynu z břidlic v Evropské unii a že vyhlídka na zvýšení výroby levného plynu z břidlic vedla ke snížení veřejných a soukromých investic do projektů v oblasti obnovitelných zdrojů energie.
(718)
Šetřením se zjistilo, že spotřeba výrobku, který je předmětem šetření, během posuzovaného období se podstatně zvýšila, jak bylo již uvedeno ve 509. bodě odůvodnění výše. Šetření mimoto nepřineslo žádné věcné důkazy, které by nasvědčovaly tomu, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl objev ložisek plynu z břidlic v Evropské unii. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
5.3.13. Systém Evropské unie pro obchodování s emisemi (ETS)
(719)
Stejná strana tvrdila, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byly nízké investice do výroby solární energie v důsledku nízkých tržních cen povolenek na emise CO2 v rámci systému Evropské unie pro obchodování s emisemi.
(720)
Nebyly však předloženy žádné důkazy a šetření neodhalilo žádné skutečnosti, které by tato tvrzení potvrzovaly. Šetření naopak ukázalo, že spotřeba výrobku, který je předmětem šetření, během posuzovaného období výrazně rostla. Na základě těchto skutečností bylo toto tvrzení zamítnuto.
5.3.14. Rozhodnutí v oblasti řízení
(721)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že příčinou způsobené podstatné újmy byla nejméně u jednoho z výrobců v Unii nesprávná rozhodnutí v oblasti řízení. Tato tvrzení vycházela z účetní závěrky, z některých informací, jež byly obsaženy v dopise jednoho z akcionářů této společnosti adresovaném ostatním akcionářům, a z článku v tisku
(722)
Žádná z informací v uvedené složce nenasvědčovala tomu, že by jakékoli z rozhodnutí v oblasti řízení dotčené společnosti bylo neobvyklé nebo neopatrné nebo že by mělo dopad na celé výrobní odvětví Unie. Argumenty v tomto ohledu proto byly zamítnuty.
5.3.15. Jiné vládní politiky
(723)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byly jiné vládní politiky, jako jsou politiky v oblasti obnovitelných zdrojů energie, politiky zaměřené na podporu inovací a na snižování byrokracie, politiky usnadňování obchodu a regulace přístupu do distribuční soustavy, neboť tyto politiky poskytují výhody vyvážejícím výrobcům. Avšak i kdyby bylo pravdou, že některé z těchto politik mohou usnadňovat dovoz z jiných třetích zemí a celkový růst odvětví solární energie, poskytovaly by tyto politiky výhody také výrobnímu odvětví Unie. Ostatně tyto politiky by neměly být chápány tak, že by se takový dovoz do Unie měl realizovat za subvencované ceny působící újmu. Argumenty v tomto ohledu proto byly zamítnuty.
5.3.16. Jiné argumenty
(724)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla důsledkem průkopnického znevýhodnění a chybějící politické podpory od Evropské komise v předchozích letech. Tato strana dále tvrdila, že kromě vnitrostátních režimů podpory jsou důležitými faktory na jednotlivých trzích také obyvatelstvo, HDP, spotřeba elektrické energie, možnosti financování a zapojitelnost do sítě. Nicméně výše uvedená strana nebyla schopna doložit svá tvrzení, jež proto byla zamítnuta.
(725)
Po poskytnutí konečných informací tato zúčastněná strana zopakovala, že újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobilo průkopnické znevýhodnění. Toto tvrzení však nebylo ani rozebráno, ani odůvodněno; proto muselo být zamítnuto.
5.4. Kumulativní posouzení těch dalších faktorů, u kterých bylo zjištěno, že přispěly k újmě
(726)
Šetření ukázalo, že k újmě mohly přispět tyto další faktory: dovozy dotčeného výrobku z Tchaj-wanu; dlouhodobé smlouvy omezeného počtu výrobců Unie týkající se polykrystalického křemíku; finanční a hospodářská krize.
(727)
Jak bylo ukázáno výše v oddílech 5.3.1 a 5.3.7, možný příspěvek dovozů z Tchaj-wanu a dlouhodobých smluv omezeného počtu výrobců v Unii týkajících se polykrystalického křemíku je v každém případě zanedbatelný, neboť veškerý jejich dopad byl dále zředěn prostřednictvím hodnotového řetězce.
(728)
Pokud jde o hospodářskou a finanční krizi, šetření ukázalo, že hlavní příčinou potíží výrobního odvětví Unie při získávání potřebného kapitálu pro investice byly subvencované dovozy, které znemožnily výrobnímu odvětví Unie prodávat své výrobky za ziskové ceny, když trh Unie vykazoval vysokou míru růstu (2009-2011).
(729)
Pokud jde o zaručené výkupní ceny, třetí strany nebyly schopny prokázat, že úroveň zaručených výkupních cen v období šetření by byla tak nízká, že by to výrobcům v Unii znemožnilo prodávat dotčený výrobek za ceny nepůsobící újmu. Orgány jsou toho názoru, že snížení úrovně zaručených výkupních cen mohou vysvětlit sníženou poptávku, neboť investice do určitých lokalit již nebyly rentabilní. Nemohou však narušit příčinnou souvislost, a to dokonce ani společně s jinými faktory, u kterých bylo zjištěno, že přispěly k újmě, protože byly stále na úrovni, na níž by bez subvencovaných dovozů výrobci v Unii mohli prodávat své výrobky za ceny nepůsobící újmu.
(730)
Proto, i přes kumulativní posouzení účinku čtyř dalších faktorů, které mohly přispět k újmě, není narušena příčinná souvislost mezi subvencováním a újmou.
5.5. Závěr týkající se příčinné souvislosti
(731)
Šetření prokázalo příčinnou souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a subvencovaným dovozem z ČLR. Byly analyzovány i jiné možné příčiny újmy, jako je dovoz z jiných třetích zemí, nesubvencovaný dovoz z ČLR, spotřeba, zaručené výkupní ceny, jiná finanční podpora poskytovaná výrobnímu odvětví Unie, nadbytečná kapacita, dopad cen surovin, újma, kterou si výrobní odvětví Unie přivodilo samo, konkurence výrobků z tenkého fotovoltaického filmu, finanční krize a její důsledky, vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie, objev ložisek plynu z břidlic v Evropské unii, rozhodnutí v oblasti řízení, systémy obchodování s emisemi v Evropské unii a jiné vládní politiky, a bylo zjištěno, že žádná z nich nebyla taková, aby narušila prokázanou příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(732)
Všechny účinky faktorů způsobujících újmu jiných než subvencovaných dovozů byly jednotlivě i společně analyzovány. Byl proto vyvozen závěr, že společné posouzení všech faktorů, které mohly mít společně vliv na škodlivou situaci výrobního odvětví Unie (tj. dovozy ze třetích zemí, zaručené výkupní ceny, dopad cen surovin, finanční krize), nemohlo vysvětlit újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie, zejména pokud jde o nižší ceny a finanční ztráty v důsledku pronikání levných dovozů značného množství dotčených výrobků z ČLR. Na základě výše uvedené analýzy, v jejímž rámci byly účinky všech známých činitelů na situaci výrobního odvětví Unie náležitě rozlišeny a odděleny od účinků subvencovaného dovozu působícího újmu, byl vyvozen závěr, že v období šetření existovala příčinná souvislost mezi subvencovaným dovozem z ČLR a podstatnou újmou, jež byla způsobena výrobnímu odvětví Unie.
6. ZÁJEM UNIE
6.1. Úvodní poznámky
(733)
V souladu s článkem 31 základního nařízení bylo zkoumáno, zda navzdory výše uvedeným zjištěním o subvencích způsobujících újmu neexistují přesvědčivé důvody pro zjištění, že v tomto konkrétním případě není v zájmu Unie přijmout vyrovnávací opatření. Za tím účelem vycházela analýza zájmu Unie v souladu s čl. 31 odst. 1 základního nařízení z posouzení všech různých relevantních zájmů, včetně zájmů výrobního odvětví Unie, společností působících na trzích, které odvětví výroby fotovoltaických zařízení předcházejí a které na ně navazují, dovozců, uživatelů a spotřebitelů dotčeného výrobku.
(734)
Po zahájení souběžného antidumpingového šetření se přihlásilo přibližně 150 subjektů a jejich situace byla v rámci současného šetření řádně zohledněna. Zvláštní dotazníky byly rozeslány dovozcům, kteří nejsou ve spojení, hospodářským subjektům na počátku výrobního řetězce (včetně jednoho výrobce surovin a dodavatelů výrobního zařízení na výrobu šetřeného výrobku), hospodářským subjektům navazujícím na výrobní odvětví Unie (včetně společností připravujících projekty a montážních firem) a BEUC - organizaci spotřebitelů. Informace předložila tři sdružení představující různé hospodářské subjekty (výrobní odvětví Unie, hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie) v odvětví výroby fotovoltaických zařízení.
(735)
Zazněl argument, že posouzení zájmu Unie nebylo založeno na reprezentativním počtu hospodářských subjektů.
(736)
Komise se spojila s různými hospodářskými subjekty následujícím způsobem.
(737)
Pokud jde o hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a navazující hospodářské subjekty: jak bylo uvedeno výše v 734. bodě odůvodnění, Komise zaslala konkrétní dotazníky přibližně 150 subjektům, včetně těch dovozců, kteří nejsou ve spojení, již se přihlásili po zahájení šetření, a měli proto možnost poskytnout Komisi příslušné údaje. Komise obdržela dvacet jedna odpovědí na dotazník. Při šetření byly kromě odpovědí na dotazníky dále zohledněny také ověřitelné a řádně odůvodněné připomínky a podání zúčastněných stran došlá v příslušných lhůtách, bez ohledu na to, zda tyto strany odpověděly na dotazník či nikoli. Zejména aliance AFASE poskytla Komisi připomínky jménem svých členů - hospodářských subjektů v odvětví fotovoltaiky - které byly rovněž analyzovány.
(738)
Pokud jde o dovozce, jak bylo uvedeno ve 25. bodě odůvodnění, Komise kontaktovala všech 250 dovozců, kteří nejsou ve spojení, jež žadatel uvedl, a vybrala prozatímní vzorek v souladu s článkem 27 základního nařízení tak, aby pokryla co největší reprezentativní objem dovozu, který lze ve stanovené lhůtě přiměřeně prošetřit. Pouze jedna z těchto prozatímně vybraných společností však byla po ověření skutečně potvrzena jako dovozce, který není ve spojení. V pozdější fázi šetření byli přizváni k další spolupráci na šetření další dovozci, kteří nejsou ve spojení a kteří původně zaslali formulář pro výběr vzorku v zahajovací fázi, avšak nebyli do vzorku zařazeni. Šest z nich souhlasilo a obdrželo dotazník, na nějž odpovědělo pět z nich, a z toho tři odpovědi byly považovány za dostatečně úplné. Konečný vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, se proto skládá ze čtyř dovozců, kteří nejsou ve spojení, což představuje rozmezí od 2 % do 5 % dovozu dotčeného výrobku. S ohledem na takto nízký procentní podíl je třeba mít na paměti, že většina dovozu dotčeného výrobku do Unie se neuskuteční prostřednictvím dovozců, kteří nejsou ve spojení.
(739)
Souhrnně lze konstatovat, že analýza zájmu Unie vycházela z těchto informací:
-
odpovědí na dotazník zaslaných osmi výrobci v Unii zařazenými do vzorku a čtyřmi dovozci, kteří nejsou ve spojení, zařazenými do vzorku, jakož i odpovědí na zvláštní dotazník zaslaných osmi subjekty na počátku výrobního řetězce a třinácti navazujícími subjekty (sedm společností připravujících projekty/montážních firem; šest poskytovatelů služeb, kteří jsou činní též v odvětví fotovoltaiky) ze 150 hospodářských subjektů, jež se přihlásily po zahájení řízení a obdržely zvláštní dotazníky;
-
údajů ověřených během inspekcí na místě v prostorách osmi výrobců v Unii, jednoho dovozce, který není ve spojení, dvou hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce, čtyř hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie (společností připravujících projekty/montážních firem) a jednoho sdružení (viz 17. bod odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení a 29. bod odůvodnění výše);
-
údajů týkajících se zájmu Unie předložených jinými zúčastněnými stranami včetně sdružení, jakož i veřejně dostupných údajů o vývoji na fotovoltaickém trhu v Evropě, zejména: EPIA's Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017 (výhled pro celosvětový fotovoltaický trh na období 2013-2017 vydaný asociací EPIA).
6.2. Zájem výrobního odvětví Unie
(740)
Výrobní odvětví Unie v období šetření přímo zaměstnávalo ve výrobě a prodeji obdobného výrobku přibližně 21 000 osob.
(741)
Šetření prokázalo, že výrobní odvětví Unie utrpělo v období šetření podstatnou újmu způsobenou subvencovaným dovozem z ČLR. Je třeba připomenout, že se řada ukazatelů újmy během posuzovaného období vyvíjela záporně. Významně byly dotčeny zejména ukazatele újmy týkající se finanční situace spolupracujících výrobců v Unii, jako je ziskovost, peněžní tok a návratnost investic. Výrobci modulů a článků v Unii byli v roce 2011 a v období šetření fakticky ztrátoví. V důsledku toho byli někteří výrobci v Unii již nuceni uzavřít svá výrobní zařízení, a ostatní se potýkali s platební neschopností. Pokud by nebyla přijata opatření, jeví se další zhoršení situace výrobního odvětví Unie jako velmi pravděpodobné.
(742)
Očekává se, že přijetí vyrovnávacích opatření obnoví spravedlivé obchodní podmínky na trhu Unie a výrobnímu odvětví Unie umožní přizpůsobit ceny obdobného výrobku tak, aby zohledňovaly výrobní náklady, a zlepší tak jeho ziskovost. Lze rovněž očekávat, že přijetí vyrovnávacích opatření umožní výrobnímu odvětví Unie získat zpět alespoň část podílu na trhu, o nějž přišlo v průběhu posuzovaného období, což bude mít kladný dopad na jeho celkovou finanční situaci. Výrobnímu odvětví Unie by rovněž měl být umožněn lepší přístup ke kapitálu a další investice do výzkumu, vývoje a inovací na fotovoltaickém trhu. A konečně, šetření také poukázalo na možné obnovení podnikatelské činnosti výrobců v Unii, kteří byli v důsledku tlaku ze strany čínského dovozu nuceni zastavit výrobu. Celkově by podle tohoto scénáře bylo zajištěno nejen stávajících 21 000 pracovních míst ve výrobním odvětví Unie (v období šetření), ale existovala by i reálná vyhlídka na další rozšíření výroby a zvýšení zaměstnanosti.
(743)
Pokud by opatření přijata nebyla, lze očekávat, že dojde k další ztrátě podílu na trhu s dalším zhoršením ziskovosti výrobního odvětví Unie. To by bylo z krátkodobého a střednědobého hlediska neudržitelné. V důsledku toho by kromě velkého počtu výrobců v Unii, kteří byli již z trhu vytlačeni, i další výrobci mohli být vystaveni platební neschopnosti, což by z krátkodobého a střednědobého hlediska vedlo k pravděpodobnému zániku výrobního odvětví Unie s následným závažným dopadem na stávající pracovní místa.
(744)
Některé zúčastněné strany zpochybnily názor, že bude mít výrobní odvětví Unie z jakýchkoliv vyrovnávacích opatření prospěch, a tvrdili, že i) opatření sníží poptávku po fotovoltaických výrobcích v Unii, a výrobní odvětví Unie proto nebude moci zvýšit svůj prodej, ii) výrobní odvětví Unie disponuje malými výrobními zařízeními, a není proto schopno uspokojit poptávku po určitých typech zařízení, jako jsou komerční střešní a velká pozemní zařízení, iii) výrobci v Unii nejsou „financovatelní“, iv) uložení cel na články ve skutečnosti zvýší výrobní náklady výrobců modulů v Unii, kteří tak u spotřebitelů ztratí na atraktivitě, v) v případě podstatného poklesu dovozu z ČLR velmi pravděpodobně využijí jeho nízkého objemu výrobci z jiných třetích zemí.
(745)
Pokud jde o tvrzení, že opatření sníží poptávku po fotovoltaických výrobcích v Unii, a výrobní odvětví Unie proto nebude moci zvýšit svůj prodej, je třeba podotknout, že strany neposkytly žádné ověřitelné důkazy o existenci přímé souvislosti mezi přijetím opatření a snížením poptávky po fotovoltaických výrobcích, na niž mělo v průběhu let vliv několik faktorů.
(746)
Jako odpověď na tvrzení, že výrobní odvětví Unie má malá výrobní zařízení, a není proto schopno uspokojit poptávku po určitých typech zařízení, jako jsou komerční střešní a velká pozemní zařízení, je třeba poznamenat, že šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie je schopno dodávat jak komerční a průmyslová zařízení (mezi 40 kW a 1 MW), tak zařízení pro užitkový segment trhu (1 MW a 10 MW). Šetření navíc neodhalilo, že by výrobky dodané různými výrobci nemohly být použity ve stejném projektu. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(747)
Tvrzení, že výrobní odvětví Unie nebude mít z opatření prospěch, jelikož výrobci v Unii nejsou „financovatelní“, a že investiční fondy by neakceptovali financování projektů, které používají moduly vyrobené v EU, nebylo podložené. V každém případě se očekává, že přijetí opatření obnoví spravedlivé tržní podmínky, které by měly poskytnout jistotu investorům, včetně investorů z bankovního sektoru, pokud jde o schopnost výrobního odvětví Unie vytvářet životaschopné projekty. Z těchto důvodů byl tento argument zamítnut.
(748)
Pokud jde o tvrzení, že uložení cel na články ve skutečnosti zvýší výrobní náklady výrobců modulů v Unii, kteří tak ztratí u spotřebitelů na atraktivitě, není sice vyloučeno, že k určitému zvýšení cen po uložení cel dojde, je však nutno rovněž uvážit, že z veřejně dostupných zdrojů vyplývá, že cenový trend u modulů a článků směřuje dolů. Proto, i když se náklady mohou v důsledku opatření zvýšit, mohl by celkový trend snižování cen mít za následek nižší náklady na moduly. Příslušní výrobci se mohou rovněž rozhodnout, že si budou obstarávat články v Unii, a již ne v ČLR. A konečně se očekává, že přijetí opatření zvýší využití kapacity u výrobců článků v Unii, což zvýší úspory z rozsahu, a následně povede ke snížení nákladů. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(749)
Argument, že v případě podstatného poklesu čínského dovozu po přijetí opatření využijí této příležitosti spíše než výrobní odvětví Unie s největší pravděpodobností jiné třetí země, nebyl v průběhu šetření potvrzen. Při šetření nebyly zjištěny žádné jednoznačné náznaky toho, že by jiné třetí země masivně směrovaly svůj vývoz na trh Unie, a to zejména s ohledem na pravděpodobné rozšíření trhů jiných třetích zemí, zejména v Asii, jak předpokládají veřejně dostupné zdroje. Konečně, neexistují důkazy o tom, že i kdyby se dovoz z ostatních třetích zemí zvýšil v důsledku poklesu čínského dovozu, výrobní odvětví Unie by nebylo schopno soutěžit s dovozem z těchto zemí.
(750)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé strany tvrdily, že není realistické očekávat vznik udržitelného výrobního odvětví Unie pro výrobu modulů a článků, protože neexistuje rozumný investor, jenž by investoval do výrobců v Unii, kteří údajně trpí nepříznivou nákladovou strukturou, a nemohou tudíž vyrábět za konkurenceschopné ceny. Šetření nepotvrdilo, že by výrobní odvětví Unie trpělo nepříznivou nákladovou strukturou, jak je vysvětleno ve 202. a 203. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Proto by neexistence subvencovaného dovozu a větší využití výrobních kapacit přinesly úspory z rozsahu a umožnily vznik udržitelného výrobního odvětví Unie. Na základě výše uvedeného byl tento argument odmítnut.
(751)
Jedna dotčená strana tvrdila, že poptávka v Unii je ovlivněna vývojem zaručených výkupních cen a očekávaná návratnost investic poskytnutých investory je vázána na tento vývoj. Tvrdila zejména, že pokud se zvýší ceny v Unii v důsledku uložení cel a zaručené výkupní ceny nebudou odpovídat tomuto zvýšení, sníží se poptávka a výrobní odvětví Unie nebude mít z cel prospěch.
(752)
V reakci na výše uvedené tvrzení je třeba podotknout, navzdory souvislosti mezi úrovní zaručených výkupních cen a poptávkou po instalaci fotovoltaických systémů, že z důkazů shromážděných během šetření vyplývá, že poptávka bude v budoucnosti stále méně závislá na zaručených výkupních cenách a jiných režimech podpory, neboť u určitých typů zařízení již pravděpodobně bylo dosaženo cenové parity. Kromě toho by očekávaná návratnost investic měla být založena na spravedlivých tržních cenách. A konečně, není sice vyloučeno, že po přijetí opatření může dojít k určitému zvýšení cen, je však třeba poznamenat, že z veřejně dostupných zdrojů vyplývá, že celkový cenový trend směřuje dolů. Tento argument byl proto odmítnut.
(753)
Zúčastněné strany poukázaly na to, že vzhledem k tomu, že se poptávka po solárních panelech řídí režimy podpor, zejména zaručenými výkupními cenami, a úrovní cen elektřiny pro konečného spotřebitele (která určuje cenovou paritu sítě), cenová pružnost poptávky může být velmi vysoká. Je sice pravda, že významný nárůst cen může vést k významnému snížení poptávky z důvodu zvláštní povahy trhu, kterou tyto zúčastněné strany zdůraznily, avšak uvedené tvrzení je nutno odmítnout, protože je velmi nepravděpodobné, že opatření způsobí podstatné zvýšení cen, a to z následujících důvodů. Za prvé, všechny dostupné zdroje potvrzují, že významné klesání cen dotčeného výrobku během období šetření a od konce období šetření do současnosti bude pokračovat. Za druhé, hospodářský účinek závazku, který Komise přijala, spočívá v tom, že čínští vyvážející výrobci budou dodávat výrobek za minimální dovozní cenu nižší než 60 c/W, tedy výrazně levněji, než je cena, která byla zjištěna v průběhu období šetření, a v objemu, který zhruba odpovídá jejich současnému podílu na trhu. Při této cenové úrovni je velice nepravděpodobné, že poptávka významně poklesne, neboť tato cenová úroveň zajišťuje dostatečnou poptávku jak v rámci současné úrovně podpory poskytované v režimech podpory, tak podle současných úrovní cenové parity. Kromě toho se očekává, že ceny elektřiny pro konečné spotřebitele porostou, zatímco cena dotčeného výrobku bude klesat. Prostřednictvím vzorce indexace uvedený závazek zajišťuje, že bude další pokles cen dotčeného výrobku zohledněn v minimální dovozní ceně. Tyto argumenty je proto nutno odmítnut.
(754)
Několik zúčastněných stran tvrdilo, že zájem výrobního odvětví Unie není významný, jelikož přidaná hodnota vytvořená předcházejícími a navazujícími výrobními odvětvími je mnohem významnější než přidaná hodnota vytvořená výrobním odvětvím Unie v hodnotovém řetězci odvětví fotovoltaiky. O skutečnosti, že různé segmenty v odvětví fotovoltaiky mají odlišnou přidanou hodnotu, není pochyb. Při šetření bylo zjištěno, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu způsobenou nekalými obchodními praktikami. Někteří výrobci v Unii již byli skutečně nuceni ukončit činnost, a pokud by opatření nebyla přijata, jeví se další zhoršení situace jako nevyhnutelné. Jelikož spolu všechny segmenty v odvětví fotovoltaiky úzce souvisejí, ukončení výroby v Unii by poškodilo celé toto odvětví, které by se tak stalo zcela závislým na externích dodávkách. Proto, a také z důvodů zabezpečení dodávek, byl tento argument odmítnut.
(755)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala tvrzení, že přidaná hodnota vytvořená předcházejícími a navazujícími výrobními odvětvími je ve srovnání s přidanou hodnotou vytvořenou výrobním odvětvím Unie u dotčeného výrobku relevantní, pokud jde o otázku, zda mají být uložena vyrovnávací cla. V tomto ohledu se potvrzuje, že při posuzování zájmu Unie orgány Společenství vážily pozitivní a negativní důsledky, které mohou cla mít pro různé hospodářské subjekty. Opatření budou mít na jedné straně omezený dopad na předcházející a navazující výrobní odvětví, a na straně druhé poskytnou výrobnímu odvětví Unie možnost zotavit se ze subvencování působícího újmu.
(756)
Jedna strana zpochybnila počet pracovních míst, která by přijetí opatření zajistilo. Tvrdila, že výrobní odvětví Unie zaměstnává asi 6 000 osob, a nikoli 25 000, jak je uvedeno v 229. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení.
(757)
Na podporu tohoto tvrzení však nebyly poskytnuty žádné důkazy, a proto bylo odmítnuto. Je jasné, že vzhledem k vyloučení destiček z definice výrobku dosáhla zaměstnanost ve výrobním odvětví Unie během období šetření zhruba 21 000 zaměstnanců. Dotčené strany nepředložily žádný důkaz o tom, že by se počet zaměstnanců v odvětví Unie po období šetření významně změnil.
(758)
Závěrem lze říci, že šetření prokázalo, že výrobní odvětví Unie utrpělo subvencovaným dovozem z ČLR, který znemožnil návratnost investic prostřednictvím ziskového prodeje, podstatnou újmu. Očekává se, že přijetí opatření obnoví spravedlivé obchodní podmínky na trhu Unie a umožní výrobnímu odvětví Unie soutěžit za rovných podmínek. Pravděpodobný pokles dovozu z ČLR by měl umožnit výrobnímu odvětví Unie, aby zvýšilo svůj prodej v Unii, a tím v krátkodobém horizontu lépe využilo dostupné výrobní kapacity. To zase může přinést úspory z rozsahu. Ačkoliv je možné, že se ceny obdobného výrobku v důsledku přijatých opatření na krátké časové období zvýší, celkový sestupný cenový vývoj bude pravděpodobně zachován také díky, na jedné straně, dalšímu snížení nákladů na výrobu výrobku, který je předmětem šetření, a na druhé straně díky konkurenčnímu tlaku ze strany výrobců z třetích zemí, kteří budou na trhu Unie rovněž soutěžit.
(759)
Byl proto učiněn závěr, že přijetí vyrovnávacích opatření by bylo v zájmu výrobního odvětví Unie.
6.3. Zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení
(760)
Jak je uvedeno ve 26. bodě odůvodnění výše, situace dovozců zařazených do vzorku byla podrobena analýze.
(761)
Během období šetření se činnost čtyř spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení, v souvislosti s dotčeným výrobkem pohybovala celkově od 60 % do 100 % jejich celkového podnikání. Kromě toho čtyři spolupracující dovozci, kteří nejsou ve spojení, dováželi z ČLR od 16 % do 100 % svého celkového dovozu modulů, přičemž pouze jeden dovážel výhradně z dotčené země. Ziskovost těchto čtyř spolupracujících dovozců v souvislosti s dotčeným výrobkem v období šetření činila v průměru 2,3 %.
(762)
Bylo předloženo tvrzení, že přijetí opatření týkajících se dotčeného výrobku negativně ovlivní podnikatelskou činnost dovozců. Za prvé by uložení cel nevedlo k vyloučení veškerého dovozu z ČLR. Za druhé, i když lze očekávat, že se přijetí opatření může negativně odrazit na finanční situaci dovozců dovážejících pouze z ČLR, vzhledem k možnému růstu dovozu z jiných třetích zemí by dovozci, kteří čerpají ze zdrojů v ČLR, měli být schopni své dodavatelské zdroje změnit.
(763)
Jedna zúčastněná strana namítala, že dopad cel na dovozce, kteří nejsou ve spojení, byl podceněn, jelikož nejsou žádné bezprostředně dostupné alternativní zdroje dodávek, které by mohly nahradit čínský dovoz dotčeného výrobku, pokud budou opatření přijata, a že vzhledem ke skutečnosti, že hlavní produkce pochází z ČLR, je změna zdroje dodávek obtížná a měla by za následek další významné náklady.
(764)
V této souvislosti je třeba připomenout, že přijetí opatření by nemělo mít za následek ukončení dovozu dotčeného výrobku z ČLR. Ze šetření vyplynulo, že možné snížení dovozů z ČLR bude mít dopad zejména na ty dovozce, kteří dotčený výrobek získávají výhradně z ČLR, což je případ pouze pro jednoho ze čtyř spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení. Pokud jde o dopad opatření na finanční situaci dovozců, kteří nejsou ve spojení, není vyloučeno, že by mohl být negativní, ale byl učiněn závěr, že bude z velké části záviset na tom, jak budou schopni změnit zdroje dodávek, nebo přinejmenším částečně přenést případné zvýšení cen na své zákazníky. Pro provozovatele dovážející výrobek rovněž z jiných zdrojů než z ČLR nebo dovážející i jiné výrobky než dotčený výrobek bude negativní dopad ještě omezenější. Komise se proto domnívá, že i když je negativní dopad na dovozce dotčeného výrobku pravděpodobný, bude v průměru omezený.
(765)
Jeden dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že je zapotřebí značné pracovní doby a finančních investic před přijetím výrobků od nového dodavatele. V tomto ohledu bylo v odpovědi na konečné informace učiněno prohlášení, že inspekčnímu týmu byly v době inspekce na místě předloženy příslušné důkazy o požadavcích na dlouhé testování, jež musí dovozce uskutečnit předtím, než se rozhodne pro dodávky od konkrétního vývozce.
(766)
Uznává se, že založení nového vztahu mezi dovozcem a dodavatelem může znamenat dodatečné náklady a časové investice (např. při testování výrobku). To však nepřevažuje potřebu obnovit spravedlivou hospodářskou soutěž na trhu. Zároveň se změna dodavatelů považuje za obvyklé riziko, se kterým se v profesní činnosti dovozce počítá a které vyplývá z toho, že se fotovoltaický trh vyvíjí, a tudíž se na něm odehrávají neustálé změny (např. úpadky, konsolidace), jež s sebou přinášejí nutnost přejít k novým dodavatelům. Kromě toho lze předpokládat, že nové typy modulů, které neustále přicházejí na trh (např. s novými hodnotami účinnosti), rovněž vyžadují testování. V tomto ohledu se testování nového výrobku (a to i od stejného dodavatele) jeví spíše normální, nikoli neobvyklá činnost. Tento argument se proto zamítá.
(767)
V reakci na poskytnutí konečných informací zopakovaly dvě strany tvrzení, že zájmy dovozců, kteří nejsou ve spojení, nebyly řádně zváženy. Jedna strana tvrdila, že z důvodu neposkytnutí nedůvěrného znění odpovědí dodatečně spolupracujících dovozců na dotazníky neměly strany možnost řádného posouzení. Zpochybnila posouzení Komise, pokud jde o možnost, že vzroste dovoz do Unie z jiné třetí země, což umožní dovozcům změnit své dodávky, na základě tvrzení, že jiné třetí trhy závratně rostou. V tom smyslu strana tvrdila, že takový předpoklad je v rozporu se závěrem uvedeným v 749. bodě odůvodnění výše, tj. že dovozy z jiných třetích zemí nebudou masivní. Další strana vznesla dotaz, zda Komise dodržela zásadu zákazu diskriminace, jelikož výrobci v Unii byli v posouzení Komise upřednostněni před jinými hospodářskými subjekty.
(768)
Za prvé se potvrzuje, že nedůvěrná znění odpovědí na dotazník obdržených po vyhlášení prozatímního antidumpingového nařízení od dalších spolupracujících dovozců byla založena do spisu přístupného zúčastněným stranám k nahlédnutí. Za druhé není žádný rozpor mezi předpoklady, že dovoz z jiných třetích zemí může v reakci na nižší dovoz z ČLR vzrůst a že by toto zvýšení nemělo být masivní s ohledem na rostoucí poptávku po instalacích fotovoltaických systémů na celém světě. Současně, jelikož se očekává, že výrobní odvětví Unie znovu získá určitý podíl na trhu, který dříve ovládaly výrobky z ČLR, nelze vyloučit určité ztráty obchodních příležitostí pro dovozce, kteří nejsou ve spojení. Je však zjištěno, že se očekává další dlouhodobý růst celkového objemu fotovoltaického trhu, jelikož na více a více místech se dosahuje cenové parity. Nakonec je třeba objasnit, že podobně jako ve všech šetřeních týkajících se ochrany obchodu, zatímco situace výrobního odvětví Unie byla posuzována s cílem zjistit, zda mu byla způsobena podstatná újma v důsledku subvencovaného dovozu, v rámci analýzy zájmu Unie byl posouzen zájem výrobního odvětví Unie na rovnoprávném základě s ostatními hospodářskými subjekty včetně dovozců, kteří nejsou ve spojení. Je rovněž zapotřebí upřesnit, že šetření, zda výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu, či nikoli, je upraveno zejména čl. 8 odst. 4 základního nařízení, který stanoví minimální normy takového šetření. Zájem Unie se analyzuje pouze tehdy, když bylo v souladu s normami stanovenými v článku 31 základního nařízení skutečně určeno subvencování působící újmu. V důsledku toho se mělo za to, že pravděpodobný negativní dopad opatření na některé dovozce, zejména ty, kteří pořizují výrobky výhradně z ČLR, nepřevažuje pozitivní přínos opatření pro výrobní odvětví Unie a střednědobé a dlouhodobé přínosy pro fotovoltaický trh Unie, které vyplývají ze spravedlivé hospodářské soutěže.
(769)
Proto byl vyvozen závěr, že přijetí opatření na navržené úrovni může mít určitý negativní dopad na situaci dovozců dotčeného výrobku, kteří nejsou ve spojení.
6.4. Zájem hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce
(770)
Hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce působí hlavně v oblasti výroby surovin a výroby a montáže výrobních zařízení pro výrobu výrobku, který je předmětem šetření. Od hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce bylo obdrženo osm odpovědí na dotazníky. Uskutečnily se dvě inspekce na místě, a to u jednoho výrobce surovin a jednoho výrobce výrobních zařízení.
(771)
Podíl činnosti těchto osmi spolupracujících hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce, jež souvisela s výrobkem, který je předmětem šetření, na jejich celkové činnosti byl během období šetření celkově různý a pouze u jedné z těchto spolupracujících společností představoval 100 % její podnikatelské činnosti, zatímco u ostatních se pohyboval mezi 6 % a 80 %. V průměru činnost související s dotčeným výrobkem během období šetření představovala přibližně 41 % celkové činnosti spolupracujících hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce. Pokud jde o pracovní místa, zaměstnávalo těchto osm spolupracujících hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce v období šetření přibližně 4 200 osob. Ziskovost byla různá podle segmentu a podle jednotlivých společností, od vysoké míry až po mírně zápornou míru ziskovosti. Šetření ukázalo, že tyto hospodářské subjekty se zápornou ziskovostí byly negativně dotčeny zhoršenou situací výrobního odvětví Unie, neboť někteří z odběratelů, které ztratily, byli výrobci výrobku, který je předmětem šetření, v Unii, a poklesem spotřeby. Po vyloučení destiček z definice výrobku by výrobci tohoto výrobku v Unii měly mít prospěch z uložení cla, jelikož se očekává, že výrobní odvětví Unie zvýší svoji výrobu článků a modulů.
(772)
Prodeje hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce v Unii se uskutečňovaly v rámci Unie, do ČLR a jiných třetích zemí. Teritoriální rozdělení objemu prodeje v období šetření v průměru odpovídalo přibližně 20 % prodeje v rámci Unie, téměř 50 % směřovalo do Číny a přibližně 30 % do jiných třetích zemí.
(773)
Některé strany z odvětví na počátku výrobního řetězce tvrdily, že uložení vyrovnávacích opatření by negativně ovlivnilo jejich podnikatelské činnosti, neboť ČLR je jejich hlavním vývozním trhem. Bylo uváděno, že cla by výrazně omezila dovoz dotčeného výrobku z ČLR do Unie, a v důsledku toho by ČLR omezila dovoz polykrystalického křemíku a výrobního zařízení z Unie. V důsledku toho by hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce z Unie údajně musely omezit rozsah svých podnikatelských činností a snížit zaměstnanost.
(774)
Je třeba podotknout, že cílem cla není vyloučit čínský dovoz dotčeného výrobku, ale obnovit spravedlivé podmínky na trhu. Čínský dovoz by tak měl i nadále v určité míře zásobovat trh Unie, ale za přiměřené ceny. Ostatně šetření ukázalo, že hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce z Unie působí celosvětově na různých vnitrostátních trzích, a proto nejsou závislí výlučně na svém vývozu do ČLR. Lze tedy důvodně předpokládat, že na globálním fotovoltaickém trhu budou hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce z Unie pravděpodobně schopny případný pokles vývozu do ČLR nahradit vývozem na ostatní trhy, které v souladu s očekáváními veřejně dostupných studií o trzích mají růst. V každém případě se na čínském fotovoltaickém trhu již nyní projevuje značný nadbytek výrobní kapacity, a proto je sporné, zda by výrobci strojních zařízení v Unii z krátkodobého a střednědobého hlediska byli schopni prodávat v ČLR mnohem více výrobního zařízení.
(775)
Zúčastněné strany argumentovaly tím, že většina vstupů do hodnotového řetězce v odvětví fotovoltaiky pochází z Unie a že tato výhodná situace může skončit, pokud budou uložena cla. V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana upozornila na to, že z opatření v tomto případě mohou vyplývat další opatření, která ČLR může přijmout vůči výrobkům Unie.
(776)
V tomto ohledu se očekává, že bude čínský dovoz nadále zásobovat trh Unie i po uložení cel. Kromě toho různé veřejně dostupné zdroje v odvětví fotovoltaiky (např. výhled pro celosvětový fotovoltaický trh na období 2013-2017 vydaný asociací EPIA) předpovídají, že možné snížení poptávky v Unii by mělo být pouze krátkodobé (v letech 2013 a 2014) a že se spotřeba v Unii v následujících letech opět zvýší. Kromě toho řešení nekalých obchodních praktik s největší pravděpodobností umožní posilování udržitelného růstu na fotovoltaickém trhu v Unii ve střednědobém a dlouhodobém horizontu, z čehož budou mít prospěch všechny hospodářské subjekty v Unii. A konečně, pokud jde o argument o možných odvetných opatřeních ČLR v reakci na opatření v tomto případě, je třeba připomenout, že ČLR stejně jako ostatní členské státy WTO může zahájit šetření týkající se ochrany obchodu pouze v odůvodněných případech a jakékoli takové šetření musí být v souladu s přísnými pravidly WTO. Komise monitoruje jakékoli takové šetření s cílem zajistit, aby byla dodržována pravidla WTO. Tento argument byl proto odmítnut.
(777)
Některé strany zpochybnily tvrzení, že snížení vývozu hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce v odvětví fotovoltaiky v Unii směrem do ČLR může být vyrovnáno vývozem na jiné trhy, a uvedly, že clo způsobí pokles celosvětové poptávky po výrobku.
(778)
V této souvislosti je především třeba poznamenat, že se neočekává, že by se čínský dovoz v důsledku uložení cel zcela zastavil. Kromě toho z informací shromážděných během vyšetřování nevyplývá existence jakéhokoli vztahu mezi vývojem dovozu z ČLR na trh Unie a vývozem z ČLR na ostatní trhy. Mimo to veřejně dostupné zdroje, například výhled pro celosvětový fotovoltaický trh na období 2013-2017 vydaný asociací EPIA, předpokládají, že fotovoltaický trh v celosvětovém měřítku v příštích letech poroste. Pokud jde o čínský fotovoltaický trh, existují náznaky, že domácí spotřeba v ČLR se značně zvýší (jak předpokládá např. EPIA). S ohledem na výše uvedené se neočekává, že by vývoz hospodářských subjektů Unie na počátku výrobního řetězce směrem do ČLR v důsledku přijatých opatření výrazně poklesl.
(779)
Je třeba rovněž poznamenat, že snížení poptávky v Unii v letech 2013 a 2014 může mít negativní dopad na hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce. Ten však nelze spojovat, alespoň z jeho větší části, s cly. Navíc, pokud jde o výrobce strojního zařízení pro odvětví fotovoltaiky v Unii, vzhledem ke značné volné kapacitě v ČLR je nepravděpodobné, že by jejich vývoz do ČLR mohl významně vzrůst, a to ani v případě, že čínští výrobci zvýší objem výroby. A konečně, údaje shromážděné během šetření naznačují, že by výrobce strojního zařízení mohl ovlivnit též čínský 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví, který předpokládá, že do roku 2015 bude 80 % výrobního zařízení pro články pocházet z ČLR. Pokud bude této změny dosaženo v souladu s pravidly WTO, může to také dále omezit možnost výrobců strojních zařízení v Unii soutěžit na čínském trhu. Výše uvedené tvrzení bylo proto odmítnuto.
(780)
V odpovědi na konečné informace čínská vláda tvrdila, že 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví uvádí pouze některé obecné zásady, které nejsou závazné, neboť se nepočítá s žádnými pravomocemi k jejich prosazování, a že by tento plán proto neměl být považován za náznak toho, že budou možnosti výrobců strojních zařízení v Unii soutěžit na čínském trhu omezené. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že čínská vláda zahrnula odvětví fotovoltaiky mezi strategická odvětví 12. pětiletého plánu a rovněž vydala zvláštní plán pro solární fotovoltaické odvětví. V tomto plánu čínská vláda vyjádřila podporu „hlavním podnikům“ a „klíčovým podnikům“ a zavázala se, že bude „podporovat provádění různých politik na podporu fotovoltaiky“ a „vypracuje celkovou přípravu podpůrných politik pro průmysl, finance, zdanění…“. Kromě toho, jelikož uvedený plán obsahuje základní směrnice, kterých má čínský průmysl dosáhnout během období pěti let, má hluboký dopad na podnikatelské prostředí, a to jak v ČLR, tak v zemích, které s ČLR obchodují. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je zřejmé, že plán omezuje možnost výběru čínských výrobců článků a konkurenční tlak výrobců v Unii, kteří vyrábějí výrobní zařízení vyvážené na čínský trh. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(781)
Jeden spolupracující výrobce surovin zpochybnil vyhlídky na jiné trhy jako náhradu za sníženou výrobu na čínském trhu, a to s ohledem na významnou instalovanou výrobní kapacitu v Číně, kterou by nebylo možné snadno vybudovat jinde. Toto tvrzení se odmítá, neboť neexistují žádné informace o údajném snížení výroby na čínském trhu.
(782)
Jedna ze zúčastněných stran zpochybnila počet zaměstnanců v navazujícím odvětví, citovaný ve 236. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Je třeba objasnit, že počet 4 200 zaměstnanců se vztahuje pouze na spolupracující hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce, jako jsou výrobci zařízení a dodavatel polykrystalického křemíku, a to na základě jejich odpovědí na dotazník, a nikoli na celé odvětví.
(783)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se vyvozuje závěr, že dopad vyrovnávacích opatření na výrobce strojního zařízení by nebyl významný, avšak dopad na dodavatele surovin, s ohledem na možné snížení jejich prodeje do Číny, z krátkodobého hlediska negativní být může.
6.5. Zájem hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie
(784)
Hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie jsou činné především v navrhování projektů, marketingu, komunikaci a montáži fotovoltaických zařízení. Na dotazníky pro navazující subjekty Komise obdržela třináct odpovědí od navazujících subjektů, z toho 7 od provozovatelů, jejichž činnost se přímo týká obdobného výrobku (tj. společnosti připravující projekty a montážní firmy), a šest od poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky (logistiky, dopravy, vztahů s veřejností atd.), tj. od provozovatelů, jejichž činnost není v přímé souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření. Tyto odpovědi na dotazník zahrnovaly odpovědi od jednoho dovozce, který není ve spojení a který byl nakonec považován za navazující subjekt, neboť jeho hlavní činností je montáž (viz 25. bod odůvodnění).
(785)
Ve 242. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení bylo zjištěno, že podíl činnosti hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie (montážních společností a společností připravujících projekty), která souvisí s výrobkem, který je předmětem šetření, na jejich celkové činnosti je celkově různý. V průměru v šetřeném období představoval tento podíl 41 %. Ziskovost spolupracujících hospodářských subjektů v souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření, v období šetření činila v průměru 11 %. Pokud jde o pracovní místa, v období šetření zaměstnávalo těchto sedm spolupracujících hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie přibližně 550 osob.
(786)
Několik stran zpochybnilo reprezentativnost údajů týkajících se hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie o obratu, ziskovosti a zaměstnanosti, které Komise odvodila z odpovědí na dotazníky od sedmi navazujících subjektů. Aliance AFASE předložila „průzkum“ provedený mezi svými členy (montážními firmami), který prokázal, že podnikatelská činnosti v odvětví fotovoltaiky je pro většinu montážních firem hlavním zdrojem příjmů. AFASE dále uváděla, že navazující hospodářské subjekty, zejména montážní společnosti, na rozdíl od zjištění uvedených ve 242. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, se pohybují pouze v jednociferném ziskovém rozpětí, které neumožňuje absorpci jakýchkoli cel.
(787)
Pokud jde o reprezentativnost údajů použitých v prozatímním antidumpingovém nařízení, Komise použila všechny údaje poskytnuté těmito navazujícími subjekty, které vyplnily zvláštní dotazník, jakož i podání předložená aliancí AFASE, jak je vysvětleno v 737. bodě odůvodnění výše.
(788)
Pokud jde o tvrzení, že podnikání v odvětví fotovoltaiky je pro montážní společnosti hlavním zdrojem příjmů, další analýza odpovědí na dotazníky, které zaslalo sedm navazujících subjektů (montážní společnosti a společnosti připravující projekty), potvrdila, že činnosti, které se přímo týkají obdobného výrobku, který je předmětem tohoto šetření, představují v průměru přibližně 42 % celkové činnosti těchto subjektů a ziskovost dosahuje v průměru 11 %. Zohlední-li se však i jejich další aktivity (nesouvisející přímo s výrobkem, který je předmětem tohoto šetření), jejich celkový význam se u tří ze sedmi subjektů výrazně zvyšuje. V důsledku toho se příslušný poměr během období šetření pohybuje v rozmezí od přibližně 45 % až do 100 %. Kromě toho u sedmi subjektů (montážních firem a společností připravujících projekty) dosahuje ziskovost činností v odvětví fotovoltaiky, včetně činností, jež nejsou přímo spojené s výrobkem, který je předmětem šetření, v průměru 9 %. Pokud jde o zaměstnanost, činnosti v odvětví fotovoltaiky, včetně činností, jež nejsou přímo spojeny s výrobkem, který je předmětem šetření, představují u těchto sedmi subjektů v období šetření zhruba 660 pracovních míst na plný úvazek. Kromě fotovoltaických projektů a montáží byly tyto subjekty rovněž aktivní v oblasti montáží zařízení pro využití větrné energie a výroby elektrických zařízení.
(789)
Má se za to, že veškerý dopad opatření na navazující hospodářské subjekty musí být především posouzen s ohledem na jejich činnost přímo související s výrobkem, který je předmětem šetření, jejíž ziskovost v období šetření dosahovala v průměru 11 %. I kdyby však byl posouzen na základě celkové činnosti v odvětví fotovoltaiky, jež nesouvisí přímo s výrobkem, který je předmětem tohoto šetření, závěry se výrazně nezmění, neboť celkově různé zohledněné faktory, konkrétně ziskovost a možnost absorbovat část cla, příliš nekolísají (ziskovost klesne z průměrných 11 % na průměrných 9 %). V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana, v jejíchž prostorách Komise uskutečnila inspekční návštěvu, zpochybnila reprezentativnost závěrů o ziskovosti montážních firem a navrhovatelů projektů, které jsou v tomto ohledu údajně založeny pouze na jediné transakci. Tento argument se zamítá, neboť Komise vypočítala ziskovost hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie na základě všech údajů předložených těmito subjekty v jejich odpovědích na dotazník.
(790)
Pokud jde o průzkum provedený aliancí AFASE mezi jejími členy, je především třeba poznamenat, že všechny subjekty měly příležitost se přihlásit na počátku šetření a odpovědět na zvláštní dotazník určený navazujícím subjektům, který obsahoval žádost o nezbytné informace pro posouzení dopadu cel na tyto subjekty. Za druhé, v průzkumu nebyla uvedena totožnost montážních firem, což znemožnilo ověření např. relevance a spolehlivosti poskytnutých údajů. Za třetí, vzhledem k tomu, že řada otázek vznesených v tomto průzkumu se týkala schopnosti montážních firem absorbovat případná cla, postrádal průzkum jakýkoliv odkaz na zisk dosažený těmito společnostmi v období šetření, a tedy chyběl důležitý prvek pro hodnocení dopadu opatření. V důsledku toho nelze z uvedeného průzkumu vyvodit žádné smysluplné závěry.
(791)
Byl vznesen argument, že opatření nejsou v zájmu Unie, neboť zvýší cenu modulů, což odradí konečné uživatele/spotřebitele od toho, aby si tato zařízení pořizovali. Následně by hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie měly mnohem méně zakázek a musely by činnost svých podniků omezit. Toto hodnocení vycházelo ze studie zveřejněné výzkumným ústavem Prognos o možné ztrátě pracovních míst, jež byla předložena v průběhu šetření. Uvedená studie předpovídá, že v případě uložení cel bude ohrožena velká většina pracovních míst na fotovoltaickém trhu EU. Studie staví na odhadu asociace EPIA, podle něhož celkový počet přímých pracovních míst existujících v roce 2011 na všech úrovních fotovoltaického trhu Unie, včetně výrobců v Unii, dovozců, hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce a hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie, činí 265 000 pracovních míst. Studie ústavu Prognos, která jako výchozí bod používá odhad celkového počtu přímých pracovních míst v oblasti fotovoltaiky z roku 2011, dochází k závěru, že v závislosti na výši cla bude během tří let ztraceno až 242 000 pracovních míst z celkového počtu 265 000 pracovních míst. K většině ztrát pracovních míst údajně dojde na navazujícím trhu, který podle údajů ústavu Prognos v roce 2011 zaměstnával přibližně 220 000 osob.
(792)
Šetření výše uvedený scénář nepotvrdilo a poukázalo na to, že na fotovoltaickém trhu Unie existoval v roce 2011, během období šetření a v roce 2012 mnohem menší počet přímých pracovních míst.
(793)
Šetření v první řadě vyvolalo pochybnosti o správnosti celkového počtu přímých pracovních míst v oblasti fotovoltaiky odhadovaného asociací EPIA. Zejména při inspekci na místě provedené v EPIA se ukázalo, že podklady, jež vedly k závěru o 265 000 pracovních místech, byly nepřesné a takový závěr neumožňovaly. Informace získané při inspekci na místě ve skutečnosti ukazují, že počet přímých pracovních míst v oblasti fotovoltaiky vypočítaný pro rok 2011 by vykazoval statistickou odchylku až 20 %. Uvedený odhad navíc zahrnuje zaměstnanost v jiných evropských zemích mimo Evropskou unii a zaměstnanost související s výrobkem z tenkého filmu, na který se toto šetření nevztahuje.
(794)
Je třeba vyjasnit, že statistická odchylka 20 % u celkového počtu přímých pracovních míst v odvětví fotovoltaiky podle odhadu Evropské asociace fotovoltaického průmyslu, která může platit nahoru i dolů, vyšla najevo během inspekce na místě u asociace EPIA. Ukazuje se, že je obtížné určit přesný číselný údaj o zaměstnanosti v navazujícím odvětví, neboť je k dispozici jen málo zdrojů, často protichůdných, pro sběr údajů.
(795)
Nehledě na tyto pochybnosti, i kdyby byl pro účely analýzy dopadu navržených opatření použit původní odhad, je nutno poznamenat toto. Odhad se týká pracovních míst v odvětví evropské fotovoltaiky v roce 2011, kteréžto období odpovídalo velmi vysokému počtu fotovoltaických zařízení instalovaných v uvedeném roce v Unii (přibližně 20 GW). Lze tedy předpokládat, že vzhledem ke snížení počtu instalovaných zařízení, který v období šetření dosáhl přibližně 17,5 GW a v roce 2012 dosáhl 15 GW, klesl odpovídajícím způsobem i počet pracovních míst, zejména v navazujících odvětvích, který je přímo úměrný úrovni instalací. Veřejně dostupný odborný tisk v této souvislosti poukázal na to, že v Německu, které je největším vnitrostátním trhem, zaměstnanost v odvětví fotovoltaiky mezi lety 2011 a 2012 klesla ze 128 000 na 100 000 osob, včetně pracovních míst u výrobců. Šetření dále vyvolalo vážné pochyby ohledně toho, zda tento počet zahrnoval pouze pracovní místa s plným úvazkem vyčleněná výlučně pro odvětví fotovoltaiky. V této souvislosti šetření odhalilo, že zejména na navazujícím trhu (montáž) představuje činnost v oblasti fotovoltaiky zpravidla pouze část mnohem širší podnikatelské aktivity, přičemž hlavní činností bývá montáž v oblasti topení nebo elektřiny, instalatérství atd.
(796)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je pravděpodobné, že uložení opatření může vést ke zvýšení cen výrobku, který je předmětem šetření, v Unii, a z krátkodobého hlediska tak může vést ke snížení počtu instalací fotovoltaických zařízení. Nicméně pracovní místa v této části trhu mohou být negativně ovlivněna jen v omezeném rozsahu, a to vzhledem k následujícím skutečnostem. Za prvé činnost související s fotovoltaikou přinejmenším v některých montážních firmách představuje pouze část jejich podnikatelských činností a je také sezonní. Montážní firmy by proto za situace snížené poptávky po fotovoltaických zařízeních měly být schopny vykonávat jiné činnosti. Jelikož cíle v oblasti obnovitelných zdrojů a energetické účinnosti stanovené na úrovni Unie jsou pro členské státy právně závazné, je třeba očekávat, že snížená poptávka po solárních zařízeních bude mít za následek zvýšení poptávky po jiných formách elektrické energie z obnovitelných zdrojů a v oblasti energetické účinnosti. Mnozí zaměstnanci v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie pravděpodobně disponují potřebnými dovednostmi, aby zvýšení poptávky v těchto blízkých odvětvích dokázali využít. Za druhé vzhledem ke stávajícím ziskům na navazujícím trhu (viz 785. bod odůvodnění výše) by subjekty zabývající se montáží měly být schopny část růstu cen absorbovat, a omezit tak dopad na konečné ceny a na poptávku po fotovoltaických zařízeních.
(797)
Nezávisle na uložení cel veřejně dostupné prognózy poptávky po fotovoltaických zařízeních uvádějí, že v roce 2013 pravděpodobně dojde ke snížení poptávky, s výkonem instalovaným v roce 2013 mezi 9,8 GW a 16,5 GW, což by pravděpodobně mělo v každém případě negativní dopad na počet pracovních míst na navazujícím trhu.
(798)
A konečně je třeba podotknout, že k možnému růstu cen fotovoltaických zařízení by pravděpodobně došlo v každém případě, neboť výroba v ČLR pro dodávky na trh Unie je, jak se zdá, do značné míry ztrátová, což je neudržitelná situace.
(799)
Pokud jde o ztráty pracovních míst, informace shromážděné během šetření potvrdily, že navazující odvětví zaznamenalo ztráty pracovních míst v důsledku poklesu poptávky po fotovoltaických zařízeních v Unii přibližně o 5 GW mezi roky 2011 a 2012. Tyto ztráty pracovních míst nelze spojovat s opatřeními, protože se jednalo o vývoj trhu. Kromě toho se předpokládá další snížení poptávky v letech 2013 a 2014, jež povede s největší pravděpodobností k dalšímu úbytku pracovních míst v odvětví fotovoltaiky. Obdobně byl takový vývoj poptávky odhadován hlavními výzkumnými středisky před zahájením šetření, a proto tento úbytek pracovních míst nelze přičíst přijetí opatření.
(800)
Výrobní odvětví Unie předložilo studii konzultanta PriceWaterhouseCoopers („PWC“) o možném účinku opatření na pracovní místa související s fotovoltaickým trhem. Studie společnosti PWC odkazuje na studii společnosti Prognos, která předpokládala vysoký úbytek pracovních míst na fotovoltaickém trhu vyplývající z přijetí opatření, kterou předložila AFASE před přijetím prozatímních antidumpingových cel a kterou se zabývá 791. bod odůvodnění výše. Studie společnosti PWC kritizovala studii společnosti Prognos a poukazovala na skutečnost, že celkový úbytek pracovních míst odhadovaný společností Prognos by ve skutečnosti překročil celkový počet stávajících pracovních míst v odvětví fotovoltaiky v Unii. Pokud jde o dopad cel na trhu Unie, PWC došlo k opačným závěrům než Prognos, neboť předpokládá velmi pozitivní dopad na zaměstnanost v Unii a převahu výhod nad možnými nepříznivými účinky cel (např. na poptávku).
(801)
AFASE tvrdila, že Komise nesdělila zdroj statistické odchylky 20 % u pracovních míst přímo spojených s odvětvím fotovoltaiky, které vypočítala na rok 2011 EPIA.
(802)
Tato statistická odchylka 20 %, která může platit nahoru i dolů, vyšla najevo během inspekce na místě u asociace EPIA. Ukazuje se, že je obtížné určit přesný číselný údaj o zaměstnanosti v navazujícím odvětví, neboť je k dispozici jen málo zdrojů, často protichůdných, pro sběr údajů.
(803)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany tvrdily, že se analýza Komise nevyjadřuje k tomu, že clo pouze přispěje k úbytku pracovních míst v důsledku menšího počtu fotovoltaických zařízení po roce 2011. Bylo namítáno, že tento úbytek pracovních míst, zejména v navazujícím odvětví, je úzce spojen se skutečností, že montážní firmy jsou závislé na instalacích solárních zařízení. Kromě toho AFASE vytkla Komisi, že řádně nezohlednila průzkum, který AFASE provedla mezi svými členy, a podobný průzkum, který provedla UK Solar Trade Association (obchodní sdružení v odvětví solární energie ve Spojeném království) a který údajně tuto závislost dokládal.
(804)
Pokud jde o údajné mlčení Komise k dopadu cel na počet pracovních míst, odkazuje se na 799. a 800. bod odůvodnění výše, které se věnují tvrzením o dopadu opatření na pracovní místa v odvětví fotovoltaiky a kde se uznává, že zaměstnanost v navazujícím odvětví může být v důsledku opatření skutečně krátkodobě ovlivněna.
(805)
S ohledem na průzkum provedený aliancí AFASE a obchodním sdružením v odvětví solární energie ve Spojeném království, v reakci na poskytnutí konečných informací byla sdělena totožnost zúčastněných společností. Průzkumy však zůstaly nedostatečné, neboť například některé odpovědi byly neúplné. Analýza průzkumů odhalila následující skutečnosti. Ohledně průzkumu aliance AFASE je především třeba poznamenat, že většina z 50 zúčastněných montážních firem uvedla, že působí výhradně na fotovoltaickém trhu. 15 z 50 montážních firem prohlásilo, že jsou do určité míry činné rovněž v jiných oblastech, které nesouvisí s odvětvím fotovoltaiky, jako je vytápění, elektrické instalace a větrná energie. V případě průzkumu ve Spojeném království se 21 z celkem 31 zúčastněných společností v této zemi zabývalo také jinými činnostmi mimo odvětví fotovoltaiky. Tento výsledek ukazuje, že s ohledem na téměř polovinu společností připravujících projekty a montážních společností je správný závěr uvedený ve 247. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení o schopnosti provádět jiné činnosti, například instalaci elektrických a topných zařízení, instalatérskou činnost a instalaci dalších zařízení pro zelenou energii. Uznává se však, že se tato schopnost může vyskytovat v menší míře, než se předpokládá v prozatímním antidumpingovém nařízení. Jeho zmírňující dopad na ztrátu pracovních míst tedy může být méně významný, než se původně předpokládalo. Dále je třeba poznamenat, že některé subjekty, které se zúčastnily průzkumu AFASE a obchodního sdružení v odvětví solární energie ve Spojeném království, používají výrobky vyrobené v Unii a některé předpokládají v návaznosti na opatření nákup výrobků nepocházejících z ČLR s cílem vyhnout se zvýšení cen.
Z toho důvodu se očekává, že jejich závislost na čínském dovozu a dopad těchto opatření budou omezeny, neboť tyto společnosti mohou pořizovat výrobky vyrobené v Unii. Za třetí, odhad dopadu opatření na podniky všech hospodářských subjektů, které se průzkumu zúčastnily, neumožnil vyvodit jasné závěry, neboť jejich posouzení se velmi liší. Některé společnosti dokonce nebyly schopny tento dopad posoudit. Za čtvrté, v průzkumu provedeném ve Spojeném království se rovněž rozpětí odpovědí na otázku ohledně počtu fotovoltaických projektů, kterým hrozí v případě uložení cel zrušení, pohybovalo od „nemnoho“ po „všechny projekty“. Některé subjekty nebyly schopny provést odhad. Konečně, v obou průzkumech chyběly otázky na ziskovost zúčastněných hospodářských subjektů, což je důležité pro posouzení možné absorpce zvýšení ceny vyplývajícího z cla, pokud k němu vůbec dojde.
(806)
Několik stran namítalo, že montážní firmy nemohou snadno měnit své činnosti nebo přejít na jiná zařízení pro zelenou energii z důvodu velmi rozdílných potřebných technologií a know-how. Z toho důvodu, pokud by byla cla uložena, byly by nuceny ukončit obchodní činnost. Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana toto tvrzení zopakovala, přičemž tvrdila, že montážní firmy investovaly značné zdroje do specializace na fotovoltaiku, jako je specifická odborná příprava, což mělo dokázat, že kladou hlavní důraz na odvětví fotovoltaiky a že nebudou schopny snadno přejít na jiné činnosti.
(807)
Tento argument nebyl dostatečně podložen, neboť nebylo prokázáno, jaké konkrétní znalosti musí montážní firma mít a jak složité a nákladné je získat. V každém případě orgány uznávají, že montážní firmy vyvinuly specifické know-how pro instalaci fotovoltaických modulů. Toto know-how však bylo vyvinuto poměrně nedávno a staví na základních odborných znalostech montážních firem, jako je instalace elektrických a topných zařízení, instalatérství atd. Bylo rovněž vyvinuto v reakci na nekalé praktiky, konkrétně masivní příliv subvencovaných výrobků z ČLR. Nezávisle na specifických dovednostech zaměstnanců montážních společností je tento argument třeba posoudit souběžně s analýzou provedenou v 792. až 800. bodě odůvodnění výše o stavu zaměstnanosti v navazujícím odvětví, který by mohl být krátkodobě negativně ovlivněn, ale který díky udržitelnému obchodu povede ve střednědobém a dlouhodobém horizontu k nárůstu zaměstnanosti v montážních společnostech. Tento argument byl tedy odmítnut.
(808)
Některé strany zpochybnily schopnost hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie absorbovat byť částečně případné zvýšení ceny. Tento argument nebyl dostatečně podložen, a nebylo tudíž možné posoudit, do jaké míry bylo toto tvrzení přesné. Ziskovost spolupracujících navazujících hospodářských subjektů přímo spojených s dotčeným výrobkem se odhaduje přibližně na 11 %, což ponechává dotyčným hospodářským subjektům možnost absorbovat alespoň částečně určité zvýšení cen, pokud k němu vůbec dojde. V této souvislosti je třeba připomenout, že celkový trend cen směřuje dolů.
(809)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zopakovaly tvrzení, že v důsledku opatření hrozí vážné riziko poklesu poptávky po solárních výrobcích v Unii, což podle těchto stran hovoří proti opatřením. Jedna ze stran tvrdila, že solární energie v současné době disponuje velkou cenovou pružností poptávky a že i omezený nárůst ceny solárních výrobků by měl za následek podstatné snížení poptávky. Tato strana odhadla, že vyrovnávací clo v rozmezí 30 % může omezit poptávku o 8 GW, zatímco clo ve výši 50 % by poptávku omezilo o 10 GW. Ve stejném duchu odkázala AFASE na studii provedenou analytikem trhu, která rovněž předpokládá snížení poptávky až 2 GW v roce 2013 v důsledku cla ve výši 50 %, což je mnohem nižší pokles.
(810)
Strany sice během šetření předložily kromě výše uvedených různé další scénáře poklesu poptávky, ty však neobsahovaly srovnatelné výsledky. Ačkoliv nelze vyloučit, že by cla mohla vést k poklesu poptávky po fotovoltaických zařízeních, kvantifikace takového účinku je obtížná s ohledem na různé faktory, které ovlivňují atraktivitu fotovoltaických zařízení v Unii. Kromě toho i kdyby k takovému snížení krátkodobě došlo, střednědobé a dlouhodobé přínosy vyplývající ze spravedlivého obchodu by podle očekávání převážily nad krátkodobým negativním dopadem. A konečně, AFASE sama uznala, že posoudit přímou vazbu mezi poptávkou a cly by bylo možné až poté, co by byla cla zavedena. Tento argument byl proto odmítnut.
(811)
Jak je uvedeno v 784. bodě odůvodnění výše, Komise obdržela celkem šest odpovědí na dotazník od poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky (logistika, doprava, vztahy s veřejností atd.), tedy od subjektů, jejichž činnost není v přímé souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření. Bylo shledáno, že tyto odpovědi vypovídají o relativním významu činnosti související s odvětvím fotovoltaiky v porovnání s celkovou aktivitou dotčených spolupracujících hospodářských subjektů. I přes některé nedostatky v odpovědích bylo možné díky údajům v dotaznících usoudit, že činnosti těchto subjektů související s odvětvím fotovoltaiky jsou ve srovnání s jejich celkovou činností okrajové. Činnost související s odvětvím fotovoltaiky představovala ve skutečnosti v průměru pouze přibližně 5 % jejich celkového obratu a přibližně 8 % celkové zaměstnanosti. Pokud jde o ziskovost, ta činila v průměru přibližně 7 %. Je však třeba poznamenat, že údaje o ziskovosti nebyly úplné, neboť ne všechny hospodářské subjekty poskytly k tomuto bodu informace. Byl tedy učiněn závěr, že jakýkoli případný dopad opatření na hospodářskou situaci poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky pravděpodobně nebude významný.
(812)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se vyvozuje závěr, že dopad opatření na hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie by z krátkodobého hlediska byl omezeně negativní, s ohledem na vyšší počet smluvně zajištěných montáží než v opačném scénáři, který předpovídala významná výzkumná střediska, ovšem jenž se ve skutečnosti nenaplnil, a v míře, v jaké tato cla nemohou být hospodářskými subjekty navazujícími na výrobní odvětví Unie absorbována. I přes možné snížení poptávky po fotovoltaických zařízeních by montážní firmy měly být schopny provádět jiné činnosti související buď s jinými obnovitelnými zdroji energie, nebo s primární podnikatelskou činností, jak je uvedeno výše. Byl učiněn závěr, že jakýkoli případný dopad opatření na hospodářskou situaci poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky pravděpodobně nebude podle dostupných údajů významný.
6.6. Zájem konečných uživatelů (spotřebitelů)
(813)
Žádná strana přímo zastupující konečné uživatele, jako sdružení spotřebitelů, nepodala připomínky. V daném případě se odkazuje na dva druhy konečných uživatelů: spotřebitele (domácnosti) a další konečné uživatele (např. instituce, další investory). Šetřením se zjistilo, že pouze přibližně jedna čtvrtina stávajících fotovoltaických zařízení v Unii (takzvaná střešní, menší zařízení) byla objednána spotřebiteli. Ostatní zařízení (pozemní, průmyslová a komerční zařízení, která jsou mnohem větší) byla objednána jinými konečnými spotřebiteli.
(814)
Některé strany tvrdily, že v případě přijetí opatření by spotřebitele postihlo zvýšení cen fotovoltaických modulů. Lze očekávat, že v důsledku cel by ceny fotovoltaických modulů na trhu Unie poněkud vzrostly, avšak je pravděpodobné, že spotřebitelů a jiných konečných uživatelů by se to dotklo jen v omezené míře, protože šetření ukázalo, že cena modulu představuje nanejvýš 50 % z celkových nákladů na pořízení fotovoltaického zařízení. Vzhledem k ziskovým rozpětím společností připravujících projekty a montážních firem lze důvodně předpokládat, že případný růst cen modulů pro uživatele může být přinejmenším zčásti absorbován, a tedy zmírněn. Na základě dostupných údajů se vyvozuje závěr, že dodavatelský řetězec přinejmenším zčásti absorbuje opatření s navrhovanou výší cla, a opatření tudíž nemusí mít nutně za následek vyšší maloobchodní ceny pro spotřebitele.
(815)
Dále je třeba podotknout, že pokud by cla nebyla uložena, pravděpodobný zánik výrobního odvětví Unie by mohl vést k tomu, že spotřebitelé budou mít do budoucna k dispozici pouze jeden zdroj dodávek modulů. V rámci tohoto scénáře by čínští vyvážející výrobci byli schopni dále posilovat svou, již tak velmi silnou, pozici na trhu a to by také v krátkodobém výhledu mohlo vést ke zvýšeným cenám ke škodě spotřebitelů/konečných uživatelů. Ovšem vzhledem ke skutečnosti, že výroba v ČLR je ztrátová, by ke zvýšení cen, jak je uvedeno výše, pravděpodobně došlo v každém případě.
(816)
Některé strany tvrdily, že cla by zvýšily cenu výrobku, který je předmětem šetření. Následně by došlo k poklesu poptávky po fotovoltaických zařízeních, neboť ta by byla příliš nákladná pro spotřebitele a nedostatečně atraktivní pro ostatní investory.
(817)
Jak již bylo uvedeno v 752. bodě odůvodnění, i když dočasnému zvýšení cen může v důsledku přijetí opatření dojít, celkový trend cen je klesající, jak potvrzuje několik veřejných zdrojů. Tento argument byl tudíž odmítnut. I když je obtížné vyčíslit možné zvýšení cen v důsledku opatření a následné možné snížení poptávky, je třeba připomenout některé skutečnosti. Za prvé, výrobek, který je předmětem šetření, představuje až 50 % celkových nákladů na fotovoltaické zařízení, a clo tudíž může být přinejmenším částečně absorbováno. Za druhé, hospodářská soutěž výrobního odvětví Unie s výrobci ze třetích zemí, kteří již na trhu Unie působí, bude pravděpodobně držet ceny nízko. Současně by výrobní odvětví Unie mělo být schopno dosáhnout lepších finančních výsledků díky úsporám z rozsahu vyplývajícím z lepšího využití výrobních zařízení a snížení výrobních nákladů. Za třetí, poptávka po fotovoltaických zařízení souvisí nejen s úrovní cen výrobku, který je předmětem šetření, ale také s úrovní zaručených výkupních cen. Při současné nízké úrovni poptávky ve srovnání s výsledky dosaženými v roce 2011 a v období šetření se očekává, že zaručené výkupní ceny by neměly klesnout tak rychle jako v posuzovaném období, což umožní nepřetržité investice do fotovoltaických projektů. Tento argument byl proto zamítnut.
(818)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana zpochybnila výše uvedený závěr. Tvrdila, že klesající cenový trend nemůže být zachován i po přijetí opatření. Strana připomněla, že opatření představují velmi významný nárůst nákladů, který nemůže být plně vyrovnán snížením nákladů nebo dovozem ze třetích zemí. Kromě toho bylo opakovaně zdůrazněno, že výrobní odvětví Unie nebude schopno realizovat nové investice do výrobních a strojních zařízení a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie mohou absorbovat jen malou část, jestliže jejich zisk činí 11 %. Konečně neexistuje důkaz o tom, že by zvýšení ceny mohly kompenzovat zaručené výkupní ceny.
(819)
Je třeba připomenout, že v rozporu s tímto tvrzením se neočekává, že bude zvýšení cen v důsledku opatření moci být plně vyrovnáno, ale spíše že je v důsledku těchto opatření možné pouze přechodné zvýšení cen (viz 247. bod odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení). Takovéto zvýšení ceny může být výsledkem rozdílu v úrovni cen mezi čínskými subvencovanými cenami a jinými než čínskými výrobky. Nicméně informace shromážděné během vyšetřování umožňují tvrdit, že případné zvýšení cen může být částečně absorbováno řadou faktorů s ohledem na zisk v navazujícím odvětví v průměrné výši 11 %. A konečně, pokud jde o tvrzení, že neexistují důkazy, které by naznačovaly, že zaručené výkupní ceny mohou kompenzovat zvýšení cen, lze předpokládat, že zaručené výkupní ceny budou časem upraveny v souladu s vývojem cen projektů.
(820)
Jedna strana tvrdila, že od března 2013 ceny modulů vzrostly v Unii o 20 % a že je od roku 2013 závažný nedostatek zásob. Tento argument nebyl odůvodněn, naopak veřejné zdroje informací potvrzují relativní stabilitu cen ve druhém čtvrtletí roku 2013. I kdyby byly tyto informace správné, pouze by to odpovídalo tomu, že v návaznosti na celní evidenci dovozu bylo zohledněno riziko možného vyrovnávacího cla. Tento argument byl proto odmítnut.
(821)
Jiná strana tvrdila, že fotovoltaické projekty nebudou investorům přinášet výnos, pokud pokles zaručených výkupních cen nebude odpovídat klesajícím nákladům na projekt, včetně ceny modulů, neboť ty představují významnou část nákladů na daný projekt. Za tímto účelem bylo tvrzeno, že cla by zpochybnily životaschopnost mnohých fotovoltaických projektů, neboť zvyšují cenu.
(822)
Jak je uvedeno v 752. bodě odůvodnění výše, celkový trend cen výrobku, který je předmětem šetření, se zdá být klesající. Kromě toho význam zaručených výkupních cen s ohledem na trh klesá, jelikož v některých regionech bylo pravděpodobně dosaženo cenové parity. Argument, že cena fotovoltaických modulů by mohla mít negativní dopad na fotovoltaické projekty včetně otázky jejich životaschopnosti, byl z těchto důvodů zamítnut.
(823)
Jedna zúčastněná strana předložila interní model, aby prokázala, že pokud bude clo zavedeno, životaschopnost mnohých fotovoltaických projektů je v ohrožení.
(824)
Tento model neumožnil náležité vyčíslení rozsahu, v jakém by mohla poklesnout atraktivita investic do fotovoltaických zařízení (např. návratnost investic) v případě zvýšení ceny výrobku, který je předmětem šetření. Nicméně předpoklad, že bude případné clo zcela přeneseno na konečné uživatele nebo spotřebitele, použitý v uvedeném modelu, je nepravděpodobný s ohledem na stávající zisková rozpětí hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie. Navíc investiční rozhodnutí se nezakládá jen na ceně modulů, ale závisí také na mnoha dalších faktorech, včetně mimo jiné existence obecně příznivého rámce pro fotovoltaická zařízení v daném státě, úrovně podpory nebo ceny elektřiny (u cenové parity). Tento argument proto musel být zamítnut.
(825)
Na základě výše uvedených skutečností byl vyvozen závěr, že celkově by přijetí opatření mělo na spotřebitele a konečné uživatele omezený dopad. A to bez ohledu na vliv vnitrostátních režimů podpory k povzbuzení poptávky po fotovoltaických zařízeních. Budou-li vnitrostátní režimy podpory přizpůsobeny vyšším cenám solárních panelů (prostřednictvím vyšších zaručených výkupních cen), může být dopad na spotřebitele nulový.
6.7. Jiné argumenty
(826)
Některé strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie není schopno zásobovat trh Unie v požadovaném množství, a budou-li uložena vyrovnávací cla, existuje vážné riziko nedostatku v Unii, což může vést k dalšímu růstu cen dotčeného výrobku.
(827)
Šetření shledalo, že toto tvrzení není opodstatněné. Výrobní odvětví Unie má od roku 2009 nedostatečně využívané výrobní kapacity. V období šetření činila míra využití výrobní kapacity Unie pro výrobu modulů 41 %, s další rezervní kapacitou přibližně ve výši 5,7 GW; míra využití výrobní kapacity Unie pro výrobu modulů činila 63 %, s další rezervní kapacitou přibližně ve výši 1,2 GW. Díky této rezervní kapacitě by proto výrobní odvětví Unie z krátkodobého hlediska bylo schopno soutěžit o další část trhu. Také ze střednědobého hlediska lze důvodně předpokládat, že výrobní odvětví Unie bude rozšiřovat svou výrobní kapacitu, aby mohlo dosáhnout větších úspor z rozsahu a zajistit další snižování cen. Ostatně ve světě existují i další zdroje dodávek, které působí na trhu Unie a které v případě poklesu dovozu čínských výrobků budou schopny soutěžit o trh Unie. Šetření odhalilo, že stávající rezervní kapacita jiné než čínské výroby mimo Unii činila v období šetření u modulů 5,6 GW a u článků 6 GW. Lze proto dospět k závěru, že vzhledem k prognózám poptávky po fotovoltaických zařízeních v EU v roce 2013 (mezi 9,8 GW a 16,5 GW) a v roce 2014 (mezi 9 GW a 17,1 GW) zveřejněným významnými výzkumnými středisky, jako je EPIA, je celková rezervní kapacita Unii a třetích výrobců mimo Unii dostačující, aby v krátkodobém výhledu nahradila případný výpadek čínských dovozů.
(828)
I za přijetí konzervativnějšího předpokladu ohledně výrobní kapacity v Unii (viz 545. bod odůvodnění výše) by společná rezervní kapacita Unie a třetích zemí byla dostatečná k tomu, aby v krátkodobém horizontu nahradila případný pokles čínského dovozu. Také ze střednědobého hlediska lze důvodně předpokládat, že výrobní odvětví Unie bude rozšiřovat svou výrobní kapacitu, aby mohlo dosáhnout větších úspor z rozsahu, což umožní další snižování cen. Tento argument byl proto odmítnut.
(829)
Některé strany rovněž tvrdily, že uložení cel na dotčený výrobek poškodí rozvoj fotovoltaického trhu v Evropě, a že tudíž nebude dosaženo cílů strategie Evropa 2020 týkajících se obnovitelných zdrojů energie a snížení emisí skleníkových plynů v EU.
(830)
Především je třeba uvést, že splnění cílů stanovených pro rok 2020 nezávisí výlučně na solární energii. Stejně důležité jsou i další ekologické zdroje energie, jako např.: energie získávaná pomocí větru, biomasy, vodní energie atd. Jelikož cíle pro rok 2020 nestanoví žádný konkrétní podíl solární energie, nepředpokládá se, že poněkud nižší počet fotovoltaických zařízení zvýší celkové náklady spojené s realizací strategie Evropa 2020. Kromě toho je cena solárních panelů pouze jedním z mnoha činitelů, které jsou podstatné pro rozvoj odvětví výroby fotovoltaických zařízení v Unii. Stejně důležité jsou: příznivé právní a finanční podmínky na úrovni Unie a na úrovni členských států, lepší přístup k financování projektů v oblasti energie z obnovitelných zdrojů a investice do výzkumu a vývoje. Pokud jde o financování investic do solárních energií, dojde díky uložení cla ke zlepšení situace výrobního odvětví Unie i odvětví fotovoltaiky jako celku. Ve svém důsledku to pravděpodobně podpoří přístup výrobního odvětví Unie a investorů v odvětví fotovoltaiky ke kapitálu. A konečně je třeba znovu připomenout, že cílem tohoto cla není vyloučit čínský dovoz, ale obnovit korektní hospodářskou soutěž. Pokud by se cena dotčeného výrobku zvýšila, údaje o zisku dosahovaném na navazujícím trhu umožňují předpokládat, že tento růst cen by byl zčásti absorbován hospodářskými subjekty působícími na navazujícím trhu. Cena modulů pro konečné uživatele/spotřebitele by se proto neměla výrazně zvýšit, a poptávka po solárních zařízeních by mohla zůstat v předpovězeném rozmezí.
(831)
Na základě výše uvedených skutečností byl vyvozen závěr, že uložení opatření by celkově nemělo výrazný nepříznivý dopad na jiné politiky EU.
6.8. Závěr ohledně zájmu Unie
(832)
Celkové pozitivní důsledky pro výrobní odvětví Unie převažují nad pravděpodobným negativním dopadem na jiné subjekty na fotovoltaickém trhu, včetně konečných uživatelů (spotřebitelů).
(833)
Vzhledem k výše uvedenému byl učiněn závěr, že na základě dostupných informací o zájmu Unie neexistují přesvědčivé důvody proti přijetí opatření týkajících se dovozu dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR.
7. KONEČNÁ VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
(834)
Vzhledem k závěrům, pokud jde o subvencování, újmu, příčinné souvislosti a zájem Unie, by měla být zavedena konečná vyrovnávací opatření, aby se zabránilo působení další újmy výrobnímu odvětví Unie subvencovaným dovozem.
7.1. Úroveň pro odstranění újmy
(835)
Ke stanovení výše těchto opatření byla vzata v úvahu zjištěná subvenční rozpětí a výše cla nezbytná pro odstranění újmy, kterou utrpěli výrobci v Unii, aniž by přitom bylo překročeno zjištěné subvenční rozpětí.
(836)
Při výpočtu výše cla nezbytného k odstranění účinků subvencování působícího újmu se mělo za to, že by případná opatření měla výrobnímu odvětví Unie umožnit pokrýt výrobní náklady a dosáhnout zisku před zdaněním, kterého může přiměřeně dosáhnout toto výrobní odvětví u prodeje obdobného výrobku v Unii za běžných podmínek hospodářské soutěže, tj. bez subvencovaného dovozu. V souladu s judikaturou Tribunálu je takovým ziskem zisk realizovaný na začátku posuzovaného období, tj. před nárůstem subvencovaného dovozu. Proto byl cílový zisk stanoven na 8 % na základě váženého průměrného zisku, kterého dosáhlo výrobní odvětví EU v roce 2009 a 2010 pro moduly a články, když bylo ziskové.
(837)
Po poskytnutí konečných informací výrobní odvětví Unie tvrdilo, že jako úroveň zisku, které výrobní odvětví Unie mohlo v rozumné míře dosáhnout, pokud by nedocházelo k subvencovanému dovozu, by měla být použita ziskovost za rok 2010, spíše než průměrné ziskové rozpětí z let 2009 a 2010. V této souvislosti uvedlo, že ziskovost v roce 2009 byla nedostatečná a okolnosti těchto dvou let byly jasně rozdílné s ohledem zejména na vývoj spotřeby v roce 2010, který podpořil účinky subvencování v tomto roce. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že při stanovení úrovně pro odstranění újmy není důležité, zda průměrné ziskové rozpětí, kterého výrobní odvětví Unie dosáhlo, bylo „dostatečné“. Úroveň pro odstranění újmy by měla být založena na zisku, kterého může být přiměřeně dosaženo při neexistenci subvencovaného dovozu. Vyšetřující orgány mají obvykle za to, že této úrovně bylo dosahováno na začátku posuzovaného období. Jelikož v tomto případě bylo výrobní odvětví Unie ztrátové, pokud jde o prodej článků na začátku posuzovaného období v roce 2009, byla tato metodika nevhodná a bylo považováno za spolehlivější založit stanovení úrovně pro odstranění újmy na průměru ziskového rozpětí v prvním a druhém roce posuzovaného období. V tomto ohledu se také mělo za to, že není důležité, že se okolnosti v těchto dvou letech lišily.
(838)
Další strana zopakovala, že pro moduly a články by měly být stanoveny různé cílové zisky, neboť ziskovost těchto typů výrobků vykázala v průběhu posuzovaného období různé trendy. Zatímco ukazatele byly předloženy odděleně pro každý typ výrobku, závěry vyvozené pro každý ukazatel se týkají výrobku, který je předmětem šetření, jako celku. Připomíná se rovněž, že moduly a články jsou jediným výrobkem, a proto bylo subvenční rozpětí a úrovně pro odstranění újmy stanoveny na tomto základě.
(839)
Na tomto základě byla vypočtena také cena obdobného výrobku nepůsobící újmu výrobnímu odvětví Unie. Cena nepůsobící újmu byla získána připočtením výše uvedeného ziskového rozpětí 8 % k výrobním nákladům výrobců v Unii zařazených do vzorku během období šetření.
(840)
Nezbytné zvýšení ceny pak bylo určeno na základě porovnání vážené průměrné dovozní ceny spolupracujících vyvážejících výrobců v ČLR zařazených do vzorku, jež byla stanovena pro účely výpočtů v souvislosti s cenovým podbízením, náležitě upravené o náklady na dovoz a celní poplatky, s váženou průměrnou cenou obdobného výrobku prodávaného výrobci z Unie zařazenými do vzorku na trhu Unie v období šetření nepůsobící újmu. Veškeré rozdíly, jež byly výsledkem tohoto srovnání, pak byly vyjádřeny jako procento vážené průměrné hodnoty CIF dovozu.
(841)
Jedna strana tvrdila, že prodej výrobců v Unii zařazených do vzorku byl zaměřen na trh špičkových zařízení, jako je sektor obytných/malých komerčních zařízení, pro který platily vyšší zaručené výkupní ceny, a navrhla, aby byly prodejní ceny výrobního odvětví Unie odpovídajícím způsobem upraveny. Je třeba poznamenat, že by toto tvrzení nemělo být rozhodující pro výpočet rozpětí újmy, protože šetření ukázalo, že výrobci v Unii nebyli ziskoví.
7.2. Konečná opatření
(842)
Vzhledem k výše uvedenému a v souladu s článkem 15 základního nařízení by se měla přijmout konečná vyrovnávací opatření ohledně dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z ČLR, a to na úrovni nižší z hodnot odpovídajících subvenčnímu rozpětí nebo rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V tomto případě by v souladu s tímto pravidlem měla být celní sazba stanovena na úrovni zjištěných subvenčních rozpětí.
(843)
Vzhledem k vysoké úrovni spolupráce vyvážejících výrobců z ČLR bylo clo pro „všechny ostatní společnosti“ stanoveno na úrovni nejvyššího cla, jež má být uloženo společnostem, které byly buď zařazeny do vzorku, nebo během šetření spolupracovaly. Clo pro „všechny ostatní společnosti“ se uplatní na společnosti, které v rámci šetření nespolupracovaly.
(844)
Pro spolupracující čínské společnosti nezařazené do vzorku, které jsou uvedeny v příloze, je konečná sazba cla stanovena jako vážený průměr sazeb pro společnosti zařazené do vzorku.
(845)
Na základě výše uvedeného jsou sazby cel, která budou uložena, stanoveny takto:
Název společnosti
Subvenční rozpětí
Rozpětí újmy
Vyrovnávací clo
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
4,9 %
46,3 %
4,9 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
41,8 %
6,3 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
48,2 %
3,5 %
JingAo Solar Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd,
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd,
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd;
5,0 %
56,5 %
5,0 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd,
11,5 %
58,2 %
11,5 %
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
11,5 %
58,2 %
11,5 %
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd,
de minimis
64,9 %
0,0 %
Renesola Jiangsu Ltd
Renesola Zhejiang Ltd
4,6 %
80,1 %
4,6 %
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
60,1 %
6,5 %
Společnosti uvedené v příloze
6,4 %
51,1 %
6,4 %
Všechny ostatní společnosti
11,5 %
80,1 %
11,5 %
(846)
Výše uvedená konečná vyrovnávací opatření se stanoví ve formě valorických cel.
(847)
Individuální sazby vyrovnávacího cla pro společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí tedy stav zjištěný během šetření, pokud jde o tyto společnosti. Tyto celní sazby se tedy (na rozdíl od celostátního cla platného pro „všechny ostatní společnosti“) vztahují výlučně na dovoz výrobků pocházejících z dotčené země a vyrobených těmito společnostmi, a tedy vyjmenovanými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není jmenovitě uvedena v článku 1 spolu se svým názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě platné pro „všechny ostatní společnosti“.
(848)
Každou žádost o použití individuální vyrovnávací celní sazby pro jednotlivé společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi (103) spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. Bude-li to vhodné, bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
(849)
Aby bylo zajištěno řádné vymáhání vyrovnávacího cla, neměla by se zbytková celní sazba vztahovat jen na nespolupracující vyvážející výrobce, ale rovněž na výrobce, kteří v období šetření neuskutečnili žádný vývoz do Unie.
(850)
Opatření se ukládají proto, aby bylo výrobcům v Unii umožněno překonat účinky subvencování působícího újmu. Pokud by nastala nějaká počáteční nerovnováha mezi možným prospěchem pro výrobce v Unii a náklady pro ostatní hospodářské subjekty v Unii, mohla by být vyrovnána tím, že se zvýší a/nebo znovu zahájí výroba v Unii. Nicméně předpokládaný scénář zvýšené výroby v Unii nemusí být v souladu s rozvojem tohoto volatilního trhu. Spotřeba Unie vzrostla u modulů mezi rokem 2009 a 2011 o 264 % a v průběhu šesti měsíců od roku 2011 do období šetření klesla pouze o 43 procentních bodů. Volatilita je ještě výraznější při pohledu na období 2006-2011, kdy spotřeba Unie u modulů vzrostla z méně než 1 GW na téměř 20 GW, což představuje navýšení o přibližně 2 000 % na pouhých 5 let. Tato volatilita bude pravděpodobně pokračovat a prognózy zveřejněné sdruženími podnikatelů vykazují 100 % a větší rozdíly mezi různými scénáři, a to dokonce i ve střednědobém horizontu let 2014-2015.
(851)
Z těchto důvodů se má za to, že je vhodné za těchto výjimečných okolností omezit dobu trvání opatření na pouhé dva roky.
(852)
Toto období by mělo být dostatečné k tomu, aby výrobci v Unii zvýšili a/nebo znovu zahájili svoji výrobu, a zároveň aby nebyla závažně ohrožena situace jiných hospodářských subjektů v Unii. Má se za to, že období dvou let bude nejvhodnější pro analýzu toho, zda v důsledku uložení opatření opravdu došlo ke zvýšení výroby v Unii, a tím byly vyváženy negativní účinky na jiné hospodářské subjekty v Unii.
(853)
Po zveřejnění konečných zjištění jeden výrobce v Unii vznesl argument, že omezená doba trvání 2 let je příliš krátká na zotavení ze vzniklé újmy. Kromě toho bylo argumentováno tím, že doba trvání 2 let neumožní výrobcům v Unii vyhotovit obchodní plány na tento a příští rozpočtový rok. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že opatření budou trvat do prosince 2015, což by mělo výrobcům v Unii k vyhotovení obchodních plánů do roku 2015 stačit.
(854)
Výrobce v Unii navíc nezpochybnil důvody, pro něž je doba trvání omezena na dva roky, zejména volatilitu trhu. Výrobce dokonce výslovně ocenil přezkum v případě, že bude třeba opatření změnit v důsledku změny situace na trhu. Vzhledem k tomu, že pravděpodobnost změny okolností na trhu do dvou let je na tomto nestabilním trhu skutečně vysoká, považuje se za vhodné omezit opatření na dva roky od samého počátku.
(855)
Po poskytnutí konečných informací tvrdil žadatel, že dva roky nestačí k tomu, aby byly uskutečněny investice do výroby uvedené v 852. bodě odůvodnění. Nicméně vzhledem k rozsáhlé nevyužité kapacitě výrobního odvětví Unie je možno zvýšit výrobu lepším využíváním stávající výrobní kapacity, které by mělo být možné, aniž by byly zapotřebí dodatečné investice.
(856)
Žadatel dále namítal, že uložení konečných vyrovnávacích cel na období dvou let je nedostačující k tomu, aby se výrobní odvětví Unie zotavilo z účinků minulého subvencování působícího újmu. Uložení vyrovnávacích cel však nemůže brát v potaz pouze zájmy výrobního odvětví Unie samotného, a je třeba vyvážit možný prospěch pro výrobce v Unii s náklady pro další hospodářské subjekty v Unii. Z toho důvodu dané rozhodnutí omezit opatření na dva roky nadále platí.
(857)
Všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě je zamýšleno doporučit uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typu používaného v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech, pocházejících nebo dovážených z ČLR (poskytnutí konečných informací). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž se mohly ke konečným informacím vyjádřit.
(858)
Ústní a písemné připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
7.3. Celní evidence a zpětná účinnost
(859)
Jak je uvedeno výše v 7. bodě odůvodnění, Komise přijala dne 1. března 2013 nařízení č. 182/2013, kterým se zavádí celní evidence dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky od 6. března 2013.
(860)
Od 6. června 2013 byla celní evidence dovozu za účelem ochrany proti dumpingovému dovozu ukončena přijetím prozatímního antidumpingového nařízení. Pokud jde o současné antisubvenční šetření a vzhledem k výše uvedeným zjištěním by celní evidence dovozu za účelem antisubvenčního šetření v souladu s čl. 24 odst. 5 základního nařízení měla být zrušena.
(861)
Pokud jde o možné zpětné uplatnění vyrovnávacích opatření, je třeba se řídit kritérii stanovenými v čl. 16 odst. 4 základního nařízení. Podle tohoto článku může být konečné vyrovnávací clo uloženo na výrobky, které byly propuštěny do volného oběhu nejvýše 90 dnů přede dnem nabytí účinnosti prozatímních opatření, avšak nikoli před zahájením šetření.
(862)
V tomto případě nebyla uplatněna žádná prozatímní vyrovnávací opatření. V důsledku toho bylo rozhodnuto, že konečné vyrovnávací clo se neuplatní se zpětnou účinností.
8. FORMA OPATŘENÍ
(863)
Po přijetí prozatímních antidumpingových opatření v rámci souběžného antidumpingového šetření (104) skupina spolupracujících vyvážejících výrobců, včetně jejich společností ve spojení v ČLR a v Evropské unii, společně s Čínskou obchodní komorou pro dovoz a vývoz strojních zařízení a elektronických výrobků (dále jen „CCCME“) nabídla společný cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního antidumpingového nařízení (105). Závazek rovněž podpořily čínské orgány. Komise nabídku zvážila a rozhodnutím Komise 2013/423/EU (106) nabídku závazku přijala.
(864)
Po přijetí rozhodnutí 2013/423/EU vyvážející výrobci společně s CCCME předložili oznámení o změně původní nabídky svého závazku. Požadovali, aby byl změněn tak, aby zohlednil vynětí destiček z okruhu výrobků, jak je uvedeno ve 46. a 99. bodě odůvodnění. Kromě toho řada dalších vývozců ve lhůtě stanovené v čl. 8 odst. 2 základního antidumpingového nařízení požádala o zahrnutí do závazku.
(865)
Stejná skupina vyvážejících výrobců spolu s CCCME ve lhůtě stanovené v čl. 13 odst. 2 základního nařízení (107) požádala o to, aby Komise přijala podmínky závazku s cílem zamezit také škodlivým dopadům dovozu subvencovaných výrobků. Prováděcím rozhodnutím 2013/707/EU Komise tuto nabídku s ohledem na konečná cla přijala,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech (tloušťka článků nepřesahuje 400 mikrometrů), v současnosti kódů KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90 (kódy TARIC 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 a 8541409039) a pocházejících nebo zasílaných z Čínské lidové republiky, ledaže by byly v tranzitu ve smyslu článku V GATT.
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články),
-
moduly nebo panely s výstupním stejnosměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla, která se použije na čistou cenu s dodáním na hranice Unie, před proclením, je pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Celní sazba
Doplňkový kód TARIC
Wuxi Suntech Power Co. Ltd;
Suntech Power Co. Ltd;
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd;
Luoyang Suntech Power Co. Ltd;
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd; Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd,
4,9 %
B796
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
B797
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
B791
JingAo Solar Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd,
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd,
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
5,0 %
B794
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd,
11,5 %
B793
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
11,5 %
B927
Delsolar (Wujiang) Ltd
0 %
B792
Renesola Jiangsu Ltd
Renesola Zhejiang Ltd
4,6 %
B921
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
B845
Společnosti uvedené v příloze
6,4 %
Všechny ostatní společnosti
11,5 %
B999 (108)
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
1. Dovoz, pro nějž bylo předloženo prohlášení k propuštění do volného oběhu v případě výrobků v současnosti kódů KN ex 8541 40 90 (kódy TARIC 8541409021, 8541409029, 8541409031 a 8541409039) a na nějž jsou vystaveny faktury společnostmi, od kterých Komise přijala závazky a jejichž názvy jsou uvedeny v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU, je osvobozen od antisubvenčního cla uloženého podle článku 1, pokud:
a)
společnost uvedená v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU vyrobila, dodala a fakturovala výše uvedené výrobky přímo nebo prostřednictvím své společnosti ve spojení, která je rovněž uvedena v příloze prováděního rozhodnutí 2013/707/EU, buď svým společnostem ve spojení v Unii, které působí jako dovozci a propuštějí zboží do volného oběhu v Unii, nebo prvnímu nezávislému odběrateli, který působí jako dovozce a propouští zboží do volného oběhu v Unii;
b)
k tomuto dovozu je přiložena závazková faktura, což je obchodní faktura obsahující alespoň údaje a prohlášení uvedené v příloze 2 tohoto nařízení;
c)
k tomuto dovozu je přiloženo osvědčení o vývozním závazku podle přílohy 3 tohoto nařízení; a
d)
zboží deklarované a předložené celním orgánům přesně odpovídá popisu uvedenému v závazkové faktuře.
2. Celní dluh vzniká v okamžiku přijetí prohlášení k propuštění zboží do volného oběhu:
a)
pokud je u dovozu popsaného v odstavci 1 zjištěno, že není splněna jedna nebo více podmínek stanovených v uvedeném odstavci; nebo
b)
pokud Komise zruší přijetí závazku podle čl. 13 odst. 9 nařízení Komise (ES) č. 597/2009 prostřednictvím nařízení nebo rozhodnutí, které odkazuje na konkrétní transakce, a prohlásí příslušné závazkové faktury za neplatné.
Článek 3
Společnosti, od nichž Komise přijala závazky a jejichž názvy jsou uvedeny v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU, a s výhradou některých podmínek v ní uvedených, vystaví faktury rovněž u transakcí, které nejsou osvobozeny od antisubvenčních cel. Tato faktura je obchodní faktura obsahující alespoň údaje uvedené v příloze 4 tohoto nařízení.
Článek 4
Celní evidence dovozu vyplývající z nařízení (EU) č. 182/2013, kterým se zavádí celní evidence dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, se zrušuje.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se do 7. prosince 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. prosince 2013.
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 1239/2013 AL CONSILIULUI
din 2 decembrie 2013
de instituire a unei taxe compensatorii definitive la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 597/2009 al Consiliului din 11 iunie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenții din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (1), în special articolul 15,
având în vedere propunerea Comisiei Europene, după consultarea comitetului consultativ,
întrucât:
1. PROCEDURA
1.1. Inițierea procedurii
(1)
La 8 noiembrie 2012, Comisia Europeană („Comisia”) a anunțat, printr-un aviz publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (2) (denumit în continuare „avizul de deschidere”), inițierea unei proceduri antisubvenții cu privire la importurile în Uniune de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule și plachete) originare din Republica Populară Chineză (denumită în continuare „RPC” sau „țara în cauză”).
(2)
Procedura antisubvenții a fost inițiată în urma unei plângeri înaintate la 26 septembrie 2012 de asociația EU ProSun (denumită în continuare „reclamantul”), în numele unor producători care reprezintă peste 25 % din producția totală a Uniunii de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie. Plângerea conținea elemente de probă prima facie care atestau subvenționarea produsului în cauză și prejudiciile importante rezultând din aceasta, care au fost considerate suficiente pentru a justifica inițierea unei proceduri.
(3)
Înainte de inițierea procedurii și în conformitate cu articolul 10 alineatul (7) din Regulamentul (CE) nr. 597/2009 („regulamentul de bază”), Comisia a notificat guvernul RPC că a primit o plângere documentată în mod corespunzător, conform căreia importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componente cheie originare din RPC ar cauza un prejudiciu important industriei din Uniune. Guvernul RPC a fost invitat să angajeze consultări pentru a clarifica situația cu privire la conținutul plângerii și pentru a găsi o soluție reciproc agreată. Guvernul RPC a acceptat invitația la consultări și acestea s-au desfășurat ulterior. În cadrul consultărilor nu s-a putut ajunge la nicio soluție reciproc acceptată. Cu toate acestea, au fost luate în considerare, în mod corespunzător, observațiile formulate de guvernul RPC în ceea ce privește neaplicabilitatea măsurilor compensatorii enumerate în reclamație. În urma consultărilor au fost primite observații din partea guvernului RPC.
1.2. Procedura antidumping paralelă
(4)
La 6 septembrie 2012, Comisia Europeană a anunțat, printr-un aviz publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (3), inițierea unei proceduri antidumping cu privire la importurile în Uniune de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule și plachete) originare din RPC.
(5)
La 6 iunie 2013, Comisia Europeană, prin Regulamentul (EU) nr. 513/2013 (4) al Comisiei, a instituit o taxă antidumping provizorie la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule și plachete) originare sau expediate din RPC („regulamentul antidumping provizoriu”).
(6)
Analizele prejudiciului efectuate în cadrul prezentei anchete antisubvenție și al anchetei antidumping paralele se bazează pe aceeași definiție a industriei din Uniune, a producătorilor reprezentativi din Uniune și a perioadei anchetei și au condus la aceleași concluzii, în cazul în care nu se specifică altceva. S-a considerat că aceasta este cea mai adecvată cale pentru a raționaliza analiza prejudiciului și a ajunge la constatări coerente în cadrul ambelor proceduri. Din acest motiv, observațiile privind aspecte referitoare la prejudiciu formulate în cadrul oricăreia dintre aceste două proceduri au fost, în egală măsură, luate în considerare în cealaltă procedură.
1.3. Înregistrarea
(7)
În urma unei cereri adresate de către reclamant și susținute de documente justificative, Comisia a adoptat, la 1 martie 2013, Regulamentul (EU) nr. 182/2013 al Comisiei (5) prin care se supun înregistrării importurile de module fotovoltaice din siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule și plachete) originare sau expediate din Republica Populară Chineză începând cu 6 martie 2013.
(8)
Unele părți interesate au susținut că decizia de înregistrare a importurilor este neîntemeiată, deoarece nu sunt întrunite condițiile prevăzute la articolul 24 alineatul (5) din regulamentul de bază. Aceste afirmații nu au fost însă întemeiate sau susținute de dovezi concrete. În momentul în care s-a luat decizia de înregistrare a importurilor, Comisia dispunea de suficiente elemente de probă prima facie pentru a justifica necesitatea înregistrării importurilor, între care se remarcă în special creșterea abruptă a acestora, atât ca valoare absolută, cât și în ceea ce privește cota de piață. Prin urmare, argumentele în această privință au fost respinse.
1.4. Părțile vizate de procedură
(9)
Comisia a informat în mod oficial reclamanții, alți producători cunoscuți din Uniune, producătorii-exportatori cunoscuți din RPC, autoritățile din RPC și importatorii cunoscuți cu privire la inițierea procedurii. Părților interesate li s-a acordat posibilitatea de a-și face cunoscute în scris punctele de vedere și de a solicita o audiere până la termenul stabilit în avizul de deschidere.
(10)
Având în vedere numărul aparent ridicat de producători-exportatori, de producători din Uniune și de importatori neafiliați, toți producătorii-exportatori cunoscuți și importatorii neafiliați au fost invitați să se facă cunoscuți și să furnizeze Comisiei, astfel cum este specificat în avizul de deschidere, informații de bază cu privire la activitățile pe care le desfășoară în legătură cu produsul în cauză în cursul perioadei de anchetă, astfel cum este definită la considerentul (38). Aceste informații au fost solicitate în temeiul articolului 27 din regulamentul de bază pentru a permite Comisiei să decidă dacă eșantionarea ar fi necesară și, în caz afirmativ, să selecteze eșantioane. De asemenea, au fost consultate autoritățile din RPC.
(a) Alcătuirea eșantionului de producători-exportatori
(11)
Inițial, 121 de producători-exportatori/grupuri de producători din China au furnizat informațiile solicitate și au acceptat să fie incluși într-un eșantion. Societățile care au cooperat reprezintă peste 80 % din volumul total al exporturilor chineze. Pe baza informațiilor primite din partea producătorilor-exportatori și în conformitate cu articolul 27 din regulamentul de bază, Comisia a propus inițial un eșantion de șapte producători-exportatori/grupuri de producători-exportatori.
(12)
Eșantionul selectat de șapte grupuri de societăți este format din primii trei exportatori cooperanți cu cel mai mare volum de exporturi de module, din primii doi exportatori cooperanți cu cel mai mare volum de exporturi de celule și din primii doi exportatori cooperanți cu cel mai mare volum de exporturi de plachete. Eșantionul format din aceste șapte grupuri de producători-exportatori a servit drept bază pentru stabilirea nivelului de subvenționare pentru aceste grupuri, precum și a nivelului de subvenționare pentru toți producătorii-exportatori neincluși în eșantion care au cooperat, în conformitate cu articolul 15 alineatele (2) și (3) din regulamentul de bază. Astfel cum se explică la considerentul (46) de mai jos, Comisia a exclus plachetele din definiția produsului în etapa definitivă a anchetei. Anumite societăți au fost introduse în eșantion deoarece au realizat cele mai mari volume de export de plachete. Cu toate acestea, ținând seama de faptul că deja Comisia anchetase aceste societăți și verificase datele transmise de ele, precum și de faptul că toate aceste societăți au realizat exporturi semnificative de module și/sau celule, nu s-a considerat necesară modificarea eșantionului.
(13)
S-a decis în final ca eșantionul să fie alcătuit dintr-un număr de opt societăți/grupuri de producători-exportatori. Acest lucru s-a datorat faptului că, deși inițial s-a raportat că Jinko Solar Co. Ltd și Renesola Jiangsu Ltd erau afiliate, ulterior s-a stabilit că de fapt nu erau.
(b) Eșantionarea producătorilor din Uniune
(14)
În avizul de deschidere, Comisia a anunțat că a selectat provizoriu un eșantion de producători din Uniune. Toți producătorii cunoscuți din Uniune și asociația de producători cunoscută au fost informați cu privire la selecția eșantionului provizoriu de producători din Uniune. Eșantionul provizoriu a fost format din nouă producători din Uniune dintre cei aproximativ 215 de producători din Uniune care erau cunoscuți, înainte de deschiderea anchetei, ca fabricând produse similare, selectați pe baza celui mai mare volum reprezentativ al producției, luând în considerare volumul vânzărilor și situarea geografică, ce ar putea face în mod rezonabil obiectul anchetei în intervalul de timp disponibil. S-a asigurat reprezentarea în eșantion atât a producătorilor din Uniune integrați pe verticală, cât și a celor neintegrați. Părțile interesate au fost, de asemenea, invitate să își facă cunoscute punctele de vedere în privința eșantionului provizoriu.
(15)
Mai multe părți interesate au ridicat următoarele obiecții cu privire la eșantionul provizoriu de producători din Uniune:
(i)
unele părți au susținut că informațiile limitate furnizate cu privire la eșantionul provizoriu selectat au fost insuficiente și le-au împiedicat să formuleze observații pertinente legate de eșantionul propus. În special, acestea au criticat faptul că identitatea producătorilor din Uniune a fost păstrată confidențială și au solicitat să fie comunicate statele membre în care sunt situați producătorii din Uniune incluși în eșantion, precum și cota de producție a producătorilor din Uniune selecționați din volumul total al producției de module fotovoltaice și celule, precum și procentul din producție și vânzări reprezentat de către societățile din eșantion în mod individual și de eșantion în ansamblu;
(ii)
metoda utilizată pentru selectarea eșantionului a fost contestată pe motivul că aceasta „confundă trei etape diferite”, și anume sprijinul pentru deschiderea anchetei, definiția industriei din Uniune și eșantionarea. Prin urmare, s-a afirmat că nu este clar dacă industria din Uniune era deja definită în momentul selectării eșantionului și, prin urmare, dacă eșantionul poate fi considerat reprezentativ. Fără definirea industriei din Uniune în stadiul de eșantionare, părțile interesate au fost împiedicate să verifice dacă eșantionul provizoriu a fost reprezentativ și, în consecință, dacă pe baza eșantionului, situația industriei din Uniune în cursul perioadei de anchetă, astfel cum este definită în considerentul 38 de mai jos, poate fi evaluată corect. În plus, s-a afirmat că este inadecvat să se selecteze eșantionul provizoriu pe baza răspunsurilor primite din partea producătorilor din Uniune la examinarea sprijinului pentru deschiderea anchetei;
(iii)
s-a afirmat, de asemenea, că eșantionul provizoriu a fost selectat doar dintre societățile care și-au exprimat sprijinul în favoarea prezentei anchete;
(iv)
una dintre părți a afirmat că, deoarece societățile integrate pe verticală sunt incluse în eșantionul provizoriu, volumul producției de celule ar putea fi luat în calcul de două sau de trei ori, ceea ce creează îndoieli cu privire la reprezentativitatea globală a eșantionului. S-a cerut ca, pentru producătorii integrați pe verticală, să se ia în considerare numai volumul producției de module, nu și volumul de celule;
(v)
aceeași parte a afirmat că datele pe care s-a bazat selectarea eșantionului au fost cel puțin parțial nefiabile, ceea ce ar putea afecta reprezentativitatea eșantionului provizoriu în ansamblu;
(vi)
una dintre părți a furnizat o listă care ar conține circa 150 de producători suplimentari de produse similare din Uniune, afirmând că și aceștia ar fi trebuit luați în considerare pentru selectarea unui eșantion de producători din Uniune.
(16)
Argumentelor aduse de părți li s-a răspuns după cum urmează: producătorii din Uniune au solicitat păstrarea confidențialității numelor lor din cauza riscului de represalii. Au existat, într-adevăr, amenințări reale împotriva producătorilor din Uniune de a-și vedea afectate interesele comerciale atât în Uniune, cât și în afara acesteia. Comisia a considerat că aceste cereri au fost suficient de întemeiate pentru a li se da curs. Divulgarea amplasării sau a ponderii în producție și vânzări a producătorilor individuali din Uniune selectați pentru eșantion ar putea foarte ușor să dezvăluie identitatea producătorului în cauză și cererile în această privință au trebuit respinse.
(17)
Comisia nu a „confundat” determinarea sprijinului pentru deschiderea unei anchete, definirea industriei din Uniune și selectarea eșantionului provizoriu, întrucât aceste etape au rămas independente una de alta, iar deciziile în legătură cu fiecare dintre ele au fost luate separat. Nu s-a demonstrat în ce măsură utilizarea datelor privind producția și vânzările furnizate de producătorii din Uniune în contextul examinării sprijinului pentru deschiderea anchetei a afectat reprezentativitatea eșantionului. La deschiderea anchetei, industria din Uniune a fost, într-adevăr, definită provizoriu. Toate informațiile disponibile cu privire la producătorii din Uniune, inclusiv informațiile furnizate în plângere și datele colectate de la producătorii din Uniune și de la alte părți înainte de deschiderea anchetei au fost utilizate în scopul stabilirii producției totale din Uniune în mod provizoriu pentru perioada de anchetă, astfel cum este definită în considerentul (38).
(18)
Toți producătorii din Uniune care au răspuns la întrebările legate de sprijinul acordat pentru deschiderea anchetei au fost luați în considerare pentru eșantion, indiferent dacă aceștia au sprijinit, s-au opus sau nu au exprimat nicio opinie cu privire la anchetă. Prin urmare, această afirmație a fost respinsă.
(19)
Problema dublei sau triplei contabilizări a fost luată în considerare în momentul în care a fost selectat eșantionul provizoriu. S-a constatat că excluderea producției și vânzărilor de celule ale producătorilor din Uniune integrați pe verticală nu ar ține seama de o parte din producția de celule vândute pe piața liberă. Prin urmare, s-a considerat că excluderea vânzărilor de celule din volumul total de producție nu ar conduce neapărat la un eșantion mai reprezentativ. În plus, reprezentativitatea eșantionului a fost stabilită nu numai pe baza volumului producției, ci și în funcție de răspândirea geografică și de o reprezentare echilibrată a producătorilor integrați pe verticală și a celor neintegrați. Reprezentativitatea relativă a volumului producției a fost calculată la nivelul fiecărui tip de produs similar. Pe această bază, s-a considerat că metodologia pentru selectarea eșantionului provizoriu a fost rezonabilă și, prin urmare, eșantionul este considerat reprezentativ pentru industria din Uniune în ceea ce privește produsul care face obiectul anchetei în ansamblu. Prin urmare, această afirmație a fost respinsă. În ceea ce privește fiabilitatea datelor, eșantionul a fost selectat pe baza informațiilor disponibile în momentul efectuării selecției eșantionului, astfel cum se prevede la articolul 27 din regulamentul de bază. În privința fiabilității datelor utilizate în sprijinul deschiderii anchetei, ancheta nu a descoperit nicio dovadă că datele colectate înaintea deschiderii ar cuprinde lacune semnificative. Prin urmare, se poate presupune în mod rezonabil că baza pe care a fost selectat eșantionul provizoriu a fost suficient de fiabilă. Prin urmare, această afirmație a fost respinsă.
(20)
În ceea ce privește lista de aproximativ 150 de producători suplimentari din Uniune, trebuie remarcat faptul că această informație a fost transmisă cu mult după termenul prevăzut pentru ca părțile interesate să prezinte observații privind componența eșantionului provizoriu, iar producătorii din Uniune să se manifeste și să solicite să fie incluși în eșantion. În plus, aproximativ 30 de producători din Uniune incluși în această listă erau de fapt cunoscuți de Comisie la momentul selectării eșantionului. Mai mult, toți producătorii din Uniune care s-au prezentat după publicarea avizului de deschidere au fost luați în considerare la selectarea eșantionului. Pe această bază, reprezentativitatea eșantionului nu a fost afectată. Prin urmare, această afirmație a fost respinsă.
(21)
După primirea observațiilor, componența eșantionului a fost revizuită, din cauză că au existat indicii că una dintre societățile selectate nu ar fi fost în situația de a coopera pe deplin. Pentru a menține nivelul de reprezentativitate a eșantionului, a fost selectat un producător suplimentar din Uniune. Eșantionul revizuit este constituit, prin urmare, din zece societăți, selectate pe baza celui mai mare volum reprezentativ pentru fiecare nivel de producție, luând în considerare volumul vânzărilor pe piața UE și situarea geografică, ce puteau face în mod rezonabil obiectul anchetei în intervalul de timp disponibil. În urma excluderii plachetelor din definiția produsului în cauză, și astfel din domeniul de aplicare al acestei anchete [a se vedea considerentele (42) - (46) și (349)], eșantionul este alcătuit din opt societăți. Ca urmare, eșantionul de producători din Uniune analizat reprezintă, ca procent din totalul producției din Uniune, între 18 % și 21 % pentru module și între 17 % și 24 % pentru celule și acoperă producătorii integrați pe verticală și pe cei neintegrați. Având în vedere că un procentaj exact ar permite calcularea volumului de producție al producătorului suplimentar din Uniune menționat mai sus și, prin urmare, determinarea identității acestuia, nu se pot dezvălui procentele exacte.
(22)
Producătorii din Uniune care au furnizat Comisiei informațiile solicitate în vederea selectării unui eșantion în cadrul prezentei proceduri antisubvenții coincid cu producătorii din Uniune care au furnizat informații relevante în cadrul anchetei paralele antidumping în desfășurare. Mai mult, toți producătorii din Uniune selectați în eșantionul final în cadrul anchetei antidumping au furnizat informațiile relevante și în cadrul prezentei anchete antisubvenții, fapt care i-a permis Comisiei să selecteze un eșantion. Prin urmare, s-a considerat adecvat ca eșantioanele finale ale producătorilor din Uniune în cadrul ambelor proceduri să fie identice.
(23)
Guvernul RPC și-a reiterat afirmația potrivit căreia utilizarea confidențialității numelor reclamanților și a producătorilor din Uniune incluși în eșantion nu este garantată. Astfel cum s-a afirmat deja în considerentul 9 din regulamentul provizoriu, producătorii din Uniune au solicitat păstrarea confidențialității numelor lor din cauza riscului de represalii. Comisia a considerat că aceste cereri au fost suficient de întemeiate pentru a li se da curs. Informațiile furnizate Comisiei pentru susținerea riscului de represalii nu pot fi dezvăluite părților terțe, deoarece o astfel de dezvăluire ar contraveni scopului cererii de păstrare a confidențialității. Mai mult, în cazul în care, astfel cum afirmă guvernul RPC, un producător din Uniune își reevaluează poziția și își dezvăluie identitatea prin completarea unei cereri de atac în instanță a regulamentului provizoriu, motivul dezvăluirii informațiilor pe baza cărora a fost acordată anonimitatea nu mai există, deoarece identitatea a fost deja dezvăluită.
(24)
În urma comunicării constatărilor finale, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products („CCCME”) și-a reiterat argumentele referitoare la metoda utilizată pentru selecția eșantionului provizoriu de producători din Uniune. Aceasta susține, în special, că instituțiile nu au luat în considerare 120 de producători. Comisia a abordat deja această problemă în considerentul (9) din regulamentul provizoriu. În plus, instituțiile au verificat activitățile societăților incluse în lista respectivă. S-a dovedit că lista menționată include în special societăți care realizează instalarea, distribuitori, importatori afiliați și producători-exportatori din China, Taiwan și India. Prin urmare, nu s-a putut demonstra că instituțiile nu au luat în considerare un număr important de producători din Uniune. Mai mult, CCCME nu a contestat producția totală a Uniunii prin furnizarea unor cifre alternative, nici nu a oferit dovezi care să arate că reprezentativitatea eșantionului ar fi putut fi afectată, deoarece niciunul dintre eventualii producători suplimentari din Uniune nu ar fi fost inclus în eșantion dacă ar fi fost cunoscut de Comisie.
(c) Alcătuirea eșantionului de importatori neafiliați
(25)
Dintre cei aproximativ 250 de importatori neafiliați prezentați de reclamant și pe care i-a contactat Comisia, douăzeci de părți au răspuns la formularul de eșantionare anexat la avizul de deschidere, douăsprezece pentru module și un singur răspuns pentru celule. În plus, alte șapte părți s-au prezentat, dar nu au raportat importuri sau revânzări ale produsului în cauză. Eșantionul a fost selectat, în conformitate cu articolul 27 din regulamentul de bază, pentru a acoperi cel mai mare volum reprezentativ de importuri care poate face în mod rezonabil obiectul anchetei ținând seama de timpul disponibil. Pe această bază a fost selectat eșantionul importatorilor neafiliați, alcătuit din doi importatori pentru module și un importator pentru celule, reprezentând aproximativ 2 % - 5 % din totalul importurilor din țara în cauză. Totuși, după primirea răspunsului la chestionar, a devenit evident că activitatea de bază a unuia dintre cei trei importatori se concentrează, de fapt, pe instalațiile solare, și nu pe comerțul cu produsul în cauză. În ceea ce privește activitatea celui de-al doilea importator, aceasta consta în importul de module, și nu în importul de celule. Cu toate acestea, calitatea informațiilor oferite în răspunsul la chestionar nu a fost suficientă pentru ca acesta să fie inclus în analiza importatorilor neafiliați. În plus, ancheta a arătat că majoritatea importurilor pentru produsul în cauză intră pe piața Uniunii prin societățile afiliate producătorilor-exportatori din RPC sau prin societățile care realizează instalarea ori prin dezvoltatorii de proiecte.
(26)
În urma instituirii unor măsuri antidumping provizorii în cadrul anchetei antidumping paralele, Comisia a luat legătura și cu alți importatori care cooperaseră deja în cadrul anchetei în etapa deschiderii acesteia, oferind informații de bază cu privire la activitățile lor care au legătură cu produsul ce face obiectul anchetei în cursul perioadei de anchetă, astfel cum se precizează în avizul de deschidere. Scopul a fost acela de a stabili în ce măsură se poate crește mărimea eșantionului de importatori neafiliați. S-au prezentat șase societăți calificate drept importatori neafiliați angajați în comercializarea produsului în cauză (și anume în cumpărarea și revânzarea acestuia), care și-au manifestat disponibilitatea de a coopera în continuare în cadrul anchetei. Dintre cele șase societăți, cinci au oferit răspunsuri până la termenul-limită prevăzut. Din cele cinci răspunsuri primite, numai trei au fost suficient de complete și au permis efectuarea unei evaluări adecvate. Pe această bază, eșantionul de importatori neafiliați a fost extins, fiind alcătuit din patru importatori pentru module, reprezentând cu aproximație între 2 % și 5 % din totalul importurilor efectuate din țara în cauză. Având în vedere structura importatorilor neafiliați, care erau în special IMM-uri, nu a fost posibilă alcătuirea unui eșantion care să dețină o cotă mai importantă, ținând cont de resursele limitate aflate la dispoziția instituțiilor.
(d) Răspunsuri la chestionare și verificări
(27)
Comisia a trimis chestionare reprezentanților RPC (inclusiv chestionare specifice pentru China Development Bank, Export Import Bank of China, Bank of China, Bank of Shanghai, Sinosure, precum și pentru alte instituții financiare relevante și producători aflați în proprietatea statului care fabrică polisiliciu, sticlă și aluminiu și care au furnizat aceste materii prime industriei vizate în cursul perioadei de anchetă), celor opt producători-exportatori din RPC incluși în eșantion, altor producători-exportatori din RPC care au solicitat aceasta, precum și producătorilor din Uniune incluși în eșantion, importatorilor neafiliați incluși în eșantion și operatorilor din amonte și din aval, precum și asociațiilor acestora care s-au prezentat până la termenele-limită prevăzute în avizul de deschidere. Comisia a contactat și o asociație reprezentativă a consumatorilor.
(28)
S-au primit răspunsuri de la guvernul RPC, de la toți producătorii-exportatori incluși în eșantion și de la societățile afiliate acestora din RPC, de la cinci producători-exportatori care au solicitat o examinare individuală, de la toți producătorii din Uniune incluși în eșantion, de la toți importatorii neafiliați din Uniune incluși în eșantion, precum și de la 21 de operatori din amonte și din aval și de la trei asociații ale acestora.
(29)
Comisia a căutat și a verificat toate informațiile considerate necesare pentru stabilirea subvenționării, a prejudiciului care rezultă din aceasta și a interesului Uniunii. S-au efectuat vizite de verificare la sediile următoarelor autorități de stat și instituții financiare, ale societăților incluse în eșantion, la sediul unui importator neafiliat, la sediile a doi operatori din amonte și a patru operatori din aval, la sediul asociațiilor și al consultantului independent:
(a)
Guvernul Republicii Populare Chineze
-
Ministerul Comerțului din China, Beijing, China
-
Huaxia Bank, Beijing, China
-
China Development Bank, Beijing, China
-
Export Import Bank of China, Beijing, China
-
China Export & Credit Insurance Corporation (SINOSURE), Beijing, China
(b)
Producători din Uniune
-
opt producători din Uniune incluși în eșantion
(c)
Grupuri de producători-exportatori (și societăți afiliate acestora) din RPC
-
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd, China
-
Delsolar (Wujiang) Ltd. (Wujiang) Co. Ltd., China
-
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd., China
-
JingAo Group, China
-
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, PRC Power Co. Ltd, China
-
Yingli Green Energy Holding Company, China
-
Zhejiang Yuhui Solar Energy Source Co. Ltd și Renesola Jiangsu Ltd, China
-
Jinko Solar Co. Ltd, China
(d)
Importator neafiliat din Uniune
-
IBC SOLAR AG, Bad Staffelstein, Germania
(e)
Operatori din amonte
-
Roth & Rau AG, Hohenstein-Ernsthal, Germania
-
WACKER Chemie AG, Burghausen, Germania
(f)
Operatori din aval
-
Juwi Solar GmbH, Worrstadt, Germania
-
ValSolar SL, Badajoz, Spania
-
Jayme de la Costa, Pedroso, Portugalia
-
Sunedison, Spain Construction, Madrid, Spania
(g)
Asociații
-
European Photovoltaic Industry Association („EPIA”), Bruxelles, Belgia
(h)
Consultant independent
-
Europressedienst, Bonn, Germania
(30)
Observațiile prezentate de părțile interesate au fost examinate și luate în considerare după caz.
(31)
The Association for Affordable Solar Energy („AFASE”), care reprezintă importatorii, operatorii din aval și operatorii din amonte a pus sub semnul întrebării temeiul juridic al vizitei efectuate la sediul societății Europressedienst, susținând că un consultant independent nu este o parte interesată în conformitate cu articolul 26 din regulamentul de bază. Cu toate acestea, constatări ar trebui să se bazeze pe date fiabile și verificabile ori de câte ori este posibil. Societatea Europressedienst a furnizat informații cu privire la indicatorii macroeconomici pe baza unui contract. Comisia a efectuat o verificare la fața locului la sediul societății respective în virtutea principiului bunei administrări pentru a verifica fiabilitatea și acuratețea datelor pe care și-a bazat constatările.
(32)
Guvernul RPC a afirmat că au fost violate drepturile sale la apărare în legătură cu accesul la dosarele puse la dispoziție pentru consultare de către părțile interesate deoarece (i) din dosarele neconfidențiale au lipsit informații fără furnizarea unor „motive întemeiate” sau a unor rezumate suficient de detaliate sau, în mod excepțional, a motivelor pentru lipsa rezumatului neconfidențial, (ii) versiunea neconfidențială a unui întreg răspuns la chestionar din partea unui producător din Uniune lipsea și (iii) întârzierile pentru punerea la dispoziția părților interesate a versiunilor neconfidențiale ale răspunsurilor producătorilor din Uniune la chestionar erau excesive.
(33)
(i) Referitor la afirmația privind lipsa informațiilor din dosarul deschis consultării, partea interesată nu a specificat informațiile la care se referă. (ii) Afirmația referitoare la lipsa versiunii neconfidențiale pentru un întreg răspuns la chestionar este incorectă. (iii) În ceea ce privește întârzierile în punerea la dispoziție a răspunsurilor neconfidențiale la chestionare ale producătorilor din Uniune incluși în eșantion, părții interesate i s-a explicat că adăugarea chestionarelor la dosarul neconfidențial se făcea numai după verificarea acestora cu privire la caracterul lor complet și la caracterul rezonabil al rezumatelor. Pentru a asigura dreptul producătorilor din Uniune la anonimitate, s-a confirmat, de asemenea, faptul că versiunile neconfidențiale ale chestionarelor nu dezvăluiau identitatea producătorului din Uniune în cauză. Prin urmare, în anumite cazuri, versiunile neconfidențiale trebuiau să fie corectate în consecință de către partea care le-a transmis, înainte ca acestea să poată fi puse la dispoziția celorlalte părți interesate.
(34)
În orice caz, se consideră că aceasta nu a afectat în niciun fel drepturile părților la apărare. Comisia a oferit tuturor părților interesate ocazia de a răspunde la informațiile incluse în dosarul pus la dispoziție pentru consultare în timp util pentru luarea în considerare a observațiilor lor, dacă acestea erau întemeiate și garantate înainte ca în cursul anchetei să fi fost trase concluzii. Părțile interesate au avut ocazia de a prezenta observații la chestionarele producătorilor din Uniune și după comunicarea constatărilor provizorii și finale. Prin urmare, deși comunicările constatărilor și accesul la dosarul pus la dispoziție pentru consultarea de către părțile interesate se bazează pe dispoziții legale diferite, este de remarcat faptul că părțile interesate au avut nenumărate ocazii de a-și prezenta observațiile cu privire la toate informațiile puse la dispoziție de orice parte la anchetă. Prin urmare, această afirmație trebuie respinsă.
(35)
Toate părțile interesate au fost informate cu privire la faptele și considerațiile esențiale pe baza cărora se intenționa recomandarea instituirii de taxe compensatorii la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză (denumită în continuare „comunicarea constatărilor finale”). Tuturor părților le-a fost acordată o perioadă în care au putut trimite observații cu privire la comunicarea constatărilor finale.
(36)
Observațiile prezentate de părțile interesate au fost examinate și luate în considerare după caz.
1.5. Acceptarea unui angajament în vederea stabilirii taxelor definitive
(37)
În urma comunicării constatărilor finale, Comisia a primit o ofertă modificată pentru un angajament din partea producătorilor-exportatori, împreună cu China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products, care se referă și la ancheta antidumping desfășurată în paralel. Prin Decizia de punere în aplicare 2013/707/UE a Comisiei din 4 decembrie 2013 de confirmare a acceptării unui angajament oferit în legătură cu procedurile antidumping și antisubvenție privind importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume celule) originare sau expediate din Republica Populară Chineză pentru perioada de aplicare a măsurilor definitive (6), Comisia a confirmat acceptarea angajamentului menționat.
1.6. Perioada de anchetă și perioada luată în considerare
(38)
Ancheta privind subvenționarea și prejudiciul a vizat perioada cuprinsă între 1 iulie 2011 și 30 iunie 2012 (denumită în continuare „perioada de anchetă” sau „PA”). Examinarea tendințelor relevante pentru evaluarea prejudiciului a acoperit perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2009 și sfârșitul PA (denumită în continuare „perioada luată în considerare”).
2. PRODUSUL ÎN CAUZĂ ȘI PRODUSUL SIMILAR
2.1. Produsul în cauză
(39)
Produsul în cauză, definit în etapa deschiderii anchetei, constă în module sau panouri fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin, precum și celule și plachete de tipul celor utilizate în modulele sau panourile fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin, originare sau expediate din Republica Populară Chineză. Celulele și plachetele au o grosime de maximum 400 de micrometri. Acest produs este încadrat în prezent la codurile NC ex 3818 00 10, ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 și ex 8541 40 90.
(40)
Următoarele tipuri de produse sunt excluse din definiția produsului în cauză:
-
încărcătoarele solare care constau din mai puțin de șase celule, sunt portabile și furnizează energie electrică pentru dispozitive sau încarcă baterii,
-
produsele fotovoltaice cu strat subțire,
-
produse fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin care sunt integrate permanent în produse electrice, în cazul în care produsele electrice au altă funcție decât generarea de energie electrică și în cazul în care aceste produse electrice consumă electricitatea generată de celula/celulele fotovoltaică/fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin integrată/integrate.
2.2. Produsul similar
(41)
Ancheta a arătat că produsul în cauză, precum și produsul fabricat și vândut în Uniune de către industria din Uniune au aceleași caracteristici fizice, chimice și tehnice, precum și aceleași utilizări finale de bază. Prin urmare, aceste produse sunt considerate ca fiind similare, în sensul articolului 2 litera (c) din regulamentul de bază.
2.3. Afirmații cu privire la definiția produsului
2.3.1. Excluderea plachetelor
(42)
Părțile interesate au susținut că plachetele ar trebui să fie excluse din definiția produsului, deoarece nu au aceleași caracteristici fizice, chimice și tehnice de bază ca și celulele și modulele. În legătură cu același subiect, pe lângă argumentele aduse înainte de publicarea regulamentului antidumping provizoriu, au mai fost aduse ulterior două argumente suplimentare.
(43)
În primul rând, părțile interesate au susținut că plachetele pot fi utilizate și în alte scopuri în afară de producția de celule, în special la fabricarea circuitelor integrate și a altor microdispozitive. În această privință, se observă că nu toate plachetele sunt incluse în definiția produsului din cadrul prezentei anchete, definiție care se limitează la „plachete de tipul celor utilizate în modulele sau panourile fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin”, și că plachetele respective au „o grosime de maximum 400 de micrometri”. Chiar dacă plachetele sunt în mod cert incluse și în alte aplicații, ancheta nu a inclus în niciun moment plachete utilizate la fabricarea altor produse, cum ar fi circuitele integrate. În plus, nu s-au prezentat producători, importatori sau utilizatori activi pe piața acestor tipuri diferite de plachete care să susțină că plachetele lor ar face obiectul înregistrării sau al unor taxe provizorii antidumping. Prin urmare, se concluzionează că aceste alte tipuri de plachete nu intră în definiția produsului din cadrul prezentei anchete. În plus, aceasta arată că plachetele nu au neapărat aceeași utilizare finală ca celulele și modulele.
(44)
În al doilea rând, se susține că o plachetă neprelucrată nu prezintă niciuna dintre proprietățile electrice esențiale care disting celulele și modulele solare de alte produse. Este de reținut în special faptul că plachetele nu au capacitatea de a genera energie electrică din lumina solară, ceea ce constituie funcția-cheie a celulelor și modulelor fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin.
(45)
Într-adevăr, ancheta a arătat că plachetele nu dobândesc funcția de generare a energiei electrice din lumina solară decât după ce sunt transformate în celule. Conversia este efectuată de celulele care absorb lumina și o transformă în energie electrică prin intermediul siliciului cristalin. Celulele au o joncțiune pozitiv-negativă, care are rolul de a colecta și de a transmite electricitatea generată de celulă. Pentru asamblarea modulelor, celulele sunt lipite unele de altele cu sârme sau benzi metalice plate, rezultând un șir de celule. Acestea se laminează între plăci. În general, placa superioară este din sticlă, iar cea de suport este polimerică. De obicei, se utilizează rame care să permită montarea la fața locului (de exemplu, pe acoperișuri). Modulul poate să aibă sau nu un invertor.
(46)
Având în vedere caracteristicile fizice și tehnice de bază diferite, definite în cursul anchetei cum ar fi, printre altele, funcția de generare a energiei electrice din lumină solară, s-a concluzionat că plachetele ar trebui să fie excluse din definiția produsului în cauză și deci și din domeniul de aplicare al prezentei anchete.
2.3.2. Caracteristicile fizice, chimice și tehnice și utilizări finale
(47)
Mai multe părți interesate au susținut că ancheta nu poate viza două produse cu caracteristici fizice, chimice și tehnice diferite și, prin urmare, modulele și celulele ar trebui să facă obiectul a două anchete separate. În plus, acestea au susținut că nu este clar dacă ancheta acoperă un singur produs sau două produse distincte și, prin urmare, că nu beneficiază de toate posibilitățile de a-și apăra interesele.
(48)
Producția de celule-module este un singur proces de producție, cu diferite etape de producție. Celulele determină caracteristicile produsului finit (și anume modulele). Ancheta a arătat că producția de celule este direct și exclusiv dedicată fabricării de module; modulele și celulele au aceleași caracteristici fizice, chimice și tehnice (determinate de materia primă utilizată) și au aceleași utilizări finale de bază, și anume sunt vândute în scopul integrării în sisteme solare fotovoltaice. Performanța modulelor este legată direct de performanța celulelor.
(49)
În avizul de deschidere a anchetei s-a precizat în mod clar că modulele și celulele constituie produsul care face obiectul anchetei. Prin urmare, părțile interesate au avut toate posibilitățile de a-și apăra interesele pe baza produsului în cauză, astfel cum a fost definit. Din aceste motive, argumentele au fost respinse.
2.3.3. Nomenclatura diferită
(50)
S-a afirmat, de asemenea, că modulele și celulele nu pot fi considerate un singur produs, întrucât au coduri NC din opt cifre, subpoziții din șase cifre și poziții tarifare din patru cifre în cadrul Sistemului armonizat (SA) diferite. În acest sens, este de remarcat faptul că atât celulele, cât și modulele, pot fi declarate la poziția tarifară 8541 40 90, în timp ce codurile de la poziția tarifară 8501 sunt destinate generatoarelor electrice în general, și nu în special produselor solare. Din aceste motive, argumentul a fost respins.
2.3.4. Valoarea adăugată a celulelor
(51)
Mai multe părți au susținut că valoarea adăugată de procesul de conversie a celulelor reprezintă cea mai mare parte din valoarea unui modul și că, prin urmare, celulele trebuie considerate un produs distinct.
(52)
Ancheta a arătat că producția de celule este cea mai complexă etapă, din punct de vedere tehnologic, din procesul de producție. Cu toate acestea, s-a dovedit, de asemenea, că cele două etape de prelucrare sunt legate între ele și că valoarea adăugată nu este concentrată într-o anumită etapă a procesului de producție, ci este repartizată de-a lungul întregului proces. Din aceste motive, argumentul a fost respins.
2.3.5. Piețele comerciale separate
(53)
Unele părți interesate au afirmat că modulele și celulele au piețe comerciale separate și că, prin urmare, ar trebui să fie tratate ca produse diferite, lucru dovedit, de asemenea, de faptul că un număr mare de producători nu sunt integrați pe verticală.
(54)
Modulele și celulele nu pot fi considerate produse distincte, ale căror prețuri variază doar în funcție de factori de piață. De fapt, prețurile lor sunt strict interconectate și afectate de prețul polisiliciului. De asemenea, așa cum s-a arătat și mai sus, la considerentul (49), produsul în cauză este fabricat printr-un singur proces de producție cu diferite etape. Faptul că unii producători nu sunt integrați pe verticală ține doar de decizii comerciale și de economii de scară și nu infirmă această concluzie. Din aceste motive, acest argument a trebuit respins.
2.3.6. Utilizarea finală și interschimbabilitate
(55)
Mai multe părți interesate au susținut că modulele și celulele trebuie tratate ca produse diferite, având în vedere faptul că acestea au utilizări finale diferite și nu sunt interschimbabile.
(56)
După cum s-a menționat mai sus, ancheta a arătat că procesul de producție a celulelor-modulelor este un singur proces de producție și, prin urmare, problema interschimbabilității între diferitele etape ale unui singur proces de producție nu se aplică. În plus, modulele și celulele au aceeași utilizare finală, convertirea luminii solare în energie electrică și, prin urmare, nu pot fi utilizate pentru alte aplicații.
2.3.7. Canalele de distribuție
(57)
Una dintre părțile interesate a afirmat că modulele și celulele nu au aceleași canale de distribuție și ar trebui, prin urmare, să nu fie considerate un singur produs. Ancheta a arătat că modulele și celulele pot fi distribuite prin canale de distribuție diferite sau similare. Cu toate acestea, principalele criterii pentru a defini un singur produs sunt aceleași caracteristici fizice, chimice și tehnice și aceleași utilizări finale. Având în vedere considerentele (47) - (49) de mai sus, concluzia este, prin urmare, că existența unor canale de distribuție diferite nu se consideră un element determinant. Prin urmare, acest argument trebuie respins.
2.3.8. Percepția consumatorului
(58)
S-a afirmat că modulele și celulele diferă în mod substanțial în ceea ce privește percepția consumatorului și că, prin urmare, nu ar trebui considerate un singur produs.
(59)
La fel ca mai sus, principalele criterii pentru a defini un singur produs sunt aceleași caracteristici fizice, chimice și tehnice și aceleași utilizări finale. Având în vedere considerentele (47) - (49), concluzia este, prin urmare, că o percepție diferită a consumatorului nu se consideră un element determinant. Prin urmare, acest argument trebuie respins.
2.3.9. Anchete separate pentru celule și module
(60)
Părțile interesate au reiterat faptul că celulele și modulele nu sunt un singur produs și, prin urmare, ar trebui să fie evaluate în mod separat. Cu toate acestea, spre deosebire de plachete, celulele și modulele au aceeași proprietate de bază, și anume capacitatea de a genera energie electrică din lumină solară. În consecință, aceste argumente au fost respinse.
(61)
În urma comunicării constatărilor finale, un exportator a susținut că celulele singure nu pot produce energie electrică. Pentru producerea energiei electrice, acestea ar trebui să fie integrate în module. Cu toate acestea, fiecare celulă are capacitatea de a genera singură energie electrică din lumină solară, de regulă aproximativ 4W. Deși această putere poate fi insuficientă pentru majoritatea aplicațiilor, care necesită un ansamblu de celule integrate în module, acest lucru nu înseamnă că o singură celulă nu dispune de capacitatea de a genera energie electrică.
(62)
În urma comunicării constatărilor finale, un exportator a afirmat, de asemenea, că celulele nu sunt doar un alt tip de modul, ci un produs complet diferit. În fapt, celula este o componentă cheie a unui modul. Fiind o componentă cheie, o celulă nu este, în mod clar, „un produs complet diferit”, deoarece modulele și celulele prezintă aceleași caracteristici de bază de generare a energiei electrice din lumina solară, astfel cum se indică la considerentul (60).
(63)
În plus, aceeași parte a susținut că, atunci când au fost selectate eșantioanele de producători din Uniune și de exportatori chinezi, diferența dintre celule și module a fost luată în considerare. Prin urmare, ar fi trebuit să fie stabilite niveluri diferite ale taxelor pentru module și celule. În acest sens, se confirmă faptul că diferența dintre module și celule a fost într-adevăr luată în considerare la selectarea eșantioanelor de producători din Uniune și de exportatori chinezi, astfel cum se menționează în considerentele (10) și (14) din regulamentul antidumping provizoriu. Cu toate acestea, aceasta s-a făcut doar pentru a se asigura faptul că eșantionul este reprezentativ și, prin urmare, nu înseamnă că celulele și modulele nu ar trebui să fie considerate un singur produs în cauză, sau că ar trebui să se stabilească niveluri diferite ale taxelor pentru celule și module. Într-adevăr, pentru a se asigura faptul că eșantionul este reprezentativ pentru toate tipurile de produs, a fost important să se facă distincția între celule și module la selectarea eșantionului. Mai mult, având în vedere că a existat un anumit grad de incertitudine în ceea ce privește considerarea celulelor și modulelor ca fiind un singur produs sau două produse distincte, a fost necesar să se asigure reprezentativitatea pentru ambele posibilități.
(64)
Producătorii-exportatori au afirmat că, deoarece angajamentul impune prețuri minime la import și volume diferite pentru celule și module, se confirmă faptul că modulele și celulele sunt produse distincte care necesită două anchete distincte. Cu toate acestea, prețurile minime la import diferite sunt doar un indiciu că celulele și modulele reprezintă diferite grupe de tipuri de produs care sunt vândute la prețuri diferite. Prin urmare, este necesară definirea unor prețuri diferite pentru ca prețurile minime la import să aibă sens.
(65)
De asemenea, faptul că celulele și modulele reprezintă grupe distincte de tipuri de produs nu este, în sine, relevant pentru definiția produsului în cauză. Pentru definiția produsului în cauză este suficient faptul că produsele prezintă aceleași caracteristici de bază și utilizări finale, acesta fiind cazul modulelor și celulelor, astfel cum se menționează în considerentele (46) și, respectiv, (71).
(66)
Guvernul RPC a susținut că evaluarea care a determinat că celulele și modulele reprezintă un singur produs în cauză nu abordează o serie de criterii definite de Organul de apel în CE - azbest (7). Aceste criterii sunt utilizate pentru definiția „produsului similar”, și nu pentru produsul în cauză. Cu alte cuvinte, aceste criterii trebuie utilizate pentru a defini produsul similar, de exemplu produsul similar produs de industria din Uniune, care este apoi comparat cu produsul în cauză exportat de producătorii-exportatori chinezi. Aceste criterii nu sunt, prin urmare, pertinente pentru definirea produsului în cauză. În orice caz, instituțiile observă că aplicarea criteriilor utilizate în CE - azbest pentru definiția produsului în cauză în cazul de față nu ar avea rezultate diferite. Primul și al doilea criteriu (proprietățile, natura și calitatea, respectiv, utilizările finale) sunt identice cu criteriile proprietăți fizice, chimice și tehnice și utilizări finale, utilizate în considerentele precedente. Al treilea criteriu (gustul și obiceiurile consumatorilor) nu este cu adevărat util în cazul de față, deoarece celulele reprezintă componenta-cheie a modulelor; în ceea ce privește al patrulea criteriu, clasificarea tarifară, este de remarcat faptul că atât celulele, cât și modulele, pot fi declarate la poziția tarifară 8541 40 90, în timp ce codurile de la poziția tarifară 8501 sunt destinate generatoarelor electrice în general, și nu în special produselor solare.
(67)
Alte părți interesate au susținut că o aplicare obiectivă a criteriilor elaborate de Curtea de Justiție în cauzele anterioare (8) ar duce la concluzia că modulele și celulele sunt produse diferite. În acest sens, este de remarcat faptul că Curtea a indicat doar o serie de criterii care pot fi luate în considerare și nu există nicio obligație de a utiliza toate criteriile în toate cazurile, întrucât nu toate sunt relevante. Aceste criterii au fost evaluate în considerentele (27) - (39) din regulamentul antidumping provizoriu, unde s-a constatat că o serie de criterii nu sunt relevante în cazul de față. În cauza Brosmann, evaluarea care a decis dacă diferite tipuri de pantofi aparțin „produsului în cauză” a fost, de asemenea, efectuată numai pe baza a trei criterii care au fost considerate a fi relevante. Deoarece părțile interesate nu au oferit niciun raționament conform căruia aplicarea obiectivă a criteriilor ar duce la concluzia că modulele și celulele sunt produse diferite, argumentul nu poate fi acceptat.
(68)
În plus, se reamintește faptul că celulele și modulele au aceleași utilizări finale de bază, și anume sunt vândute în scopul integrării în sisteme solare fotovoltaice. Performanța modulelor este direct legată de performanța celulelor, astfel cum se indică în considerentul (28) din regulamentul antidumping provizoriu.
(69)
O parte interesată a argumentat că, deoarece plachetele au fost excluse din definiția produsului, iar producerea modulelor din celule implică un proces semnificativ de prelucrare, argumentul conform căruia celulele și modulele au aceleași utilizări finale ar trebui, de asemenea, respins. S-a afirmat, de asemenea, că evaluarea care a concluzionat că modulele și celulele au aceleași utilizări finale se bazează pe ipoteza că plachetele, modulele și celulele rezultă din același proces de producție.
(70)
În primul rând, concluzia că evaluarea care a concluzionat că modulele și celulele au aceleași utilizări finale se bazează pe procesul de producție este greșită. Deși cele două afirmații se găsesc, într-adevăr, în același considerent (36) din regulamentul antidumping provizoriu, acest lucru nu înseamnă că o concluzie se bazează pe cealaltă ipoteză menționată. Cuvântul „mai mult” care separă cele două afirmații arată clar faptul că a doua afirmație nu se bazează pe prima. În plus, cele două afirmații abordează chestiuni separate de la rubrica „Utilizarea finală și interschimbabilitate”. Prima afirmație privind procesul de producție se referă la interschimbabilitate, în timp ce a doua afirmație se referă la utilizarea finală. Presupunerea conform căreia evaluarea care a concluzionat că modulele și celulele au aceleași utilizări finale se bazează pe ipoteza că plachetele, modulele și celulele rezultă din același proces de producție este, prin urmare, incorectă.
(71)
În ceea ce privește utilizarea finală reală a celulelor și modulelor, părțile interesate nu contestă faptul că modulele și celulele sunt vândute în scopul integrării în sistemele solare fotovoltaice. Prin urmare, se confirmă concluzia că modulele și celulele au aceeași utilizare finală.
2.3.10. Produsele cu strat subțire
(72)
O parte interesată a afirmat că produsele fotovoltaice cu strat subțire ar trebui incluse în definiția produsului în cauză, argumentând că acestea au aceleași caracteristici fizice, chimice și tehnice și aceleași utilizări finale de bază.
(73)
Produsele fotovoltaice cu strat subțire sunt excluse în mod clar din definiția produsului [a se vedea considerentul (40) de mai sus]. Produsele fotovoltaice cu strat subțire au caracteristici fizice, chimice și tehnice diferite față de produsul în cauză. Acestea sunt fabricate în urma unui proces de producție diferit și nu din siliciu cristalin, care constituie principala materie primă pentru producția de module și celule. Acestea au o eficiență mai scăzută a conversiei și un randament energetic mai mic și, prin urmare, nu sunt adecvate pentru aceleași tipuri de aplicații ca și cele vizate de produsul în cauză. Din aceste motive, aceste argumente trebuie respinse.
2.3.11. Produsele semifinite
(74)
În plus, s-a susținut că celulele ar trebui considerate produse conductoare semifinite, în timp ce modulele sunt produse finite: prin urmare, acestea nu ar trebui considerate un singur produs.
(75)
Așa cum s-a arătat mai sus, principalele criterii pentru a defini un singur produs sunt aceleași caracteristici fizice, chimice și tehnice și aceleași utilizări finale. Prin urmare, având în vedere considerentele (47) - (49), concluzia este că diferența între produse finite sau semifinite nu este considerată un element determinant. Prin urmare, acest argument trebuie respins.
2.3.12. Încărcătoarele solare
(76)
O parte interesată a solicitat excluderea panourilor solare dedicate exclusiv încărcării bateriilor de 12V, pe baza faptului că acestea au o altă utilizare finală decât modulele de conectare la rețea, din cauza faptului că generează o tensiune mult mai scăzută și, prin urmare, nu sunt adecvate pentru conectarea la rețea.
(77)
În conformitate cu avizul de deschidere, încărcătoarele solare care constau din mai puțin de șase celule, sunt portabile și furnizează energie electrică pentru dispozitive sau încarcă baterii sunt excluse din definiția produsului care face obiectul anchetei. Modulele din mai mult de șase celule dedicate exclusiv încărcării bateriilor au aceleași caracteristici de bază și aceeași performanță ca și modulele de conectare la rețea. Ele utilizează o tensiune în circuit deschis mai joasă decât cea utilizată la modulele de conectare la rețea. În ciuda acestei diferențe, ancheta a arătat că acest tip de module pot fi conectate la rețeaua electrică. Tensiunea mai scăzută poate fi ușor compensată de o creștere a dimensiunii și/sau a numărului de celule. Prin urmare, modulele dedicate încărcării bateriilor și care constau din mai mult de șase celule se încadrează în definiția produsului în cauză.
(78)
De asemenea, părțile interesate au susținut că definiția „încărcătoarelor solare care constau din mai puțin de șase celule” este prea restrânsă și ar trebui să fie extinsă la produsele care au o funcție similară și care nu sunt vizate de această definiție, cum ar fi produsele de dimensiuni similare care utilizează un număr mai mare de celule mai mici.
(79)
În plus, părțile interesate au susținut că definiția „produselor fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin care sunt integrate permanent în produse electrice” este prea restrânsă, deoarece este exclus numai produsul electric complet, în timp ce componentele solare care urmează să fie integrate în produsele electrice nu sunt în mod necesar excluse.
(80)
Într-adevăr, o analiză a argumentelor prezentate de către diversele părți interesate arată că este mai adecvat să se definească excluderea acestor produse pe baza standardelor tehnice decât pe baza numărului de celule. S-a stabilit în special că definițiile standardului „IEC 61730-1 Application Class C” definesc într-un mod mai adecvat produsele care ar trebui să fie excluse din domeniul de aplicare a măsurilor.
(81)
În urma comunicării constatărilor finale, s-au primit observații privind excluderea bazată pe standardul internațional menționat mai sus. S-a susținut că, mai degrabă decât trimiterea la standard, ar fi mai adecvat să se definească excluderea pe baza tensiunii de ieșire și puterii de ieșire, și anume „module sau panouri cu o tensiune de ieșire de maximum 50 V CC și o putere de ieșire de maximum 50 W exclusiv pentru utilizare directă ca încărcătoare de baterii în sisteme cu aceleași caracteristici de tensiune și putere”. Acest argument poate fi acceptat, iar excluderea este determinată în final conform acestei definiții.
2.3.13. Modulele solare integrate în acoperiș
(82)
O altă parte interesată a susținut că modulele solare integrate în acoperiș ar trebui să fie excluse din definiția produsului din cadrul prezentei anchete, deoarece combină funcționalitatea unui modul solar cu cea a unei țigle sau plăci de ardezie pentru acoperiș. Ca atare, ele nu sunt interschimbabile în mod direct cu un modul solar standard.
(83)
Cu toate acestea, ancheta a arătat că atât modulele standard, cât și modulele solare integrate în acoperiș trebuie să respecte aceleași standarde electrice. Deși modulul solar integrat în acoperiș nu poate fi înlocuit ca atare cu un modul standard, el poate fi înlocuit cu un modul standard la care se adaugă țigle sau plăci de ardezie pentru acoperiș. Prin urmare, aceste produse au aceeași proprietate tehnică de bază de a genera energie electrică din lumina solară. Funcționalitatea adăugată (care este, de altfel, asigurată de materialul acoperișului) nu este considerată esențială și nu garantează excluderea modulelor solare integrate în acoperiș din definiția produsului.
(84)
În urma comunicării constatărilor finale, aceeași parte interesată a susținut că absența interschimbabilității duale între modulele solare integrate în acoperiș și modulele solare standard este un indiciu că modulele solare integrate în acoperiș ar trebui să fie excluse din domeniul de aplicare al măsurilor, făcând trimitere la cauza încălțăminte (9) în general și la încălțămintea cu tehnologie specială pentru atletism „STAF” în particular. Cu toate acestea, motivele excluderii STAF au fost numeroase, iar absența interschimbabilității duale, în sine, nu a fost considerată un motiv suficient de Tribunal în cauza Brosmann (10), ceea ce a confirmat faptul că produse foarte diferite, cum ar fi ghetele pentru oraș și ghetele pentru drumeții, pot fi, într-adevăr, considerate produs în cauză într-o singură anchetă antidumping în ciuda diferențelor dintre acestea.
(85)
În plus, partea interesată a susținut că absența producției în UE și faptul că partea interesată deține drepturi de proprietate intelectuală ar reprezenta o confirmare a faptului că modulele solare integrate în acoperiș sunt inovatoare și diferite de orice alt produs. Cu toate acestea, referindu-ne din nou la cauza încălțăminte menționată de partea interesată, Tribunalul a hotărât în cauza Brosmann că „lipsa producției comunitare a acestui tip de încălțăminte și existența unui brevet nu sunt concludente.” (11). Prin urmare, încălțămintea cu tehnologie brevetată a fost considerată produs în cauză în cazul respectiv.
(86)
De asemenea, partea interesată a susținut că modulele solare integrate în acoperiș ar trebui să fie excluse din definiția produsului în cauză, deoarece acestea sunt vândute la prețuri semnificativ mai ridicate decât modulele standard. De asemenea, în cauza încălțăminte, STAF cu un preț peste un anumit prag au fost excluse din definiția produsului în cauză. În acest sens, se remarcă faptul că modulele solare integrate în acoperiș combină funcționalitatea modulelor solare și a țiglelor sau ardeziei din acoperiș, astfel cum se indică în considerentul (83). Prin urmare, o comparație directă a prețurilor nu are sens, deoarece funcționalitatea suplimentară conduce, în mod evident, la prețuri mai ridicate.
(87)
Ca răspuns la acest argument, partea interesată a susținut că, pe baza acestui raționament, invocarea diferențelor de preț ca un indicator suplimentar care să justifice excluderea din definiția produsului ar fi imposibilă în orice împrejurare. Cu toate acestea, această interpretare este prea generală. Ceea ce se afirmă în considerentul anterior este doar faptul că, în acest caz particular în care modulele solare integrate în acoperiș combină funcționalitatea produsului în cauză cu cea a unui alt produs (în cazul de față țiglă sau ardezie), prețul este în mod evident fără importanță. Acest lucru nu înseamnă că, în alte cazuri, diferența de preț nu poate fi un indicator util pentru a stabili dacă un produs ar trebui să fie exclus din definiția produsului în cauză.
(88)
În cele din urmă, partea interesată a susținut că furnizorul său de module solare integrate în acoperiș ar trebui să beneficieze de acces la angajamentul privind prețurile minime. Cu toate acestea, se pare că exportatorul chinez respectiv nu a cooperat la anchetă și, fiind parte necooperantă, nu este eligibil să participe la acord. Prin urmare, aceste solicitări nu pot fi acceptate.
2.3.14. Celulele mono- și multicristaline
(89)
O parte interesată a susținut că în Uniune nu se produc celule monocristaline și că exporturile sale de celule monocristaline nu se află în concurență cu industria din UE. Ancheta a arătat că în Uniune se produc totuși celule monocristaline. Prin urmare, acest argument a fost respins. În orice caz, Tribunalul a hotărât în cauza Brosmann că absența producției comunitare a unui anumit tip de produs nu este decisivă.
2.3.15. Clauza „expediat din”
(90)
Unele părți interesate au afirmat că extinderea sferei de cuprindere a anchetei la produsele „expediate din” RPC este nejustificată, atâta timp cât cazul a fost deschis numai împotriva produselor originare din RPC.
(91)
Cu toate acestea, produsele expediate din RPC au fost deja incluse în etapa deschiderii anchetei. La punctul 5 din avizul de deschidere se precizează că „societățile care transportă produsul în cauză din Republica Populară Chineză, dar care consideră că o parte sau chiar toate aceste exporturi nu își au originea vamală în Republica Populară Chineză, sunt invitate să ia parte la această anchetă și să furnizeze toate informațiile relevante”. Prin urmare, este clar că toate societățile care expediază produse din RPC au avut ocazia de a coopera în cadrul acestei anchete. În plus, deoarece produsul care face obiectul anchetei încorporează în mod frecvent componente și piese din diferite țări, la punctul 5 din avizul de deschidere s-a anunțat că dispoziții speciale „pot fi adoptate” cu privire la această chestiune.
(92)
Prin urmare, se consideră că toți operatorii economici afectați au fost informați în mod corespunzător cu privire la posibilitatea adoptării unor dispoziții speciale privind produsele expediate din RPC, dacă va fi cazul, și au fost invitați să coopereze în cadrul anchetei. Astfel, domeniul de aplicare al anchetei nu a fost extins la produsele „expediate din RPC”, întrucât acestea au făcut obiectul anchetei de la bun început.
(93)
În urma comunicării constatărilor definitive, părțile interesate au susținut că indiferent de dispozițiile din avizul de deschidere menționat la considerentul (91), ancheta s-a limitat la produsele originare din RPC și nu a evaluat impactul produselor expediate din RPC.
(94)
În acest sens, se remarcă faptul că următoarele măsuri au fost luate pentru a se asigura că toate produsele expediate din RPC au fost evaluate în cursul anchetei, și nu numai produsele originare din RPC:
-
Toate societățile care expediază produsul în cauză din RPC au fost invitate să participe la anchetă, indiferent de originea produselor.
-
În anexa A la avizul de deschidere, exportatorii au fost invitați să transmită informații privind toate produsele fabricate de către societate. Aceste informații nu au fost limitate la produsele originare din RPC.
-
Pe baza acestor informații, care conțineau toate exporturile către UE, indiferent de originea produselor, a fost selectat un eșantion reprezentativ.
-
Producătorii incluși în eșantion au primit un chestionar pentru „producători care exportă către Uniunea Europeană”, iar RPC a fost menționată ca „țara în cauză”, nu ca țara de origine. Prin urmare, a fost clar că au fost examinate toate produsele, indiferent de originea lor.
(95)
Pe această bază, se concluzionează că ancheta a inclus toate produsele originare sau expediate din RPC, iar constatările anchetei, inclusiv privind subvențiile și prejudiciul, acoperă toate produsele originare sau expediate din RPC.
(96)
În urma comunicării constatărilor finale, anumite părți interesate au susținut că plângerea conținea numai elemente de probă prima facie privind importurile de panouri solare originare din RPC, nu și privind produsele expediate din RPC. În acest sens, trebuie clarificat faptul că plângerea acoperea într-adevăr produsele „din RPC”, ceea ce se poate vedea pe pagina de gardă care poartă ștampila, prezentată de solicitant. Înainte de această pagină, există o altă pagină la dosar în care se utilizează, într-adevăr, formularea „originare din Republica Populară Chineză”. Însă aceasta nu face parte din documentul prezentat de reclamant, ci a fost adăugată ca pagină de gardă de către serviciile Comisiei, utilizând numele anchetei în loc de repetarea titlului plângerii. Prin urmare, se consideră că plângerea viza toate produsele provenite din RPC, indiferent dacă erau originare sau nu din RPC.
(97)
De asemenea, producătorii-exportatori chinezi au afirmat că nu se poate aștepta în mod rezonabil ca producătorii-exportatori din țările terțe să fi știut că și produsele lor ar putea să facă obiectul anchetei. În această privință, se remarcă faptul că măsurile nu se aplică produselor care sunt în tranzit în sensul articolului V din GATT. Prin urmare, producătorii-exportatori care nu au operațiuni în RPC nu sunt afectați de aceste măsuri. În plus, niciun producător-exportator din țările terțe nu a făcut cunoscut faptul că produsele pe care le exportă ar face obiectul măsurilor.
(98)
Aceiași producători-exportatori au susținut că producătorii-exportatori din țările terțe nu au fost invitați să se facă cunoscuți și nu le-a fost oferită posibilitatea de a demonstra că produsele lor nu sunt subvenționate. Instituțiile consideră că producătorii-exportatori care nu au nicio operațiune în RPC nu sunt afectați de măsuri, deoarece produsele lor, în cazul în care sunt expediate din RPC, au fost în tranzit. Toți ceilalți producători-exportatori au fost informați prin avizul de deschidere că operațiunile lor fac obiectul anchetei.
2.3.16. Concluzie
(99)
Având în vedere cele de mai sus, produsul este definit în mod definitiv ca fiind reprezentat de module sau panouri fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și de celule de tipul celor utilizate în modulele sau panourile fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin, originare sau expediate din Republica Populară Chineză, cu excepția cazului în care acestea se află în tranzit în sensul articolului V din GATT. Celulele au o grosime de maximum 400 de micrometri. Acest produs este încadrat în prezent la codurile NC ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 și ex 8541 40 90.
(100)
Următoarele tipuri de produse sunt excluse din definiția produsului în cauză:
-
încărcătoarele solare care constau din mai puțin de șase celule, sunt portabile și furnizează energie electrică pentru dispozitive sau încarcă baterii;
-
produsele fotovoltaice cu strat subțire,
-
produse fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin care sunt integrate permanent în produse electrice, în cazul în care produsele electrice au altă funcție decât generarea de energie electrică și în cazul în care aceste produse electrice consumă electricitatea generată de celula/celulele fotovoltaică/fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin integrată/integrate.
-
module sau panouri cu o tensiune de ieșire de maximum 50 V CC și o putere de ieșire de maximum 50 W exclusiv pentru utilizare directă ca încărcătoare de baterii în sisteme cu aceleași caracteristici de tensiune și putere.
3. SUBVENȚIONAREA
(101)
Reclamantul a susținut că RPC își subvenționează masiv industria fotovoltaică („industria fotovoltaică”) și a făcut referire la o serie de documente de politică și de planificare, precum și la actele legislative care constituie baza sprijinului acordat de stat acestui sector. Comisia a reexaminat și a analizat documentele menționate în plângere, precum și alte documente transmise pe parcursul anchetei de guvernul RPC și de către producătorii-exportatori incluși în eșantion și a constatat că din multe documente reiese, într-adevăr, faptul că industria fotovoltaică din RPC beneficiază de tratament preferențial în numeroase domenii.
(102)
Guvernul RPC a inclus industria fotovoltaică printre industriile „strategice” în cadrul celui de-al 12-lea plan cincinal (12). De asemenea, guvernul RPC a emis un plan specific pentru industria solară fotovoltaică (subordonat celui de-al 12-lea plan cincinal principal), și anume cel de-al 12-lea plan cincinal pentru industria solară fotovoltaică. În cuprinsul acestui plan, guvernul RPC și-a exprimat sprijinul pentru „societățile superioare” (13) și pentru „societățile cheie” (14), s-au angajat să „promoveze punerea în aplicare a unor politici diverse de sprijinire a industriei fotovoltaice” (15) și „să elaboreze proiecte generice ale unor politici de sprijin în domeniul industriei, al finanțelor și al impozitării …” (16).
Decizia nr. 40 a Consiliului de Stat sugerează că guvernul RPC va sprijini în mod activ dezvoltarea noii industrii energetice și vor accelera dezvoltarea energiei solare (17), conține instrucțiuni adresate tuturor instituțiilor financiare de a oferi sprijin de tip credit numai proiectelor încurajate (categorie în care se încadrează proiectele fotovoltaice) și garantează că se vor pune în aplicare și „alte politici preferențiale vizând proiectele încurajate” (18). O altă decizie a Consiliului de Stat din 10 octombrie 2010 face referire la „intensificarea sprijinului acordat prin politici fiscale și financiare”, încurajează instituțiile financiare să „extindă sprijinul de tip credit acordat” și promite că „va face uz de politici fiscale preferențiale, cum ar fi compensarea riscurilor” (19) pentru noile industrii strategice, categorie în care se încadrează industria solară fotovoltaică. Planul național pentru dezvoltarea științei și tehnologiei pe termen mediu și lung (2006 - 2020) promite să „pună finanțarea politicilor pe primul loc”, să „încurajeze instituțiile financiare să acorde sprijin prin credite preferențiale proiectelor naționale de industrializare din domeniul științei și tehnologiei de o importanță deosebită”, să „încurajeze instituțiile financiare să îmbunătățească și să consolideze serviciile financiare destinate societăților de înaltă tehnologie” și „să pună în aplicare politici fiscale preferențiale pentru a promova dezvoltarea societăților de înaltă tehnologie” (20).
De asemenea, Legea privind progresul științific și tehnologic din RPC enumeră un set de măsuri menite să sprijine industriile strategice, inclusiv industria solară fotovoltaică. Aceasta precizează, printre altele, că statul va încuraja și va oferi consiliere instituțiilor financiare în acțiunile lor de sprijinire a dezvoltării noilor industrii de înaltă tehnologie prin acordarea de credite (21), transmite instrucțiuni instituțiilor financiare orientate spre politici să acorde prioritate dezvoltării noilor industrii de înaltă tehnologie atunci când oferă servicii financiare (22), prevede „reducerea dobânzilor și garantarea împrumuturilor” acordate anumitor societăți și acordarea de „ajutoare speciale” pentru proiectele încurajate de stat de către instituțiile financiare orientate spre politici (23). Aplicațiile practice ale acestor măsuri sunt prezentate în detaliu mai jos.
3.1. Observații preliminare
(103)
Atât guvernul RPC, cât și producătorii-exportatori chinezi incluși în eșantion au transmis răspunsuri la chestionar și au acceptat vizite la fața locului (24) pentru verificarea răspunsurilor.
(104)
În ceea ce privește guvernul RPC, în urma analizei răspunsului la chestionar, Comisia a trimis o cerere de clarificare și o scrisoare prealabilă verificării, urmate de o corespondență privind ordinea de zi a vizitei de verificare. Comisia a acordat guvernului RPC suficient timp pentru pregătirea și transmiterea comunicărilor, de fiecare dată când acest lucru a fost necesar și justificat. Într-adevăr, a fost acordată guvernului RPC o prelungire de termen substanțială, și anume o prelungire de 30 de zile pentru răspunsul la chestionar, ceea ce a avut ca rezultat un termen-limită final de 69 de zile pentru transmiterea răspunsului la chestionar și de 25 de zile pentru răspunsul la cererea de clarificare. Prin urmare, guvernul RPC a avut la dispoziție, în ansamblu, un interval de peste trei luni în care să ofere informațiile solicitate de Comisie.
(105)
În cursul vizitei de verificare la fața locului efectuate la Ministerul Comerțului din China, situat în Beijing, și la patru instituții financiare (China Development Bank, Export Import Bank of China, Huaxia Bank și SINOSURE), Comisia a încercat să verifice informațiile furnizate pe baza documentelor justificative utilizate pentru a pregăti răspunsul guvernului RPC, în conformitate cu dispozițiile de la articolele 11 și 26 din regulamentul de bază. În acest context, Comisia a ajuns mai întâi la concluzia că nefurnizarea informațiilor și a documentelor justificative de către guvernul RPC nu a permis verificarea adecvată a răspunsului la chestionar. În plus, anumite informații nu au fost transmise deloc, deși au fost solicitate în mod expres, iar la anumite întrebări nu s-a primit niciun răspuns. Prin urmare, guvernul RPC a fost informat cu privire la consecințele lipsei de cooperare, în conformitate cu articolul 28 alineatele (1) și (6) din regulamentul de bază.
(106)
De asemenea, guvernul RPC a afirmat că li s-a impus o sarcină nejustificată de către Comisie și că aceasta a solicitat informații irelevante și inutile în chestionar și în cererea ulterioară de clarificare.
(107)
În ceea ce privește informațiile solicitate, se precizează faptul că Comisia a cerut numai informațiile referitoare la afirmațiile din plângere, considerate necesare pentru a ajunge la o concluzie reprezentativă și a menținut coerența cererilor sale, solicitând mereu aceleași date și informații în cursul anchetei și invitând guvernul RPC să ofere explicații privind informațiile furnizate și implicațiile lor asupra sistemelor vizate de anchetă. Cu alte cuvinte, Comisia a solicitat numai informațiile necesare pentru evaluarea existenței subvenționării și a nivelului acesteia în favoarea produsului vizat în temeiul sistemelor de subvenționare menționate în plângere.
3.2. Lipsa de cooperare
(108)
După cum s-a menționat deja la considerentul (106) de mai sus, în urma vizitelor de verificare la fața locului, Comisia a notificat guvernul RPC, la data de 23 mai 2013, că are în vedere aplicarea unor măsuri corespunzătoare datelor disponibile, în conformitate cu articolul 28 din regulamentul de bază. Comisia a trimis această înștiințare deoarece a ajuns la concluzia preliminară că nefurnizarea de informații și de elemente de probă de către guvernul RPC nu permite verificarea corespunzătoare a răspunsului la chestionarul antisubvenții, a cererii de clarificare și a altor documente depuse de către guvernul RPC în cursul procedurii de față. Mai mult, la fața locului s-a constatat că anumite informații nu au fost comunicate în răspunsul la chestionar și în documentele transmise ulterior de către guvernul RPC, în pofida cererii exprese formulate de către Comisie. În plus, la anumite întrebări pur și simplu nu s-a răspuns. Eventuala aplicare a datelor disponibile s-a referit la planurile guvernului, proiecte, diverse acte legislative și alte documente; împrumuturi în condiții preferențiale, alte tipuri de finanțare, garanții și asigurare; circulare ale PBOC; verificări la bănci; asigurarea creditului de export și verificarea societății Sinosure; programul demonstrativ Golden Sun; programe de scutire și de reducere a impozitelor directe; programe de fiscalitate indirectă și programe tarifare la import; furnizarea de materii prime la prețuri mai mici decât ar fi adecvat: furnizarea de polisiliciu, profiluri de aluminiu și sticlă; precum și acordarea dreptului de folosință a terenurilor.
(109)
În scrisoarea din 3 iunie 2013, guvernul RPC a formulat obiecții împotriva intenției preliminare a Comisiei de a aplica dispozițiile articolului 28 din regulamentul de bază, susținând că în cazul de față nu au fost întrunite condițiile necesare pentru neluarea în considerare a informațiilor prezentate sau chiar pentru „completarea golurilor informative”.
(110)
Guvernul RPC a susținut că existența unor „îndoieli” cu privire la exactitatea informațiilor transmise, apărute exclusiv din faptul că acestea nu au putut fi verificate de către Comisie în conformitate cu cele mai înalte standarde ale sale, nu ar trebui să conducă la neluarea în considerare a acelor informații. Comisia nu este de acord cu această afirmație și consideră că nu reflectă realitatea. Comisia nu a „ignorat” în niciun caz nicio informație numai pe baza faptului că nu a putut să o verifice în cursul vizitei de verificare la fața locului. Cu toate acestea, în cazul în care s-a constatat că informațiile și explicațiile oferite de către guvernul RPC intră în conflict și/sau sunt incomplete prin comparație cu alte informații de care dispunea Comisia și dacă acestea nici nu au putut fi verificate de către Comisie în cursul vizitei de verificare la fața locului, Comisia nu a putut prelua aceste informații ca atare. Fiecărei informații i se acordă o anumită importanță, în funcție de gradul de necooperare din partea guvernului RPC. De asemenea, trebuie reținut că Comisia nu a avut probleme cu formatul în care au fost furnizate informațiile, după cum a susținut guvernul RPC, ci mai degrabă cu caracterul inexact și/sau incomplet al acestora.
(111)
Guvernul RPC a susținut, de asemenea, că furnizarea unora dintre informațiile solicitate de Comisie presupunea un efort atât de mare, încât guvernul RPC nu avea capacitatea practică de a le oferi. În această privință, trebuie reținut faptul că Comisia a solicitat numai informațiile care erau necesare pentru a verifica acuzațiile aduse de către reclamant (și susținute cu elemente de probă prima facie) și a acordat guvernului RPC suficient timp și numeroase ocazii pentru a transmite aceste informații. În plus, Comisia este pe deplin conștientă de faptul că numărul semnificativ de acuzații detaliate aduse de către reclamant în acest caz au obligat-o să solicite o cantitate substanțială de informații din partea guvernului RPC. Totuși, după cum s-a explicat mai sus [considerentele (104) - (107)], informațiile solicitate nu au fost excesive și s-a acordat suficient timp pentru furnizarea acestora.
(112)
În plus, guvernul RPC a subliniat distincția dintre neluarea în considerare a informațiilor transmise și completarea informațiilor primite cu date care sunt deja disponibile. Comisia este pe deplin conștientă de această distincție și acționează în conformitate cu dispozițiile pertinente ale articolului 28 din regulamentul de bază, însă trebuie să sublinieze că, atunci când informațiile transmise intră în conflict cu alte informații disponibile referitoare la același subiect, completarea informațiilor transmise nu mai este posibilă. În aceste situații (de exemplu, în cazul informațiilor transmise privind proprietatea asupra băncilor), Comisia a trebuit să decidă care informații sunt mai fiabile. Procedând astfel, Comisia s-a asigurat că utilizarea datelor disponibile nu are caracter punitiv și că se bazează pe date care sunt deja disponibile.
(113)
Guvernul RPC a susținut că Comisia nu avea niciun motiv să îl considere necooperant în acest caz, deoarece Comisia fie a ignorat, fie a înțeles greșit obligația sa de a analiza „capacitatea practică” a guvernului RPC de a da curs cererii Comisiei. Potrivit guvernului RPC, întreaga anchetă a fost prea împovărătoare, astfel încât cooperarea în general a devenit imposibilă, iar Comisia, în calitate de autoritate anchetatoare, a refuzat în mod constant să lucreze împreună cu guvernul RPC pentru ușurarea acestei poveri. Această afirmație reprezintă o interpretare evident eronată a faptelor. Pentru a-și îndeplini obligațiile legale ce îi revin în urma primirii unei plângeri documentate în mod corespunzător și în același timp pentru a respecta jurisprudența relevantă a OMC, Comisia a solicitat guvernului RPC numai informațiile necesare pentru verificarea și evaluarea acuzațiilor aduse de către reclamant în plângerea sa susținută cu suficiente elemente de probă. Comisia a oferit asistență guvernului RPC atât în scrisoarea de înaintare a chestionarului, cât și în cuprinsul chestionarului ca atare. Și cererea de clarificare invita guvernul RPC să contacteze Comisia în cazul în care au orice fel de întrebări legate de informațiile solicitate. De asemenea, Comisia a acordat prelungiri de termen excepționale în vederea transmiterii informațiilor [a se vedea considerentul (104)]. În plus, în cadrul acestei anchete, Comisia a solicitat de la guvernul RPC informații cu privire la anumite tranzacții numai în legătură cu exportatorii incluși în eșantion, și nu în legătură cu toți producătorii de panouri solare din China, restrângând astfel în mod semnificativ volumul potențial de informații solicitate. Comisia observă că guvernul RPC pare să confunde argumentele referitoare la capacitatea sa practică de a oferi date cu alte chestiuni.
De exemplu, atunci când guvernul RPC a discutat cererea pretins excesivă a Comisiei de informații referitoare la bănci și instituții financiare, acesta și-a bazat argumentul în principal pe pretinsa insuficiență a datelor din plângere, susținând că se bazează pe „constatările ilegale” din cauza referitoare la hârtia cretată de calitate superioară. Prin urmare, plângerea înaintată de guvernul RPC pare să aibă legătură cu calitatea elementelor de probă luate în considerare la deschiderea anchetei, și nu cu capacitatea lor practică de a oferi informații. Într-adevăr, în scrisoarea din 3 iunie 2013, guvernul RPC a repetat afirmația făcută și în documentele anterioare, potrivit căreia inițierea multora dintre programe s-a făcut fără respectarea pragului probatoriu prevăzut la articolul 11.2 din Acordul SMC al OMC și, prin inițierea acestor programe, Comisia a încălcat articolul 11.3 din Acordul SCM al OMC. Comisia a răspuns deja la aceste afirmații într-o scrisoare și un memorandum adresate guvernului RPC și, întrucât în scrisoarea din 3 iunie 2013 nu au mai fost formulate alte obiecții, nu este necesar ca aceleași obiecții să fie abordate din nou pentru a doua oară în cuprinsul acestui regulament.
(114)
De asemenea, conform guvernului RPC, Comisia nu le-a acordat suficient timp pentru a completa chestionarul. Această afirmație este pur și simplu incorectă. După cum s-a explicat la considerentul (104) de mai sus, Comisia a acordat guvernului RPC prelungiri substanțiale ale termenelor-limită, oferindu-le acestora timpul maxim posibil pentru a răspunde, fără ca acest fapt să aibă un impact advers semnificativ asupra finalizării la termen a cazului. Timpul alocat pentru completarea chestionarului și oferirea de răspunsuri la cererea de clarificare a fost semnificativ mai mare decât cel impus prin articolul 11 alineatul (2) din regulamentul de bază.
(115)
Conform guvernului RPC, Comisia a ignorat solicitarea lor de a le veni în ajutor prin stabilirea necesității relative a răspunsurilor la chestionar pentru a se evita concluziile pe baza datelor disponibile. În declarație, acestea au făcut referire la solicitarea pe care au adresat-o Comisiei de a explica scopul informațiilor specifice solicitate și concluziile concrete la care acestea vor conduce, pentru a se „asigura că vor coopera pe măsura capacității lor practice, oferind, în același timp, informații esențiale”. Evident, Comisia nu avea cum să știe înainte de furnizarea informațiilor efective la ce concluzii vor conduce acestea. De asemenea, guvernul RPC a susținut că Comisia a structurat chestionarul în așa mod încât să îl facă „imposibil de completat, din punct de vedere practic”, și că aceasta s-a angajat într-o cercetare foarte extinsă („fishing expedition”). Comisia a respins cu fermitate aceste acuzații. După cum s-a explicat mai sus, prin chestionar au fost solicitate numai acele informații care erau necesare în vederea stabilirii unei concluzii.
(116)
De asemenea, guvernul RPC a susținut că Comisia a insistat asupra furnizării unor documente pe care acesta, conform legislației, nu le putea furniza și nu putea fi obligat să le furnizeze și a făcut referire în acest context la dreptul relevant al UE și al OMC, unde se precizează foarte clar că numai informațiile false sau înșelătoare pot să nu fie luate în considerare și că nu a dispus de „capacitatea practică” necesară pentru a furniza anumite informații a căror diseminare este strict interzisă prin legislația națională, fiind considerate secret de stat sau din alt motiv. Acesta amai susținut că dispozițiile relevante din acordul antidumping și din ASCM ale OMC care prevăd modalitățile în care informațiile confidențiale pot fi comunicate autorităților de anchetă și pot beneficia de „tratament confidențial” nu se aplică întotdeauna în cazurile în care informațiile urmează să fie comunicate de către o autoritate dintr-o țară terță, în acest caz de către guvernul RPC. De asemenea, guvernul RPC a mai susținut că Comisia se va expune la repercusiuni din partea ASCM dacă va refuza să recunoască distincția legală dintre capacitatea practică a unei autorități de a oferi informații a căror comunicare este interzisă prin lege, pe de o parte, și alte tipuri de informații pentru care aceasta poate solicita tratament confidențial în cursul obișnuit al anchetei.
(117)
Comisia nu a trecut cu vederea nicio informație pe care guvernul RPC nu a furnizat-o, indiferent de motiv, deoarece este efectiv imposibil să treci cu vederea ceva ce nu a fost primit. Pe de altă parte, în situațiile în care guvernul RPC nu a furnizat anumite informații sau nu le-au pus la dispoziția anchetei, iar Comisia dispunea de informații de natură similară din alte surse (în principal informații aflate la dispoziția publicului larg, dar și informații provenind de la producătorii-exportatori cooperanți sau transmise de anumite bănci în cursul anchetelor la fața locului), Comisia a inclus aceste informații la dosarul cauzei și le-a utilizat pentru a trage anumite concluzii. Comisia nu este de acord cu afirmația potrivit căreia dispozițiile din acordul antidumping și din ASCM ale OMC care prevăd anumite modalități în care informațiile confidențiale pot fi comunicate autorităților de anchetă și pot beneficia de „tratament confidențial” nu se aplică guvernului RPC. În această privință, guvernul RPC susține că guvernele ar trebui să beneficieze de un standard de cooperare diferit de cel al exportatorilor și că statutul de guvern garantează existența unui „minim respect reciproc” la care exportatorii nu sunt îndreptățiți. Comisia nu este de acord cu cele afirmate cu privire la desfășurarea anchetelor privind taxa compensatorie. Guvernul RPC reprezintă una dintre părțile interesate în cadrul procedurii, în sensul regulamentului de bază, și în același timp, în calitate de „membru interesat”, RPC este obligată să respecte dispozițiile și jurisprudența OMC.
Articolul 28 alineatul (1) din regulamentul de bază prevede: „În cazul în care o parte interesată nu permite accesul la informațiile necesare sau nu le furnizează în termenul prevăzut de prezentul regulament sau obstrucționează semnificativ ancheta, pot fi stabilite constatăripreliminare sau finale, pozitive sau negative pe baza datelor disponibile.” Articolul 12.7 din acordul SCM al OMC face referire în mod expres la consecințele necooperării guvernelor („membru interesat”): „În cazul în care un membru interesat sau o parte interesată nu permite accesul la informațiile necesare sau nu le furnizează în termen rezonabil sau obstrucționează semnificativ ancheta, pot fi stabilite concluzii preliminare sau finale, pozitive sau negative, pe baza datelor disponibile.” Prin urmare, atunci când țara care efectuează ancheta, în acest caz UE, își exercită drepturile ce îi revin ca membru al OMC în cadrul unei anchete privind taxa compensatorie și solicită informațiile pe care le consideră necesare în vederea anchetei, atât guvernelor, cât și exportatorilor le revine aceeași obligație de a coopera. În cursul anchetei, guvernul RPC a invocat frecvent normele privind confidențialitatea ca motiv de nefurnizare a informațiilor solicitate în vederea verificării, de exemplu circularele PBOC. Se reține faptul că dacă guvernul RPC ar fi supus „interdicției legale de a comunica aceste informații”, după cum a pretins, acestuia îi revine totuși, în calitate de membru al OMC, obligația de a furniza informațiile considerate necesare în vederea anchetei. În această privință, dispozițiile legii municipale sau regulile interne ale unui membru al OMC nu îl pot exonera de obligațiile ce îi revin de a coopera în cadrul anchetelor; în aceste cazuri de conflict, guvernului RPC îi revine sarcina de a propune moduri în care se poate acorda acces la informații, astfel încât acestea să poată fi verificate în mod adecvat. Fără a aduce atingere celor de mai sus, guvernul RPC nu a explicat niciodată această afirmație și nu a furnizat niciodată probe în această privință (de exemplu, dispoziția legală care instituie „interdicția legală” de a comunica aceste informații).
(118)
În plus, guvernul RPC a susținut că scrisoarea prealabilă verificării din 25 martie 2013 nu a fost suficient de detaliată și nu a conținut întrebările specifice care urmau să fie adresate în cursul vizitei de verificare la fața locului. În această privință, este de reținut că, deși nu există cerința ca Comisia să trimită o listă cu toate întrebările care vor fi puse în cursul verificării la fața locului (iar Comisia nu consideră că acest lucru ar fi potrivit), scrisoarea prealabilă verificării din 25 martie 2013 a conținut o listă foarte exactă și detaliată de chestiuni și de documente care urmau să fie abordate, în conformitate cu articolul 26 alineatul (3) din regulamentul de bază și cu cerințele OMC. Cu toate acestea, în scrisoare se preciza clar că lista nu este exhaustivă și că se pot aborda alte probleme și se pot înainta alte probe, dacă este cazul. În această privință ar trebui să se rețină și faptul că guvernul RPC nu a obiectat cu privire la conținutul acestei scrisori înainte de verificare, deși, pe de altă parte, a refuzat să discute anumite aspecte care nu au fost formulate explicit în scrisoare, cum ar fi informațiile referitoare la cele mai mari bănci din RPC, la implicarea Partidului Comunist din China („PCC”) în gestionarea anumitor bănci sau la accesul unor bănci la rezervele valutare ale Administrației de Stat a Rezervelor Valutare, susținând că nu sunt pregătite să ofere răspunsuri la întrebări legate de aceste aspecte.
(119)
De asemenea, guvernul RPC a susținut că Comisia nu a dat dovadă de flexibilitate în cursul vizitei de verificare la fața locului și că, în fapt, „a fixat un termen categoric în legătură cu orice fel de cereri de modificare formulate de către guvernul RPC”. În același spirit, acestea au susținut că Comisia nu a acceptat niciuna dintre soluțiile „realizabile” propuse de către guvernul RPC privind verificarea la Biroul Național de Statistică (BNS) și au refuzat să prelungească verificarea până luni, 22 aprilie 2013, în vederea efectuării unor verificări la BNS. În plus, oficialii Comisiei au început verificările cu întârziere aproape în fiecare zi lucrătoare deoarece, potrivit guvernului RPC, au sosit cu întârziere.
(120)
În legătură cu afirmațiile de mai sus, Comisia subliniază că gradul de flexibilitate arătat de către oficialii săi la fața locului a fost deplin și necondiționat. Oficialii Comisiei s-au oferit, în mod excepțional, să verifice documente și probe pe care guvernul RPC a considerat de cuviință să le prezinte după închiderea unui anumit subiect, în afara programului obișnuit de lucru și în mod repetat. Acest lucru s-a întâmplat de mai multe ori, iar uneori a presupus deplasarea în alte locuri în vederea verificării la ore foarte târzii și/sau întoarcerea la unele locuri unde oficialii Comisiei fuseseră deja și își manifestaseră disponibilitatea de a verifica documente. Cu toate acestea, în mod regretabil, guvernul RPC nu a dat curs ofertelor în cauză, ceea ce sugerează că netransmiterea documentelor solicitate de către Comisie în cursul programului obișnuit de lucru nu s-a datorat constrângerilor de natură temporală sau lipsei de disponibilitate a Comisiei de a le verifica. În ceea ce privește începerea cu întârziere a vizitei de verificare, Comisia observă că oficialii au fost prezenți la timp în fiecare zi, dar că unele întârzieri au fost cauzate de procedurile de înregistrare zilnică impuse de guvernul RPC pentru a avea acces la diverse sedii de verificare sau pur și simplu de lipsa oricăror reprezentanți ai guvernului RPC care să îi însoțească pe oficiali în momentul sosirii la sediile de verificare, motiv pentru care aceștia au fost obligați să aștepte mult timp până să înceapă verificarea. De asemenea, Comisia observă că vizitele de verificare s-au prelungit în fiecare zi în afara programului obișnuit de lucru și că guvernul RPC a fost cele care au anulat sesiunea de după-amiază a vizitei de verificare din prima zi, deoarece reprezentanții Ministerului Tehnologiei au decis să nu participe la vizită [a se vedea considerentul (122)]. În fapt, dacă guvernul RPC ar fi acceptat ofertele repetate făcute de către oficialii Comisiei de a verifica documentele în afara programului de lucru, vizitele ar fi durat mai mult; motivul pentru care acest lucru nu s-a întâmplat a fost lipsa de cooperare a guvernului RPC.
(121)
În plus, guvernul RPC a contestat practica Comisiei de a nu accepta documente și elemente de probă noi care necesită verificare după încheierea sesiunii de verificare din care fac parte. În această privință, trebuie clarificat faptul că nu este și nu a fost niciodată intenția Comisiei să refuze din start luarea în considerare a informațiilor oferite în acest mod. Comisia a ținut seama de toate informațiile transmise, a analizat calitatea acestora (de exemplu rezumatele unor situații financiare auditate au fost tratate în mod diferit față de un simplu tabel în Excel sau de un document Word conținând cifre nesusținute de nicio sursă oficială) și le-a atribuit importanța cuvenită, având în vedere că nu avea posibilitatea să verifice aceste informații în cursul vizitei de verificare la fața locului.
(122)
În legătură cu cele șase documente (25) transmise de guvernul RPC în cursul anchetei, al căror conținut acesta a refuzat să îl discute în cursul vizitei de verificare la fața locului, guvernul RPC a susținut că Comisia nu avea nicio bază pentru a aplica datele disponibile în conformitate cu articolul 28 din regulamentul de bază. De asemenea, acesta a susținut că Comisia nu a acordat asistență guvernului RPC pentru ca acesta să poată înțelege cerințele de a transmite aceste documente și nu a demonstrat că toate documentele în cauză sunt relevante, în pofida faptului că guvernul RPC „a invitat în mod expres Comisia înainte de începerea verificărilor să asiste guvernul RPC în înțelegerea cerinței de a transmite aceste documente și să demonstreze că toate documentele în cauză sunt relevante”. În această privință este de reținut, în primul rând, faptul că toate documentele au legătură directă cu industria în cauză (26) și, drept urmare, includerea lor în domeniul de aplicare al verificării era extrem de relevantă.
În al doilea rând, formularea întrebuințată de guvernul RPC în scrisoarea adresată Comisiei din 11 aprilie 2013 este diferită de cea întrebuințată în scrisoarea din 3 iunie 2013. În fapt, în scrisoarea din 11 aprilie 2013, guvernul RPC afirmă că verificarea documentelor respective „se suspendă, cu excepția cazului în care Comisia poate demonstra în mod convingător relevanța acestor documente pentru ancheta în curs și în special pentru pretinsele subvenții”. Deoarece toate aceste documente se referă în mod direct la industria în cauză și chiar la sisteme de subvenționare specifice, cum ar fi împrumuturile preferențiale sau sistemele fiscale preferențiale, așa cum reiese în mod evident din chiar textul documentelor, Comisia nu înțelege ce s-ar fi putut adăuga pentru a demonstra și mai mult relevanța lor. A fost surprinzător pentru Comisie să constate că guvernul RPC nu a părut a constata vreo problemă legată de relevanța acestor documente în momentul transmiterii lor, ci numai în momentul în care Comisia a solicitat explicații.
(123)
În scrisoarea din 23 mai 2013, Comisia a afirmat că a fost împiedicată să verifice majoritatea informațiilor transmise în raport cu documentele originale și să le verifice încrucișat cu datele-sursă care au fost utilizate la întocmirea răspunsurilor guvernului RPC cu privire la informațiile de pe piața financiară și instituțiile financiare din RPC. Guvernul RPC a obiectat că, având în vedere „caracterul extrem de general și de vag al afirmației”, Comisia nu a oferit guvernului RPC ocazia de a prezenta observații pertinente și ca atare nu le-a permis acestora să își exercite dreptul de apărare în mod corespunzător. Realitatea este însă alta. Comisia a introdus întrebări extrem de specifice în chestionar și, în conformitate cu practica normală a multor autorități de anchetă, a încercat să verifice răspunsurile oferite de către guvernul RPC cu ocazia vizitei de verificare la fața locului.
(124)
Guvernul RPC a afirmat îndeosebi, în cuprinsul răspunsurilor la chestionar, că „împrumuturile acordate industriei în cauză reprezintă o parte foarte mică din totalul împrumuturilor acordate. De exemplu, unele bănci au afirmat în chestionarul apendice că împrumuturile acordate industriei în cauză au reprezentat mai puțin de 1 % din totalul împrumuturilor”. În cursul verificării, guvernul RPC nu a putut să susțină această afirmație cu niciun fel de probe și s-a limitat la a recomanda Comisiei să discute cu băncile respective.
(125)
Comisia a solicitat, de asemenea, statistici referitoare la împrumuturile acordate industriei în cauză. Guvernul RPC a afirmat că nu ține astfel de evidențe. Atunci când Comisia a întrebat dacă guvernul RPC a încercat să elaboreze astfel de statistici și a solicitat informațiile respective de la bănci, CBRC (autoritatea bancară de reglementare din RPC), prezentă în mod oficial la verificare, a răspuns că nu are cunoștință de aceasta, deoarece un alt departament din cadrul CBRC este responsabil pentru statistici. Guvernul RPC nu a prezentat niciun fel de statistici, deși acesta a fost solicitate atât în cuprinsul chestionarului, cât și în mod repetat pe parcursul procesului de clarificare. Comisia a precizat din nou, în scrisoarea prealabilă verificării, că va aborda acest subiect.
(126)
În ceea ce privește băncile, pe parcursul vizitei de verificare Comisia s-a interesat, de asemenea, în legătură cu evaluarea riscului și a bonității, situația globală a acestora, situația managementului, nivelul creditelor, utilizarea financiară, capacitatea de rambursare, modelul de garantare și cooperarea comercială dintre bănci și împrumutați, deoarece guvernul RPC a făcut unele afirmații referitoare la aceste aspecte în răspunsurile la chestionar. Din nou, în pofida faptului că aceste subiecte fuseseră indicate în scrisoarea prealabilă verificării, guvernul RPC nu a putut furniza niciun fel de probe în susținerea propriilor afirmații și i-a recomandat Comisiei să discute cu băncile.
(127)
În cuprinsul răspunsului la cererea de clarificare, guvernul RPC a transmis unele informații referitoare la procentul deținut de stat în unele bănci. Este de reținut că guvernul RPC a afirmat inițial, în cuprinsul răspunsurilor la chestionar, că nu deține astfel de informații și că a transmis informații în acest sens numai după ce Comisia a subliniat că articolul 24 din Legea privind băncile comerciale impune băncilor să raporteze aceste informații către CBRC. Atunci când Comisia s-a interesat, în cursul vizitei de verificare, cu privire la sursa acestor informații, oficialul CBRC a afirmat că nu știe, deoarece un alt departament din cadrul CBRC este responsabil pentru colectarea acestor date. Potrivit articolului 2 din Regulamentul interimar privind consiliile de supraveghere ale unor instituții financiare cheie deținute de stat (depus de EXIM Bank în răspunsul la cererea de clarificare) „lista instituțiilor financiare deținute de stat ale căror consilii de supraveghere sunt desemnate de stat va fi recomandată de către organul administrativ pentru consiliile de supraveghere din instituțiile financiare deținute de stat”. Întrucât această dispoziție legală se referă la organul administrativ pentru consiliile de supraveghere din instituțiile financiare deținute de stat, se pare că guvernul RPC are cunoștință de instituțiile financiare pe care le deține. Cu toate acestea, Comisia nu a putut să verifice aceste informații sau cel puțin să identifice sursa lor din cauza lipsei de cooperare a guvernului RPC. Informațiile publice disponibile sugerează că există și alte bănci aflate în proprietatea statului (care au oferit împrumuturi producătorilor-exportatori incluși în eșantion) în plus față de cele raportate de către guvernul RPC în răspunsul său la cererea de clarificare (27).
(128)
În scrisoarea din 3 iunie 2013, guvernul RPC a susținut că Comisia nu a solicitat nici în chestionar, nici în cererea de clarificare niciun fel de „elemente de probă sau surse de date”, iar „acum invocă dintr-o dată lipsa elementelor de probă sau a surselor de date”. Pentru a clarifica situația, Comisia, la fel ca oricare altă autoritate de anchetă, verifică datele transmise de către toate părțile la procedură, iar guvernul RPC a știut acest lucru, deoarece Comisia a subliniat chiar în cuprinsul chestionarului și în scrisoarea de înaintare la chestionar faptul că răspunsurile ar putea face obiectul unor verificări. Mai mult, în scrisoarea prealabilă verificării, Comisia a inclus și acest subiect special printre problemele care urmau să fie abordate în cursul verificării (28). Prin urmare, solicitarea Comisiei de a i se transmite elemente de probă în sprijinul declarațiilor făcute de guvernul RPC nu a constituit, cu siguranță, o surpriză pentru guvernul RPC, deoarece aceasta este procedura standard pe care Comisia o urmează cu strictețe în fiecare caz.
(129)
În momentul în care Comisia a solicitat guvernului RPC, în cursul verificării, să transmită o listă a celor mai mari 10 bănci din RPC și a cotelor de piață pe care le dețin, CBRC a răspuns că are posibilitatea de a transmite aceste informații, dar că nu poate răspunde la întrebare decât dacă aceasta este transmisă în scris. Comisia a explicat că o întrebare adresată verbal în cursul unei vizite de verificare are aceeași valabilitate ca și orice întrebări transmise în scris și a subliniat că guvernul RPC nu a solicitat transmiterea în scris a celorlalte întrebări care i-au fost adresate verbal pentru a oferi răspunsuri. În pofida acestei clarificări, guvernul RPC a refuzat în continuare să ofere informațiile.
(130)
În chestionar, Comisia a solicitat documentele care au stat la baza înființării CBRC și prin care acesteia i s-a încredințat mandatul. Guvernul RPC a transmis un document al Congresului Național al Poporului în care se prevedea doar înființarea CBRC. Atunci când Comisia s-a interesat dacă mai există și alte documente care să precizeze mandatul și scopul CBRC, oficialul CBRC prezent a afirmat că există numeroase alte legi privind CBRC, dar că Comisia ar fi trebuit să le solicite înainte de verificare pentru a putea intra în posesia lor. Este de remarcat faptul că în chestionar Comisia a solicitat guvernului RPC să „furnizeze documentele care au stat la baza înființării acestei autorități și prin care acesteia i s-a încredințat mandatul”, așadar solicitase documentele înainte de verificare.
(131)
Atunci când Comisia a solicitat statistici și rapoarte provenind de la băncile care oferiseră împrumuturi exportatorilor incluși în eșantion pentru PA, aceasta a indicat articolul 33 din Legea privind reglementarea și supervizarea industriei bancare din RPC (29) în care se sugerează că aceste statistici sunt colectate de CBRC. Oficialul CBRC prezent a afirmat că trebuie să ceară permisiunea departamentului juridic mai întâi, dar nu a oferit niciun fel de informații în această privință înainte de încheierea verificării. Din nou, este de remarcat faptul că aceste informații au fost solicitate de către Comisie în cuprinsul chestionarului și prin cererea de clarificare și că aceasta a precizat în scrisoarea prealabilă verificării că statisticile vor face obiectul unor verificări.
(132)
Guvernul RPC a mai afirmat că acuzațiile din plângere referitoare la faptul că băncile chineze sunt organisme publice se bazează exclusiv pe simple afirmații referitoare la deținerea de către stat, care la rândul lor se bazează pe constatările „ilegale” din cauza privind hârtia cretată de calitate superioară. Această afirmație este o interpretare eronată a faptelor din plângere. În textul plângerii, pe lângă faptul că băncile sunt deținute de stat, reclamantul face referire, printre altele, la împrumuturile acordate de bănci pe baza unor directive politice, agențiilor guvernamentale care conduc instituțiile financiare pentru creșterea numărului de credite și de împrumuturi pentru societăți în vederea promovării produselor și tehnologiilor noi (inclusiv a industriei fotovoltaice). Constatările din cauza privind hârtia cretată de calitate superioară, potrivit cărora băncile chineze sunt organisme publice, s-au bazat pe mai multe elemente, nu doar pe deținerea băncilor de către stat (de exemplu intervenția guvernului și transmiterea de instrucțiuni băncilor să acorde împrumuturi preferențiale industriei hârtiei prin intermediul planurilor guvernamentale), iar aceste constatări sunt pe deplin conforme cu dreptul UE și al OMC. În plus, constatările referitoare la statutul de organism public al băncilor deținute de stat au fost confirmate și în cauza privind produsele din oțel cu acoperire organică.
(133)
Guvernul RPC a susținut în continuare că nu deține capacitatea practică de a oferi informații cu privire la cele 3 800 de bănci și instituții financiare existente în RPC și că, în orice caz, CBRC nu ține evidențe ale procentului deținut de stat la bănci. Comisia nu înțelege de ce guvernul RPC face referire în mod repetat la toate băncile din RPC în legătură cu procentul deținut de guvernul RPC la acestea, atât timp cât informațiile solicitate se refereau în mod explicit numai la acele bănci „la care guvernul RPC este acționar în mod direct sau indirect” (30). După cum s-a explicat la considerentul (127), afirmația guvernului RPC potrivit căreia CBRC (sau oricare altă autoritate guvernamentală) nu ține evidențe referitoare la propria sa cotă de participare la bănci pare a fi în conflict cu mai multe dispoziții legale chineze.
(134)
În scrisoarea din 3 iunie 2013, guvernul RPC și-a reiterat afirmația potrivit căreia nu are autoritatea necesară pentru a le solicita „băncilor independente” să comunice informații confidențiale și a indicat scrisoarea care a fost, se pare, trimisă băncilor în acest sens. Este adevărat că în cursul verificării guvernul RPC a prezentat originalul scrisorii destinate băncilor, însă acesta nu a fost în măsură să prezinte dovezi cu privire la băncile și instituțiile financiare concrete cărora le-a fost trimisă scrisoarea, atunci când Comisia a solicitat acest lucru. De asemenea, guvernul RPC a susținut că unele dintre instituțiile indicate în anexa 7 la cererea de clarificare nu sunt bănci. În această privință, Comisia reține că aceste instituții au fost notificate Comisiei de către producătorii-exportatori incluși în eșantion ca fiind instituțiile care le-au acordat credite.
(135)
Guvernul RPC a susținut că Comisia nu a abordat niciodată problema Circularelor PBOC YinFa [2003] și [2004], nici în chestionar, nici în cererile de clarificare. Se remarcă faptul că în scrisoarea prealabilă verificării Comisia a inclus „regulamentele/circularele/documentele interne ale PBOC referitoare la reglementarea ratei dobânzii în RPC” printre tematicile care trebuie acoperite în cursul verificării. Este evident că ambele circulare se încadrează în această categorie. În răspunsul lor la cererea de clarificare, guvernul RPC a făcut referire inclusiv la un articol de pe site-ul PBOC, care făcea trimitere la una dintre circulare. Cu toate acestea, guvernul RPC nu a pus la dispoziție niciun fel de circulare ale PBOC, limitându-se la a furniza informații de pe site-ul PBOC care nu conțineau date complete privind stabilirea ratei dobânzii la împrumuturi și depozite în China, prin comparație cu circularele YinFa [2003] și [2004], care sunt ambele disponibile pe internet. Este de remarcat, de asemenea, faptul că guvernul RPC nu a refuzat să transmită aceste documente deoarece nu era pregătit pentru o astfel de solicitare, ci din cauza pretinsei confidențialități a circularelor. În acest sens, trebuie remarcat faptul că afirmația guvernului RPC privind confidențialitatea circularelor PBOC este incompatibilă cu practica sa în această procedură. În observațiile sale privind comunicarea constatărilor definitive, guvernul RPC a transmis versiunea integrală a unei alte circulare PBOC pentru a-și susține afirmația că împrumuturile speciale acordate de băncile comerciale deținute de stat au fost abrogate, iar confidențialitatea declarată în altă parte nu pare să fi fost un obstacol. În ceea ce privește extrasele de pe site-ul PBOC, Comisia a luat act de acestea și nu a ignorat conținutul lor. Totuși, pentru a dispune de informații complete în această privință erau necesare și informațiile din cele două circulare, care completează informațiile transmise de către guvernul RPC.
3.3. Examinarea individuală („EI”)
(136)
Cererile de EI au fost prezentate de către 6 producători exportatori cooperanți, în conformitate cu articolului 27 alineatul (3) din regulamentul de bază, și anume CNPV Dongying Solar Power Co. Ltd., Jiangsu Runda PV Co., Ltd., Kinve Solar Power Co., Ltd (Maanshan), Phono Solar Technology Co. Ltd., Shandong Linuo Photovoltaic Hi-Tech Co. Ltd. și Shandong Linuo Solar Power Holdings Co. Ltd. Nu a fost posibil să se acorde EI societăților respective deoarece, din cauza numărului ridicat de sisteme de subvenționare pretinse și a duratei îndelungate a anchetei, acest lucru ar complica inutil situația și ar putea împiedica încheierea anchetei în timp util.
3.4. Sisteme specifice
(137)
Pe baza informațiilor cuprinse în plângere, Comisia a căutat să obțină informații cu privire la următoarele sisteme, în cadrul cărora s-a presupus că au fost acordate subvenții de către autoritatea guvernamentală:
(i)
Împrumuturi în condiții preferențiale, alte forme de finanțare, garanții și asigurări
-
împrumuturi în condiții preferențiale;
-
acordarea unor linii de credit;
-
programe de subvenționare a creditelor de export;
-
garanții de export și asigurări pentru tehnologii ecologice;
-
beneficii oferite prin acordarea accesului la holdingurile offshore și rambursări de împrumuturi de către guvern;
(ii)
Programe de finanțare
-
fondul de cercetare și dezvoltare a produselor pentru export;
-
subvenții pentru dezvoltarea „Mărcilor celebre” și a programului „Cele mai mari mărci ale Chinei”;
-
fonduri pentru expansiunea externă a industriilor din Provincia Guandong;
-
programul demonstrativ Golden Sun;
(iii)
Scutirea de impozite directe și programe de reducere a acestora
-
programul „two free/three half” (doi ani cu exonerare de impozit urmați de trei ani la 50 %) pentru societățile cu investiții străine (IIS);
-
reduceri ale impozitului pe profit pentru societățile cu investiții străine axate pe exporturi;
-
subvenții pentru impozitul pe profit pentru societățile cu investiții străine pe baza localizării geografice;
-
reduceri fiscale pentru societățile cu investiții străine care achiziționează echipamente fabricate în China;
-
compensare fiscală pentru activitatea de cercetare și dezvoltare desfășurată în cadrul societăților cu investiții străine;
-
restituiri de impozit pentru reinvestirea profiturilor societăților cu investiții străine în societăți axate pe export;
-
impozit preferențial pe profit pentru societățile cu investiții străine recunoscute ca societăți care utilizează tehnologie avansată și nouă;
-
reduceri fiscale pentru societăți care utilizează tehnologie avansată și nouă implicate în proiecte prestabilite;
-
politici preferențiale privind impozitul pe profit pentru societățile din regiunea Nord-Est;
-
programe fiscale în provincia Guangdong;
(iv)
Programe de fiscalitate indirectă și programe tarifare la import
-
scutiri de TVA și reduceri tarifare la import pentru utilizarea echipamentelor importate;
-
reduceri de TVA pentru societățile cu investiții străine pentru achizițiile de echipamente produse în China;
-
scutiri de TVA și tarifare pentru achizițiile de active fixe în cadrul programului de dezvoltare a comerțului extern;
(v)
Bunuri și servicii furnizate de autoritățile publice contra unei remunerații mai mici decât cea adecvată
-
furnizarea de polisiliciu de către autoritățile publice contra unei remunerații mai mici decât cea adecvată;
-
furnizarea de profiluri de aluminiu de către autoritățile publice contra unei remunerații mai mici decât cea adecvată;
-
furnizarea de sticlă de către autoritățile publice contra unei remunerații mai mici decât cea adecvată;
-
furnizarea de energie electrică de către autoritățile publice;
-
acordarea drepturilor de proprietate și de folosință asupra terenurilor de către autoritățile publice contra unei remunerații mai mici decât cea adecvată.
3.4.1. Împrumuturi în condiții preferențiale, alte forme de finanțare, garanții și asigurări
(a) Lipsa de cooperare și utilizarea datelor disponibile
- Piața și instituțiile financiare din China
(138)
Comisia a solicitat informații guvernului RPC în ceea ce privește proporția împrumuturilor acordate în ansamblu, atât industriei în general, cât și sectorului vizat de prezenta procedură de către bănci în cadrul cărora guvernul RPC este cel mai mare acționar sau acționarul unic, de către băncile în care guvernul RPC are un interes participativ, dar nu este cel mai mare acționar, de către băncile în care guvernul RPC nu este acționar și băncile care aparțin investitorilor străini. Guvernul RPC a răspuns că nu păstrează evidențe ale sumelor și procentelor din împrumuturile acordate de băncile deținute de stat, și că, de asemenea, nu păstrează evidența împrumuturilor acordate industriei fotovoltaice. Guvernul RPC nu a sugerat nicio sursă alternativă pentru aceste informații.
(139)
Comisia a atașat un chestionar specific (apendicele A) destinat băncilor/instituțiilor financiare la chestionarul antisubvenții inițial și a solicitat guvernului RPC să îl transmită băncilor/instituțiilor financiare care au acordat împrumuturi industriei în cauză. Scopul apendicelui A era acela de a verifica acuzațiile aduse în plângere, potrivit cărora băncile chineze deținute de stat sunt organisme publice. Comisia a solicitat, printre altele, informații privind structura controlului exercitat de autoritățile publice în cadrul băncilor chineze menționate anterior și îndeplinirea politicilor sau intereselor autorităților publice în ceea ce privește industria fotovoltaică (și anume consiliul de administrație și consiliul acționarilor, minutele ședințelor acționarilor/membrilor consiliului de administrație, naționalitatea acționarilor/membrilor consiliului de administrație, politicile de împrumut și evaluarea riscului legat de împrumuturile acordate producătorilor-exportatori cooperanți). În răspunsurile oferite la chestionar, guvernul RPC a oferit răspunsuri la apendicele A numai pentru cinci bănci [China Development Bank (CDB), EXIM Bank, Bank of Shanghai, Bank of China (31) și Huaxia Bank]. În cererea de clarificare, Comisia și-a repetat cererea inițială de informații. Pentru a facilita cooperarea din partea guvernului RPC, Comisia a pus la dispoziție o listă a băncilor/instituțiilor financiare care au acordat împrumuturi societăților incluse în eșantion și a solicitat din nou guvernului RPC să transmită apendicele A. Nu au mai fost prezentate alte răspunsuri la apendicele A împreună cu răspunsul la cererea de clarificare.
(140)
De asemenea, Comisia a încercat să obțină informații despre deținerea de către stat a băncilor și instituțiilor financiare. În răspunsul la chestionar, guvernul RPC a afirmat că nu ține niciun fel de evidențe referitoare la cotele de participare și nu a oferit sugestii privind vreo modalitate de obținere a acestor informații. În momentul în care Comisia a subliniat în cererea de clarificare că includerea acestor informații în statutul băncilor este obligatorie și că acestea pot fi accesate de guvernul RPC în calitate de acționar, guvernul RPC a prezentat informații referitoare la acționariatul a 16 bănci. Totuși, cu excepția a cinci bănci cu privire la care guvernul RPC a indicat rapoartele anuale drept sursă, acesta nu a oferit elemente de probă în sprijinul acestor informații și nu a divulgat datele-sursă ale acestor informații. În ceea ce privește celelalte bănci care au acordat împrumuturi industriei în cauză, guvernul RPC nu a oferit informații de niciun fel cu privire la cota sa de participare în acestea. În consecință, Comisia nu a putut verifica acuratețea și corectitudinea datelor raportate referitoare la cotele de participare ale statului la bănci și la alte instituții financiare.
(141)
Guvernul RPC a susținut că ratingul BB aplicat producătorilor-exportatori incluși în eșantion (în scopul stabilirii ratei de referință la împrumuturi) este „extrem de nefavorabil” și că Comisia, „prin prisma datelor concrete ale cazului, nu a explicat modul în care a ajuns la concluzia că aceasta este cea mai exactă sau cea mai rezonabilă concluzie”. Guvernul RPC a mai susținut că această metodologie se rezumă la „o concluzie defavorabilă inadmisibilă”. Deși această afirmație a fost făcută în legătură cu unul dintre cazurile anterioare (și anume cazul privind hârtia cretată de calitate superioară) și înainte de comunicarea informațiilor referitoare la ratingul aplicat producătorilor-exportatori incluși în eșantion în cadrul acestei proceduri, este de remarcat faptul că Comisia nu a aplicat „datele nefavorabile disponibile” nici în acest caz, nici în oricare alte cazuri la care guvernul RPC s-a referit în declarațiile sale. Comisia doar a tras concluziile cuvenite pe baza datelor existente, care au demonstrat lipsa unei evaluări corespunzătoare a riscului de credit [a se vedea considerentele (175) - (178)]. Trebuie subliniat că în cursul PA industria fotovoltaică chineză a înregistrat pierderi masive, fiind evident că situația sa financiară era extrem de dificilă. Mai multe evaluări ale riscului de credit furnizate de societățile incluse în eșantion au demonstrat că o evaluare BB pentru PA în ansamblu nu era un lucru nerezonabil. În fapt, anumite evaluări ale riscului de credit demonstrează cu claritate că mai multe grupuri erau mai mult sau mai puțin insolvabile.
- Verificări la bănci
(142)
În scrisoarea prealabilă verificării, Comisia a avut în vedere verificarea băncilor care au prezentat răspunsuri la apendicele A la chestionar și au acordat un procent semnificativ de împrumuturi producătorilor-exportatori incluși în eșantion, și anume China Development Bank, Export-Import Bank of China, Bank of Shanghai și Huaxia Bank, și a inclus o listă detaliată de subiecte care urmau să fie abordate pe parcursul verificării. În chestionarul inițial destinat guvernului RPC, Comisia clarificase deja faptul că informațiile oferite în chestionar ar putea face obiectul unei verificări la fața locului. În scrisoarea prealabilă verificării, Comisia afirmase, de asemenea, că se solicită guvernului RPC „să pună la dispoziție toate documentele justificative disponibile care au fost utilizate la întocmirea răspunsului dvs., inclusiv documentele sursă și cererile inițiale”. În cazul altor doi furnizori importanți de finanțare în condiții preferențiale către producătorii-exportatori incluși în eșantion, informațiile solicitate fie nu au fost transmise deloc (Agricultural Bank of China), fie au fost transmise în numele lor fără posibilitatea de a fi verificate (Bank of China).
- Bank of Shanghai
(143)
În scrisoarea de verificare prealabilă din 25 martie 2013, Comisia a notificat guvernului RPC intenția sa de a verifica Bank of Shanghai („BoS”) și s-a oferit să prelungească vizita de verificare până la data de 22 aprilie 2013 pentru a facilita această vizită pentru guvernul RPC, în cazul în care acest lucru este necesar (32). În răspunsul inițial la scrisoarea prealabilă verificării din 5 aprilie, guvernul RPC nu a confirmat dacă verificarea BoS va avea loc, dar s-a interesat în ce măsură Comisia ar fi dispusă să verifice Bank of Shanghai în alt loc pe durata rămasă din perioada de verificare (și anume în Shanghai în loc de Beijing). Pentru a facilita vizita de verificare, Comisia a fost de acord, în mod excepțional, cu acest lucru, dar a solicitat guvernului RPC să confirme efectuarea verificării în Shanghai până la data de 9 aprilie (și anume cu trei zile lucrătoare înainte de începerea activității de verificare în Beijing) pentru ca echipa să poată face demersurile practice necesare pentru o astfel de schimbare a planului privind verificarea. Guvernul RPC a confirmat abia la 11 aprilie (cu o zi lucrătoare înainte de începerea verificării) că BoS este disponibilă pentru verificare în datele de 23 sau 24 aprilie 2013. În aceeași zi, Comisia a comunicat guvernului RPC că din cauza confirmării cu întârziere nu mai poate efectua modificări în program. Mai mult, datele propuse de către guvernul RPC (23 sau 24 aprilie) se situau în afara perioadei convenite de către guvernul RPC împreună cu Comisia pentru desfășurarea verificării și chiar în afara prelungirii oferite de către Comisie. Drept urmare, Comisia nu a putut verifica răspunsurile la apendicele A prezentate de BoS și informațiile referitoare la împrumuturile acordate de această bancă producătorilor-exportatori incluși în eșantion. În consecință, prin scrisoarea din 23 mai 2013, Comisia a informat guvernul RPC că are în vedere aplicarea articolului 28 din Regulamentul (CE) nr. 597/2009 cu privire la informațiile neverificate transmise de BoS.
(144)
În scrisoarea din 3 iunie 2013, guvernul RPC a susținut că verificarea BoS nu a avut loc din cauza inflexibilității manifestate de Comisie, că aceasta nu a propus niciun fel de date alternative pentru verificare și că pur și simplu „a refuzat să ia în considerare verificarea Bank of Shanghai”. Aceste afirmații sunt pur și simplu incorecte. Comisia a afirmat cu claritate în scrisoarea prealabilă verificării că inițial s-a propus verificarea băncilor în zilele de 17 și 18 aprilie 2013, cu posibilitatea prelungirii cu o zi până în data de 22 aprilie, lăsând la latitudinea guvernului RPC să propună datele cele mai oportune pentru vizitarea băncilor în cursul perioadei de verificare (și anume o întreagă săptămână lucrătoare plus o zi suplimentară). Cu toate acestea, guvernul RPC a propus date de verificare a BoS în afara acestui interval și a făcut aceasta cu numai o zi lucrătoare înainte de începerea vizitei de verificare. În opinia Comisiei, s-a dat dovadă de suficientă flexibilitate, fiind propuse în total șase date alternative pentru verificarea BoS, contrar celor susținute de guvernul RPC.
- Banca Hua Xia
(145)
În scrisoarea din 23 mai 2013 Comisia a explicat guvernului RPC că nu poate verifica anumite părți din răspunsurile oferite de Banca Huaxia („Huaxia”) la apendicele A, și anume structura acționariatului, evaluarea bonității producătorilor exportatori incluși în eșantion și primele de risc percepute de la diferitele industrii și în special de la industria în cauză.
(146)
În răspunsul din 3 iunie 2013, guvernul RPC a susținut că Huaxia a explicat structura acționariatului și a oferit detalii și explicații suplimentare Comisiei cu privire la acționarii săi, la faptul că evaluarea bonității clienților săi este protejată de legile privind secretul bancar și de acordurile contractuale dintre bănci și clienții lor.
(147)
În ceea ce privește structura acționariatului, este de remarcat faptul că în răspunsurile sale la apendicele A, Huaxia a susținut că fusese înființată „fără niciun fel de participare a statului” și nu a comunicat informații cu privire la participarea statului, chiar dacă acest lucru a fost solicitat în mod expres de către Comisie în apendicele A. Comisia a subliniat că acest lucru intră în conflict cu celelalte informații furnizate de către guvernul RPC și că Huaxia a recunoscut că unii dintre acționarii săi sunt deținuți de stat, punând la dispoziție un document cu informații cu privire la aceștia în limba chineză. Din informațiile transmise de Huaxia nu reiese încă cu claritate procentul deținut de stat la această bancă.
(148)
În ceea ce privește evaluarea bonității, Comisia observă că banca a oferit un astfel de document pentru una dintre societățile sale (după ce a protejat identitatea acesteia prin efectuarea unor modificări în document), susținând, în legătură cu celelalte documente solicitate, că acestea sunt protejate de legile privind secretul bancar și de acordurile contractuale dintre bancă și clienții săi. Acest tratament diferențiat este greu de înțeles.
- Export Import Bank of China
(149)
În scrisoarea din 23 mai 2013, Comisia a informat guvernul RPC că răspunsurile Export-Import Bank of China („EXIM”) la apendicele A și la cererile de clarificare au fost incomplete și că EXIM nu a depus anumite documente care erau solicitate în mod expres, și anume Statutul, Notificarea privind înființarea Export-Import Bank of China emisă de Consiliul de stat sau Măsurile pentru gestionarea creditelor de export ale vânzătorilor pentru produsele de înaltă tehnologie ale Export - Import Bank of China. În ceea ce privește Statutul, în scrisoarea din 3 iunie 2013, guvernul RPC a susținut că din cauza politicii sale interne EXIM nu îl poate prezenta (statutul fiind un document de administrare internă), dar a recomandat versiunea online care se pare că a fost pusă la dispoziție în vederea consultării pe un laptop oferit de EXIM în cursul verificării. Comisia este derutată de această explicație care nu are niciun sens. Dacă documentul era disponibil online pe durata verificării, Comisia nu vede de ce nu ar fi putut fi transmis, după cum s-a solicitat în mod repetat în chestionar, în cererea de clarificare și din nou în cursul verificării. În fapt, afirmația potrivit căreia EXIM ar fi pus la dispoziție documentul pe un laptop în cursul verificării este incorectă. EXIM a afirmat că Comisia ar trebui să analizeze documentul în versiune online, însă oficialul Comisiei a explicat că nu există acces la internet în spațiul unde se desfășoară verificarea. În plus, EXIM nu a oferit nici măcar un link spre versiunea online a Statutului.
(150)
Cu referire la celelalte două documente, EXIM a afirmat că acestea nu pot fi transmise datorită naturii lor confidențiale și normelor interne. EXIM însăși a afirmat în răspunsul său la cererea de clarificare că „Banca EXIM a fost înființată și funcționează în conformitate cu Notificarea privind înființarea Export-Import Bank of China emisă de Consiliul de Stat și cu Statutul Export-Import Bank of China”. Prin urmare, acest document era esențial pentru verificarea acuzațiilor din plângere potrivit cărora EXIM este un organism public, însă Comisiei i s-a refuzat accesul la acesta. În acest context, este de reținut că o altă bancă de susținere a politicilor, și anume CDB a transmis un document similar privind înființarea sa și că s-au mai prezentat și alte notificări ale Consiliului de Stat în cursul acestei anchete. De asemenea, EXIM nu și-a susținut afirmațiile referitoare la confidențialitate cu niciun fel de dovezi. În plus, după cum s-a explicat la considerentul (117), guvernele nu pot pur și simplu să invoce regulile interne pentru a evita obligațiile ce le revin în conformitate cu Acordul SCM și cu regulamentul de bază. Același lucru este valabil și pentru documentul intitulat Măsuri pentru gestionarea creditelor de export destinate comercianților de produse de înaltă tehnologie acordate de Export-Import Bank of China, în cazul căruia EXIM a invocat din nou obligația de confidențialitate, fără a oferi elemente de probă și refuzând chiar să discute scopul acestui document.
(151)
De asemenea, EXIM nu a furnizat informații cu privire la componența Consiliului de administrație și a Consiliului de supraveghere, cereri formulate în mod repetat, motivând că „componența Consiliului de Administrație se modifică” și că întrebările Comisiei referitoare la afilierile membrilor Consiliului la PCC sunt „agresive și inoportune în contextul unei anchete antisubvenții.” Schimbarea componenței Consiliului de administrație nu este un aspect relevant pentru scopul acestei anchete. Ceea ce este relevant este modul în care statul este reprezentat în consiliile EXIM, însă atât guvernul RPC, cât și EXIM au refuzat să furnizeze astfel de informații. De asemenea, Comisia este de părere că apartenența la PCC a personalului de conducere al EXIM (și a tuturor băncilor, de fapt) este un aspect esențial pentru a putea stabili influența statului asupra conducerii băncilor. Conform Constituției PCC, „Partidul trebuie să susțină și să îmbunătățească sistemul economic de bază, acordându-se un rol dominant deținerii de către stat și dezvoltării concomitente a unor sectoare economice diferite […]” (33), prin urmare examinarea influenței PCC în EXIM a fost considerată necesară în scopul acestei anchete și în special pentru a se evalua nivelul controlului statului în bănci.
(152)
În ceea ce privește statisticile referitoare la exportul unor categorii diferite de produse, deja solicitate în chestionar și pe care EXIM are obligația legală de a le raporta către CBRC, guvernul RPC a susținut în scrisoarea din 3 iunie 2013 că are nevoie de mai mult timp pentru a pregăti astfel de informații. În această privință este de remarcat faptul că, de vreme ce Comisia solicitase deja aceste informații în chestionarul inițial, guvernul RPC a avut la dispoziție peste trei luni și jumătate pentru a le pregăti, lucru pe care însă nu l-a făcut. EXIM a pretins că „acest tip de informații se poate găsi în rapoartele anuale”, însă această afirmație este incorectă. Informațiile din rapoartele anuale la care se referă guvernul RPC vizează perioade diferite față de informațiile solicitate de Comisie în cuprinsul chestionarului și în cursul vizitei de verificare.
(153)
Guvernul RPC a susținut în mod corect că au inclus în răspunsurile lor la chestionar, printre altele, sumele reprezentând creditele de export pentru exporturile de produse mecanice și electrice și produse noi și de înaltă tehnologie. Comisia nu a contestat niciodată prezentarea acestor cifre. Ceea ce a contestat Comisia a fost faptul că, atunci când a încercat să verifice aceste cifre în cursul vizitei de verificare, EXIM nu a putut furniza niciun fel de elemente de probă sau măcar explica proveniența acestor cifre. În mod similar, Comisiei nu i s-a permis să verifice datele referitoare la procentul de credite de export acordate industriei fotovoltaice comunicat de guvernul RPC în răspunsul la chestionar. Un aspect destul de interesant este acela că EXIM nu a considerat niciuna dintre aceste cifre ca fiind confidențială, însă atunci când Comisia a întrebat care sunt datele-sursă pentru a le verifica, EXIM i-a refuzat accesul la acestea, din motive de confidențialitate. EXIM a aplicat același raționament în legătură cu sumele creditelor de export acordate producătorilor incluși în eșantion și producătorilor cooperanți. Aceasta a raportat cifrele în conținutul răspunsului la cererea de clarificare, dar nu i-a permis Comisiei să le verifice pe motiv de confidențialitate. Așadar, verificarea majorității statisticilor prezentate de EXIM a fost efectiv imposibilă.
(154)
De asemenea, EXIM a refuzat să explice și să susțină cu dovezi relevante ratingurile de credit ale producătorilor-exportatori incluși în eșantion și analizele care au condus la aceste ratinguri.
- China Development Bank („CDB”)
(155)
În scrisoarea din 3 iunie 2013, guvernul RPC și-a exprimat preocuparea în legătură cu întrebările Comisiei „de natură personală referitoare la afilierile la partide politice ale membrilor consiliilor și ale personalului de conducere”. Această afirmație este inexactă. Întrebările referitoare la legăturile membrilor Consiliului și ale personalului de conducere cu PCC au fost de natură pur tehnică și, după cum s-a precizat la considerentul (151), motivul pentru care au fost adresate a fost acela de a stabili cu mai multă ușurință rolul PCC în economia Chinei.
(156)
În cursul verificării Comisia a încercat să verifice evaluarea bonității producătorilor-exportatori incluși în eșantion. CDB a oferit unele informații generale, dar a refuzat să divulge orice informații privind evaluarea bonității producătorilor-exportatori incluși în eșantion sau chiar evaluarea riscului și raportul de evaluare a industriei fotovoltaice.
(157)
În răspunsul la cererea de clarificare, CDB a prezentat o cifră referitoare la primele de risc percepute pentru industria în cauză. În cursul verificării, CDB și-a corectat răspunsul în această privință, dar nu a oferit niciun fel de elemente de probă în sprijinul acestei cifre sau o explicație a bazei utilizate la elaborarea acestei cifre, în pofida cererilor repetate adresate de Comisie pe parcursul vizitei de verificare.
(b) Băncile chineze deținute de stat sunt organisme publice.
(158)
Reclamantul susține că băncile chineze deținute de stat din RPC sunt organisme publice în sensul articolului 2 litera (b) din regulamentul de bază.
(159)
Organul de apel (Appellate Body - AB) al OMC, în raportul său din Statele Unite - Taxele antidumping și compensatorii definitive asupra anumitor produse din China (34) (raportul AB) - a definit un organism public ca o entitate care „deține, exercită sau este învestită cu autoritate guvernamentală”. Potrivit AB, dovada că un guvern exercită un control semnificativ asupra unei entități și conducerii ei poate servi, în anumite circumstanțe, ca dovadă că respectiva entitate deține autoritatea guvernamentală și exercită autoritatea respectivă în îndeplinirea funcțiilor publice. Dacă dovezile arată că semnele formale ale controlului guvernamental sunt multiple și dacă există și dovezi că acest control a fost exercitat în mod semnificativ, atunci aceste dovezi pot permite o interferență prin care entitatea în cauză exercită autoritatea publică (35). AB consideră, de asemenea, că organismele publice sunt, de asemenea, caracterizate prin „executarea de funcții guvernamentale” (36), care ar fi „în mod normal considerate parte a practicii guvernamentale în cadrul ordinii juridice a membrului în cauză (37)”.
(160)
Scopul analizei de mai jos este de a analiza dacă băncile chineze deținute de stat îndeplinesc funcții considerate de obicei ca făcând parte din practica guvernamentală din China și, în caz afirmativ, dacă acestea exercită o autoritate publică în cadrul acestei activități. Ancheta a stabilit că piața financiară chineză este caracterizată de intervenția autorităților publice întrucât majoritatea băncilor importante sunt deținute de stat. Guvernul RPC nu a furnizat decât informații foarte limitate privind participarea/deținerea băncilor din RPC. Cu toate acestea, astfel cum se arată mai jos, Comisia a cules informațiile disponibile pentru a ajunge la o concluzie reprezentativă. Pentru a analiza dacă băncile sunt entități mandatate care dețin sau care exercită autoritatea publică (organisme publice), Comisia a căutat informații privind nu numai deținerea de către stat a băncilor, ci și caracteristici precum prezența autorităților publice în consiliul de administrație, controlul exercitat de autoritățile publice asupra activităților acestora, îndeplinirea politicilor sau intereselor statului, sau dacă entitățile au fost instituite prin statut.
(161)
Pe baza informațiilor disponibile, se concluzionează că băncile deținute de stat din RPC dețin cea mai mare cotă de piață și sunt actorii predominanți pe piața financiară chineză. Potrivit cercetărilor efectuate în 2006 de Deutsche Bank privind sectorul bancar chinez (38), băncile deținute de stat ar putea reprezenta peste două treimi din piața chineză. În legătură cu acest subiect, documentul Trade Policy Review of China (Examinarea politicii comerciale a Chinei) elaborat de OMC arată că „nivelul ridicat al deținerii de către stat este o altă trăsătură importantă a sectorului financiar din China” (39) și că „au existat puține modificări în structura pieței din sectorul bancar chinez, care este dominată de bănci deținute de stat” (40). Se cuvine să se menționeze că cele mai mari cinci bănci comerciale deținute de stat (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank of China, Bank of Communications și Industrial and Commercial Bank) par să reprezinte peste jumătate din sectorul bancar chinez (41). Deținerea de către stat a celor mai mari cinci bănci a fost, de asemenea, confirmată de guvernul RPC în răspunsul la cererea de clarificare.
(162)
De asemenea, Comisia a solicitat informații privind structura controlului exercitat de autoritățile publice în cadrul băncilor chineze menționate anterior și îndeplinirea politicilor sau intereselor autorităților publice în ceea ce privește industria fotovoltaică (și anume consiliul de administrație și consiliul acționarilor, minutele ședințelor acționarilor/membrilor consiliului de administrație, naționalitatea acționarilor/membrilor consiliului de administrație, politicile de împrumut și evaluarea riscului legat de împrumuturile acordate producătorilor-exportatori cooperanți). Cu toate acestea, după cum s-a arătat la considerentul (139), guvernul RPC a furnizat foarte puține informații în acest sens și nu a permis verificarea unei părți însemnate din informațiile prezentate. Prin urmare, Comisia a trebuit să utilizeze faptele disponibile. Pe baza datelor disponibile, aceasta a concluzionat că băncile respective sunt controlate de guvern prin deținerea de participații, prin exercitarea controlului administrativ al conduitei lor „comerciale”, inclusiv impunerea de limite asupra ratelor dobânzii la depozite și împrumuturi [a se vedea considerentele (164) - (167)], iar în unele cazuri chiar prin intermediul unor documente legale (42).
Datele relevante utilizate pentru a ajunge la constatările menționate mai sus sunt obținute pe baza informațiilor transmise de guvernul RPC, a rapoartelor anuale ale băncilor chineze care fie au fost transmise de guvernul RPC, fie erau disponibile public, a informațiilor preluate din cercetările efectuate în 2006 de către Deutsche Bank privind sectorul bancar chinez (43), a examinării de către OMC a politicii comerciale a Chinei (2012) (44), a raportului Băncii Mondiale privind China 2030 (45) sau a studiului economic privind China efectuat în 2010 de OECD (46), a informațiilor transmise de către producătorii-exportatori cooperanți și a informațiilor din plângere. În ceea ce privește băncile străine, surse independente estimează că acestea reprezintă o parte minoră a sectorului bancar chinez și în consecință joacă un rol nesemnificativ în acordarea de împrumuturi de susținere a politicilor; informații relevante sugerează că ele reprezintă doar 2 % din piața chineză (47). Informațiile relevante public disponibile confirmă, de asemenea, că băncile chineze, în special marile bănci comerciale, continuă să se bazeze pe acționarii deținuți de stat și pe autoritățile publice pentru alimentarea cu capital în cazul neadecvării capitalului propriu ca urmare a expansiunii creditului (48).
(163)
În privința băncilor care au acordat împrumuturi producătorilor-exportatori cooperanți, acestea sunt în majoritate bănci deținute de stat. Într-adevăr, pe baza informațiilor disponibile (49) s-a constatat că cele mai multe credite pentru producătorii-exportatori cooperanți au fost acordate de către bănci deținute de stat și de alte entități deținute de stat. Printre acestea s-au numărat bănci comerciale importante și bănci de susținere a politicilor, cum ar fi China Development Bank, EXIM Bank, Agricultural Bank of China, Bank of China, China Construction Bank și Industrial and Commercial Bank of China. În privința celorlalte bănci deținute de stat, Comisia a solicitat din nou informațiile menționate mai sus privind controlul exercitat de autoritățile publice și îndeplinirea politicilor sau intereselor statului în ceea ce privește industria fotovoltaică. Nu s-au primit astfel de informații detaliate. S-a concluzionat astfel că băncile se află sub controlul autorităților publice. Existența unui control semnificativ de acest fel este dovedită, printre altele, de politica guvernamentală de susținere a industriei în cauză, prin care băncile sunt îndrumate să acorde un sprijin deosebit [a se vedea considerentul (102)]. Din aceste motive, băncile comerciale și cele de susținere a politicilor care sunt deținute de stat în RPC ar trebui să fie considerate organisme publice.
(164)
Un alt indiciu privind implicarea guvernului RPC pe piața financiară din China este rolul jucat de PBOC în stabilirea limitelor specifice privind modul în care ratele dobânzii sunt stabilite și fluctuează. Într-adevăr, ancheta a stabilit că PBOC are reguli speciale privind modul în care ratele dobânzii fluctuează în RPC. Conform informațiilor disponibile, aceste reguli sunt stabilite în Circulara PBOC privind aspectele referitoare la ajustarea ratelor dobânzii pentru depuneri și împrumuturi - Yinfa (2004) nr. 251 („Circulara 251”). Instituțiilor financiare li se cere să practice rate pentru împrumuturi care să se încadreze într-un anumit interval în raport cu rata de referință a dobânzii PBOC. Pentru împrumuturile acordate de băncile comerciale și împrumuturile acordate de băncile de susținere a politicilor administrate în mod comercial, nu există o limită maximă pentru acest interval, ci numai o limită minimă. Pentru cooperativele de credit urban și cele de credit rural, există atât limite maxime, cât și limite minime. Pentru împrumuturile acordate în condiții preferențiale și împrumuturile pentru care Consiliul de Stat impune norme specifice, ratele dobânzii nu fluctuează în sens crescător. Comisia a solicitat clarificări din partea guvernului RPC în legătură cu definiția și formularea utilizate în Circulara 251, precum și în legislația precedentă (Circulara PBOC privind expansiunea intervalului de fluctuație a ratei dobânzii instituțiilor financiare - YinFa [2003] nr. 250). Totuși, astfel cum se menționează la considerentul (135), guvernul RPC a refuzat să transmită respectivele circulare, ceea ce nu a permis Comisiei să verifice conținutul lor și să caute explicații. Întrucât guvernul RPC nu a furnizat nicio informație relevantă în acest sens, care să sugereze că situația s-a schimbat din luna martie 2013, când Comisia și-a finalizat ancheta antisubvenție privind produsele din oțel cu acoperire organică (50), se stabilește că PBOC este implicată și influențează stabilirea ratelor dobânzii de către băncile comerciale deținute de stat. Guvernul RPC nu a furnizat niciun fel de dovezi potrivit cărora situația, așa cum a fost constatată în cadrul anchetelor privind hârtia cretată de calitate superioară și produsele din oțel cu acoperire organică, s-ar fi schimbat. Prin urmare, pe baza datelor disponibile și a altor dovezi menționate mai sus, s-a concluzionat că situația generată de metodologia de stabilire a ratelor dobânzii a rămas aceeași pe toată durata PA.
(165)
Impunerea unor limite la rata dobânzii la împrumuturi cumulată cu impunerea unor plafoane la rata dobânzii la depozite creează o situație în care băncile au acces garantat la capital ieftin (datorită reglementării ratelor la depozite) și sunt capabile să acorde împrumuturi industriilor selectate la rate avantajoase.
(166)
De asemenea, băncile fac obiectul unor norme legale care le impun, printre altele, să își desfășoare activitatea de creditare în conformitate cu nevoile economiei naționale (51), să ofere sprijin de tip credit proiectelor încurajate (52) sau să acorde prioritate dezvoltării industriilor noi și de înaltă tehnologie (53). Băncile au obligația de a respecta aceste reguli. Producătorii-exportatori incluși în eșantion se încadrează în categoria proiectelor încurajate, precum și în categoria industriilor noi și de înaltă tehnologie.
(167)
Mai multe surse de informare independente sugerează că implicarea statului în sectorul financiar chinez este semnificativă și permanentă. De exemplu, constatarea (i) Documentului de lucru al FMI din 2006 a sugerat că liberalizarea bancară în RPC este incompletă și că riscul de credit nu se reflectă în mod adecvat (54); (ii) Raportul FMI din 2009 a subliniat absența liberalizării ratei dobânzilor în China (55); (iii) Raportul de țară al FMI din 2010 a afirmat că costul capitalului în China este relativ scăzut, alocarea de credite este determinată, uneori, de mijloace altele decât prețul și că economiile importante din domeniul bancar sunt legate, parțial, de costurile reduse ale diferitelor input-uri (inclusiv capitaluri și terenuri) (56); (iv) Ancheta economică privind China din 2010 a OCDE (57) și Documentul de lucru nr. 747 al serviciului economic al OCDE privind reformele sectorului financiar din China (58), care afirmau că proprietatea instituțiilor financiare rămâne dominată de stat, punând în discuție măsura în care deciziile bancare de acordare a împrumuturilor se bazează pe considerații pur comerciale, în timp ce rolul tradițional al băncilor pare să fie cel de agenții guvernamentale având legături cu autoritățile guvernamentale.
(168)
Pe baza dovezilor de mai sus, se concluzionează că băncile comerciale și de susținere a politicilor deținute de stat îndeplinesc funcții guvernamentale în numele guvernului RPC, și anume promovează în mod obligatoriu anumite sectoare ale economiei în conformitate cu planificarea statului și cu documentele de politică. Deținerile semnificative ale autorităților publice în băncile deținute de stat și alte informații referitoare la legăturile dintre băncile deținute de stat și autoritățile publice (inclusiv lipsa de cooperare a guvernului RPC în această privință) confirmă faptul că băncile sunt controlate de autoritățile publice pe parcursul exercitării funcțiilor lor publice. Guvernul RPC exercită un control semnificativ asupra băncilor comerciale și de susținere a politicilor deținute de stat prin implicarea masivă a autorităților publice în sectorul financiar și prin impunerea unei obligații asupra băncilor deținute de stat de a respecta politicile guvernamentale. Prin urmare, se consideră că băncile comerciale și de susținere a politicilor deținute de stat sunt organisme publice deoarece dețin, sunt învestite cu și exercită autoritate guvernamentală.
(c) Băncile private din RPC sunt mandatate și conduse de către guvernul RPC.
(169)
De asemenea, Comisia a analizat dacă băncile comerciale private din RPC sunt mandatate sau dirijate de guvernul RPC să furnizeze împrumuturi preferențiale (subvenționate) producătorilor din industria fotovoltaică, în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (iv) din regulamentul de bază.
- Existența unei politici a guvernului RPC
(170)
Din secțiunea de mai sus privind implicarea statului în sectorul fotovoltaic (considerentul (101) și din constatările prezentate mai jos reiese clar că guvernul RPC a instituit o politică de furnizare de împrumuturi în condiții preferențiale pentru sectorul fotovoltaic, deoarece organismele publice (băncile comerciale de stat) (59) sunt angajate în astfel de furnizări și dețin un loc predominant pe piață, care le permite să ofere o rată a dobânzii mai mică decât cea de pe piață.
- Extinderea politicii către băncile private
(171)
Legea privind activitățile bancare comerciale [2003] se aplică în același fel și băncilor comerciale de stat, și băncilor comerciale private. De exemplu, articolul 38 din această lege autorizează toate băncile comerciale (inclusiv cele care se află în proprietate privată) să „determine rata împrumuturilor în conformitate cu limita inferioară și superioară a ratei împrumuturilor prevăzută de PBOC”, articolul 34 din Legea privind activitățile bancare comerciale dă instrucțiuni băncilor comerciale să „își desfășoare activitatea de împrumut în funcție de necesitățile economiei naționale și dezvoltării sociale și în spiritul politicilor industriale de stat”.
(172)
Mai multe documente de planificare guvernamentale, documente de politică și acte legislative fac referire la acordarea de împrumuturi în condiții preferențiale industriei fotovoltaice. De exemplu, Decizia Consiliului de Stat din 10 octombrie 2010 de încurajare a dezvoltării a 7 industrii strategice noi promite intensificarea sprijinului politicii fiscale și financiare acordat industriilor strategice (60) (industria fotovoltaică este enumerată printre acestea), încurajează instituțiile financiare să „extindă sprijinul de tip credit acordat” acestor industrii și să „facă uz de politici fiscale și financiare preferențiale, cum ar fi compensarea riscurilor”. De asemenea, Planul național pentru dezvoltarea științei și tehnologiei pe termen mediu și lung (2006 - 2020) care consideră energia solară și celulele fotovoltaice domenii cheie și teme prioritare (61) promite să „încurajeze instituțiile financiare să acorde sprijin prin credite preferențiale proiectelor naționale de industrializare din domeniul științei și tehnologiei de o importanță deosebită” și transmite instrucțiuni autorităților publice să „ofere îndrumare diverselor instituții financiare și capitaluri private pentru a participa la dezvoltarea științei și tehnologiei”. Legea privind progresul științific și tehnologic din RPC (Ordinul nr. 82 al președintelui RPC) prevede că statul va încuraja și va îndruma instituțiile financiare pentru ca acestea să sprijine dezvoltarea industriilor noi și de înaltă tehnologie prin acordarea de împrumuturi și că instituțiile financiare de susținere a politicilor vor acorda prioritate dezvoltării industriilor noi și de înaltă tehnologie (62). Potrivit aceleiași legi, în cursul activităților lor, instituțiile financiare de susținere a politicilor vor oferi ajutoare speciale proiectelor de inovare independentă ale societăților care sunt încurajate de stat (63).
(173)
În plus, limitarea menționată mai sus instituită asupra stabilirii ratei dobânzii de către PBOC [considerentele (164) și (165)] este, de asemenea, obligatorie pentru băncile comerciale private.
(174)
Citatele de mai sus din legile și regulamentele relevante pentru sectorul bancar arată că politica guvernului RPC de a acorda împrumuturi preferențiale industriei fotovoltaice se extinde și la băncile comerciale private și, de fapt, guvernul RPC le instruie;te să „își desfășoare activitatea de împrumut în funcție de necesitățile economiei naționale și ale dezvoltării sociale și în spiritul politicilor industriale de stat” (64).
- Evaluarea riscului de credit
(175)
Comisia a solicitat informații relevante din partea guvernului RPC pentru a evalua modul în care băncile din RPC efectuează evaluarea riscului de credit al societăților din industria fotovoltaică înainte de a hotărî dacă să le acorde sau nu împrumuturi și de a decide cu privire la condițiile împrumuturilor care sunt acordate. În apendicele A la chestionar, Comisia a solicitat informații cu privire la modul în care băncile țin seama de risc în momentul acordării de împrumuturi, modul în care este evaluat gradul de solvabilitate al împrumutatului, care sunt primele de risc percepute pentru diferite societăți/industrii în RPC de către bancă, care sunt factorii luați în considerare de către bancă atunci când evaluează cererea de împrumut, descrierea procesului de solicitare și de aprobare a împrumutului etc. Cu toate acestea, nici guvernul RPC, nici băncile individuale nominalizate în chestionar nu au furnizat niciun fel de dovezi în această privință [cu o singură excepție, menționată la considerentul (176)]. Guvernul RPC a furnizat numai răspunsuri de natură generală care nu sunt sprijinite de nicio dovadă potrivit căreia evaluarea riscului de credit are loc efectiv.
(176)
În cursul verificărilor uneia dintre bănci, Comisia a avut posibilitatea de a examina o evaluare a riscului. O parte din respectiva evaluare a riscului de credit se referea la sprijinul acordat de autoritățile publice societăților din sectorul energiei solare și la planurile de stat pentru promovarea industriei fotovoltaice în general, iar acest fapt a fost reflectat pozitiv în ratingul de credit acordat respectivei societăți. Acesta este un exemplu al modului în care politica autorităților publice (și subvențiile dirijate spre un anumit sector) influențează băncile atunci când iau decizii cu privire la condițiile de finanțare a societăților din sectorul energiei solare.
(177)
Comisia a solicitat, de asemenea, informații similare de la producătorii-exportatori care au cooperat și a încercat să le verifice în timpul vizitelor de verificare la fața locului la producătorii-exportatori incluși în eșantion. Majoritatea producătorilor-exportatori au răspuns că băncile solicită anumite documente și efectuează anumite tipuri de analize de risc de credit înainte de acordarea împrumuturilor. Cu toate acestea, ei nu au putut aduce niciun element de probă în sprijinul afirmațiilor lor. În timpul verificării la fața locului, Comisia a cerut dovezi care să ateste că băncile au solicitat astfel de documente sau că aceste documente au fost furnizate băncilor de către societăți sau orice tip de rapoarte emise de bănci care să demonstreze faptul că astfel de analize de risc de credit au fost efectuate. Cu toate acestea, grupurile de producători-exportatori incluși în eșantion nu au fost în măsură să furnizeze astfel de dovezi sau orice alt element de probă în sprijinul afirmațiilor lor.
(178)
Informațiile referitoare la evaluarea riscului de credit au fost solicitate în mod repetat de la părțile interesate, fiind considerate cruciale, ținând seama, printre altele, de informațiile menționate la considerentul (167).
(179)
Având în vedere cele de mai sus, constatările referitoare la evaluarea riscului de credit în RPC se aplică băncilor comerciale deținute de stat, băncilor comerciale private și băncilor de susținere a politicilor. Într-adevăr, dovezile de mai sus conduc la concluzia că băncile private din RPC au obligația de a respecta politicile guvernamentale în materie de creditare, în special în sectorul fotovoltaic, și de a acționa în același mod ca și băncile deținute de stat, care au fost calificate la considerentul (168) drept organisme publice. Prin urmare se concluzionează că băncile private sunt mandatate și dirijate de autoritățile publice pentru a executa funcții cu care în mod normal sunt învestite autoritățile publice, în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (iv) din regulamentul de bază.
(180)
În plus, dovezile de mai sus demonstrează că și în cazul în care băncile deținute de stat nu ar fi considerate organisme publice, acestea ar trebui să fie considerate și în acest caz ca fiind mandatate și dirijate de către guvernul RPC pentru a executa funcții cu care în mod normal sunt învestite autoritățile publice, în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (iv) din regulamentul de bază.
(d) Denaturarea pieței financiare chineze
(181)
Din informațiile colectate pe parcursul acestei anchete reiese că cota de piață a băncilor deținute de stat se ridică la peste 2/3 din piața chineză. Cele mai mari cinci bănci comerciale deținute de stat (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank of China, Bank of Communications și Industrial and Commercial Bank) reprezintă peste jumătate din sectorul bancar chinez (65). În plus, China Development Bank și China Export-Import Banks sunt deținute integral de stat. Aceste șapte bănci au acordat majoritatea împrumuturilor către cei opt producători-exportatori incluși în eșantion în cazul privind panourile solare. Această masivă deținere a statului, combinată cu denaturarea pieței financiare chineze și cu politica guvernului chinez de a dirija fonduri ieftine spre anumite industrii selectate subminează condițiile concurențiale echitabile din comerțul internațional și asigură un avantaj neloial producătorilor chinezi.
(182)
Băncile din RPC nu se bucură în totalitate de libertatea de a decide condițiile de acordare a împrumuturilor. În ceea ce privește ratele dobânzii, acestea au obligația de a se încadra în limitele fixate de People's Bank of China (PBOC). Impunerea unor limite la rata dobânzii cumulată cu impunerea unor plafoane la rata dobânzii la depozite creează o situație în care băncile au acces garantat la capital ieftin (datorită reglementării ratelor la depozite) și sunt capabile să acorde împrumuturi industriilor selectate la rate avantajoase.
(183)
De asemenea, băncile fac obiectul unor norme legale care le impun, printre altele, să își desfășoare activitatea de creditare în conformitate cu nevoile economiei naționale (66), să ofere sprijin de tip credit proiectelor încurajate (67) sau să acorde prioritate dezvoltării industriilor noi și de înaltă tehnologie (68). Băncile au obligația de a respecta aceste reguli.
(184)
Potrivit unor constatări recente, unor bănci comerciale importante din RPC li s-a acordat accesul la rezervele valutare de stat (69). Aceste bănci înregistrează astfel o scădere semnificativă a costului capitalului și obțin „fonduri ieftine” pe care le utilizează pentru acordarea de împrumuturi în USD și în EUR societăților și proiectelor selectate, în conformitate cu politica de „ieșire pe piața globală”. Astfel, acestea au capacitatea de a oferi condiții pe care băncile comerciale normale nu le pot egala.
(185)
O altă denaturare majoră a finanțării industriei fotovoltaice este cauzată de poziția privilegiată specială a băncii China Development Bank („CDB”), principalul creditor al acestei industrii, care a acordat un număr considerabil de împrumuturi și de linii de credit producătorilor-exportatori incluși în eșantion. CDB este finanțată aproape integral din vânzări de obligațiuni mai degrabă decât din depozite și reprezintă al doilea mare emitent de obligațiuni din țară, după Ministerul de Finanțe. Prin intermediul acestui mecanism special, CDB are posibilitatea de a se autofinanța ieftin, iar ulterior de a oferi împrumuturi în condiții preferențiale industriilor selectate (70).
3.4.1.1. Împrumuturi preferențiale
(a) Introducere
(186)
Reclamantul a susținut că guvernul RPC subvenționează industria fotovoltaică națională prin împrumuturi preferențiale și credite dirijate.
(b) Temeiul juridic
(187)
Următoarele dispoziții legale prevăd acordarea de împrumuturi preferențiale în China: Legea RPC privind băncile comerciale, Normele generale privind împrumuturile (puse în aplicare de People's Bank of China), Decizia nr. 40 a Consiliului de Stat privind promulgarea și punerea în aplicare a dispozițiilor provizorii privind promovarea adaptării structurilor industriale.
(c) Constatările anchetei
(188)
Având în vedere ansamblul elementelor de probă, se concluzionează că majoritatea împrumuturilor acordate grupurilor de producători-exportatori incluși în eșantion sunt furnizate de bănci deținute de stat stabilite ca fiind organisme publice în considerentul (168), deoarece sunt învestite cu autoritate publică și exercită funcții publice. Există dovezi suplimentare că aceste bănci exercită în mod efectiv autoritatea publică, deoarece, astfel cum se explică în considerentul (164), este în mod evident vorba de intervenție din partea statului (și anume, PBOC) în modul în care băncile comerciale adoptă decizii privind ratele dobânzii pentru împrumuturile acordate societăților chineze. În aceste circumstanțe, practicile de acordare a împrumuturilor ale acestor entități pot fi atribuite direct autorităților publice. Exercitarea autorității publice de către bănci este, de asemenea, confirmată și de modul în care articolele 7 și 15 din Normele generale privind împrumuturile (puse în aplicare de PBOC), Decizia 40 și articolul 34 din Legea privind băncile comerciale abordează îndeplinirea politicilor industriale ale guvernului. Există, de asemenea, un număr mare de dovezi circumstanțiale, sprijinite de studii și rapoarte obiective, conform cărora continuă să existe o intervenție majoră a autorităților publice asupra sistemului financiar chinez, astfel cum a fost deja explicat în considerentele (172) și (178). În final, guvernul RPC nu a furnizat informații care să permită o înțelegere mai bună a relației dintre băncile deținute de stat și autoritățile publice, astfel cum s-a explicat în considerentele (139) și (140). Astfel, în cazul împrumuturilor acordate de băncile deținute de stat în RPC, Comisia concluzionează că există o contribuție financiară acordată producătorilor din sectorul fotovoltaic sub forma unui transfer direct de fonduri de la autoritățile publice, în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (i) din regulamentul de bază. În plus, aceleași dovezi arată că băncile chineze deținute de stat (precum și băncile private) sunt mandatate sau dirijate de autorități, ceea ce înseamnă, în consecință, că există o contribuție financiară în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (iv) din regulamentul de bază.
(189)
Având în vedere analiza din considerentele (169) - (178) de mai sus, se stabilește, de asemenea, că băncile private sunt mandatate și dirijate de guvernul RPC să ofere împrumuturi producătorilor din sectorul fotovoltaic și că există o contribuție financiară, în temeiul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctele (i) și (iv) din regulamentul de bază.
(190)
Există un avantaj în sensul articolului 3 alineatul (2) și al articolului 6 litera (b) din regulamentul de bază, în măsura în care împrumuturile acordate de stat sau de organismele private mandatate sau dirijate de autoritățile publice prevăd condiții mai favorabile decât cele pe care beneficiarul le-ar putea obține în mod normal pe piață. Împrumuturile neguvernamentale din RPC nu reprezintă o valoare de referință a pieței adecvată, de vreme ce s-a stabilit că băncile private sunt mandatate și dirijate de guvernul RPC și deci se presupune că urmează practicile băncilor deținute de stat în ceea ce privește acordarea împrumuturilor. Prin urmare, valorile de referință au fost construite utilizându-se metoda descrisă la considerentele (198) - (200) de mai jos. Utilizarea acestei valori de referință demonstrează faptul că împrumuturile sunt acordate sectorului fotovoltaic în termeni și condiții mai puțin stricte decât cele practicate pe piață.
(191)
Industria fotovoltaică intră în categoria industriilor încurajate, potrivit Deciziei nr. 40. Decizia nr. 40 este un ordin emis de Consiliul de Stat, care este cel mai înalt organism administrativ din RPC și, în acest sens, decizia este obligatorie din punct de vedere juridic pentru alte organisme publice și pentru operatorii economici. Decizia clasifică sectoarele industriale în „proiecte încurajate, restrictive sau eliminate”. Decizia respectivă constituie un document de orientare a politicii industriale care, împreună cu registrul, arată modul în care guvernul RPC aplică o politică de încurajare și de sprijin pentru anumite grupuri de societăți sau industrii, precum industria fotovoltaică/noua industrie energetică, clasificate în registru ca „industrii încurajate”. În privința numărului de industrii clasificate ca „încurajate”, se observă că acestea reprezintă doar o parte a economiei chineze. În plus, doar anumitor activități din cadrul acestor sectoare încurajate li se acordă statutul de „încurajate”. La articolul 17 din Decizia nr. 40 se prevede, de asemenea, că „proiectele de investiții încurajate” beneficiază de avantaje și stimulente specifice, printre care, de sprijin financiar. Pe de altă parte, în privința „proiectelor restrictive și eliminate”, Decizia nr. 40 împuternicește autoritățile de stat să intervină direct pentru a reglementa piața. În fapt, la articolele 18 și 19 se prevede ca autoritatea relevantă să împiedice acordarea de împrumuturi de către instituțiile financiare către astfel de „proiecte restrictive și eliminate”. Ținând cont de cele de mai sus, este evident că Decizia nr. 40 conține prevederi obligatorii pentru toate instituțiile economice, sub forma unor directive privind promovarea și sprijinul industriilor încurajate, una dintre acestea fiind industria fotovoltaică.
(192)
După cum se explică la considerentul (172) de mai sus, guvernul RPC dirijează împrumuturile preferențiale către un număr limitat de industrii, iar industria fotovoltaică este una dintre ele. Luând în considerare toate cele de mai sus, este clar că autoritățile permit instituțiilor financiare să ofere împrumuturi preferențiale numai unui număr limitat de sectoare industriale/societăți care respectă politicile relevante ale guvernului RPC. Pe baza elementelor de probă din dosar și în absența cooperării din partea guvernului RPC în legătură cu acest aspect, se concluzionează că subvențiile sub formă de împrumuturi preferențiale nu sunt disponibile în mod general, și prin urmare, sunt specifice în sensul articolului 4 alineatul (2) litera (a) din regulamentul de bază. Mai mult, nu a fost adusă nicio dovadă de către oricare dintre părțile interesate care să sugereze că subvențiile se bazează pe un criteriu obiectiv sau pe condițiile de la articolul 4 alineatul (2) litera (b) din regulamentul de bază.
(d) Concluzie
(193)
Ancheta a arătat că toți producătorii-exportatori incluși în eșantion au beneficiat de împrumuturi preferențiale în perioada de anchetă.
(194)
Ținând cont de cele de mai sus, finanțarea industriei fotovoltaice ar trebui considerată o subvenție.
(195)
Având în vedere existența unei contribuții financiare, a unui avantaj pentru producătorii-exportatori și a specificității, subvenția ar trebui considerată pasibilă de măsuri compensatorii.
(e) Calculul valorii subvenției
(196)
Valoarea subvenției pasibile de măsuri compensatorii se calculează în raport cu avantajul acordat beneficiarilor, a cărui existență a fost constatată în cursul PA. Conform articolului 6 litera (b) din regulamentul de bază, avantajul pentru beneficiari este considerat a fi diferența dintre suma plătită de societate pentru împrumutul acordat de autoritățile publice și suma pe care societatea ar plăti-o pentru un împrumut comercial comparabil obținut pe piață.
(197)
Astfel cum se explică mai sus [considerentul (190)], dat fiind că împrumuturile furnizate de băncile chineze reflectă intervenția substanțială a autorităților publice în sectorul bancar și nu reflectă rate disponibile pe o piață funcțională, a fost construită o valoare de referință adecvată utilizând metoda descrisă mai jos. În plus, ca urmare a lipsei de cooperare a guvernului RPC, Comisia a recurs la datele disponibile pentru a construi o rată de referință a dobânzii adecvată.
(198)
Atunci când se construiește valoarea de referință adecvată pentru împrumuturile exprimate în RMB, se consideră că este rezonabil să se aplice ratele chineze ale dobânzii, ajustate pentru a reflecta riscul de piață normal. Astfel, într-un context în care situația financiară actuală a exportatorilor a fost stabilită pe o piață denaturată și nu există informații fiabile furnizate de băncile chineze în legătură cu măsurarea riscului și cu evaluarea creditelor, se consideră necesar să nu se accepte ca atare solvabilitatea exportatorilor chinezi, ci să se aplice un adaos pentru a reflecta impactul potențial al denaturării pieței din China asupra situației lor financiare.
(199)
Aceeași situație apare și în cazul împrumuturilor exprimate în valută. S-au utilizat ca valoare de referință obligațiunile corporative cu rating BB exprimate în monede relevante și emise în cursul PA.
(200)
În privința celor de mai sus, astfel cum se explică în considerentele (138) - (140), atât guvernului RPC, cât și producătorilor-exportatori cooperanți li s-a cerut să furnizeze informații privind politicile de împrumut ale băncilor chineze și modul în care împrumuturile se acordă producătorilor-exportatori. Informațiile respective nu au fost obținute, deși au fost solicitate în mod repetat. Ca urmare a acestei lipse de cooperare și ținând cont de ansamblul elementelor disponibile, în conformitate cu dispozițiile de la articolul 28 alineatul (6) din regulamentul de bază, se consideră adecvat ca tuturor societăților din China să li se acorde doar cel mai înalt calificativ din categoria împrumuturilor speculative („non-investment grade”) (BB conform Bloomberg) și să se aplice prima adecvată estimată pentru obligațiunile emise de societățile cu acest rating la rata standard de împrumut a Băncii Populare a Chinei. Avantajul producătorilor-exportatori a fost calculat ținând cont de diferențialul ratei dobânzii, exprimat ca procent, înmulțit cu valoarea restantă a împrumutului, și anume dobânda neplătită în cursul PA. Această sumă a fost apoi raportată la cifra de afaceri totală a producătorilor-exportatori cooperanți.
(201)
Rata subvenției stabilite conform acestui sistem în cursul PA pentru producătorii-exportatori incluși în eșantion se ridică la:
Împrumuturi în condiții preferențiale
Societatea/Grupul
Rata subvenției
Wuxi Suntech Power Co Ltd, RPC și societățile afiliate
1,14 %
Yingli Green Energy Holding Company și societățile afiliate
0,61 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd și societățile afiliate
0,25 %
JingAo Group și societățile afiliate
0,92 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd și societățile afiliate
1,80 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. și societățile afiliate
0,02 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,84 %
Jinko Solar Co Ltd și societățile afiliate
0,85 %
3.4.1.2. Acordarea unor linii de credit
(a) Introducere
(202)
Reclamantul susținuse că băncile chineze acordă linii de credit disproporționate exportatorilor chinezi ai produsului în cauză. Ancheta a confirmat faptul că toate societățile anchetate au beneficiat de linii de credit substanțiale din partea băncilor chineze, care în majoritatea cazurilor au fost acordate gratuit sau în schimbul plății unor taxe modice. În condiții normale de piață, aceste linii de credit fac obiectul unor comisioane de angajare și de administrare substanțiale, care le permit băncilor să compenseze costurile și riscurile.
(b) Constatările anchetei
(203)
Raportul grupului special Aeronave-CE a confirmat faptul că aceste linii de credit, ale căror efecte le depășesc pe cele ale împrumuturilor individuale, pot constitui potențiale transferuri directe de fonduri în temeiul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (i) din regulamentul de bază și drept urmare pot constitui contribuții financiare. Grupul special a constatat că avantajul unui potențial transfer de fonduri se naște din simpla existență a obligației de a efectua un transfer direct de fonduri. Grupul special a constatat, de asemenea, că o linie de credit ar putea conferi, prin ea însăși, un avantaj firmei beneficiare și constituie astfel un potențial transfer de fonduri separat de orice transfer direct de fonduri sub formă de împrumuturi individuale (71).
(204)
Liniile de credit au fost acordate producătorilor-exportatori incluși în eșantion de către aceleași bănci care au acordat și împrumuturile preferențiale descrise mai sus. După cum s-a arătat mai sus, aceste bănci sunt organisme publice [considerentele (158) - (166)] sau sunt mandatate și dirijate de guvernul RPC pentru a acorda finanțare preferențială industriei fotovoltaice [considerentele (169) - (178)].
(205)
După cum s-a arătat mai sus [considerentele (158) - (185)], piața chineză este denaturată de legile și practicile băncilor deținute de stat; s-a constatat că în majoritatea cazurilor liniile de credit au fost acordate gratuit sau în schimbul plății unor taxe modice. În condiții normale de piață, aceste linii de credit fac obiectul unor comisioane de angajare și de administrare substanțiale, care le permit băncilor să compenseze costurile și riscurile.
(206)
Cuantumul avantajului este reprezentat de comisioanele care se aplică în mod normal liniilor de credite comerciale acordate societăților și de care producătorii-exportatori incluși în eșantion au fost scutiți, în majoritatea cazurilor. Comisia a utilizat comisioanele aplicate liniei de credit acordate unuia dintre producătorii-exportatori incluși în eșantion de către o bancă comercială externă.
(207)
Industria fotovoltaică intră în categoria industriilor încurajate, potrivit Deciziei nr. 40. Decizia nr. 40 este un ordin emis de Consiliul de Stat, care este cel mai înalt organism administrativ din RPC și, în acest sens, decizia este obligatorie din punct de vedere juridic pentru alte organisme publice și pentru operatorii economici. Decizia clasifică sectoarele industriale în „proiecte încurajate, restrictive sau eliminate”. Decizia respectivă constituie un document de orientare a politicii industriale care, împreună cu registrul, arată modul în care guvernul RPC aplică o politică de încurajare și de sprijin pentru anumite grupuri de societăți sau industrii, precum industria fotovoltaică/noua industrie energetică, clasificate în registru ca „industrii încurajate”. În privința numărului de industrii clasificate ca „încurajate”, se observă că acestea reprezintă doar o parte a economiei chineze. În plus, doar anumitor activități din cadrul acestor sectoare încurajate li se acordă statutul de „încurajate”. Articolul 17 din Decizia nr. 40 prevede, de asemenea, că „proiectele de investiții încurajate” beneficiază de avantaje și stimulente specifice, printre care, de sprijin financiar. Pe de altă parte, în privința „proiectelor restrictive și eliminate”, Decizia nr. 40 împuternicește autoritățile de stat să intervină direct pentru a reglementa piața. În fapt, la articolele 18 și 19 se prevede ca autoritatea relevantă să împiedice acordarea de împrumuturi de către instituțiile financiare către astfel de „proiecte restrictive și eliminate”. Ținând cont de cele de mai sus, este evident că decizia nr. 40 conține prevederi obligatorii pentru toate instituțiile economice, sub forma unor directive privind promovarea și sprijinul industriilor încurajate, una dintre acestea fiind industria fotovoltaică.
(208)
După cum s-a explicat la considerentele (172) și (192) de mai sus, guvernul RPC dirijează împrumuturile preferențiale, în cadrul cărora acordarea de linii de credit constituie o parte esențială, spre un număr limitat de industrii. Industria fotovoltaică intră în acest grup de industrii și beneficiază de împrumuturi preferențiale cu caracter discriminatoriu.
(209)
Luând în considerare toate cele de mai sus, este clar că autoritățile permit instituțiilor financiare să acorde linii de credit preferențiale unui număr limitat de sectoare industriale/societăți care respectă politicile relevante ale guvernului RPC. Pe baza elementelor de probă din dosar și în absența cooperării din partea guvernului RPC în legătură cu acest aspect, se concluzionează că subvențiile sub formă de linii de credit disproporționate nu sunt disponibile în mod general, și prin urmare, sunt specifice în sensul articolului 4 alineatul (2) litera (a) din regulamentul de bază. Mai mult, nu a fost adusă nicio dovadă de către oricare dintre părțile interesate care să sugereze că subvențiile se bazează pe un criteriu obiectiv sau pe condițiile de la articolul 4 alineatul (2) litera (b) din regulamentul de bază.
(c) Concluzie
(210)
Ancheta a arătat că toate grupurile de producători-exportatori incluși în eșantion au beneficiat de linii de credit acordate gratuit sau la rate sub valoarea pieței, în cursul perioadei de anchetă.
(211)
În consecință, acordarea acestor linii de credit industriei fotovoltaice ar trebui să fie considerată subvenție.
(212)
Având în vedere existența unei contribuții financiare, a unui avantaj pentru producătorii-exportatori și a specificității, subvenția ar trebui considerată pasibilă de măsuri compensatorii.
(d) Calculul volumului subvenției
(213)
Acordarea de linii de credit în mod gratuit sau pentru taxe aflate sub valoarea pieței este considerată furnizare de servicii financiare [articolul 3 alineatul (1) litera (a) punctul (iii) din regulamentul de bază] contra unei remunerații mai mici decât cea adecvată. Valoarea subvenției pasibile de măsuri compensatorii se calculează în raport cu avantajul acordat beneficiarilor, a cărui existență a fost constatată în cursul PA. Din cauza denaturării pieței, descrisă în considerentele (158) - (185), nu s-a putut stabili valoarea adecvată a remunerației pentru serviciile financiare (în acest caz, acordarea de linii de credit) în raport cu condițiile existente pe piața RPC. Prin urmare, conform articolului 6 litera (d) punctul (ii) din regulamentul de bază, avantajul pentru beneficiari este considerat a fi diferența dintre suma plătită de societate pentru liniile de credit acordate de băncile chineze și suma pe care societatea ar plăti-o pentru o linie de credit comercial obținută pe piață. De asemenea, liniile de credit pot fi considerate transfer potențial de fonduri, în temeiul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (i) din regulamentul de bază.
(214)
Unul dintre producătorii-exportatori incluși în eșantion a obținut o linie de credit de la o bancă având sediul într-o altă jurisdicție financiară decât RPC, iar linia de credit respectivă a fost supusă comisioanelor de angajament și de procesare conform practicii uzuale pe piețele financiare mondiale. Deși a fost acordată de filiala chineză a băncii respective, linia de credit în cauză este considerată a fi un indicator rezonabil al valorii de referință. S-a considerat că este oportun să se utilizeze ca valoare de referință comisioanele aplicate acestei linii de credit, în conformitate cu articolul 6 litera (d) punctul (ii) din regulamentul de bază.
(215)
Nivelul comisioanelor utilizat ca valoare de referință a fost aplicat proporțional la valoarea fiecărei linii de credit în cauză, pentru a obține valoarea subvenției (minus orice comisioane efectiv plătite). În cazurile în care durata liniei de credit a depășit un an, valoarea totală a subvenției a fost distribuită pe întreaga durată a liniei de credit, iar o sumă corespunzătoare a fost atribuită PA.
(216)
Rata subvenției stabilite conform acestui sistem în cursul PA pentru producătorii-exportatori incluși în eșantion se ridică la:
Acordarea unor linii de credit
Societatea/Grupul
Rata subvenției
Wuxi Suntech Power Co. Ltd și societățile afiliate
1,97 %
Yingli Green Energy Holding Company și societățile afiliate
2,14 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd și societățile afiliate
1,09 %
JingAo Group și societățile afiliate
1,28 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd și societățile afiliate
0,92 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. și societățile afiliate
0,24 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,50 %
Jinko Solar Co. Ltd și societățile afiliate
2,59 %
3.4.1.3. Programe de subvenționare a creditelor de export
(217)
Ancheta a confirmat faptul că societățile incluse în eșantion nu au beneficiat de avantaje în cadrul programului în cursul PA.
3.4.1.4. Garanții de export și asigurări pentru tehnologii ecologice
(a) Introducere
(218)
În plângere se susținea că societatea China Export & Credit Insurance Corporation („Sinosure”) acordă asigurări pentru creditele de export în condiții preferențiale producătorilor produsului în cauză, printre altele, printr-un program intitulat „Green Express”. În plângere se afirmă că asigurarea creditelor de export oferită de Sinosure nu acoperă nici măcar costurile operaționale pe termen lung și pierderile din cadrul acestui program.
(b) Lipsa de cooperare și utilizarea datelor disponibile
(219)
După cum s-a arătat la considerentele (104) și (105) de mai sus, Comisia a solicitat informații în chestionar, în cererea de clarificare și în cursul vizitei de verificare la fața locului atât guvernului RPC, cât și societății Sinosure, informații care nu au fost oferite nici de autorități, nici de Sinosure.
(220)
Comisia a solicitat să i se comunice cadrul instituțional și documentele relevante care guvernează operațiunile societății Sinosure în calitate de asigurător oficial al statului în materie de credite de export. Guvernul RPC a transmis numai o notificare emisă în comun de Ministerul Comerțului („MOFCOM”) și de societatea Sinosure în 2004, dar nu au transmis o serie de alte documente relevante, printre care, de exemplu, așa-numitul Plan 840 inclus în notificare de Consiliul de Stat din 27 mai 2009 (72).
(221)
În ceea ce privește verificarea răspunsurilor la chestionar și anexa 1 referitoare la Sinosure, Comisia nu a putut obține o serie de documente și nu a putut verifica o serie de elemente la fața locului. Societatea Sinosure nu a transmis următoarele informații și elemente de probă concrete solicitate de Comisie: (a) situațiile financiare pentru anul 2012, care, conform declarațiilor, nu sunt încă disponibile pe site-ul Sinosure; (b) documentația relevantă referitoare la asigurarea creditelor de export, încheiată cu doi dintre exportatorii cooperanți incluși în eșantion, inclusiv contractele, evaluările riscului, corespondența și dovada plății primelor; (c) informații specifice cu privire la personalul de conducere numit de Consiliul de Stat; (d) dovezi privind elementele și avantajele enumerate în notificarea din anul 2004, emisă în comun de MOFCOM și Sinosure, inclusiv cele referitoare la aprobarea limitării, flexibilitatea ratei și reducerea acordată în interiorul intervalului de fluctuație a primelor; (e) dovezi referitoare la costurile operaționale și profiturile pe termen lung aferente activității de asigurare a creditelor de export; (f) dovezi referitoare la evaluarea situației pieței în sectorul fotovoltaic.
(222)
De asemenea, Comisia nu a putut verifica o serie de elemente incluse în răspunsurile la chestionar, referitoare la operațiunile Sinosure, inclusiv, în special, răspunsurile acesteia privind evaluarea riscului, modalitatea efectivă de stabilire a primei și procesul de aprobare și de aplicare, dat fiind refuzul societății Sinosure de a purta discuții cu privire la contractele specifice încheiate cu exportatorii cooperanți incluși în eșantion. De asemenea, Sinosure nu a putut clarifica sau transmite documente justificative în vederea clarificării unor discrepanțe identificate de către Comisie între cifrele sau elementele de altă natură conținute în răspunsurile oferite la chestionar și cele conținute în răspunsurile oferite la cererea de clarificare.
(223)
Guvernul RPC și Sinosure au încercat să-și justifice această lipsă de cooperare atât în cursul vizitei de verificare, cât și în scrisoarea guvernului RPC din data de 3 iunie 2013 prin invocarea unor preocupări legate de păstrarea confidențialității. În această privință, atât din scrisoarea prealabilă verificării, cât și din corespondența ulterioară prin e-mail reieșea foarte clar că intenția Comisiei era aceea de a efectua o verificare minuțioasă și că în mod evident aceasta urma să ia toate măsurile de precauție necesare pentru a proteja informațiile confidențiale transmise sau doar puse la dispoziție în vederea inspecției, în conformitate cu obligația sa legală de protejare a acestor informații așa cum este prevăzută de normele stricte ale UE în acest sens. În ceea ce privește documentele pe care Sinosure a încercat să le transmită după trecerea unei perioade de timp semnificative de la încheierea vizitei de verificare fără a-i oferi Comisiei posibilitatea de a le verifica în mod corespunzător, acestea nu au putut fi luate în considerare, deoarece fuseseră întocmite special pentru anchetă, iar Comisia nu a putut verifica documentele-sursă.
(224)
Dată fiind această lipsă de cooperare din partea guvernului RPC și a societății Sinosure, Comisia nu a putut verifica o serie de elemente referitoare la acordarea de asigurări pentru creditele de export de către Sinosure producătorilor-exportatori cooperanți ai produsului în cauză care au fost incluși în eșantion. Prin urmare, unele dintre constatările Comisiei se bazează pe informațiile disponibile în mod oficial, în conformitate cu articolul 28 din regulamentul de bază.
(c) Sinosure este un organism public
(225)
Ancheta a stabilit că societatea Sinosure este un organism public în sensul articolului 2 litera (b) din regulamentul de bază și al jurisprudenței relevante a OMC (73) deoarece deține, exercită sau este învestită cu autoritate publică. Concret, guvernul RPC exercită un control semnificativ asupra societății Sinosure (74), iar societatea Sinosure exercită autoritate publică în executarea funcțiilor publice.
(226)
Comisia reține că activitatea de asigurare a creditelor de export desfășurată de societatea Sinosure este parte integrantă dintr-un sector financiar mai larg unde se consideră că intervenția guvernului reprezintă un act de imixtiune directă și denaturează funcționarea normală a pieței financiare în RPC [a se vedea considerentul (185) și următoarele de mai sus].
(227)
Deoarece îndeplinește rolul de unică instituție oficială de asigurare a creditelor de export în RPC, societatea Sinosure execută funcții guvernamentale. Prin urmare, ea se află într-o poziție de monopol pe piața asigurărilor pentru creditele de export. Societatea confirmă faptul că această piață nu este deschisă, deși există unii concurenți internaționali care își desfășoară activitatea în mod indirect în RPC.
(228)
Guvernul controlează în totalitate capitalul social și finanțele societății Sinosure. Sinosure este o entitate care desfășoară activități economice în mod independent și care este deținută integral de Consiliul de stat. Capitalul social este de 4 miliarde RMB și provine din fondul cu capital de risc aferent activității de asigurare a creditelor de export, în conformitate cu bugetul de stat. În plus, în anul 2011 statul a injectat fonduri în valoare de 20 de miliarde RMB prin intermediul societății China Investment Corporation, fondul suveran de investiții al Chinei. (75) Statutul (Articles of Association - „AoA”) specifică faptul că departamentul comercial competent să supervizeze activitatea societății este Ministerul de Finanțe și prevede obligația societății de a depune rapoartele financiar-contabile și raportul privind bugetul fiscal la Ministerul de Finanțe în vederea examinării și aprobării.
(229)
În ceea ce privește controlul exercitat de autoritatea publică, deoarece Sinosure este o entitate deținută integral de stat, aceasta nu are un Consiliu de administrație. În ceea ce privește Consiliul de supraveghere, toți supraveghetorii sunt numiți de Consiliul de stat și își exercită atribuțiile în conformitate cu „Regulamentul interimar privind consiliile de supraveghere ale unor instituții financiare importante deținute de stat.” Personalul de conducere al Sinosure este, de asemenea, numit de autoritatea publică. În raportul anual al societății pentru anul 2011 („RA 2011”) se menționează că președintele societății Sinosure este secretarul Comitetului de partid și că majoritatea personalului de conducere este, de asemenea, alcătuită din membri ai Comitetului de partid. Dat fiind refuzul societății Sinosure de a transmite și alte informații referitoare la personalul de conducere, se poate concluziona că acesta reprezintă expresia directă a guvernului, care numește în mod direct atât membrii consiliilor de supraveghere, cât și pe cei ai personalului de conducere. Pe această bază se poate afirma că societatea Sinosure se află sub controlul semnificativ al guvernului RPC.
(230)
Sinosure își îndeplinește funcțiile și pune în aplicare politicile guvernamentale într-un mod atât de clar și explicit, încât se poate conchide că această societate este expresia directă a guvernului însuși. Raportul anual 2011 al Sinosure conține mai multe declarații în acest sens, și anume: Sinosure a îndeplinit în mod proactiv funcția politică a unei agenții de creditare a exportului (ECA) […] și a reușit să demareze în condiții favorabile primul an al celei de a 12-a perioade a „planului cincinal” (p. 4, RA 2011); „continuarea reformei societăților comerciale a consolidat funcția politică pe care Sinosure o îndeplinește în calitate de ECA. Conferința CCPCC privind economia a pus în evidență această funcție și a prezentat cerințe clare privind asigurarea de credite, ceea ce a deschis calea către creșterea economică” (p. 5, RA 2011); „În anul 2011, Sinosure a pus în aplicare strategiile, deciziile și acordurile Consiliului de stat și ale Comitetului Central al PCC, precum și politicile de stat privind diplomația, comerțul exterior, industria și finanțele, și-a exercitat pe deplin funcția politică și a realizat o creștere rapidă” (p. 11, RA 2011); „Sinosure a pus în aplicare în integralitate politica de stat privind «Acordul special privind asigurarea finanțării exporturilor de echipamente complete de mari dimensiuni» și și-a îndeplinit obligațiile prevăzute de Stat” (p. 11, RA 2011).
(231)
Cadrul instituțional și alte documente emise de guvernul RPC în baza cărora operează Sinosure dovedesc în continuare funcția îndeplinită de această societate în calitate de organism public, învestit cu autoritatea punerii în aplicare a politicilor guvernamentale. „Avizul privind punerea în aplicare a strategiei de promovare a comerțului prin știință și tehnologie, utilizând asigurarea de credit la export” [Shang Ji Fa (2004) nr. 368 din 26 iulie 2004] a fost emis de MOFCOM și Sinosure în anul 2004 și reglementează în continuare activitățile Sinosure. Printre obiectivele menționate în acest aviz se numără promovarea exporturilor de tehnologii avansate și noi, precum și de produse cu o înaltă valoare adăugată, utilizând în continuare asigurarea de credit la export. Avizul mandatează în mod explicit Sinosure în vederea susținerii industriilor de export esențiale, menționate în Registrul produselor bazate pe tehnologia avansată și nouă din China, creat în anul 2006. Acest registru include printre produsele eligibile „Module și celule electrice solare”, acestea putând fi considerate, prin urmare, ca primind sprijin direct de la Sinosure. În aviz sunt prevăzute următoarele avantaje: un „canal verde”, care reprezintă un sprijin specific pentru produsele din catalog care ar trebui să primească aprobare în termen de cinci zile în cazul în care condițiile de subscriere sunt îndeplinite, precum și aprobarea privind limitarea pentru asigurarea cu prioritate; viteza prelucrării solicitărilor, care trebuie să fie soluționate în termen de trei luni de la primirea documentelor de solicitare; flexibilitatea ratei, care constă în cea mai mare reducere aplicată ratei de primă în intervalul fluctuant al Sinosure. Avizul prevede, de asemenea, luarea de noi măsuri de către autoritățile regionale și locale în domeniul comercial, pentru a sprijini produsele incluse în registru. Avizul solicită Sinosure să adapteze modelul de subscriere în funcție de politica industrială națională și de caracteristicile exporturilor de produse bazate pe tehnologia avansată și nouă, precum și să asigure sprijin pentru sectorul cercetării și dezvoltării și pentru cel al inovării, susținute în mod special de stat.
(232)
Comisia deține informații privind existența altor documente care dovedesc faptul că Sinosure aplică în mod direct politici guvernamentale de care beneficiază, printre alții, producătorii-exportatori. Consiliul de Stat detaliază așa-numitul Plan 840 în avizul din 27 mai 2009 (76). Denumirea face referire la utilizarea a 84 de miliarde USD ca asigurare a exporturilor și reprezintă una dintre cele șase măsuri lansate de Consiliul de Stat în anul 2009 pentru a stabiliza cererea de exporturi după criza globală și cererea sporită, în consecință, în materie de asigurări de credit la export. Cele șase măsuri includ în special o acoperire mai bună a asigurării de credit la export, oferirea unor asigurări de credit la export pe termen scurt pe o scară de 84 de miliarde USD în 2009 și o reducere a ratei de primă. Fiind singura instituție politică ce subscrie asigurări de credit la export, Sinosure este menționată în calitate de executant al planului. În ceea ce privește reducerea primei de asigurare, Sinosure a fost solicitată să asigure reducerea cu 30 % a ratei medii a asigurării de credit la export pe termen scurt, pe baza ratei medii globale din 2008.
(233)
Așa-numitul „Plan 421” a fost inclus în „Avizul privind aspectele aplicării acordurilor speciale pentru finanțarea asigurării exporturilor de echipamente complete de mari dimensiuni”, emis în comun de Ministerul Comerțului și de Ministerul Finanțelor la 22 iunie 2009. Acesta a reprezentat, de asemenea, o politică importantă de susținere a politicii de „exteriorizare” a Chinei, ca răspuns la criza financiară globală din 2009, și a pus la dispoziție asigurări de finanțare în valoare de 42,1 miliarde USD pentru a sprijini exportul de echipamente complete de mari dimensiuni. Sinosure și câteva alte instituții financiare au reușit să găsească soluții pentru a pune la dispoziție fondurile. Societățile vizate de prezentul document s-ar putea bucura de măsuri financiare preferențiale, inclusiv de asigurare de credit la export. Din cauza lipsei de cooperare din partea guvernului RPC, Comisia nu a putut solicita detalii suplimentare privind punerea în aplicare a acestui aviz. În absența unor dovezi care să confirme contrariul, Comisia are motive să creadă că echipamentele fotovoltaice și sectorul fotovoltaic sunt, de asemenea, acoperite de prezentul document.
(234)
Alte documente care prezintă sprijinul acordat de autoritățile publice pentru asigurarea de credit la export pe termen scurt includ două documente referitoare la sprijinul financiar sporit alocat industriilor strategice emergente (ISE). Avizul privind cultivarea și dezvoltarea, emis de Consiliul de Stat cu privire la accelerarea activității industriilor emergente de importanță strategică Guo Fa [2010] nr. 32 din 18 octombrie 2010, punctul 7(C) încurajează instituțiile financiare în direcția creșterii sprijinului financiar. Orientările de punere în aplicare pentru dezvoltarea ISE, emise în comun de toate ministerele responsabile (de exemplu, Comisia națională pentru dezvoltare și reformă, Ministerul Comerțului, Ministerul Științei, Ministerul Industriei și Tehnologiei Informației, Ministerului Protecției Mediului, Ministerul Finanțelor, Administrația de Stat pentru Impozitare, Administrația Generală a Vămilor, Administrația Generală pentru Controlul Calității, Inspecția pentru Protecția Proprietății Intelectuale) Guo Fa [2011] nr. 310 din 21 octombrie 2011 face referire în mod specific, la punctul (xxvii), la sprijinul activ acordat industriilor strategice emergente, printre altele prin asigurări de credit la export. Aceste industrii strategice emergente se axează pe produse, tehnologii și servicii de dezvoltare a pieței internaționale, pe industria aerospațială, producția de echipamente de înaltă performanță, producerea unei cantități mari sau stimularea tehnologilor brevetate la nivel național și a produselor standard de export ale industriilor strategice emergente. Prin urmare, în absența unor dovezi care să susțină contrariul, există motive pentru a crede că și produsul în cauză și exportatorii incluși în eșantion se califică drept „industrii strategice emergente” și au dreptul la beneficiile aferente.
(235)
Pe baza elementelor de mai sus, concluzia Comisiei este că Sinosure este un organism public, fiind învestit cu autoritatea guvernamentală de a pune în aplicare politici publice, fiind controlat de autoritățile publice în mod semnificativ și exercitând funcții publice.
(d) Temeiul juridic
(236)
Temeiurile juridice ale acestui program sunt următoarele: „Avizul privind punerea în aplicare a strategiei de promovare a comerțului prin știință și tehnologie, utilizând asigurarea de credit la export” [Shang Ji Fa(2004) nr. 368], emis în comun de MOFCOM și Sinosure; „Registrul de export al produselor bazate pe tehnologii înalte și noi din China din 2006”; așa-numitul „Plan 840”, inclus în Avizul Consiliului de Stat din 27 mai 2009; așa-numitul „Plan 421”, inclus în „Avizul privind aspectele aplicării acordurilor speciale pentru finanțarea asigurării exporturilor de echipamente complete de mari dimensiuni”, emis în comun de Ministerul Comerțului și de Ministerul Finanțelor la 22 iunie 2009; „Avizul privind cultivarea și dezvoltarea, emis de Consiliul de stat cu privire la accelerarea activității industriilor emergente de importanță strategică” [Guo Fa (2010) nr. 32 din 18 octombrie 2010], emis de Consiliul de Stat și Orientările sale de punere în aplicare [Guo Fa (2011) nr. 310 din 21 octombrie 2011].
(e) Constatările anchetei
(237)
Întrucât Sinosure reprezintă un organism public, care este învestit cu autoritate guvernamentală și pune în aplicare planuri și legi guvernamentale, furnizarea de asigurări de credit la export pentru producătorii care fabrică produsul în cauză constituie o contribuție financiară sub forma unui potențial transfer direct de fonduri de la autoritățile publice, în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (i) din regulamentul de bază.
(238)
În ceea ce privește reducerea aplicată de autoritățile locale unei părți din prima plătită de producătorii-exportatori, aceasta constituie un transfer direct de fonduri sub formă de grant în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (i) din regulamentul de bază.
(239)
Există un avantaj în sensul articolului 3 alineatul (2) și al articolului 6 litera (c) din regulamentul de bază, în măsura în care Sinosure pune la dispoziție asigurări de credit la export în condiții mai favorabile decât cele pe care beneficiarul le-ar putea obține în mod normal pe piață sau asigurări care, în alt mod, nu ar fi deloc disponibile pe piață. Un alt avantaj în sensul articolului 3 alineatul (2) primit de producătorul-exportator este reducerea financiară din partea de primă de asigurare plătită către Sinosure de unele autorități locale la care sunt înregistrați unii producători-exportatori.
(240)
Avizul din anul 2004 a enumerat toată gama de avantaje oferite de Sinosure și/sau de autoritățile locale societăților din registrul din 2006 care respectau politicile naționale. Ancheta a arătat că acordurile de asigurare încheiate între Sinosure și producătorii-exportatori incluși în eșantion, precum și reducerile părții de primă acordate de autoritățile locale reflectă integral aceste avantaje. Tratamentul „Green Express” constă în simplificarea și accelerarea procesului de asigurare, precum și în decontarea cererilor pe baza unei evaluări rapide a pierderilor, urmată de plata accelerată către client.
(241)
Ancheta a arătat, de asemenea, că măsurile adoptate ca urmare a crizei financiare din 2009 și detaliate în Planul 840 și în Planul 421 și, ulterior, în cadrul măsurilor din 2011 de susținere a industriilor strategice emergente au asigurat avantaje substanțiale producătorilor-exportatori. Aceste măsuri au sporit disponibilitatea asigurării și au redus în continuare primele aplicate de Sinosure, în pofida situației economice dificile și a riscurilor considerabil sporite pentru Sinosure în ceea ce privește oferta de asigurări, reflectându-se pe deplin în asigurarea oferită de Sinosure producătorilor-exportatori. În special, ancheta a indicat faptul că respectivele condiții și primele aplicate în anii relevanți care acoperă PA s-au menținut în mare măsură la același nivel sau s-au îmbunătățit, în pofida creșterii numărului cererilor de rambursare plătite de Sinosure și a situației substanțial deteriorate din sectorul energiei fotovoltaice.
(242)
În ceea ce privește existența unui avantaj, Comisia a analizat mai întâi măsura în care primele acordate de Sinosure au acoperit costul asigurării de credit la export pe termen scurt. Sinosure și-a susținut punctul de vedere bazându-se pe litera (j) din Acordul OMC privind subvențiile și măsurile compensatorii (SMC), în care se consideră ca subvenție la export „interzisă” în temeiul articolului 3 alineatul (1) litera (a) din respectivul acord punerea la dispoziție de programe de asigurare a creditului la export la rate ale primelor care sunt insuficiente pentru a acoperi cheltuielile și pierderile pe termen lung ale programelor. În răspunsul său la chestionar, Sinosure a făcut referire la profitul și pierderile realizate în ultimii cinci ani și a concluzionat că, deși în general a înregistrat un profit în această perioadă, furnizarea de asigurări de credit la export pe termen scurt pentru producătorii-exportatori nu a constituit o subvenție în sensul Acordului SMC al OMC. Potrivit explicațiilor de mai sus [a se vedea considerentele (221) și (222)], Comisia a solicitat Sinosure informații și dovezi specifice privind rentabilitatea pe termen lung a activităților sale de asigurare de credit la export, inclusiv a veniturilor din prime, a costurilor de exploatare și a pierderilor din cadrul programului, în conformitate cu Acordul SMC al OMC. Totuși, Sinosure nu a prezentat aceste documente și dovezi solicitate în cadrul vizitei de verificare, insistând asupra datelor privind rentabilitatea globală din rapoartele sale anuale auditate.
(243)
Comisia constată că, și în situația în care s-ar baza doar pe rapoartele anuale ale Sinosure, fără a putea verifica cifrele și elementele conținute de acestea, tot nu ar putea ajunge la concluzia că Sinosure a obținut profit pe termen lung din componenta „asigurarea de credit la export”, care corespunde „programului” menționat la litera (j). Sinosure desfășoară o serie de activități pe lângă asigurarea de credit la export, iar cifrele și datele indicate în raportul anual sunt date consolidate pentru toate aceste activități, fără o defalcare exactă. În unele rapoarte anuale (dar nu în cel mai recent), asigurarea creditului la export pe termen scurt pare să fie, de departe, cea mai importantă activitate a Sinosure, însă nu sunt puse la dispoziție procente exacte. Întrucât Sinosure a refuzat să ofere informațiile și dovezile solicitate în ceea ce privește doar această din urmă activitate, care trebuie să includă analiza „programului” în temeiul literei (j) din anexa 1 la Acordul SMC al OMC, Comisia trebuie să își fondeze constatările pe elementele disponibile public.
(244)
Comisia constată încă de la început faptul că, în conformitate cu articolul 11 din Statutul Sinosure, această societate funcționează la pragul de rentabilitate. Cu alte cuvinte, prin statut, Sinosure nu vizează maximizarea profiturilor sale, ci simpla rentabilitate în conformitate cu funcția sa de unic asigurător oficial de credit la export în RPC. Potrivit explicațiilor de mai sus, datele înregistrate în dosare au arătat faptul că mediul juridic și cel politic în care Sinosure funcționează impune societății să pună în aplicare planuri și politici guvernamentale în îndeplinirea mandatului său politic public. Printre industriile selectate și societățile sprijinite în mod special de stat, producătorii-exportatori au avut acces deplin la asigurarea de credit la export pusă la dispoziție de Sinosure la rate preferențiale chiar și în urma crizei globale din 2009 și atunci când sectorul energiei fotovoltaice a experimentat o criză fără precedent, inclusiv în PA. Prin urmare, Sinosure oferă disponibilitate nelimitată în ceea ce privește asigurarea pentru sectorul energiei fotovoltaice, iar primele de asigurare extrem de scăzute pe care le oferă nu reflectă riscurile actuale la care se expune atunci când asigură exporturile din acest sector. Pe baza tuturor acestor elemente disponibile publicului, s-ar putea concluziona deja că nu se poate exclude faptul că este probabil ca ratele primelor aplicate de Sinosure să fie insuficiente pentru a acoperi operațiunile sale pe termen lung, și, de fapt, acest lucru ar părea posibil.
(245)
În absența cooperării din partea Sinosure, Comisia a analizat și alte elemente care susțin în continuare această concluzie. Elementele justificative disponibile publicului indică deja, în mod explicit, faptul că Sinosure funcționează într-un context de pierderi de exploatare pe termen lung (77). Comisia a analizat, de asemenea, cifrele relevante din conturile de venit și pierdere din rapoartele anuale ale Sinosure pentru anii 2006 - 2001, transmise de Sinosure pentru a justifica cifrele referitoare la rentabilitate raportate în răspunsul la chestionar. Aceste cifre indică faptul că Sinosure a inclus o pierdere de exploatare pe termen lung semnificativă din activitățile sale combinate de asigurare care exclud venitul din investiții și alte venituri. Mai exact, în fiecare an în perioada 2006 - 2011 (2010 fiind singura excepție), cererile de plată achitate sunt deja (aproape) egale sau depășesc (cu mult) primele nete obținute de Sinosure. În cazul în care cheltuielile de exploatare și cheltuielile privind comisioanele sunt, de asemenea, scăzute din primele nete, rezultatul este o pierdere și mai substanțială. Cifrele indică faptul că, în pofida unui câștig modest obținut în anul 2010, pierderea de exploatare aferentă operațiunilor de asigurare din întreaga perioadă este semnificativă. Din rapoartele anuale reiese faptul că elementele care contribuie în mod considerabil la venitul global al Sinosure sunt veniturile din investiții și alte venituri, care nu sunt relevante pentru evaluarea viabilității programului său de asigurare de credit la export. Dat fiind că asigurarea de credit la export pe termen scurt reprezintă baza activității comerciale a Sinosure, în absența unor dovezi care să susțină contrariul, s-a concluzionat că Sinosure a suferit o pierdere pe termen lung semnificativă din cauza programului său de asigurare de credit la export.
Având în vedere faptul că Sinosure înregistrează pierderi din cauza programului său de asigurare de credit la export, existența unui avantaj este stabilită prin compararea primelor plătite de producătorii-exportatori cu cele disponibile pe piață. Sinosure este unica agenție oficială de asigurare de credit la export și, prin urmare, controlează în totalitate piața națională. În absența oricărui criteriu comercial de referință în RPC pentru astfel de instrumente și dat fiind faptul că piața financiară din RPC este denaturată de intervenția guvernului, este rezonabilă utilizarea unui criteriu de referință exterior RPC, de exemplu primele aplicate într-o situație de piață normală. Pe această bază, potrivit descrierii din secțiunea de mai jos privind calculul valorii subvenției, primele sunt la rate mai scăzute decât cele de pe piață și se oferă și un avantaj.
(246)
Subvențiile de mai sus sunt condiționate de rezultatele la export în sensul articolului 4 alineatul (4) litera (a) din regulamentul de bază, pentru că nu pot fi obținute fără export. În plus, acestea sunt, de asemenea, specifice în temeiul articolului 4 alineatul (2) litera (a) din regulamentul de bază, deoarece accesul este limitat la anumite societăți. Modulele și celulele solare sunt, în mod explicit, incluse pe lista din Registrul produselor bazate pe tehnologii înalte și noi din 2006, ceea ce reprezintă condiția pentru obținerea tratamentului preferențial prevăzut în Avizul din anul 2004. În plus, unul dintre obiectivele principale ale Sinosure este punerea în aplicare a politicilor și planurilor naționale, inclusiv cel de-al 12-lea plan cincinal pentru sectorul energiei fotovoltaice. Planul 840 și planurile 421 aduc, de asemenea, avantaje pentru sectorul energiei fotovoltaice, printre alte câteva sectoare evidențiate în aceste planuri [a se vedea considerentele (232) și (233)]. Sectorul energiei fotovoltaice este, de asemenea, considerat drept una dintre industriile încurajate în conformitate cu Decizia nr. 40 și cu alte legi și documente de planificare [a se vedea considerentele (207) și (208)]. Acest sector intră, de asemenea, în categoria „industrii strategice emergente”, bucurând-se de o serie de avantaje în conformitate cu politicile guvernamentale [a se vedea considerentul (102)]. Cei mai mulți dintre producătorii-exportatori au și statut oficial de societăți care utilizează tehnologii înalte și noi, ceea ce le conferă o serie de avantaje ca urmare a politicilor guvernamentale favorabile.
(247)
Prin urmare, este evident faptul că avantajele acordate de Sinosure sau de autoritățile locale prin rambursarea unei părți din prima de asigurare nu sunt disponibile pentru toate sectoarele industriale și toate societățile, ci sunt restricționate numai la acele sectoare și societăți care respectă în mod specific politicile guvernamentale de sprijin relevante și documentele aferente acestora. Concluzia Comisiei este că avantajele acordate de Sinosure și/sau de autoritățile locale producătorilor care fabrică produsul în cauză sunt specifice în sensul articolului 4 alineatul (2) litera (a) din regulamentul de bază. Mai mult, întrucât nu a existat nicio dovadă care să sugereze că subvențiile se bazează pe criterii obiective sau pe condițiile de la articolul 4 alineatul (2) litera (b) din regulamentul de bază, avantajul este specific și în această privință.
(f) Concluzie
(248)
Ancheta a arătat că șase grupuri de producători-exportatori incluși în eșantion au beneficiat de asigurarea creditului la export acordată de Sinosure în perioada de anchetă.
(249)
Asigurarea creditului la export pusă la dispoziția industriei fotovoltaice de Sinosure trebuie considerată o subvenție, în măsura în care ratele primelor sunt mai scăzute decât cele practicate pe piață.
(250)
Având în vedere existența unei contribuții financiare, a unui avantaj pentru producătorii-exportatori și a specificității, subvenția ar trebui considerată pasibilă de măsuri compensatorii.
(g) Calculul valorii subvenției
(251)
Valoarea subvenției pasibile de măsuri compensatorii se calculează în raport cu avantajul acordat beneficiarilor, a cărui existență a fost constatată în cursul PA. Calculul avantajului este asemănător situației în care sunt implicate garanții ale împrumuturilor. Conform articolului 6 litera (c) din regulamentul de bază, avantajul pentru beneficiari este considerat a fi diferența dintre valoarea primei plătite de societate pentru asigurarea pe termen scurt pusă la dispoziție de Sinosure și valoarea primei pe care societatea ar plăti-o pentru o asigurare a creditului la export comparabilă, obținută pe piață.
(252)
Întrucât asigurarea creditului la export pe termen scurt pusă la dispoziție de Sinosure este rezultatul obiectivelor politicii guvernamentale, iar Sinosure se află într-o situație de monopol pe piața internă, dată fiind funcția sa de agenție oficială unică de asigurare a creditului la export, a fost stabilită o valoare de referință pe piață adecvată, pe baza metodei descrise mai jos. În plus, ca urmare a lipsei de cooperare din partea guvernului RPC și Sinosure, Comisia a recurs la elementele disponibile pentru a stabili o primă de piață adecvată pentru asigurarea pusă la dispoziția producătorilor din industria fotovoltaică.
(253)
Comisia consideră că cea mai adecvată valoare de referință pentru care sunt disponibile informații este reprezentată de ratele primelor aplicate de Export-Import Bank („Ex-Im Bank”) din Statele Unite ale Americii. Potrivit informațiilor disponibile publicului (78), Ex-Im Bank este agenția oficială pentru creditul la export a administrației federale a SUA și se autosusține. Activitățile Ex-Im Bank includ asigurarea creditului la export și alte activități, precum garanții ale capitalului circulant și garanții pentru împrumuturi (finanțarea cumpărătorului). Misiunea sa este de a crea și a susține locuri de muncă în SUA prin sprijinirea exporturilor SUA către cumpărătorii internaționali. Ex-Im Bank acționează în calitate de societate guvernamentală prin decizia Congresului Statelor Unite ale Americii. Prin urmare, există o serie de similitudini cu Sinosure, iar banca este considerată o instituție de referință adecvată.
(254)
Prima de referință a fost calculată în raport cu taxele efective aplicate exporturilor în țările OCDE pentru politici globale, cu o acoperire de 90 % a sumei asigurate și o durată de 120 de zile. Prima efectivă este media a cinci categorii diferite de cumpărători străini, în funcție de solvabilitatea lor și de riscul de credit. Aceasta reprezintă cea mai apropiată valoare de referință disponibilă pentru calcularea primei pe care fabricanții produsului în cauză ar trebui să o plătească pe piață.
(255)
Valoarea avantajului a fost calculată pe baza informațiilor furnizate de guvernul RPC și se referă la sumele Sinosure acoperite de asigurarea creditului la export și taxele plătite în PA pentru această asigurare. Informațiile furnizate de societățile cooperante cu privire la Sinosure nu au fost utilizate pentru că informațiile din partea guvernului RPC au fost, în mod clar, mai complete (de exemplu, nu toate societățile au raportat, în cadrul răspunsului la chestionar, politica lor în relație cu Sinosure sau au declarat-o în timpul verificării la fața locului).
(256)
În ceea ce privește plata unei părți din prima de asigurare efectuată de autoritățile locale, avantajul se calculează ca fiind egal cu nivelul reducerilor și al granturilor acordate societăților din eșantion în PA.
(257)
Rata subvenției stabilite conform acestui sistem în cursul PA pentru producătorii-exportatori incluși în eșantion se ridică la:
Asigurări și garanții pentru export
Societatea/Grupul
Rata subvenției
Wuxi Suntech Power Co. Ltd și societățile afiliate
0,58 %
Yingli Green Energy Holding Company și societățile afiliate
0,95 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd Solar Group și societățile afiliate
0,71 %
JingAo Group și societățile afiliate
0,50 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd și societățile afiliate
0,39 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. și societățile afiliate
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,63 %
Jinko Solar Co. Ltd și societățile afiliate
0,00 %
3.4.1.5. Beneficii oferite prin acordarea accesului la holdingurile offshore și rambursări de împrumuturi de către guvern
(258)
Ancheta a confirmat faptul că societățile incluse în eșantion nu au beneficiat de avantaje în cadrul programului în cursul PA.
3.4.2. Programe de granturi
3.4.2.1. Fondul de cercetare și dezvoltare a produselor pentru export
(259)
Ancheta a confirmat faptul că societățile incluse în eșantion nu au beneficiat de avantaje în cadrul programului în cursul PA.
3.4.2.2. Subvenții pentru dezvoltarea „Mărcilor celebre” și a programului „Cele mai mari mărci mondiale ale Chinei”
(260)
Comisia a constatat faptul că unii producători-exportatori din eșantion au beneficiat de aceste programe în cursul PA. Totuși, având în vedere beneficiile de mică valoare primite și impactul neglijabil al acestora asupra marjei de subvenție, Comisia nu a considerat necesară analizarea aplicabilității măsurilor compensatorii în legătură cu respectivele programe.
3.4.2.3. Fonduri pentru expansiunea externă a industriilor din Provincia Guandong
(261)
Ancheta a confirmat faptul că societățile incluse în eșantion nu au beneficiat de avantaje în cadrul programului în cursul PA.
3.4.2.4. programul demonstrativ Golden Sun
(a) Introducere
(262)
În plângere s-a susținut faptul că producători care fabrică produsul în cauză au primit subvenții în cadrul programului demonstrativ „Golden Sun” („Golden Sun”), pus în aplicare de autoritățile publice din China în luna iulie 2009. Aceasta conținea elemente de probă prima facie conform cărora patru dintre exportatorii incluși în eșantion au primit subvenții directe pentru produsul în cauză în cadrul acestui program. De asemenea, aceasta a arătat că unul dintre exportatorii incluși în eșantion a fost selectat ca furnizorul produsului în cauză pentru 70 % din capacitatea totală instalată a operatorilor de proiect (și anume societățile care produc și vând energia electrică produsă de sistemele fotovoltaice) în 2011. De asemenea, plângerea conținea informații care sugerează că finanțările prin programul „Golden Sun” nu au fost alocate operatorilor de proiect într-o manieră transparentă și concurențială.
(b) Lipsa de cooperare și utilizarea datelor disponibile
(263)
Comisia a solicitat informații privind programul „Golden Sun” în cadrul chestionarului, în cererea de clarificări și în timpul vizitei la fața locului, însă guvernul RPC nu a transmis aceste informații, astfel cum se precizează la considerentele (104) și (105).
(264)
În ceea ce privește informațiile solicitate în chestionar și în cererea de clarificări, guvernul RPC a susținut cu insistență faptul că acest program de granturi nu este destinat producătorilor care fabrică produsul în cauză. În consecință, acesta nu a furnizat răspunsuri la o serie de întrebări privind programul și avantajele acordate producătorilor care fabrică produsul respectiv, optând pentru varianta de răspuns „nu se aplică”. Guvernul RPC nu a pus la dispoziție nici toate legile, normele, orientările administrative și alte acte relevante, astfel cum s-a solicitat în chestionar, limitându-se numai la prezentarea temeiului juridic principal.
(265)
La începutul sesiunii de verificare a programului „Golden Sun”, Comisia a solicitat guvernului RPC prezentarea tuturor anexelor la temeiul juridic principal deja pus la dispoziție, întrebând dacă intenționează să transmită documente oficiale suplimentare referitoare la program. Guvernul RPC a transmis anexele solicitate, însă a răspuns că nu intenționează să trimită documente suplimentare. Comisia a arătat, ulterior, guvernului RPC un document bugetar referitor la proiectele efective finanțate și sumele corespunzătoare acordate în baza acestui program, emis de Ministerul finanțelor („MOF”) și pus la dispoziție de exportatorii cooperanți [documentul MOF nr. 965 (2010) din 2 decembrie 2010]. Anexele la documentul respectiv arată că unul dintre exportatorii incluși în eșantion a primit finanțări substanțiale prin programul „Golden Sun” atât pentru propriile proiecte, cât și în calitate de furnizor de echipamente eligibile destinate mai multor proiecte finanțate prin programul „Golden Sun”. Reprezentanții MOF prezenți la verificare cunoșteau documentul prezentat, iar Comisia le-a solicitat să transmită toate documentele bugetare similare, emise de MOF pentru anii în care a fost pus în aplicare programul „Golden Sun”. Deși au fost de acord, în principiu, cu transmiterea acestor documente, reprezentanții MOF nu le-au transmis niciodată Comisiei.
(266)
Comisia le-a arătat, de asemenea, documentele bugetare MOFCOM referitoare la programul „Golden Sun”, emise de administrația financiară locală a unei provincii și a unei municipalități, transmise de unul dintre exportatorii cooperanți; Comisia a solicitat guvernului RPC transmiterea unor documente similare relevante (de exemplu, emise de provincii sau municipalități) referitoare la program. Guvernul RPC a răspuns că nu deține aceste documente întrucât acestea privesc provincii și/sau municipalități și, prin urmare, nu le poate transmite.
(267)
În scrisoarea sa din 3 iunie 2013, guvernul RPC și-a reafirmat poziția potrivit căreia programul „Golden Sun” nu este destinat producătorilor care fabrică produsul în cauză și a clarificat faptul că, deși este posibil să fi beneficiat de program, acești producători au acționat în calitate de operatori de proiect pentru centrale electrice și nu de producători de panouri solare, dat fiind că numai operatorii de proiect pot primi subvenții în cadrul programului respectiv. De asemenea, în această scrisoare se afirmă faptul că Comisia a solicitat numai trei documente indicate în mod specific, care au fost transmise de guvernul RPC. Această afirmație este incorectă, deoarece Comisia a solicitat, în cadrul vizitei de verificare, documente bugetare specifice emise de MOF (menționate, de asemenea, în mod expres în scrisoarea Comisiei din 23 mai 2013) și de departamentele locale de care aparțin producătorii-exportatori (cu referire la documentele specifice transmise de aceștia), pe care guvernul RPC a hotărât să nu le furnizeze.
(268)
Comisia a solicitat, de asemenea, informații specifice privind plățile primite, în cadrul programului „Golden Sun”, de un exportator cooperant inclus în eșantion, având în vedere faptul că acest exportator a furnizat produsul în cauză și a primit banii direct de la autoritățile locale. Din nou, guvernul RPC nu a fost în măsură să explice situația și să furnizeze detalii în timpul vizitei de verificare și a contactat, pur și simplu, consiliul juridic al societății care a explicat, se pare, că situația a fost clarificată cu funcționarii Comisiei în timpul vizitei de verificare, ceea ce nu corespundea în întregime realității. Detalii suplimentare privind această situație sunt puse la dispoziție în continuare, la considerentele (276) - (278). Potrivit precizărilor suplimentare din considerentele (275) - (278), ancheta a stabilit faptul că producătorii cooperanți incluși în eșantion au beneficiat, într-adevăr, de granturi acordate în baza programului „Golden Sun”, inclusiv și în special pentru furnizarea produsului în cauză. Poziția guvernului RPC, potrivit căreia acest program nu oferă avantaje pentru producția produsului în cauză, a fost, fără îndoială, contrazisă de dovezile și informațiile verificate în cadrul anchetei.
(269)
Dată fiind această lipsă de cooperare din partea guvernului RPC, Comisia nu a putut verifica mai multe aspecte esențiale ale programului „Golden Sun” și ale avantajelor efective oferite producătorilor care fabrică produsul în cauză. Acest fapt s-a adăugat neprezentării de către guvernul RPC a tuturor documentelor relevante solicitate, în special a documentelor bugetare referitoare la creditele acordate în baza programului „Golden Sun”, emise de MOF pentru anii de punere în aplicare a programului. Așadar, anumite constatări ale anchetei se bazează pe cele mai bune date disponibile publicului, în conformitate cu articolul 28 din regulamentul de bază.
(c) Temeiul juridic
(270)
Temeiul juridic principal este Avizul privind punerea în aplicare a Programului demonstrativ „Golden Sun” din 16 iulie 2009 și Măsurile intermediare aferente programului demonstrativ „Golden Sun” privind gestionarea fondului de asistență financiară, anexate, dosarul CaiJian nr. 397 (2009) emise de Ministerul finanțelor, Ministerul științelor și de Consiliul național pentru energie; Circulara privind punerea în aplicare cu succes a sarcinilor în cadrul programului demonstrativ „Golden Sun”, dosarul nr. 718 (2009); Circulara privind îndeplinirea cu succes a programului demonstrativ Golden Sun 2010, dosarul nr. 622 (2010); Circulara referitoare la Instrucțiunile privind indecșii bugetari aferenți subvenției financiare pentru costurile de construcție din cadrul programelor demonstrative „Golden Sun” 2010, dosarul nr. 965 (2010) din 2 decembrie 2010, emisă de Ministerul Finanțelor; Circulara privind distribuția obiectivului bugetar pentru subvenția fiscală alocată programelor „Golden Sun” 2011, JCJ dosarul nr. 336 din 1 septembrie 2011, emisă de Administrația financiară Hebei; Circulara privind distribuția obiectivului bugetar pentru subvenția fiscală alocată programelor „Golden Sun” 2011, HCJ dosarul nr. 135 din 8 noiembrie 2011 emisă de Biroul financiar municipal Hengshui.
(d) Constatările anchetei
(271)
Programul „Golden Sun” a fost instituit în anul 2009 pentru promovarea progreselor tehnologice și a dezvoltării la scară largă a industriei sistemelor solare fotovoltaice distribuite. Autoritățile responsabile pentru program la nivel central sunt Ministerul Finanțelor, Ministerul Științei și Consiliul Național pentru Energie. Avizul privind punerea în aplicare a programului „Golden Sun” enumeră o serie de criterii de eligibilitate pentru acordarea de fonduri în cadrul programului, inclusiv: (a) includerea societăților în planul de punere în aplicare a proiectului demonstrativ local „Golden Sun”; (b) o capacitate instalată de cel puțin 300 kWh; (c) o perioadă de construcție de cel mult un an și o perioadă de operare de cel puțin douăzeci de ani; (d) proprietarii proiectelor în sectorul energiei fotovoltaice trebuie să dețină active totale în valoare de cel puțin 100 de milioane RMB și un capital minim de 30 % din costurile de investiții; (e) producătorii sistemului integrat și ai echipamentelor de bază folosite pentru proiectele care vizează generarea de energie fotovoltaică ar trebui selectați pe baza unor proceduri de licitație. Proiectele eligibile pot primi până la 50 % din costurile totale de investiții din partea autorităților publice, iar acest plafon este majorat la 70 % pentru proprietarii de proiecte situate în zonele îndepărtate, care nu sunt conectate la o rețea electrică dată.
(272)
În ceea ce privește procedura, societățile care doresc să primească finanțare în cadrul programului trebuie să depună cererile și documentele justificative la autoritatea publică relevantă. Departamentele energetice, tehnologice și financiare de la nivel de provincie responsabile cu organizarea programului depun un raport succint comun la Ministerul Finanțelor, Ministerul Științei și Consiliul Național pentru Energie, care poartă răspunderea pentru revizuirea proiectelor care provin din provincii referitoare la programele tehnice, condițiile de construcție, finanțarea și toate celelalte aspecte. În urma aprobării finale acordate de autoritatea publică, Ministerul Finanțelor alocă fonduri direct proprietarului proiectului și va păstra documentele relevante privind aprobarea și plata.
(273)
În practică, operatorii de proiect depun cereri de finanțare la autoritățile publice după încheierea unui contract cu furnizorul (furnizorii) echipamentelor fotovoltaice eligibile (și anume, produsul în cauză). În conformitate cu legislația relevantă, acești furnizori de echipamente fotovoltaice eligibile sunt selectați prin proceduri de licitație. Cu toate acestea, guvernul RPC nu a clarificat modul în care își exercită puterea discreționară la selectarea operatorilor de proiect în cadrul planurilor locale de punere în aplicare a proiectului demonstrativ „Golden Sun”, și nici modul în care acești operatori de proiect selectează, la rândul lor, furnizorii de echipamente fotovoltaice eligibile. Guvernul RPC și părțile interesate nu au demonstrat că procesul de selecție este deschis, transparent și nediscriminatoriu, deoarece acestea nu au reușit să furnizeze documentele relevante. Nu există nicio indicație privind achiziționarea de echipamente fotovoltaice din străinătate. O parte substanțială a echipamentelor fotovoltaice eligibile a fost furnizată de un singur producător cooperant inclus în eșantion. Pe baza datelor disponibile, instituțiile concluzionează că programul „Golden Sun” a fost utilizat ca un mijloc de a crea o cerere artificială pentru produsele unor anumiți producători chinezi ai produsului în cauză. Dacă autoritățile publice consideră că un proiect este eligibil, acestea ar trebui să acorde fonduri.
(274)
Programul „Golden Sun” oferă o subvenție în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (i) și al articolului 3 alineatul (2) din regulamentul de bază, sub forma unui transfer de fonduri de la guvernul RPC, sub forma unor granturi destinate producătorilor produsului în cauză.
(275)
În special, ancheta a stabilit faptul că mai mulți producători cooperanți incluși în eșantion au primit granturi în mod direct în cadrul programului „Golden Sun” pentru instalarea, la sediul lor, a echipamentelor de generare de energie fotovoltaică. Aceste granturi plătite producătorilor cooperanți incluși în eșantion au compensat o parte din costurile pe care aceștia ar fi trebuit să le suporte și, prin urmare, sunt direct legate de produsul în cauză.
(276)
În plus, ancheta a stabilit că producătorii cooperanți incluși în eșantion au beneficiat, de asemenea, de finanțare în cadrul acestui program pentru furnizarea produsului în cauză către operatori de proiect neafiliați. În special, în cursul vizitei de verificare la fața locului, s-a constatat faptul că un producător-exportator cooperant inclus în eșantion a primit direct de la guvernul RPC o sumă forfetară substanțială plătită pentru toate cele 40 de proiecte finanțate în baza programului „Golden Sun”, pentru care a furnizat produsul în cauză. Această sumă nu a fost raportată de către producătorul-exportator cooperant inclus în eșantion în răspunsul său la chestionar. Circulara din anul 2010 emisă de Ministerul finanțelor a arătat că acest exportator cooperant a fost ales pentru furnizarea produsului în cauză către mai mulți operatori de proiect neafiliați, din sectorul privat și din cel public. Comisia a încercat să obțină informații din partea guvernului RPC cu privire la această plată directă către exportatorul cooperant inclus în eșantion, dat fiind faptul că articolul 13 din Măsurile intermediare privind programul „Golden Sun” din Avizul din 2009 impune în mod special plata directă a granturilor către operatorul de proiect (nu către furnizorul echipamentului fotovoltaic), iar guvernul RPC a confirmat în mod explicit acest element în cadrul verificării. Astfel cum s-a explicat mai sus, guvernul RPC nu a fost în măsură să ofere explicații în timpul vizitei de verificare privind motivul pentru care un exportator cooperant inclus în eșantion a primit finanțare directă. În scrisoarea sa din 3 iunie 2013, guvernul RPC se limitează, în observațiile sale, numai la un proiect din cele 40, declarând doar că a existat un aranjament financiar între operatorul de proiect și producătorul-exportator cooperant inclus în eșantion, pentru că operatorul nu dispunea de suficiente fonduri pentru a plăti producătorul-exportator inclus în eșantion și, astfel, s-a convenit ca subvenția să fie plătită direct producătorului-exportator cooperant inclus în eșantion. Deoarece această explicație foarte concisă și neîntemeiată, care a vizat numai un proiect care implică exportatorul cooperant inclus în eșantion dintre cele 40 de proiecte enumerate în documentul MOF, este cu totul insuficientă pentru o clarificare a situației de către Comisie.
(277)
Exportatorul cooperant inclus în eșantion a căutat să justifice, în scrisoarea sa din 24 iunie 2013, că plata directă pentru 40 de proiecte în cauză nu a fost raportată deoarece aceasta constituie o subvenție „pentru utilizator”, pentru operatorul de proiect, și nu pentru furnizor. Acest exportator a confirmat, într-adevăr, că a primit suma forfetară sub formă de plată directă, legată de produsele furnizate în cadrul celor 40 de proiecte menționate în circulara MOF, adăugând faptul că este posibil ca autoritatea publică să transfere fonduri direct către furnizor și că motivul care stă la baza acestui fapt este asigurarea utilizării acestor granturi numai pentru sistemele fotovoltaice autorizate și facilitarea controlului. Cu toate acestea, exportatorul s-a concentrat în răspunsul său pe un proiect pentru care au fost colectate documente la fața locului și a ignorat toate celelalte 39 de proiecte pentru care a primit finanțare directă în baza programului „Golden Sun”. Deși exportatorul a dovedit că fondurile pentru acest proiect specific au fost contabilizate ca și cont de creanțe și nu ca cheltuieli în avans în cadrul unei subvenții guvernamentale, niciun alt element justificativ nu a fost prezentat după realizarea efectivă a acestui proiect sau a oricăruia dintre celelalte proiecte, inclusiv privind furnizarea efectivă de produs în cauză pentru care au fost primite fonduri. De asemenea, explicația sa nu a clarificat neconformitatea plăților directe guvernamentale cu normele de punere în aplicare relevante menționate anterior, care prevăd că fondurile sunt în mod normal transferate de către guvernul RPC către operatorul de proiect, nu către furnizorul de echipamente.
(278)
Comisia consideră că explicațiile guvernului RPC privind aranjamentul financiar dintre exportatorul cooperant inclus în eșantion și operatorul de proiect sunt neconvingătoare, pentru că pare neobișnuit ca două părți private să poată decide în mod autonom să încheie un acord care implică acțiunea unei autorități publice (și anume plata directă efectuată de autoritatea publică pentru furnizor, cu derogare de la articolul 13 din Avizul din 2009), fără implicarea autorității publice sau, probabil, chiar fără informarea acesteia. Guvernul RPC nu a furnizat informații și observații mai substanțiale cu privire la acest aspect referitor la plățile directe efectuate către furnizori și au decis să își limiteze răspunsul la un singur proiect nespecificat dintre cele 40 de proiecte executate de exportatorii cooperanți incluși în eșantion. La rândul lor, explicațiile furnizate de acest exportator nu vizează această observație a guvernului RPC privind situația financiară dificilă a operatorului în ceea ce privește un proiect pe care guvernul RPC nu l-a specificat. În plus, declarațiile exportatorului privind posibilitatea efectuării unei plăți directe și raționamentul aferent nu sunt confirmate de alte surse, și nici de guvernul RPC.
(279)
Având în vedere observațiile limitate și contradictorii prezentate de guvernul RPC și de exportatorul cooperant inclus în eșantion, prezentate mai sus, singurul punct comun și concluzia care poate fi trasă este că plățile directe în sumă forfetară din partea guvernului RPC către exportatorul cooperant inclus în eșantion au fost necesare pentru a se asigura faptul că acest exportator primește fondurile, deoarece exista un risc de neplată legat de situația financiară dificilă a operatorului de proiect. Rămâne valabil faptul că exportatorul cooperant inclus în eșantion nu a fost în măsură să explice modul în care a folosit plata forfetară guvernamentală, dacă echipamentele fotovoltaice au fost în final furnizate operatorilor de proiect și ce preț au plătit operatorii de proiect, dacă aceștia au efectuat vreo plată. Prin urmare, dată fiind absența altor dovezi disponibile în dosar sau puse în alt mod rezonabil la dispoziția Comisiei, s-a concluzionat, în temeiul articolului 28 din regulamentul de bază, că suma forfetară plătită exportatorului cooperant constituie un grant direct în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (i) din regulamentul de bază.
(280)
Comisia concluzionează, de asemenea, că subvențiile oferite furnizorilor produsului în cauză, fie în calitate de operatori de proiect, fie în calitatea presupusă de furnizori de echipamente fotovoltaice către operatori de proiect neafiliați, le conferă un avantaj în conformitate cu articolul 3 alineatul (2) din regulamentul de bază. În calitate de operatori de proiect, finanțarea în cadrul programului „Golden Sun” îi scutește pe producătorii de produs în cauză de costurile legate de instalarea, la sediile lor, a echipamentelor de generare de energie fotovoltaică. În calitate de furnizori de echipamente fotovoltaice către operatorii de proiect neafiliați, finanțarea în cadrul programului „Golden Sun” este primită în mod direct de producătorii de produs în cauză, fără a fi nevoie ca aceștia să furnizeze efectiv echipamente și/sau îi protejează împotriva riscului de neplată din partea operatorilor de proiect neafiliați. În acest din urmă caz, producătorii produsului în cauză obțin o plată pe care altfel nu ar fi obținut-o din partea operatorilor de proiect neafiliați.
(281)
Acest sistem de subvenționare este, de asemenea, specific în sensul articolului 4 alineatul (2) litera (a) din regulamentul de bază, întrucât însăși legislația în baza căreia acționează autoritatea care acordă autorizația limitează accesul la acest sistem la anumiți operatori de proiect care respectă mai multe criterii indicate în legislație și, în sens mai amplu, numai la operatorii de proiect implicați în sectorul energiei solare. În plus, întrucât nici selectarea furnizorului de echipamente fotovoltaice, nici selectarea operatorilor de proiect nu se bazează pe un proces concurențial deschis, transparent și nediscriminatoriu, iar plățile directe din partea guvernului RPC se efectuează către furnizorii de echipamente fotovoltaice, sistemul este, de asemenea, specific deoarece numai anumiți furnizori de echipamente fotovoltaice pot beneficia, în fapt, de acestea. Acest program nu îndeplinește cerințele privind nespecificitatea menționate la articolul 4 alineatul (2) litera (b) din regulamentul de bază, întrucât condițiile de eligibilitate și criteriile efective de selecție pentru includerea societăților în planurile de punere în aplicare a proiectului local și selectarea proiectelor finale pe baza diferitelor aspecte tehnice și financiare nu sunt obiective și nu se aplică în mod automat.
(e) Concluzie
(282)
Programul „Golden Sun” reprezintă o subvenție specifică sub forma unui grant. Ancheta a stabilit faptul că unii dintre exportatorii cooperanți incluși în eșantion au beneficiat de această subvenție.
(f) Calculul valorii subvenției
(283)
Rata subvenției stabilite conform acestui sistem în cursul PA pentru producătorii-exportatori incluși în eșantion se ridică la:
Programul demonstrativ „Golden Sun”
Societatea/Grupul
Rata subvenției
Wuxi Suntech Power Co. Ltd și societățile afiliate
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company și societățile afiliate
0,24 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd și societățile afiliate
0,09 %
JA Group
0,00 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd și societățile afiliate
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. și societățile afiliate
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,02 %
Jinko Solar Co. Ltd și societățile afiliate
0,05 %
3.4.3. Scutirea de impozite directe și programe de reducere a acestora
3.4.3.1. Programul „two free/three half” (doi ani cu exonerare de impozit urmați de trei ani la 50 %) pentru societățile cu investiții străine (IIS)
(a) Introducere
(284)
Plângerea a vizat pretinsa existență a unei legislații specifice care datează din anul 1991 și este menită a încuraja investițiile străine în China prin intermediul „Legii privind impozitul pe profit pentru societățile străine și societățile cu investiții străine” („Legea impozitului pentru societățile cu investiții străine”). Printre beneficiile acordate așa-numitelor societăți cu investiții străine (EIS), există un program de subvenționare denumit „Two Free/Three Half” care oferă o scutire completă de impozitul direct pentru primii doi ani de rentabilitate a societății cu investiții străine, iar în următorii trei ani rata impozitului pe profit aplicabil se reduce cu 50 %.
(285)
Programul „Two Free/Three Half” există, de asemenea, într-o variantă diferită pentru societățile recunoscute ca societăți care activează în domeniul tehnologiilor înalte și noi și care sunt situate în anumite zone desemnate. Avantajele oferite de această variantă de program se pot aplica și după anul 2013. În cadrul anchetei s-a constatat faptul că unul dintre exportatorii cooperanți (Yingli Hainan) se bucură de avantaje în cadrul acestui program încă din anul 2011, fiind scutit integral de plata impozitului pentru anii 2011 și 2012 și plătind numai 50 % din rata impozitului în următorii trei ani.
(286)
Comisia a încercat să verifice acest program în timpul vizitei de verificare derulate împreună cu guvernul RPC. Cu toate acestea, guvernul RPC nu a furnizat informații cu privire la această variantă diferită a programului „Two Free/Three Half”. În scrisoarea sa din 3 iunie 2013, guvernul RPC a susținut faptul că acest program nu a fost invocat în plângere și nu este un program de substituire a variantei programului „Two Free/Three Half” destinat societăților cu investiții străine și vizat în plângere, care se aplică fără limite geografice. Comisia ia act de aceste explicații oferite de guvernul RPC și înțelege că acest program fiscal este, în mod oficial, un program separat de programul „Two Free/Three Half” destinat societăților cu investiții străine. Totuși, având în vedere faptul că avantajele acestuia continuă după presupusa expirare a sistemului destinat societăților cu investiții străine, că mecanica, natura și efectele avantajelor pe care acesta le aduce sunt identice cu cele oferite de programul destinat societăților cu investiții străine, precum și că a fost raportat de unul dintre exportatorii cooperanți incluși în eșantion, Comisia consideră că acest program se află în strânsă legătură cu programul „Two Free/Three Half” destinat societăților cu investiții străine, acționând ca o continuare a aceluiași program, și că ar trebui să facă obiectul unor măsuri compensatorii. În această privință, Comisia constată faptul că articolul 10 alineatul (1) din regulamentul de bază permite anchetarea oricărei „pretinse subvenții” identificate de reclamant și nu face referire la niciun „pretins program de subvenționare”. Întrucât, în acest caz, ambele programe implică aceeași subvenție, și anume pierdere de venit din impozitul pe profit, Comisia are dreptul să le ancheteze ca subvenție unică.
(b) Temeiul juridic
(287)
Temeiul juridic pentru acest program este articolul 8 din Legea impozitului pentru societățile cu investiții străine și articolul 72 din Normele de punere în aplicare a legii privind impozitul pe profit al societăților cu investiții străine și societăților străine, din Republica Populară Chineză. Potrivit guvernului RPC, acest program a încetat odată cu adoptarea, la 16 martie 2007, a Legii privind impozitul pe profit („legea EIT”) din 2008, cu ocazia celei de a 5-a sesiuni a celui de-al 10-lea Congres Popular Național din Republica Populară Chineză, și anume cu adoptarea articolului 57 din legea EIT, avantajele oferite până la sfârșitul anului 2012 fiind eliminate treptat.
(288)
Temeiul juridic pentru programul special „Two Free/Three Half” este Decretul nr. 40 (2007), și anume Avizul Consiliului de stat privind punerea în aplicare a politicilor preferențiale tranzitorii privind impozitul pe profit pentru societățile din domeniul tehnologiilor înalte, înființate în zona economică specială și în noul district Shanghai Pudong, bazat pe articolul 57 alineatul (3) din Legea privind impozitul pe profit din RPC, alături de Măsurile administrative privind stabilirea societăților din domeniul tehnologiilor înalte și noi.
(c) Constatările anchetei
(289)
Sunt scutite de impozitul pe profit numai acele societăți productive cu investiții străine care vor opera, conform planului, pe o perioadă de cel puțin zece ani. Scutirea începe să se aplice din anul în care societatea începe să înregistreze profit și vizează primii doi ani cu profit, fiind urmată de o reducere cu 50 % a ratelor impozitului aplicabil, pentru următorii trei ani.
(290)
În ceea ce privește sistemul aferent variantei speciale, societățile eligibile trebuie, de asemenea, să aibă un statut recunoscut ca societăți din domeniul tehnologiilor înalte și noi, cu o certificare administrativă specifică, cu alte cuvinte societăți care se bazează pe drepturile esențiale de proprietate intelectuală și pot respecta, de asemenea, condițiile stabilite la articolul 93 din Normele de punere în aplicare a legii EIT din RPC.
(291)
Orice societate care intenționează să beneficieze de acest sistem trebuie să depună la administrația fiscală de stat formularul privind impozitul pe profit anual, anexele și situațiile financiare. Aceste practici se aplică, de asemenea, sistemului aferent variantei speciale.
(292)
Guvernul RPC a susținut faptul că acest program a fost eliminat treptat, începând cu intrarea în vigoare a legii EIT în 2008, iar avantajele sale sunt disponibile până la sfârșitul anului 2012. Guvernul RPC a mai afirmat că nu există un program de substituire pentru societățile cu investiții străine, iar tratamentul fiscal al acestora este, în prezent, identic cu cel aplicat altor societăți comerciale. Comisia constată faptul că acest program fiscal a oferit avantaje în cursul PA, întrucât mai mulți producători din sectorul fotovoltaic au beneficiat de acestea în PA. În plus, nu se poate exclude faptul că avantajele sunt încă disponibile în cadrul acestui program sau că un program de substituire similar este disponibil sau va fi pus în aplicare în viitor. Într-adevăr, potrivit explicațiilor de mai sus, ancheta a arătat că există, de asemenea, alte variante ale programului „Two Free/Three Half”, care oferă în continuare avantaje producătorilor de panouri solare. Prin urmare, se constată faptul că acest program face, în continuare, obiectul unor măsuri compensatorii.
(293)
Varianta specială a sistemului a fost utilizată de un exportator cooperant, și anume de Yingli Green Energy.
(d) Concluzie
(294)
Acest program constituie o subvenție, în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (ii) și al articolului 3 alineatul (2) din regulamentul de bază, sub forma unor venituri publice nepercepute care acordă un avantaj societăților beneficiare.
(295)
Acest sistem de subvenționare este specific în sensul articolului 4 alineatul (2) litera (a) din regulamentul de bază, întrucât însăși legislația în baza căreia acționează autoritatea care acordă autorizația limitează accesul la acest sistem la anumite societăți care pot fi considerate societăți cu investiții străine și care respectă criteriile specifice prevăzute în legislația relevantă.
(296)
Ținând seama de cele de mai sus, această subvenție ar trebui considerată ca fiind pasibilă de măsuri compensatorii.
(297)
În ceea ce privește varianta sistemului, aceasta ar trebui să fie considerată o subvenție, în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (ii) și al articolului 3 alineatul (2) din regulamentul de bază, sub forma unor venituri publice nepercepute care determină un avantaj pentru societățile beneficiare.
(298)
Acest sistem de subvenționare este specific în sensul articolului 4 alineatul (2) litera (a) din regulamentul de bază, întrucât însăși legislația în baza căreia acționează autoritatea care acordă autorizația a limitat accesul la acest sistem numai la anumite societăți și industrii clasificate ca încurajate, precum cele care aparțin industriei fotovoltaice. Sistemul este, de asemenea, specific în sensul articolului 4 alineatul (3) deoarece eligibilitatea este limitată la anumite regiuni.
(299)
Ținând seama de cele de mai sus, această variantă ar trebui considerată ca fiind pasibilă de măsuri compensatorii.
(e) Calculul valorii subvenției
(300)
Valoarea subvenției pasibile de măsuri compensatorii se calculează în funcție de avantajul pentru beneficiari a cărui existență se constată în cursul PA. Avantajul acordat beneficiarilor este considerat a fi suma impozitelor totale care trebuie plătite în conformitate cu rata normală de impozitare, după deducerea sumelor plătite conform ratei de impozitare cu reduceri preferențiale. Sumele vizate de măsurile compensatorii se bazează pe cifrele din declarația de impunere a societății pentru anul 2011. Întrucât niciunul dintre exportatorii cooperanți incluși în eșantion nu a transmis declarații de impunere auditate pentru anul fiscal 2012, au fost luate în considerare cifrele pentru întregul exercițiu impozabil 2011.
(301)
În conformitate cu articolul 7 alineatul (2) din regulamentul de bază, această valoare a subvenției (numărător) a fost raportată la cifra totală de afaceri a producătorilor-exportatori cooperanți din PA, deoarece subvenția nu este condiționată de rezultatele la export și nu s-a acordat în raport cu cantitățile fabricate, produse, exportate sau transportate.
(302)
Rata subvenției stabilite conform acestui sistem în cursul PA pentru producătorii-exportatori incluși în eșantion se ridică la:
Programul „Two Free/Three Half”
Societatea/Grupul
Rata subvenției
Wuxi Suntech Power Co. Ltd și societățile afiliate
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company și societățile afiliate
0,35 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd și societățile afiliate
0,00 %
JingAo Group și societățile afiliate
0,47 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd și societățile afiliate
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. și societățile afiliate
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd și societățile afiliate
1,03 %
3.4.3.2. Reduceri ale impozitului pe profit pentru societățile cu investiții străine axate pe exporturi
(303)
Ancheta a confirmat faptul că societățile incluse în eșantion nu au beneficiat de avantaje în cadrul programului în cursul PA.
3.4.3.3. Subvenții pentru impozitul pe profit pentru societățile cu investiții străine pe baza localizării geografice
(304)
Ancheta a confirmat faptul că societățile incluse în eșantion nu au beneficiat de avantaje în cadrul programului în cursul PA.
3.4.3.4. Reduceri fiscale pentru societățile cu investiții străine care achiziționează echipamente fabricate în China
(305)
Ancheta a confirmat faptul că societățile incluse în eșantion nu au beneficiat de avantaje în cadrul programului în cursul PA.
3.4.3.5. Compensare fiscală pentru activitatea de cercetare și dezvoltare desfășurată în cadrul societăților cu investiții străine
(a) Introducere
(306)
Reclamantul susține că societățile cu investiții străine au dreptul la politici fiscale preferențiale pentru activitățile lor de cercetare și dezvoltare, prin compensarea unui procent de 150 % din cheltuielile lor în cazul în care acestea au crescut cu 10 % sau mai mult față de anul anterior.
(307)
Guvernul RPC a susținut faptul că aplicarea acestui sistem a încetat odată cu punerea în aplicare a Legii EIT în 2008, precum și că nu a existat o perioadă de eliminare treptată a sistemului respectiv. Cu toate acestea, mai mulți exportatori cooperanți incluși în eșantion au raportat faptul că au beneficiat de un program similar în temeiul Legii EIT din 2008, arătând că programul de compensare preferențială a costurilor aferente activităților de cercetare și dezvoltare ale societăților cu investiții străine a fost înlocuit cu un program specific în anul 2008. Guvernul RPC nu a furnizat alte informații privind compensarea în valoare de 150 % a impozitului în răspunsul la chestionar sau la cererea de clarificări.
(b) Temeiul juridic
(308)
Acest sistem este prevăzut la articolul 30 alineatul (1) din Legea EIT, la articolul 95 din Normele privind punerea în aplicare a legii privind impozitul pe profit din RPC („Normele de punere în aplicare a Legii EIT”), în Măsurile administrative pentru determinarea societăților cu tehnologii înalte și noi [Guo Ke Fa Huo (2008) nr. 172] și la articolul 93 din Normele de punere în aplicare a legii EIT, alături de Avizul Administrației Fiscale de Stat privind aspectele legate de plata impozitului pe profit al societăților cu tehnologi înalte și noi [Guo Shui Han (2008) nr. 985].
(309)
La articolul 95 se prevede faptul că o deducere suplimentară de 50 % din cheltuielile de cercetare și dezvoltare menționate la punctul 1 de la articolul 30 se acordă pentru aceste cheltuieli în cazul produselor tehnologiilor înalte și noi, astfel încât acestea fac obiectul unei amortizări bazate pe un procent de 150 % din costurile activelor necorporale.
(c) Constatările anchetei
(310)
După cum se menționează mai sus, guvernul RPC nu a furnizat nicio informație relevantă privind acest sistem în răspunsurile la chestionar și la cererea de clarificări. Acest sistem a făcut deja obiectul unor măsuri compensatorii în cadrul anchetei privind hârtia cretată de calitate superioară (79) și al anchetei privind oțelul cu acoperire organică (80). Dispozițiile juridice relevante arată, într-adevăr, faptul că acest sistem oferă un avantaj limitat societăților recunoscute în mod oficial drept societăți care utilizează tehnologii înalte și noi. Aceste societăți trebuie să suporte, de asemenea, cheltuieli aferente activităților de cercetare și dezvoltare în scopul dezvoltării de noi tehnologii, noi produse și noi competențe. Societățile eligibile pot compensa un procent suplimentar de 50 % din cheltuielile lor de cercetare și dezvoltare, în raport cu impozitul pe profit datorat. De asemenea, cheltuielile aferente activelor necorporale legate de cercetare și dezvoltare permit societăților eligibile o deducere de 150 % a costurilor efective suportate de acestea.
(311)
Ancheta a arătat faptul că societățile care beneficiază de acest sistem trebuie să depună declarația de venituri și anexele relevante. Suma efectivă aferentă avantajului oferit este inclusă atât în declarația de venituri, cât și în anexa V. Numai societățile care au obținut certificatul oficial prin care sunt recunoscute drept societăți care utilizează tehnologii înalte și noi au dreptul să beneficieze de acest sistem.
(d) Concluzie
(312)
Acest sistem constituie o subvenție, în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (ii) și al articolului 3 alineatul (2) din regulamentul de bază, sub forma unor pierderi de venituri publice care acordă un avantaj societăților beneficiare.
(313)
Această subvenție este specifică în sensul articolului 4 alineatul (2) litera (a) din regulamentul de bază, întrucât însăși legislația limitează aplicarea acestui sistem numai la anumite societăți care sunt recunoscute în mod oficial ca societăți care utilizează tehnologii înalte și noi și suportă cheltuieli de cercetare și dezvoltare de noi tehnologii, noi produse și noi competențe.
(314)
Ținând seama de cele de mai sus, această subvenție ar trebui considerată ca fiind pasibilă de măsuri compensatorii.
(e) Calculul valorii subvenției
(315)
Valoarea subvenției pasibile de măsuri compensatorii se calculează în raport cu avantajul acordat beneficiarilor, a cărui existență a fost constatată în cursul PA. Avantajul pentru beneficiari este considerat a fi suma impozitelor totale de plătit în conformitate cu rata normală de impozitare, după scăderea sumelor plătite conform deducerii suplimentare de 50 % din cheltuielile efective pentru proiectele de cercetare și dezvoltare aprobate. Sumele vizate de măsurile compensatorii se bazează pe cifrele din declarația de impunere a societății pentru anul 2011. Întrucât niciunul dintre exportatorii cooperanți incluși în eșantion nu a transmis declarații de impunere auditate pentru anul fiscal 2012, au fost luate în considerare cifrele pentru întregul exercițiu impozabil 2011.
(316)
În conformitate cu articolul 7 alineatul (2) din regulamentul de bază, această valoare a subvenției (numărător) a fost raportată la cifra totală de afaceri a producătorilor-exportatori cooperanți în cursul PA, deoarece subvenția nu este condiționată de rezultatele la export și nu s-a acordat în raport cu cantitățile fabricate, produse, exportate sau transportate.
(317)
Rata subvenției stabilite conform acestui sistem în cursul PA pentru producătorii-exportatori incluși în eșantion se ridică la:
Compensarea fiscală pentru activitatea de cercetare și dezvoltare
Societatea/Grupul
Rata subvenției
Wuxi Suntech Power Co. Ltd și societățile afiliate
0,10 %
Yingli Green Energy Holding Company și societățile afiliate
0,49 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd și societățile afiliate
0,00 %
JingAo Group și societățile afiliate
0,02 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd și societățile afiliate
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. și societățile afiliate
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,29 %
Jinko Solar Co. Ltd și societățile afiliate
0,33 %
3.4.3.6. Restituiri de impozit pentru reinvestirea profiturilor societăților cu investiții străine în societăți axate pe export
(318)
Ancheta a confirmat faptul că societățile incluse în eșantion nu au beneficiat de avantaje în cadrul programului în cursul PA.
3.4.3.7. Impozit preferențial pe profit pentru societățile cu investiții străine recunoscute ca societăți care utilizează tehnologie avansată și nouă
(319)
Ancheta a confirmat că, în PA, societățile incluse în eșantion nu primiseră niciun beneficiu în temeiul programului, întrucât acestea au beneficiat de noul program care a înlocuit acest tratament preferențial. Detaliile sunt prezentate la punctul 3.4.4.8. de mai jos.
3.4.3.8. Reduceri fiscale pentru societăți care utilizează tehnologie avansată și nouă implicate în proiecte prestabilite
(a) Introducere
(320)
Acest program permite ca o societate recunoscută drept societate care utilizează tehnologie avansată și nouă să beneficieze de o rată redusă a impozitului pe profit, și anume de o rată de 15 %, față de rata normală de 25 %. S-a constatat că acest program este pasibil de măsuri compensatorii din partea UE în cadrul anchetei privind hârtia cretată de calitate superioară și al anchetei privind oțelul cu acoperire organică și, de asemenea, din partea autorităților SUA.
(b) Temeiul juridic
(321)
Temeiul juridic al acestui program este articolul 28 alineatul (2) din Legea privind impozitul pe profit al societăților împreună cu Măsurile administrative pentru determinarea societăților cu tehnologie înaltă și nouă [Guo Ke Fa Huo (2008) nr. 172] și articolul 93 din Normele de punere în aplicare a legii EIT, alături de Avizul Administrației Fiscale de Stat privind aspectele legate de plata impozitului pe profit al societăților cu tehnologie înaltă și nouă [Guo Shui Han (2008) nr. 985].
(c) Constatările anchetei
(322)
Acest sistem se aplică societăților care utilizează tehnologie avansată și nouă recunoscute, care au nevoie de sprijin de bază din partea statului. Aceste societăți se bazează pe drepturi esențiale și independente de proprietate intelectuală și trebuie să îndeplinească o serie de cerințe: (i) producătorii acestora să activeze în sfera produselor de înaltă tehnologie, bazate pe sprijin din partea statului; (ii) cheltuielile totale pentru cercetare și dezvoltare să reprezinte un anumit procent din venitul total obținut din vânzări; (iii) venitul obținut din produsele tehnologiei avansate și noi să reprezinte un anumit procent din venitul total din vânzări; (iv) personalul implicat în activitatea de cercetare și dezvoltare reprezintă un anumit procent din totalul membrilor de personal; (v) celelalte cerințe stabilite în Măsurile administrative pentru determinarea societăților cu tehnologie înaltă și nouă din 2008 să fie îndeplinite.
(323)
Societățile care beneficiază de acest sistem trebuie să depună declarația de venituri și anexele relevante. Valoarea efectivă a beneficiului este inclusă atât în declarația de venituri, cât și în anexa V.
(d) Concluzie
(324)
Ținând seama de cele de mai sus, sistemul ar trebui considerat o subvenție, în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (ii) și al articolului 3 alineatul (2) din regulamentul de bază, deoarece există o contribuție financiară sub forma unor pierderi de venituri publice care determină un avantaj pentru societățile beneficiare. Avantajul pentru beneficiar este egal cu economia fiscală de care se bucură prin intermediul acestui program, în conformitate cu articolul 3 alineatul (2) din regulamentul de bază.
(325)
Această subvenție este specifică în sensul articolului 4 alineatul (2) litera (a) din regulamentul de bază, deoarece este limitată la anumite societăți care sunt certificate ca societăți care utilizează tehnologie avansată și nouă și îndeplinesc toate cerințele prevăzute în măsurile administrative din 2008. În plus, nu există criterii obiective stabilite în legislație sau de către autoritatea care acordă ajutorul privind eligibilitatea sistemului și aceasta nu este automată în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) litera (b) din regulamentul de bază.
(326)
Ținând seama de cele de mai sus, această subvenție ar trebui considerată ca fiind pasibilă de măsuri compensatorii.
(e) Calculul valorii subvenției
(327)
Valoarea subvenției pasibile de măsuri compensatorii se calculează în raport cu avantajul acordat beneficiarilor, a cărui existență a fost constatată în cursul PA. Avantajul acordat beneficiarilor este considerat a fi suma impozitelor totale care trebuie plătite în conformitate cu rata normală de impozitare, după deducerea sumelor plătite conform ratei de impozitare cu reduceri preferențiale. Sumele vizate de măsurile compensatorii se bazează pe cifrele din declarația de impunere a societății pentru anul 2011. Întrucât niciunul dintre exportatorii cooperanți incluși în eșantion nu a transmis declarații de impunere auditate pentru anul fiscal 2012, au fost luate în considerare cifrele pentru întregul exercițiu impozabil 2011.
(328)
Rata subvenției stabilite conform acestui sistem în cursul PA pentru producătorii-exportatori incluși în eșantion se ridică la:
Reduceri fiscale pentru societăți care utilizează tehnologie avansată și nouă implicate în proiecte prestabilite
Societatea/Grupul
Rata subvenției
Wuxi Suntech Power Co. Ltd și societățile afiliate
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company și societățile afiliate
0,42 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd și societățile afiliate
0,35 %
JingAo Group și societățile afiliate
0,13 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd și societățile afiliate
0,86 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. și societățile afiliate
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd și societățile afiliate
0,00 %
3.4.3.9. Politici preferențiale privind impozitul pe profit pentru societățile din regiunea Nord-Est
(329)
Ancheta a confirmat faptul că societățile incluse în eșantion nu au beneficiat de avantaje în cadrul programului în cursul PA.
3.4.3.10. Programele fiscale în provincia Guangdong
(330)
Ancheta a confirmat faptul că societățile incluse în eșantion nu au beneficiat de avantaje în cadrul programului în cursul PA.
3.4.4. Programe de fiscalitate indirectă și programe tarifare la import
3.4.4.1. Scutiri de TVA și reduceri tarifare la import pentru utilizarea echipamentelor importate
(a) Introducere
(331)
Acest program acordă o scutire de TVA și scutiri tarifare la import pentru EIS-uri sau societăți naționale pentru importurile de echipamente esențiale utilizate în procesul lor de producție. Pentru a beneficia de scutire, echipamentele nu trebuie să fie incluse într-o listă de echipamente neeligibile și societatea solicitantă trebuie să obțină un certificat de apartenență la un proiect încurajat emis de guvernul RPC sau de CNDR în conformitate cu legislația relevantă privind investițiile, fiscalitatea și regimul vamal. Acest program a făcut obiectul unor măsuri compensatorii în cadrul procedurii antisubvenție privind hârtia cretată de calitate superioară și al celei privind oțelul cu acoperire organică.
(b) Temeiul juridic
(332)
Temeiul juridic al acestui program este reprezentat de Circulara Consiliului de Stat privind adaptarea politicilor fiscale referitoare la echipamentele importate, Guo Fa nr. 37/1997, Avizul Ministerului Finanțelor, al Administrației Generale a Vămilor și al Administrației de Stat pentru Impozitare privind adaptarea anumitor politici preferențiale privind taxele de import, Avizul Ministerului Finanțelor, al Administrației Generale a Vămilor și al Administrației de Stat pentru Impozitare nr. 43 (2008), Avizul CNDR privind aspectele relevante referitoare la întocmirea certificatului de confirmare privind proiectele cu finanțare internă sau străină a căror dezvoltare este încurajată de Stat, nr. 316 2006 din 22 februarie 2006 și Catalogul articolelor de import ineligibile pentru scutire de taxe destinate fie EIS-urilor, fie societăților naționale, 2008.
(c) Constatările anchetei
(333)
Se consideră că acest program pune la dispoziție o contribuție financiară sub formă de pierderi de venituri pentru guvernul RPC în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (ii) din regulamentul de bază, întrucât EIS-urile și alte societăți naționale eligibile sunt excluse de la plata TVA-ului și/sau a tarifelor care, în caz contrar, ar fi datorate. Prin urmare, acesta acordă un avantaj societăților recipiente în sensul articolului 3 alineatul (2) din regulamentul de bază. Programul este specific în sensul articolului 4 alineatul (2) litera (a) din regulamentul de bază, deoarece legislația în temeiul căreia acționează autoritatea care acordă autorizația are o acțiune limitată numai la societățile care investesc în anumite categorii de societăți definite în mod exhaustiv prin lege și care aparțin fie unei categorii încurajate, fie categoriei B restricționate în temeiul Catalogului pentru îndrumarea sectoarelor industriale cu privire la investițiile străine și transferul de tehnologie sau categoriilor compatibile cu Catalogul tehnologiilor, produselor și sectoarelor industriale esențiale a căror dezvoltare este încurajată de stat. În plus, nu există criterii obiective de limitare a eligibilității pentru acest program și nicio probă de netăgăduit pentru a concluziona că eligibilitatea este automată în temeiul articolului 4 alineatul (2) litera (b) din regulamentul de bază.
(d) Calculul valorii subvenției
(334)
Valoarea subvenției pasibile de măsuri compensatorii se calculează în raport cu avantajul acordat beneficiarilor, a cărui existență a fost constatată în cursul PA. Avantajul acordat beneficiarilor este considerat a fi valoarea scutirii de TVA și de taxe pentru echipamentele importate. Pentru a asigura faptul că valoarea care face obiectul măsurilor compensatorii a vizat numai PA, avantajul primit a fost amortizat pe durata de viață a echipamentului, în conformitate cu procedurile contabile obișnuite ale societății.
(335)
Rata subvenției stabilite conform acestui sistem în cursul PA pentru producătorii-exportatori incluși în eșantion se ridică la:
Scutiri de TVA și reduceri tarifare la import pentru utilizarea echipamentelor importate
Societatea/Grupul
Rata subvenției
Wuxi Suntech Power Co. Ltd și societățile afiliate
0,24 %
Yingli Green Energy Holding Company și societățile afiliate
0,44 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd și societățile afiliate
0,38 %
JingAo Group și societățile afiliate
0,35 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd și societățile afiliate
0,78 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. și societățile afiliate
0,07 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,63 %
Jinko Solar Co. Ltd și societățile afiliate
0,00 %
3.4.4.2. Reduceri de TVA pentru societățile cu investiții străine pentru achizițiile de echipamente produse în China
(a) Introducere
(336)
Acest program acordă o scutire de la plata TVA pentru achiziționarea de echipamente produse la nivel național de către EIS-uri. Pentru a beneficia de scutire, echipamentul nu trebuie să fie inclus pe lista echipamentelor neeligibile, iar valoarea acestuia nu trebuie să depășească un anumit prag. Acest program a făcut parte din procedura antisubvenție privind hârtia cretată de calitate superioară și din cea privind oțelul cu acoperire organică.
(b) Temeiul juridic
(337)
Măsurile provizorii privind administrarea unor rambursări de impozite pentru societățile cu investiții străine care achiziționează echipamente produse la nivel național; Măsurile provizorii privind administrarea unei reduceri a impozitelor aferente achiziționării de echipamente produse în China în cadrul proiectelor cu investiții străine, precum și Avizul Ministerului Finanțelor și al Administrației de Stat pentru Impozitare privind anularea politicii privind reducerea impozitelor în cazul echipamentelor naționale achiziționate de societăți cu investiții străine.
(c) Constatările anchetei
(338)
În răspunsul lor la chestionarul antisubvenție, guvernul RPC a susținut faptul că acest program a fost întrerupt începând cu 1 ianuarie 2009 și au făcut trimitere la Circulara Ministerului Finanțelor și a Administrației de Stat pentru Impozitare privind suspendarea politicii privind reducerea impozitelor în cazul echipamentelor produse la nivel național și achiziționate de societăți cu investiții străine [CAISHUI (2008) nr. 176]. Cu toate acestea, ancheta a arătat că mai mulți producători-exportatori incluși în eșantion au beneficiat de acest sistem în perioada de anchetă. Exportatorii din eșantion vizați au transmis informații detaliate privind acest sistem, inclusiv valoarea avantajului primit. Având în vedere acest fapt, s-a concluzionat că guvernul RPC nu a furnizat informații exacte privind acest program și, după cum indică situația unora dintre producătorii-exportatori, programul este în continuare activ.
(339)
Întrucât guvernul RPC nu a furnizat niciuna dintre informațiile solicitate, Comisia s-a bazat pe informațiile transmise de producătorii-exportatori incluși în eșantion.
(340)
Se consideră că acest program acordă o contribuție financiară sub formă de pierderi de venituri pentru guvernul RPC în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (ii) din regulamentul de bază, întrucât EIS-urile sunt excluse de la plata TVA-ului care, în caz contrar, ar fi datorat dacă acestea nu ar face obiectul scutirii. Prin urmare, acesta acordă un avantaj societăților recipiente în sensul articolului 3 alineatul (2) din regulamentul de bază. Programul este specific în sensul articolului 4 alineatul (2) litera (a) din regulamentul de bază, deoarece legislația în temeiul căreia acționează autoritatea care acordă autorizația are o acțiune limitată la societățile cu investiții străine care achiziționează echipamente produse la nivel național, și intră în categoria societăților încurajate și în categoria B restricționată din Catalogul industriilor finanțate din fonduri străine, precum și echipamente achiziționate pe piața internă, enumerate în Catalogul tehnologiilor, produselor și sectoarelor industriale esențiale a căror dezvoltare este încurajată de stat. În plus, Măsurile provizorii privind administrarea unei reduceri a impozitelor aferente achiziționării de echipamente produse în China în cadrul proiectelor cu investiții străine și Avizul Ministerului Finanțelor limitează avantajul la EIS-urile care aparțin categoriei încurajate din Catalogul îndrumător al sectoarelor industriale cu investiții străine sau din Catalogul sectoarelor industriale cu investiții străine avantajoase în regiunea centrală și cea de vest din China. În plus, nu există criterii obiective de limitare a eligibilității pentru acest program și nicio probă de netăgăduit pentru a concluziona că eligibilitatea este automată în temeiul articolului 4 alineatul (2) litera (b) din regulamentul de bază. Programul este, de asemenea, specific în temeiul articolului 4 alineatul (4) litera (b) din regulamentul de bază, fiind condiționat de utilizarea de produse naționale în defavoarea celor importate.
(d) Calculul valorii subvenției
(341)
Valoarea subvenției pasibile de măsuri compensatorii se calculează în raport cu avantajul acordat beneficiarilor, a cărui existență a fost constatată în cursul PA. Avantajul acordat beneficiarilor este considerat a fi valoarea scutirii de TVA pentru echipamentele naționale. Pentru a asigura faptul că valoarea care face obiectul măsurilor compensatorii a vizat numai PA, avantajul primit a fost amortizat pe durata de viață a echipamentului, în conformitate cu practica obișnuită în sector.
(342)
Rata subvenției stabilite conform acestui sistem în cursul PA pentru producătorii-exportatori incluși în eșantion se ridică la:
Reduceri de TVA pentru societățile cu investiții străine pentru achizițiile de echipamente produse în China
Societatea/Grupul
Rata subvenției
Wuxi Suntech Power Co. Ltd și societățile afiliate
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company și societățile afiliate
0,00 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd și societățile afiliate
0,00 %
JingAo Group și societățile afiliate
0,07 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd și societățile afiliate
0,03 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. și societățile afiliate
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,15 %
Jinko Solar Co. Ltd și societățile afiliate
0,05 %
3.4.4.3. Scutiri de TVA și tarifare pentru achizițiile de active fixe în cadrul programului de dezvoltare a comerțului extern
(343)
Ancheta a confirmat faptul că societățile incluse în eșantion nu au beneficiat de avantaje în cadrul programului în cursul PA.
3.4.5. Bunuri și servicii furnizate de autoritățile publice la prețuri mai mici decât ar fi adecvat
3.4.5.1. Furnizarea de polisiliciu de către autoritățile publice contra unei remunerații mai mici decât cea adecvată
(344)
Ancheta a confirmat faptul că societățile incluse în eșantion nu au beneficiat de avantaje în cadrul programului în cursul PA.
3.4.5.2. Furnizarea de profiluri de aluminiu de către autoritățile publice contra unei remunerații mai mici decât cea adecvată
(345)
Ancheta a confirmat faptul că societățile incluse în eșantion nu au beneficiat de avantaje în cadrul programului în cursul PA.
3.4.5.3. Furnizarea de sticlă de către autoritățile publice contra unei remunerații mai mici decât cea adecvată
(346)
Ancheta a confirmat faptul că societățile incluse în eșantion nu au beneficiat de avantaje în cadrul programului în cursul PA.
3.4.5.4. Furnizarea de energie electrică de către autoritățile publice
(a) Introducere
(347)
Reclamantul a susținut faptul că unii producători chinezi de polisiliciu au beneficiat de energie electrică ieftină, furnizată la un preț mai mic decât cel adecvat.
(b) Constatările anchetei
(348)
Ancheta a stabilit faptul că mulți producători-exportatori incluși în eșantion au avut, în cadrul grupului lor de societăți, un producător de polisiliciu. S-a constatat faptul că unul dintre grupurile de producători-exportatori din eșantion, și anume LDK Solar, a primit în mod periodic subvenții semnificative pentru plata energiei electrice din partea Biroului Financiar din zona economică Xin Yu. Deși, în acest caz, societatea nu a beneficiat direct de un preț mai scăzut al energiei electrice comparativ cu cel de pe piață, reducerile semnificative asigurate de Biroul Financiar din zona economică Xin Yu au generat, în cele din urmă, o situație în care societatea a obținut beneficii ca urmare a furnizării de energie electrică ieftină, acestea fiind, astfel, echivalente din punct de vedere funcțional cu furnizarea de către autoritățile publice la prețuri mai mici decât cele de pe piață. În orice caz, deși reducerea este considerată un grant, măsura este strâns legată de afirmația reclamantului și intră în domeniul de aplicare al anchetei. De fapt, societatea respectivă din grupul LDK a primit o rambursare aproape totală a plăților sale cu energia electrică datorate în PA.
(349)
Grupul LDK Solar a primit, prin intermediul producătorului său de polisiliciu, o contribuție financiară în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (iii) din regulamentul de bază, și anume autoritățile publice locale i-au acordat subvenții pentru plata energiei electrice sau în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (i). Aceasta constituie o contribuție financiară a statului sub forma furnizării de bunuri altele decât infrastructură generală, în sensul regulamentului de bază. Alternativa ar fi ca aceasta să reprezinte un transfer direct de fonduri.
(350)
LDK Solar a primit un avantaj în sensul articolului 3 alineatul (2) din regulamentul de bază în măsura în care statul i-a furnizat energie electrică la un preț mai mic decât ar fi adecvat. S-a stabilit faptul că acest exportator a beneficiat efectiv de o rată mai scăzută decât cea disponibilă în general, datorită subvențiilor acordate pentru plata energiei electrice. Transferul direct de fonduri asigură un avantaj pentru că este un grant nerambursabil, care nu este disponibil pe piață.
(351)
Subvenția sub forma furnizării de energie electrică ieftină prin intermediul unei reduceri către unul dintre producătorii din eșantion este specifică în sensul articolului 4 alineatul (2) litera (a) din regulamentul de bază, deoarece subvențiile pentru plata energiei electrice au fost plătite numai către LDK. Subvenția este, de asemenea, specifică la nivel regional pentru anumite societăți din zona economică Xin YU. Lipsa de cooperare din partea LDK și a guvernului RPC în ceea ce privește raportarea acestei subvenții a condus la constatările de mai sus, realizate pe baza informațiilor disponibile.
(c) Calculul volumului subvenției
(352)
Valoarea subvenției a fost egală cu valoarea reducerii ce acoperă PA.
(353)
Rata subvenției stabilite conform acestui sistem în cursul PA pentru producătorii-exportatori incluși în eșantion se ridică la:
Energie electrică la prețuri mai mici decât ar fi adecvat
Societatea/Grupul
Rata subvenției
Wuxi Suntech Power Co. Ltd și societățile afiliate
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company și societățile afiliate
0,00 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd și societățile afiliate
0,00 %
JingAo Group și societățile afiliate
0,00 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd și societățile afiliate
2,45 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. și societățile afiliate
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd și societățile afiliate
0,00 %
3.4.5.5. Acordarea drepturilor de folosire a terenurilor (DFT) pentru o sumă mai mică decât cea adecvată
(a) Introducere
(354)
Reclamantul a susținut faptul că producătorii chinezi ai produsului în cauză primesc drepturi de utilizare a terenurilor din partea guvernului RPC în schimbul unei remunerații mai mici decât cea adecvată, cu alte cuvinte, autoritățile publice naționale sau locale nu asigură drepturi în concordanță cu principiile pieței.
(355)
Guvernul RPC a susținut că există o piață funciară standardizată și ordonată din punct de vedere competitiv, în cadrul căreia drepturile de folosire a terenurilor trebuie comercializate în mod public, în conformitate cu legislația pieței funciare. Guvernul RPC a afirmat, de asemenea, că terenurile comerciale și cele industriale ar trebui obținute compensând pentru utilizarea pe piața deschisă prin ofertare, licitații și concurență și „indiferent de numărul de oferte sau de prețul inițial, prețul plătit în final reprezintă prețul pieței, care este stabilit de cererea și oferta de pe piața liberă”. Guvernul RPC a susținut, de asemenea, că transferul DFT nu include restricții în ceea ce privește anunțarea transferului prin ofertare, licitații și cotații, care afectează concurența echitabilă.
(356)
Guvernul RPC nu a furnizat date privind prețurile efective aferente drepturilor de folosire a terenurilor și prețurile inițiale ale terenurilor formulate de acestea. Informațiile transmise de guvernul RPC cu privire la tranzacțiile DFT, astfel cum sunt solicitate în chestionar, au fost incomplete. Corectând răspunsul inițial la chestionar în timpul vizitei de verificare, acesta a confirmat, de asemenea, faptul că unele dintre tranzacțiile raportate au făcut obiectul unei proceduri de ofertare. Cu toate acestea, nu au fost furnizate detalii privind numărul de oferte și diferența dintre prețul inițial și cel final, astfel cum se solicita în chestionar.
(357)
În timpul verificării, Comisia a solicitat din partea guvernului RPC elemente de probă în sprijinul afirmației acestora potrivit căreia transferurile DFT în China sunt alocate prin ofertare, cotații sau licitații. S-a observat faptul că, în conformitate cu articolul 11 din Dispozițiile privind alocarea drepturilor de utilizare a terenurilor publice de construcții prin cereri de oferte, licitații și cotații, autoritatea publică responsabilă publică un anunț ori de câte ori are loc un proces de ofertare/licitare/prezentare de cotații. Pe această bază, Comisia a solicitat toate anunțurile publice aferente tranzacțiilor care au făcut obiectul acestor proceduri, pentru a colecta și a verifica informațiile solicitate în chestionar. Guvernul RPC nu a furnizat niciunul dintre aceste anunțuri, susținând că „nu mai există”. Prin urmare, Comisia nu a putut verifica informațiile privind tranzacțiile DFT ale producătorilor-exportatori incluși în eșantion.
(358)
Comisia a informat guvernul RPC cu privire la intenția sa de a aplica dispozițiile articolului 28 din Regulamentul (CE) nr. 597/2009 în ceea ce privește acest sistem de subvenții și, întrucât în răspunsul lor la scrisoarea Comisiei din 23 mai 2013 guvernul RPC nu a furnizat o explicație satisfăcătoare sau noi elemente de probă cu privire la acest aspect, Comisia a trebuit să se bazeze, în constatările sale, pe cele mai bune informații disponibile, și anume, în acest caz, pe informațiile transmise de producătorii-exportatori incluși în eșantion sau pe alte informații puse la dispoziția publicului.
(359)
De asemenea, în ipoteza că nu există un preț al pieței pentru terenuri în RPC, Comisia a solicitat punctul de vedere al guvernului RPC asupra unor posibile valori de referință. Cu toate că aceasta a fost doar o ipoteză și în niciun caz o constatare sau o concluzie în momentul în care chestionarul a fost trimis guvernului RPC, opinia guvernului RPC a fost că această ipoteză este falsă și nu au furnizat informații concrete privind posibile valori de referință. Guvernul RPC a transmis numai faptul că, „în măsura în care ar trebui utilizată o valoare de referință, aceasta ar trebui să fie reprezentată de prețurile pe care sectoarele industriale chineze care nu beneficiază de sprijin ar trebui să le plătească pentru terenuri similare”. Dat fiind că guvernul RPC nu a indicat sectoarele industriale care „nu beneficiază de sprijin” și nici nu a transmis informații privind prețurile pe care aceste sectoare le plătesc pentru terenul industrial în China, Comisia nu a putut evalua măsura în care acestea constituie o valoare de referință adecvată. În acest sens, s-a observat faptul că, în cadrul anchetelor sale anterioare privind hârtia cretată de calitate superioară și oțelul cu acoperire organică, Comisia a constatat că nici DFT acordate acestor sectoare industriale nu respectă principiile pieței.
(b) Temeiul juridic
(360)
Dispozițiile privind dreptul de folosire a terenurilor în China decurg din Legea privind administrarea terenurilor din Republica Populară Chineză.
(c) Constatările anchetei
(361)
Articolul 2 din Legea privind administrarea terenurilor prevede că toate terenurile sunt proprietate de stat deoarece, în temeiul Constituției chineze și al dispozițiilor legale relevante, toate terenurile aparțin în mod colectiv poporului chinez. Terenurile nu pot fi vândute, dar se pot acorda drepturi de folosire a terenurilor, conform legislației. Autoritățile de stat pot acorda aceste drepturi prin proceduri de ofertare, cotații sau licitații publice.
(362)
Producătorii-exportatori cooperanți au comunicat informații privind terenurile care le-au fost acordate, precum și majoritatea contractelor/certificatelor relevante privind drepturile de folosire a terenurilor, dar guvernul RPC nu a oferit decât informații foarte limitate privind stabilirea prețurilor pentru drepturile de folosire a terenurilor.
(363)
Astfel cum se menționează mai sus, guvernul RPC a susținut că drepturile de folosire a terenurilor în China sunt atribuite prin ofertare, licitație și concurență. Acest lucru este, de asemenea, prevăzut la articolul 137 din Legea privind drepturile reale din Republica Populară Chineză.
(364)
Cu toate acestea, s-a constatat că acest sistem, astfel cum este descris de guvernul RPC, nu funcționează întotdeauna în acest mod în practică. În timpul verificării producătorilor-exportatori incluși în eșantion, Comisia a obținut unele anunțuri publicate de autoritățile relevante cu privire la DFT disponibile pentru transfer. În timp ce unul dintre anunțuri limitează în mod specific potențialii cumpărători de DFT la industria fotovoltaică (81), un altul aplică limite ale prețurilor stabilite inițial de autorități și nu permite pieței să stabilească prețul. (82) Licitațiile în sine nu par a asigura un mediu concurențial real, deoarece, în multe dintre exemplele observate în timpul verificărilor la fața locului efectuate la producătorii-exportatori, o singură societate a înaintat o ofertă (numai producătorul de energie fotovoltaică inclus în eșantion) și, prin urmare, oferta acestuia de deschidere (valoarea stabilită de Biroul Funciar local) a constituit prețul final pe metru pătrat.
(365)
Elementele de probă de mai sus contrazic afirmațiile guvernului RPC potrivit cărora prețurile plătite pentru DFT în RPC sunt reprezentative pentru prețul pieței, care este stabilit de cererea și oferta de pe piața liberă, iar transferul DFT nu include restricții exprimate în anunțul privind transferul prin intermediul ofertării, licitațiilor și al cotațiilor, care ar afecta concurența echitabilă. De asemenea, s-a stabilit faptul că autoritățile locale au restituit fonduri unora dintre producătorii-exportatori incluși în eșantion pentru compensarea prețurilor (deja scăzute) pe care aceștia le-au plătit pentru DFT.
(366)
Pe lângă prețurile scăzute, unii producători-exportatori incluși în eșantion au primit alte fonduri legate de achiziția DFT care au redus, de fapt, și mai mult prețul real plătit pentru DFT.
(367)
Constatările procedurii confirmă faptul că situația privind acordarea și achiziționarea terenurilor în RPC este neclară și netransparentă și că prețurile sunt adesea stabilite în mod arbitrar de către autorități. Autoritățile fixează prețurile terenurilor în conformitate cu Sistemul de Evaluare a Terenurilor Urbane care le impune, printre alte criterii, să ia în considerare și politica industrială atunci când stabilesc prețurile terenurilor industriale (83).
(368)
De asemenea, informațiile publice independente care sunt disponibile sugerează că în RPC terenurile sunt obținute la prețuri inferioare tarifelor normale de pe piață. (84)
(d) Concluzie
(369)
Ținând seama de cele de mai sus, acordarea drepturilor de folosire a terenurilor de către guvernul RPC ar trebui să fie considerată o subvenție, în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (iii) și al articolului 3 alineatul (2) din regulamentul de bază, sub forma acordării unor bunuri care determină un avantaj pentru societățile beneficiare. Astfel cum se explică la considerentele (364) - (367) de mai sus, în RPC nu există o piață funcțională a terenurilor, iar utilizarea unei valori de referință externe [a se vedea considerentul (372) de mai jos] demonstrează că suma plătită pentru drepturile de utilizare a terenurilor de către producătorii-exportatori incluși în eșantion este cu mult inferioară valorii normale de piață. În plus, rambursările efectuate de autoritățile locale sunt transferuri directe de fonduri care asigură un avantaj pentru că sunt granturi nerambursabile, care nu sunt disponibile pe piață. Subvenția este specifică, în temeiul articolului 4 alineatul 2 literele (a) și (c) din regulamentul de bază, deoarece accesul preferențial la terenurile industriale este limitat numai la societățile care aparțin anumitor industrii, în acest caz industria fotovoltaică, doar anumite operațiuni au făcut obiectul unei proceduri de cerere de oferte, prețurile fiind deseori stabilite de către autorități, iar practicile autorităților în acest domeniu sunt neclare și lipsite de transparență. Situația referitoare la terenuri în RPC este tratată și în documentul de lucru al FMI care confirmă faptul că acordarea de DFT sectoarelor industriale din China nu se realizează cu respectarea condițiilor de pe piață (85).
(370)
În consecință, această subvenție este considerată ca fiind pasibilă de măsuri compensatorii.
(e) Calculul valorii subvenției
(371)
Întrucât s-a concluzionat că situația din RPC în ceea ce privește drepturile de folosire a terenurilor nu este condiționată de piață, în RPC nu par să fie deloc disponibile valori de referință private. Prin urmare, este imposibil de realizat o ajustare a costurilor sau a prețurilor din RPC. În aceste condiții, se consideră că în RPC nu există o piață și, în conformitate cu articolul 6 litera (d) punctul (ii) din regulamentul de bază, utilizarea unei valori de referință externe pentru măsurarea valorii avantajelor este întemeiată. Având în vedere că guvernul RPC nu a cooperat sau nu a transmis nicio propunere privind o valoare de referință externă, Comisia a fost nevoită să recurgă la elementele disponibile pentru a stabili o valoare de referință externă adecvată. În acest sens, se consideră adecvat să se utilizeze drept valoare de referință corespunzătoare informațiile provenind din teritoriul vamal separat al Taiwanului. Aceste informații au fost utilizate, de asemenea, în anchetele anterioare privind hârtia cretată de calitate superioară și oțelul cu acoperire organică.
(372)
Comisia consideră că prețurile terenurilor din Taiwan oferă cel mai adecvat indicator pentru zonele din RPC în care își au sediul producătorii-exportatori cooperanți. Majoritatea producătorilor-exportatori își au sediul în zone dezvoltate cu PIB ridicat, în provincii cu o densitate mare a populației.
(373)
Valoarea subvenției pasibile de măsuri compensatorii se calculează în raport cu avantajul acordat beneficiarilor, a cărui existență a fost constatată în cursul PA. Avantajul acordat beneficiarilor se calculează luând în considerare diferența dintre suma efectiv achitată de fiecare societate (din care se scade suma aferentă restituirilor acordate de autoritățile locale) pentru drepturile de folosire a terenurilor și suma care ar fi trebuit să fie achitată în mod normal pe baza valorii de referință din Taiwan.
(374)
Pentru efectuarea acestui calcul, Comisia a utilizat prețul mediu pe metru pătrat de teren stabilit în Taiwan, ajustat în funcție de deprecierea monetară și evoluția PIB-ului începând cu datele contractelor respective privind drepturile de folosire a terenurilor. Informațiile privind prețurile terenurilor industriale au fost obținute de pe site-ul internet al Biroului industrial al Ministerului Afacerilor Economice din Taiwan. Deprecierea monetară și evoluția PIB-ului pentru Taiwan au fost calculate pe baza ratelor inflației și evoluției PIB-ului pe cap de locuitor la prețurile curente în USD pentru Taiwan, astfel cum au fost publicate de FMI în documentul său din 2011 „Perspective economice mondiale”. În conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din regulamentul de bază, valoarea subvenției (numărător) a fost raportată la PA utilizând durata de viață normală a dreptului de folosire a terenurilor în scopuri industriale, și anume 50 de ani. Această valoare a fost apoi raportată la cifra totală de afaceri din PA a producătorilor-exportatori cooperanți, deoarece subvenția nu este condiționată de rezultatele la export și nu s-a acordat în raport cu cantitățile fabricate, produse, exportate sau transportate.
(375)
Rata subvenției stabilite conform acestui sistem în cursul PA pentru producătorii-exportatori incluși în eșantion se ridică la:
Drepturile de folosire a terenurilor la prețuri mai mici decât ar fi adecvat
Societatea/Grupul
Rata subvenției
Wuxi Suntech Power Co. Ltd și societățile afiliate
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company și societățile afiliate
0,77 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd și societățile afiliate
0,65 %
JingAo Group și societățile afiliate
1,31 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd și societățile afiliate
4,28 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. și societățile afiliate
0,32 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
1,73 %
Jinko Solar Co. Ltd și societățile afiliate
1,66 %
3.5. Observațiile părților după comunicarea constatărilor definitive
(376)
Guvernul RPC a formulat o obiecție privind faptul că, după comunicare, anumite informații din documentul comunicării constatărilor definitive au fost citate de unele mijloace mass-media și de unele părți interesate. În această privință, este de remarcat faptul că Comisia nu a făcut public documentul. Însă Comisia nu poate controla acțiunile câtorva sute de părți interesate care au primit documentul de comunicare. Dacă anumite părți au decis să facă public documentul de comunicare sau să își exprime opiniile cu privire la document, Comisia nu dispune de mijloace care să împiedice acest lucru.
3.5.1. Observațiile guvernului RPC privind presupusele afirmații eronate din documentul de comunicare a constatărilor definitive
(377)
Guvernul RPC a afirmat că Comisia a încălcat cerința privind „posibilitățile suficiente” prevăzută la articolul 12.1 din Acordul SMC. Potrivit guvernului RPC, prelungirile extensive ale termenelor acordate de către Comisie pentru răspunsul la chestionar [astfel cum este precizat în considerentul (104) de mai sus] nu au fost suficiente în acest scop. Guvernul RPC a susținut că „termenul rezonabil” în temeiul articolului 12.7 din ASCM ar însemna, de asemenea, „posibilități suficiente” în temeiul articolului 12.1 din ASCM pentru toate celelalte documente de tip chestionar. Guvernul RPC a susținut, de asemenea, că nu a putut aborda producătorii-exportatori incluși în eșantion decât după ce eșantionul a fost finalizat și, prin urmare, timpul acordat pentru răspunsuri între primirea chestionarului și decizia de eșantionare nu a putut fi utilizat. Guvernul RPC a afirmat că „dorința” Comisiei de a încheia ancheta rapid pare să eludeze „cerința care nu poate fi negociată” de a acorda posibilități suficiente în temeiul articolului 12.1. Comisia nu este de acord cu aceste afirmații, deoarece a făcut tot posibilul pentru a acorda cât mai mult timp posibil guvernului RPC pentru transmiterea răspunsurilor la chestionar și la cererea de clarificări. De asemenea, guvernul RPC a fost informat că este posibilă prezentarea documentelor solicitate până la data vizitei de verificare.
Comisia nu a împiedicat guvernul RPC să prezinte orice informații pe tot parcursul procedurii și a reamintit în numeroase ocazii guvernului RPC de posibilitatea de a solicita audieri în cadrul cărora ar putea fi prezentate informațiile și opiniile guvernului RPC. Se remarcă faptul că nicio informație transmisă de guvernul RPC pe parcursul procedurii nu a fost respinsă pe motiv de nerespectare a termenului. Afirmația guvernului RPC conform căreia timpul acordat pentru răspunsuri între primirea chestionarului și decizia de eșantionare a fost inutil este incorectă. O mare parte a chestionarului viza nivelul global de subvenționare a industriei/produsului în cauză, iar guvernul RPC nu a fost în niciun fel împiedicat să colecteze informații cu caracter general din cauza deciziei de eșantionare. Cu atât mai important este faptul că, după selectarea eșantionului, guvernul RPC a avut la dispoziție încă 43 zile pentru a colecta informațiile specifice producătorilor-exportatori incluși în eșantion. Comisia a acționat în conformitate cu articolul 12.1 din Acordul SMC și a acordat guvernului RPC posibilități suficiente pentru a prezenta toate elementele de probă pe care le consideră relevante, având în vedere că o astfel de obligație nu poate fi valabilă la infinit, pentru a asigura finalizarea la timp a anchetei.
(378)
De asemenea, guvernul RPC a susținut că, inițial, Comisia a solicitat informații detaliate despre producătorii-exportatori neincluși în eșantion care nu erau „informații necesare” în sensul anchetei bazate pe eșantionare. În această privință, se menționează că la momentul expedierii chestionarului destinat guvernului RPC, decizia privind aplicarea eșantionării în această procedură nu era finală. După ce Comisia a primit răspunsurile la chestionarul de eșantionare din partea producătorilor-exportatori chinezi și era evident că nivelul de cooperare din partea exportatorilor este ridicat și după ce a fost evident că exportatorii incluși în eșantion vor coopera răspunzând în mod adecvat la chestionare, Comisia nu a insistat asupra furnizării de informații specifice societăților cu privire la subvenție de la producătorii-exportatori neincluși în eșantion. Prin urmare, Comisia nu este de acord cu această afirmație.
(379)
Guvernul RPC a afirmat că, în documentul de comunicare a constatărilor definitive, Comisia a declarat în mod eronat că guvernul RPC a refuzat să furnizeze anumite informații în răspunsul la chestionar și în declarațiile ulterioare. Această afirmație este inexactă. Astfel cum Comisia a precizat deja în scrisoarea sa din 23 mai 2013 adresată guvernului RPC, guvernul RPC nu a reușit să furnizeze informațiile solicitate în ceea ce privește instituțiile financiare deținute de stat, documentele privind Sinosure și punerea la dispoziție de asigurări de credit la export, documentele referitoare la Programul demonstrativ „Golden Sun” și informațiile referitoare la acordarea drepturilor de folosire a terenurilor.
(380)
Potrivit guvernului RPC, Comisia nu a aplicat datele disponibile ca mecanism de completare a informațiilor lipsă, astfel cum prevăd grupurile de experți și sistemul de soluționare litigiilor (86) din cadrul OMC, aplicând în schimb „concluzii nefavorabile într-o manieră punitivă și încălcând în continuare dispozițiile din Acordul SMC”. Guvernul RPC a susținut, de asemenea, că Comisia nu a utilizat datele disponibile „exclusiv în vederea înlocuirii informațiilor care lipsesc, ci ca bază specifică pentru toate constatările sale privind subvenționarea, ignorând complet volumul important de informații furnizate de guvernul RPC și de instituțiile financiare implicate, de cele mai multe ori având ca motiv presupusa lipsă a unor răspunsuri perfecte sau a verificării fiecărei cifre”. Comisia nu a făcut acest lucru. Toate informațiile, inclusiv planurile și legislația transmisă de guvernul RPC, au fost luate în considerare și analizate, iar constatările se bazează pe aceste documente, astfel cum au fost furnizate de guvernul RPC, ori de câte ori aceste documente au fost puse la dispoziție și verificările le-au confirmat acuratețea. Citatele frecvente preluate din aceste documente care sprijină constatările reprezintă un exemplu al modului în care Comisia a analizat informațiile comunicate de guvernul RPC. În considerentul (110) de mai sus, Comisia explică în mod clar situațiile specifice în care informațiile prezentate nu au fost acceptate ca atare.
(381)
Guvernul RPC a susținut, de asemenea, că Comisia s-a contrazis în documentul de comunicare a constatărilor definitive când a susținut că pe parcursul prezentei anchete a solicitat informații specifice tranzacțiilor numai cu privire la exportatorii incluși în eșantion, precum și în altă parte din același document unde afirmă că „chestionarul destinat autorităților nu se limitează la exportatorii incluși în eșantion.” Această afirmație este incorectă. Comisia nu a făcut declarații contradictorii. Astfel cum s-a explicat deja în considerentul (378), Comisia a limitat cererea sa inițială privind furnizarea de informații specifice societăților la producătorii-exportatori incluși în eșantion, ca urmare a deciziei de aplicare a eșantionării. Cu toate acestea, pentru a evalua aplicabilitatea măsurilor compensatorii la sistemele de subvenționare presupuse, Comisia a solicitat, de asemenea, alte informații decât informațiile legate de producătorii-exportatori incluși în eșantion, cum ar fi informațiile referitoare la piețele financiare din China sau la piața drepturilor de utilizare a terenurilor. Prin urmare, se menționează că „chestionarul destinat autorităților nu se limitează la exportatorii incluși în eșantion”.
(382)
Guvernul RPC a susținut, de asemenea, că Comisia pare să ignore faptul că informațiile nu pot fi respinse pur și simplu pe motiv că acestea nu sunt puse la dispoziție pentru verificare. Comisia nu a tratat informațiile în acest mod în cadrul prezentei proceduri. În nicio ocazie „indisponibilitatea pentru verificare” nu a reprezentat unicul motiv pentru care informațiile respective nu au fost acceptate în totalitate. Cu toate acestea, atunci când alte informații din dosar erau în contradicție cu acestea și când, în același timp, guvernul RPC nu a fost în măsură să le susțină cu niciun fel de elemente justificative, astfel de informații nu au putut fi acceptate ca atare.
(383)
Potrivit guvernului RPC, la punctul 85 din documentul comunicării constatărilor definitive [reprodus în considerentul (117) de mai sus], Comisia „a recunoscut” că guvernul RPC nu controlează instituțiile bancare și financiare și nu le pot obliga să furnizeze informații. Este de remarcat faptul că Comisia nu are cunoștință de o astfel de declarație și, după reexaminarea textului considerentului menționat, nu pare să fie cazul.
(384)
Guvernul RPC a afirmat că Comisia pare să fie de acord cu guvernul RPC că legislațiile naționale nu pot fi înlocuite în cazul unei anchete de cerințele din regulamentul de bază al UE sau de Acordul SCM. Aluzia guvernului RPC la lipsa transmiterii de informații confidențiale este lipsită de sens. Cu toate acestea, Comisia a susținut [considerentul (117) de mai sus] că dispozițiile legislației municipale sau normele interne ale unui membru OMC nu îl pot scuti de obligațiile care îi revin în cadrul OMC de a coopera în cadrul anchetelor, iar în cazul apariției unui conflict este la latitudinea guvernului RPC să sugereze modul în care poate fi acordat accesul la informații, astfel încât acestea să poată fi verificate în mod corespunzător. Guvernul RPC a menționat situația în care un funcționar al unei bănci a furnizat o evaluare a riscului de credit pentru o societate inclusă în eșantion drept exemplu de sugerare a unei modalități de a verifica informații considerate cu acces limitat și a afirmat că „Comisia tot nu a fost satisfăcută”. Dimpotrivă, astfel cum se menționează în mod clar în considerentul (148) de mai sus, Comisia nu a avut probleme la verificarea acestui document specific și a luat aceste informații în considerare pe deplin în constatările sale. Cu toate acestea, aceasta a reprezentat o situație excepțională și, din păcate, nu a fost repetată în cazul majorității informațiilor cu caracter similar solicitate în prezenta procedură.
(385)
În acest sens, guvernul RPC a continuat să afirme că „documentele interne sensibile” ale băncilor erau considerate ca fiind informații relevante în temeiul Acordului SMC, iar nefurnizarea acestora nu ar putea duce la aplicarea informațiilor disponibile. Comisia apreciază că această declarație este mult prea generală și nu vede cum ar putea fi efectuată o verificare adecvată (efectuată conform procedurilor în vigoare privind confidențialitatea) în toate cazurile dacă se refuză pur și simplu accesul la astfel de documente (inclusiv cele care implică operațiuni cu clienții). În absența verificărilor, datele disponibile ar putea fi utilizate pentru a compensa lipsa informațiilor care trebuie colectate.
(386)
Guvernul RPC a afirmat în repetate rânduri că scrisoarea prealabilă verificării nu conținea întrebări specifice privind verificarea și a făcut trimitere la scrisoarea Comisiei din 23 mai 2013 care utilizează această formulare. Cu toate acestea, la punctul 86 din documentul comunicării constatărilor definitive [reprodus în considerentul (118) de mai sus], Comisia a declarat că scrisoarea prealabilă verificării din 25 martie 2013 conținea o listă foarte specifică și detaliată cu chestiuni și documente care ar putea fi abordate în cursul verificării, în deplină conformitate cu articolul 26 alineatul (3) din regulamentul de bază și cu cerințele OMC. Lipsa unei liste cu întrebări specifice, a cărei furnizare nu este prevăzută în regulamentul de bază sau în normele OMC, nu poate constitui o scuză pentru guvernul RPC de a nu fi în măsură să coopereze pe deplin în cursul verificării.
(387)
Guvernul RPC a susținut că Comisia a arătat o lipsă completă de flexibilitate în cursul verificării. Aceasta reprezintă o interpretare greșită faptelor și a situației înaintea și în cursul vizitei de verificare. După cum s-a explicat deja în punctele (88) - (90) din documentul comunicării constatărilor definitive [reproduse în considerentele (120) - (122) de mai sus], Comisia a dat dovadă de o flexibilitate deplină și necondiționată. Din păcate, încercările guvernului RPC de a furniza informații pentru care nu exista posibilitatea verificării pe durata vizitelor la fața locului a însemnat că astfel de informații nu au putut fi verificate încrucișat și că nu li s-a putut acorda importanța unui document verificat. De asemenea, guvernul RPC a reamintit Comisiei raportul grupului special CE-Somon din jurisprudența OMC care menționează că stabilirea caracterului „verificabil” al documentelor nu este întotdeauna determinată doar prin posibilitatea unei anchete la fața locului și a susținut că Comisia nu poate respinge informații pentru simplul motiv că acestea nu sunt disponibile în cursul vizitelor de verificare. Comisia menționează că astfel de informații, care nu pot fi supuse verificării la fața locului pentru a analiza acuratețea și fiabilitatea lor, pot avea o importanță mai redusă decât dacă acestea ar fi fost verificate în mod corespunzător și că, uneori, acest lucru s-a întâmplat în cazul de față.
(388)
Guvernul RPC contestă presupusa practică a Comisiei de a nu accepta documente și elemente de probă noi care necesită verificare după încheierea sesiunii de verificare de care aparțin. Astfel cum s-a explicat deja în punctul 89 din documentul comunicării constatărilor definitive [reluat în considerentul (121) de mai sus], acest lucru nu s-a întâmplat niciodată. Este adevărat că Comisia nu poate accepta, în mod normal, drept elemente justificative verificate documente prezentate după sesiunea de verificare și nu este practic posibilă verificarea acestor documente, însă nimic nu împiedică guvernul RPC să prezinte astfel de documente în scris, ceea ce s-a întâmplat de fapt și în cazul de față.
(389)
Guvernul RPC a afirmat că Comisia nu a explicat motivul pentru care a solicitat cele șase documente menționate în considerentul (122) de mai sus și, din acest motiv, verificarea lor nu a fost permisă. Această afirmație a fost deja formulată de guvernul RPC în scrisoarea lor din 3 iunie 2013, iar Comisia a oferit un răspuns complet la aceasta în considerentul (122) de mai sus. Trebuie remarcat încă o dată că toate aceste documente se referă la industria în cauză și se referă chiar la anumite sisteme de subvenții, cum ar fi împrumuturile în condiții preferențiale și sistemele fiscale preferențiale. Prin urmare, din titlul și conținutul lor reiese în mod clar că ele sunt relevante pentru anchetă. Cu toate acestea, guvernul RPC a refuzat pur și simplu să răspundă oricărei întrebări în acest sens în timpul verificării, invocând ca unic motiv presupusa irelevanță a documentului pentru procedură.
(390)
Guvernul RPC a susținut că nu a fost în măsură să furnizeze elemente de probă pentru informațiile furnizate în răspunsul la chestionar cu privire la procentul de împrumuturi acordate industriei în cauză, întrucât aceste informații sunt deținute de băncile care sunt entități independente și nu departamente ale guvernului RPC, iar Comisia ar trebui să verifice cifrele la bănci. Guvernul RPC a făcut referire la dispozițiile Legii privind activitățile bancare comerciale, care prevede că băncile își desfășoară activitatea în conformitate cu legislația (articolul 4) și nu există nicio intervenție din partea administrațiilor locale sau departamentelor guvernamentale la diferite niveluri, a organizațiilor publice sau a persoanelor fizice în activitatea economică a băncilor (articolul 5). Realitatea este că guvernul RPC a făcut o declarație în răspunsul la chestionar și nu a fost în măsură să o susțină în niciun fel. De asemenea, băncile pe care Comisia a încercat să le verifice nu au fost în măsură să sprijine aceste informații cu niciun fel de dovezi. Dacă aceasta este considerată o practică acceptabilă, partea care a făcut obiectul anchetei ar putea face pur și simplu orice declarație care să-i susțină cauza, iar autoritatea care efectuează ancheta ar trebui să o accepte fără a avea oportunitatea de a verifica dacă aceasta reprezintă realitatea. Acest lucru este cu atât mai important cu cât aceste informații specifice sunt în contradicție cu alte informații din dosar. Există, de asemenea, alte articole în Legea privind activitățile bancare comerciale care obligă băncile să își desfășoare activitatea de împrumut în funcție de necesitățile economiei naționale și ale dezvoltării sociale și în spiritul politicilor industriale de stat (articolul 34). Astfel cum a indicat în mod corect guvernul RPC în observațiile sale, băncile își desfășoară activitatea în conformitate cu legea, adică, de asemenea, cu dispozițiile menționate de la articolul 34 din Legea privind activitățile bancare comerciale. Prin urmare, această presupusă linie clară dintre autoritățile publice și bănci nu a fost confirmată prin elemente de probă.
(391)
Guvernul RPC a afirmat că au furnizat toate informațiile cu privire la proprietatea asupra băncilor pe care le deține. De asemenea, acesta a afirmat că cifrele raportate referitoare la proprietatea asupra băncilor sunt cifrele oficiale ale CBRC și, prin urmare, nu exista niciun motiv pentru a se considera că informațiile furnizate de guvernul RPC sunt false sau înșelătoare și să se aplice prevederile articolului 28 din regulamentul de bază. De asemenea, guvernul RPC a afirmat că nu cunoaște sursa declarației Comisiei de la punctul 95 [reluată în considerentul (127) de mai sus] din documentul comunicării constatărilor definitive („informațiile publice disponibile sugerează că există și alte bănci aflate în proprietatea statului care au oferit împrumuturi producătorilor-exportatori incluși în eșantion”), și anume, în plus față de cele raportate de guvernul RPC ca fiind deținute de stat în răspunsul său la cererea de clarificări. Aceste argumente nu au putut fi acceptate. Se menționează faptul că guvernul RPC a susținut inițial în răspunsul său la chestionar că nu deține nicio informație privind deținerea băncilor de către stat. Numai după ce Comisia a subliniat în cererea de clarificări că, în conformitate cu legislația chineză, guvernul RPC trebuie să colecteze astfel de informații, guvernul RPC a furnizat unele informații în acest sens. În timpul verificării, reprezentantul CBRC a refuzat să susțină cifrele privind deținerea băncilor cu elemente de probă, a refuzat să precizeze sursa informațiilor și nu a explicat proveniența acestora. De asemenea, se menționează că guvernul RPC nu a contestat faptul că cel puțin 5 alte bănci menționate de Comisie în documentul comunicării constatărilor definitive [a se vedea nota de subsol de la considerentul (127)] sunt deținute de stat.
(392)
Guvernul RPC nu a fost de acord cu declarația de la punctul 97 din documentul comunicării constatărilor definitive [reprodus în considerentul (129) de mai sus] conform căruia CBRC a refuzat să răspundă la întrebarea referitoare la cele mai mari 10 bănci din China deoarece nu a fost prezentată în scris, și au susținut că Comisia a interpretat greșit faptele, deoarece principalul motiv pentru lipsa răspunsului a fost că, întrucât această întrebare nu figura în scrisoarea prealabilă verificării, CBRC a avut nevoie de timp pentru a se pregăti. De fapt, guvernul RPC este cel care a interpretat greșit datele referitoare la acest aspect. Comisia nu a insistat asupra unui răspuns imediat, însă CBRC nici nu a luat în considerare întrebarea sub pretext că aceasta nu a fost primită în prealabil în scris. În cazul în care motivul a fost timpul insuficient pentru a pregăti răspunsul, guvernul RPC ar fi putut prezenta răspunsul mai târziu în cursul verificării sau prin e-mail (deși fără posibilitatea de verificare din partea Comisiei) așa cum a procedat în cazul unor alte documente. Cu toate acestea, guvernul RPC nu a făcut acest lucru.
(393)
Guvernul RPC a susținut că a furnizat toate documentele privind instituirea și mandatul CBRC pe care Comisia le-a solicitat în chestionar și că, întrucât Comisia nu a avut obiecții referitor la acest lucru în cererea de clarificări și nu a solicitat aceste documente în „lista de documente care trebuie furnizate înainte de începerea vizitei de verificare” din anexa 2 la scrisoarea prealabilă verificării, guvernul RPC nu s-a simțit obligat să furnizeze alte documente. Această afirmație este incorectă. Comisia a solicitat toate documentele care au stat la baza instituirii și mandatului CBRC, însă guvernul RPC a furnizat doar o parte dintre acestea. Comisia a aflat de existența altor documente în acest sens numai în urma unei declarații a reprezentantului CBRC. În fapt, răspunsul guvernului RPC la chestionar în acest sens a fost incomplet și induce în eroare, deoarece guvernul RPC (CBRC) a avut cunoștință în mod clar de existența unor astfel de documente suplimentare, după cum a recunoscut și CBRC în timpul verificării la fața locului.
(394)
Guvernul RPC a afirmat că, în cursul vizitei de verificare, Comisia nu a solicitat de fapt statisticile și rapoartele băncilor care au acordat împrumuturile exportatorilor incluși în eșantion, referitoare la PA. Acesta a susținut că Comisia a solicitat doar raportul statistic pentru 2012 prezentat către CBRC de către Bank of China, iar reprezentantul CBRC a trebuit, în acest scop, să consulte serviciile juridice implicate din cauza obligațiilor de confidențialitate. Această afirmație este inexactă. În timpul verificării, Comisia și-a reiterat solicitarea din chestionar și din cererea de clarificări privind furnizarea statisticilor din partea tuturor băncilor care au acordat împrumuturi exportatorilor incluși în eșantion (87).
(395)
Guvernul RPC a susținut, de asemenea, că trimiterea reclamantului în plângere la cazul privind hârtia cretată de calitate superioară în care Comisia a constatat „pe baza unor concluzii nefavorabile” că băncile comerciale deținute de stat au acționat ca organisme publice este o „afirmație neîntemeiată care nu dispune de context cu privire la natura și existența unei subvenții acordate producătorilor-exportatori ai produsului în cauză și, prin urmare, nu poate fi considerată ca un element de probă suficient” cu privire la existența unei contribuții financiare din partea unui guvern sau organism public în sensul articolului 11.2 din Acordul SMC. În primul rând, trebuie subliniat faptul că constatările în cazul privind hârtia cretată de calitate superioară nu s-au bazat pe concluzii nefavorabile, ci pe datele disponibile, în conformitate cu articolul 28 din regulamentul de bază și nu există nicio hotărâre ulterioară care să confirme afirmația guvernului RPC conform căreia constatările Comisiei în acest sens se bazează pe „utilizarea necorespunzătoare a datelor disponibile”. Dimpotrivă, Comisia a făcut constatări similare privind băncile comerciale deținute de stat în altă anchetă antisubvenție privind importurile din China, și anume ancheta privind produsele din oțel cu acoperire organică, iar alte autorități de anchetă au ajuns, de asemenea, la concluzia că băncile comerciale de stat chineze sunt organisme publice, și anume Statele Unite, într-o constatare care a fost confirmată de Organismul de apel al OMC. (88)
(396)
Guvernul RPC a continuat să afirme că Comisia a solicitat anumite informații de la toate băncile care au sediul în China și că guvernul RPC nu a dispus de resursele practice pentru a furniza astfel de informații pentru „peste 3 800” de bănci. Comisia nu este de acord cu această afirmație și, încă o dată, face trimitere la cererea de clarificări în care, ca urmare a răspunsului guvernului RPC la chestionar, a limitat domeniul de aplicare al informațiilor solicitate numai la acele bănci „la care guvernul RPC este acționar în mod direct sau indirect” (89).
(397)
Guvernul RPC a susținut, de asemenea, că declarația Comisiei conform căreia ar fi luat în considerare rezumatul circularelor PBOC în cauză de pe site-ul prezentat în cursul verificării este incorectă și că acest lucru este dovedit de punctul 133 din documentul comunicării constatărilor definitive [reluat în considerentul (164) de mai sus]. Această afirmație este inexactă. Considerentul (164) nu este în contradicție cu conținutul rezumatelor extrase de pe site-ul internet. Acesta ia considerare conținutul site-ului, însă se bazează și pe conținutul efectiv al circularei care, de fapt, nu a fost niciodată contestat de guvernul RPC până în prezent ca nefiind exact.
(398)
Guvernul RPC a afirmat că Comisia „a extras anumiți termeni și expresii în afara contextului din diverse documente”, a interpretat greșit alți termeni și expresii și a încercat să stabilească o legătură între aceștia pentru a ajunge la concluzia că guvernul RPC promovează industria producătoare de produs în cauză sau pentru a stabili faptul că băncile comerciale deținute de stat sunt organisme publice. Guvernul RPC susține că o „lectură completă” a acestor documente (planuri, rezumate și decizii) ar demonstra că constatările Comisiei nu dispun de temei juridic și nu se bazează pe dovezi. Această afirmație este inexactă. Comisia a analizat și a luat în considerare toate documentele, inclusiv cele la care se face referire în considerentul (102), în ansamblul lor, exact în modul care sugerează guvernul RPC.
(399)
Referitor la Decizia nr. 40, guvernul RPC a afirmat că, în documentul comunicării constatărilor definitive, Comisia a folosit citate din afara contextului „pentru a denatura sensul corect”. Potrivit guvernului RPC, este clar din alte dispoziții ale Deciziei nr. 40 că aceasta este axată pe dezvoltarea utilizării energiei din surse regenerabile, mai degrabă decât pe clasificarea modulelor și celulelor solare ca obiectiv al oricărei politici de dezvoltare preconizate, astfel cum a propus Comisia. Nu este adevărat că referirea Comisiei la textul articolului V din Decizia nr. 40 a fost în afara contextului. Comisia nu contestă faptul că unul dintre scopuri a fost sau nu dezvoltarea utilizării energiei din surse regenerabile. Realitatea este că, în Decizia nr. 40, Consiliul de stat a identificat noile industrii energetice și energia solară ca industrii prioritare și, prin urmare, acestea au intrat în categoria de proiecte încurajate în Catalogul îndrumător privind restructurarea industrială. Ținând cont de articolele 17, 18 și 19 din Decizia nr. 40, instituțiile financiare pot acorda împrumuturi doar industriilor/societăților care aparțin acestei categorii. Acest fapt demonstrează clar că industria fotovoltaică care produce, printre altele, module solare și celule reprezintă o prioritate.
(400)
Guvernul RPC a afirmat că în textul Deciziei Consiliului de stat din 10 octombrie nu se face nicio referire la modulele și celulele solare sau la industria fotovoltaică și că, în cazul în care a fost încurajat un anumit sprijin fiscal, acesta este legat de obiectivele privind utilizarea energiei din surse alternative care nu au nicio influență asupra dezvoltării producției de module și celule în general. Comisia nu este de acord. Trebuie menționat faptul că această decizie a Consiliului de stat nu pare să vizeze exclusiv promovarea utilizării surselor alternative de energie. Din titlul său (Decizie a Consiliului de stat privind accelerarea incubației și dezvoltării industriilor emergente strategice), precum și din conținutul său [printre altele, articolul 1 alineatele (1) și (2), articolul 2 alineatul (2)], reiese în mod evident faptul că scopul este de a sprijini dezvoltarea industriilor selectate (în acest caz industriile emergente strategice). Acest fapt este confirmat și de faptul că obiectivele stabilite în decizia menționată se referă în mod direct la producția și performanțele industriilor emergente strategice [articolul 2 alineatul (3)]. De asemenea, în decizie există o legătură clară între industriile emergente strategice și industria fotovoltaică care produce, printre altele, module și celule solare. În primul rând, nu există nicio îndoială că industria fotovoltaică este un segment al industriei energiilor alternative la care se face referire la articolul 2 din decizie, care precizează că această industrie ar trebui incubată și dezvoltată de către stat. În al doilea rând, producătorii-exportatori incluși în eșantion aparțin categoriei industriilor tehnologiilor de vârf menționate la articolul 2 alineatul (2) din decizie. În mod similar, cel de-al 12-lea plan cincinal include industria energiei solare printre industriile strategice, iar cel de-al 12-lea Plan cincinal pentru industria solară fotovoltaică confirmă, de asemenea, că Decizia Consiliului de stat „a enumerat industria solară fotovoltaică ca domeniu important al industriilor emergente strategice, pe care țara noastră le va dezvolta în viitor”. (90)
(401)
Potrivit guvernului RPC, Comisia a citat Planul pe termen mediu și lung pentru știință și tehnologie, însă nu a făcut referire la locul sau dispoziția exactă din acest document unde definiția întreprinderilor tehnologiilor de vârf include întreprinderile producătoare de module și de celule sau industria fotovoltaică, în general. Potrivit guvernului RPC, obiectivele planului național sunt concentrate numai pe dezvoltarea unor surse de energie alternative pentru a reduce dependența de combustibilii fosili. Comisia nu este de acord. Majoritatea producătorilor-exportatori incluși în eșantion care au făcut obiectul anchetei au beneficiat de certificate de societate cu tehnologie înaltă și nouă și, pe această bază, au beneficiat de subvenții care au fost limitate la societățile cu tehnologie înaltă și nouă (de exemplu, scutiri de impozite). Aceleași tipuri de programe de sprijin individual care sunt menționate în acest plan au fost utilizate de exportatorii incluși în eșantion.
(402)
Guvernul RPC a susținut că afirmația Comisiei conform căreia Legea din RPC privind progresul științific și tehnologic enumeră o serie de măsuri pentru a sprijini sectoare industriale strategice, inclusiv industria fotovoltaică solară, nu se bazează pe niciun fel de fapte și că această lege nu menționează industria fotovoltaică sau sectoarele industriale strategice și nu există nicio bază pentru a declara că produsul în cauză este inclus în domeniul de aplicare al legii menționate. Această afirmație este inexactă. Baza acestei afirmații sunt articolele 18 și 34 din legea menționată. În conformitate cu articolul 18, statul încurajează și oferă orientări instituțiilor financiare referitor la sprijinirea dezvoltării industriilor cu tehnologie înaltă și nouă. În conformitate cu articolul 34, instituțiile financiare de susținere a politicilor oferă ajutoare speciale proiectelor societăților care sunt încurajate de stat. Industria fotovoltaică se încadrează în categoria industriilor cu tehnologie înaltă și nouă și, de asemenea, se încadrează în categoria societăților ale căror proiecte sunt încurajate de stat. Mai mult, articolul 17 din aceeași lege promite politici fiscale preferențiale, printre altele, entităților care sunt implicate în proiecte cuprinse în planurile științifice și tehnologice naționale. Din considerentul (401) reiese clar că proiectele societăților din industria fotovoltaică se încadrează în acest domeniu de aplicare. În concluzie, există cel puțin trei indicii clare conform cărora industria fotovoltaică și societățile producătoare și exportatoare de produs în cauză sunt incluse în domeniul de aplicare al legii respective.
(403)
Guvernul RPC a susținut, de asemenea, că Comisia a considerat că planurile, deciziile și reglementările din RPC au același efect și valoare juridică, acest lucru fiind contrar principiilor de interpretare juridică, legii chineze privind legislația și argumentelor repetate formulate de guvernul RPC. Potrivit guvernului RPC, trimiterea la planul cincinal general și la planul specific privind industria fotovoltaică nu are bază juridică deoarece nu au fost furnizate dovezi concludente conform cărora planurile sunt obligatorii din punct de vedere juridic. Acest fapt este incorect, deoarece afirmația guvernului RPC conform căreia planurile nu sunt obligatorii nu este susținută de alte elemente de probă din dosar. Dimpotrivă, textul planului, astfel cum a fost prezentat de guvernul RPC în răspunsul la chestionar, menționează în mod clar că: „Acest plan a fost discutat și aprobat de Congresul Național al Poporului și are efect juridic.” (91) Guvernul RPC, în observațiile sale la comunicarea constatărilor definitive, a declarat: „În conformitate cu Legea chineză privind legislația, constituția, legile, legislația administrativă, reglementările locale și normele reprezintă legislația din China.” Deoarece planul are un efect legislativ și guvernul RPC a confirmat că legile reprezintă legislația din China, Comisia a ajuns la concluzia că planul este, într-adevăr, obligatoriu din punct de vedere juridic. Conform explicației oferite de guvernul RPC în cursul vizitei de verificare, planurile cincinale sectoriale și regionale rezultă din planul cincinal general și, prin urmare, Comisia nu dispunea de nicio bază pentru a trata planul cincinal sectorial pentru industria fotovoltaică (2011 - 2015) în mod diferit față de planul cincinal general.
(404)
Guvernul RPC citează „orientările publicate de Comisie privind rambursările/restituirile” drept exemplu de document similar fără caracter obligatoriu în contextul UE. Comisia presupune că guvernul RPC se referă la „Avizul Comisiei privind rambursarea taxelor antidumping” (JO C 127 din 29.5.2002, p. 10). În fapt, caracterizarea acestor orientări ca fiind fără caracter obligatoriu nu este corectă, deoarece acestea angajează din punct de vedere juridic Comisia în măsura în care acestea nu încalcă alte norme de rang superior. Comisia a stabilit faptul că planurile Chinei sunt obligatorii din punct de vedere juridic. Cu toate acestea, chiar dacă presupunem în mod ipotetic că acesta nu este cazul, este clar că planurile naționale, sectoriale și regionale care provin, așa cum este cazul, de la cele mai înalte niveluri ale guvernului și care stabilesc politica guvernului în ceea ce privește dezvoltarea economică și industrială, ar avea o mare valoare justificativă în ceea ce privește caracterul obligatoriu de facto al obiectivelor lor declarate. De asemenea, este clar că acestea ar putea fi invocate de autorități pentru a mustra entitățile care nu au efectuat punerea în aplicare corectă a acestora. Prin urmare, acestea ar fi în continuare foarte relevante pentru determinările referitoare la intervenția guvernului în economie și la coordonarea și controlul anumitor sectoare de activitate.
3.5.2. Observațiile părților privind politica de împrumuturi preferențiale, alte finanțări, garanțiile în materie de asigurare
(405)
Guvernul RPC a susținut că absența răspunsurilor sale la apendicele A nu ar trebui să conducă la aplicarea elementelor disponibile, în conformitate cu articolul 28 din regulamentul de bază. Potrivit guvernului RPC, dacă într-adevăr Comisia intenționa să verifice afirmațiile din plângere conform cărora băncile chineze deținute de stat sunt organisme publice, ea nu ar fi trebuit să încarce chestionarele cu solicitări de date interne, sensibile, specifice tranzacțiilor cu privire la bănci, multe dintre acestea nefiind în niciun fel deținute de guvern. În acest sens, guvernul RPC a făcut referire la informațiile privind împrumuturile individuale acordate de bancă producătorilor-exportatori incluși în eșantion. Comisia nu este de acord cu această afirmație. Scopul informațiilor solicitate în anexa A a fost de a verifica dacă băncile chineze sunt organisme publice și dacă acestea sunt mandatate și conduse de guvern. Cu excepția informațiilor privind împrumuturile individuale, guvernul RPC nu a precizat care alte informații solicitate nu au fost considerate relevante în acest scop.
(406)
Se reamintește faptul că întrebările din apendicele A au solicitat informații privind deținerea băncilor, componența consiliului de administrație și a consiliului de acționari, procesele-verbale ale reuniunilor acționarilor/consiliului de administrație, legăturile personalului de conducere de nivel superior cu autoritățile statului, repartizarea sectorială a împrumuturilor, politicile de împrumut și evaluarea riscului în ceea ce privește împrumuturile acordate producătorilor-exportatori cooperanți. Guvernul RPC a susținut că, pentru constatările privind organismele publice, o astfel de solicitare a fost „în mod evident nerezonabilă” și domeniul de aplicare al informațiilor solicitate a fost prea larg. Guvernul RPC a susținut, de asemenea, că înainte de a solicita astfel de informații, ar trebui efectuată o determinare „prag” care să stabilească dacă entitatea este sau nu este un organism public. Comisia nu este de acord. Conform standardelor ridicate stabilite de organismul de apel al OMC în cauza DS 379 (92), toate informațiile solicitate sunt necesare, inclusiv constatările privind măsura implicării guvernului în sistemul financiar. De exemplu, elementele de probă care arată că entitățile acționează într-o manieră necomercială pot dovedi mandatarea și dirijarea, dacă sunt combinate cu indicii ale intervenției guvernului. În orice caz, trebuie remarcat faptul că, după ce a luat cunoștință de cooperarea producătorilor-exportatori incluși în eșantion, Comisia a decis să limiteze informațiile solicitate la împrumuturile acordate acestor societăți și nu a tras nicio concluzie din faptul că guvernul RPC nu a furnizat alte informații privind împrumuturile individuale care au fost solicitate inițial. Cu toate acestea, toate celelalte solicitări de informații au rămas relevante pentru anchetă. În ceea ce privește argumentul guvernului RPC că acestea nu ar fi putut furniza anumite informații din apendicele A, se menționează faptul că guvernul RPC a refuzat să furnizeze apendicele A în totalitate, cu excepția câtorva bănci. Luând în considerare cele de mai sus, s-a concluzionat că guvernul RPC nu a reușit să furnizeze restul de informații solicitate într-un termen rezonabil.
(407)
Guvernul RPC, invocând raportul organismului de apel al OMC privind oțelul laminat la cald din SUA (punctul 99) (93), susține că nu dispune de capacitatea practică de a satisface solicitările „nerezonabile” de informații ale Comisiei, iar faptul că Comisia nu a reușit să abordeze acest aspect și să facă legătura între diferitele solicitări și concluziile concrete la care se referă a însemnat că Comisia nu a acționat cu bună credință. Deși cazul citat se referă la cooperarea exportatorilor într-un caz antidumping, Comisia acceptă că, în cazul chestionarelor destinate administrațiilor publice în cazurile antisubvenție, este necesar să se găsească un echilibru între informațiile necesare și capacitatea practică a respondentului de a se conforma. Cu toate acestea, acest echilibru trebuie găsit în contextul tuturor faptelor. Determinări cu privire la statutul băncilor deținute de stat din China în calitate de organisme publice au fost deja realizate în cazurile privind hârtia cretată de calitate superioară și privind oțelul cu acoperire organică și, în acest caz, reclamantul a furnizat suficiente elemente de probă prima facie care să arate că băncile deținute de stat au rămas organisme publice. Prin urmare, guvernul RPC ar fi trebuit să se aștepte la examinarea unui volum extrem de mare de date concrete dacă ar fi dorit să respingă această afirmație. Din păcate, guvernul RPC a continuat să facă afirmații, de exemplu că nu dispune sau că dispune de foarte puține informații cu privire la deținerea de către stat a băncilor (un factor extrem de relevant pentru a determina dacă acestea sunt organisme publice), ceea ce sugerează că nu acționa în măsura posibilităților și că a refuzat accesul la informațiile necesare. Aceasta reprezintă una dintre „circumstanțele excepționale” în poate fi aplicat articolul 12.7 din Acordul SMC în conformitate cu Raportul grupului special al OMC (94). În plus, deși Comisia era conștientă de faptul că solicitările sale de informații au fost, din necesitate, destul de semnificative, cooperarea este un proces bidirecțional și guvernul RPC a reacționat inițial prin cererea de explicații cu privire la legătura solicitărilor cu anumite concluzii concrete (ceea ce nu poate fi determinat în avans) mai degrabă decât prin propunerea de modalități în care solicitările de informații ar putea fi soluționate în mod rezonabil.
(408)
Referitor la verificarea privind Bank of Shanghai, guvernul RPC a susținut că faptul că verificarea nu a avut loc nu reprezintă un motiv suficient pentru a aplica datele disponibile și că, în orice caz, verificarea nu a avut loc din vina Comisiei. Ca răspuns, Comisia constată că situația de fapt în legătură cu organizarea vizitei de verificare la Bank of Shanghai a fost descrisă la punctele 111 și 112 din documentul comunicării constatărilor definitive [reproduse în considerentele (143) și (144) de mai sus]. Nu există nicio modificare a situației de fapt în ceea ce privește această verificare, iar Comisia nu este de acord cu interpretarea acestor fapte de către guvernul RPC și susține că a făcut tot posibilul pentru ca verificarea să aibă loc, dar acest lucru nu a fost posibil din cauza obstacolelor din partea guvernului RPC. Guvernul RPC invocă raportul grupului special al OMC (95), care a concluzionat că absența unei vizite la fața locului nu epuizează toate posibilitățile de a verifica documentele. Cu toate acestea, în cadrul prezentei anchete, guvernul RPC a informat Comisia cu privire la disponibilitatea băncii pentru verificare numai cu o zi lucrătoare înainte de începerea verificării guvernului RPC (după termenul deja prelungit pentru o astfel de confirmare), blocând astfel orice posibilitate pentru o vizită la fața locului, deoarece programul era deja stabilit și nu putea fi modificat. În aceste condiții, se concluzionează că guvernul RPC nu a acționat în măsura posibilităților sale, iar Comisia nu consideră că există alte moduri în care controalele prevăzute de o vizită la fața locului ar putea fi reproduse prin alte mijloace.
(409)
Guvernul RPC a afirmat că Comisia nu poate să nu ia în considerare informațiile furnizate de HuaXia Bank cu privire la structura acționariatului său pe motiv că acestea nu sunt „ideale din toate punctele de vedere”. Comisia precizează că motivul pentru care nu a acceptat aceste informații nu a fost că acestea nu erau ideale din toate punctele de vedere. Astfel cum s-a explicat deja în considerentul (147) de mai sus, HuaXia Bank nu a dezvăluit nicio informație privind deținerea de către stat înainte de vizita de verificare, deși acest lucru a fost solicitat de Comisie încă din chestionarul inițial. După ce Comisia a subliniat că HuaXia Bank are un număr de acționari deținuți de stat, banca a prezentat o foaie de hârtie cu informații din surse necunoscute și, în plus, aceste informații au fost în neconcordanță cu alte informații din dosar. Astfel de informații nu au putut fi acceptate.
(410)
Referitor la decizia HuaXia Bank de a oferi numai o parte din evaluările bonității, astfel cum se descrie în considerentul (148) de mai sus, guvernul RPC a susținut că Comisia a primit o explicație rezonabilă a motivului pentru care celelalte evaluări nu au putut fi furnizate. Comisia nu este de acord. Deoarece s-a afirmat în mod clar în scrisoarea prealabilă verificării că aceste documente vor fi supuse vizitei de verificare, explicația că „două rapoarte de evaluare a riscurilor au fost tratate de alte sucursale ale băncii și angajații responsabili nu au fost disponibili la momentul respectiv” nu a fost satisfăcătoare. În plus, guvernul RPC prezintă argumentul, repetat în altă parte în observațiile sale, că aceste informații nu au putut fi prezentate din cauza confidențialității față de client. Comisia observă că există dispoziții în ceea ce privește tratamentul informațiilor confidențiale în cadrul anchetelor de stabilire a taxelor compensatorii (96) și că, în orice caz, cea mai mare parte a cererilor Comisiei, atât cu privire la acest aspect, cât și la alte aspecte, au fost de a inspecta, mai degrabă decât de a copia, astfel de informații. În orice caz, Comisia observă că o aplicare strictă a principiului „confidențialității clientului” ar putea face imposibilă verificarea unor informații extrem de pertinente pentru ancheta antisubvenție. În asemenea situații, ar fi imposibilă verificarea încrucișată a răspunsurilor exportatorului cu privire la mai multe aspecte și efectuarea de inspecții aleatorii a beneficiarilor anumitor scheme, în cazurile în care nu a existat o cooperare din partea exportatorilor sau în cazul în care ancheta a fost efectuată în mod agregat.
(411)
Guvernul RPC a susținut că Exim Bank a cooperat pe deplin în cadrul anchetei și anumite documente solicitate de Comisie nu au putut fi furnizate pe motiv de norme de politică internă, secret de stat, confidențialitate sau alte legi. Prin urmare, lipsa furnizării acestor documente nu poate conduce la aplicarea datelor disponibile. În conformitate cu Legea privind activitățile bancare comerciale, aceste documente nu au putut fi furnizate de reprezentanții Exim Bank în cursul verificării. În acest sens, contrar presupunerii Comisiei, regulamentul de bază și Acordul SMC nu pot înlocui legile suverane ale RPC. De asemenea, guvernul RPC au susținut că întrebările privind afilierea la partide politice a înalților funcționari sunt irelevante și incomode pentru guvernul RPC. Comisia nu este de acord. Cu toate că normele OMC (pe care este întemeiat, în mare parte, regulamentul de bază) nu pot „înlocui” dreptul intern, acest lucru nu împiedică Comisia să tragă concluzii în cazul în care astfel de legi interne par să împiedice satisfacerea unor solicitări de informații rezonabile. În plus, deși Exim Bank a furnizat unele răspunsuri în răspunsul la apendicele A, ea a refuzat să susțină aproape oricare din aceste informații cu date sursă sau orice fel de elemente de probă. Prin urmare, informațiile au numai o valoare de declarație orală care nu este susținută de documente scrise verificate. În cazul în care această practică ar fi fost acceptată, Exim Bank ar fi putut oferi practic orice informații, iar autoritatea de anchetă ar fi trebuit să le accepte, fără posibilitatea de a evalua acuratețea acestora.
Întrebările privind afilierea la partide politice și unitățile PCC în cadrul Exim Bank (sau orice altă bancă în această privință) sunt extrem de relevante pentru scopul de a stabili amploarea influenței statului asupra gestionării băncilor, având în vedere rolul special al PCC în temeiul Constituției din RPC. De asemenea, în plus față de justificarea acestor întrebări, oferită de Comisie în considerentul (151) de mai sus, se observă că, în conformitate cu Constituția PCC, toate organizațiile, inclusiv societățile comerciale private, trebuie să înființeze „organizații primare ale partidului” dacă societatea angajează cel puțin trei membri de partid. Aceste organizații garantează și supraveghează punerea în aplicare a principiilor și politicilor partidului și statului și sprijină reuniunile acționarilor, consiliul de administrație, consiliul de supraveghere și personalul de conducere în exercitarea funcțiilor și competențelor lor conform legii (97). Dreptul societăților comerciale din RPC impune tuturor societăților din China să înființeze o organizație a PCC în cadrul structurii lor organizatorice pentru a desfășura activitățile PCC (98). Prin urmare, PCC are în mod evident legătură cu activitățile guvernului RPC și cu funcționarea tuturor tipurilor de întreprinderi și instituții din China; în consecință, în acest sens, întrebările cu privire la afilierea la partid sunt justificate.
(412)
Referitor la verificarea CDB, guvernul RPC a făcut aceeași afirmație în ceea ce privește întrebările privind afilierea politică a personalului de conducere și rolul PCC în cadrul băncii. În acest sens, Comisia se referă la justificările din considerentele (151) și (411) de mai sus. Guvernul RPC a susținut, de asemenea, că CDB nu a putut furniza, din motive de confidențialitate, rapoartele de evaluare a riscului de credit solicitate și că a furnizat un model de rating de credit și un exemplu concret de evaluare a riscului de credit cu denumirea societății ascunsă. Se observă faptul că modelul de rating de credit și ratingul de credit pentru o societate necunoscută aparținând unei industrii necunoscute nu reprezintă un element de probă pentru evaluarea riscului de credit al unuia dintre exportatorii incluși în eșantion, astfel cum a solicitat Comisia. În ceea ce privește aspectele legate de confidențialitate, Comisia face referire la explicația din considerentul (410).
(413)
Guvernul RPC a afirmat că constatarea Comisiei conform căreia băncile comerciale deținute de stat sunt organisme publice nu este în conformitate cu articolul 1.1 din Acordul SMC, deoarece Comisia nu și-a întemeiat constatarea pe niciun fel de element de probă și nu a furnizat o analiză motivată și adecvată a constatării sale că implicarea guvernului în sectorul financiar chinez este atât de semnificativă, încât băncile sunt obligate să urmeze politici preferențiale. Comisia este în dezacord total cu această afirmație. Informațiile independente la care se face referire în considerentele (162) - (168) arată că băncile pun în aplicare politici preferențiale, iar acest lucru reiese în mod clar și din mai multe planuri, legi și documente de politică chineze menționate în considerentul (102) de mai sus. Comisia a examinat, a analizat și a citat o serie de documente publicate de organizații internaționale, inclusiv OMC, Banca Mondială, FMI și OCDE, toate ajungând la concluzia că sectorul bancar chinez face obiectul unei intervenții semnificative a statului, în special în ceea ce privește beneficiarii de împrumuturi privilegiate și stabilirea ratelor dobânzilor.
(414)
Guvernul RPC contestă relevanța mai multor documente utilizate ca cele mai bune informații disponibile la care Comisia făcea referire cu privire la constatarea că băncile comerciale deținute de stat sunt organisme publice. Ca o observație preliminară, trebuie subliniat faptul că Comisia a trebuit să recurgă la cele mai bune informații disponibile numai din cauza lipsei de cooperare a guvernului RPC și a refuzului de a furniza informațiile solicitate.
(415)
Guvernul RPC a afirmat că raportul de cercetare al Deutsche Bank („raportul DB”) pe care Comisia îl citează în considerentul (161) descrie o situație istorică în China și nu poate asigura un element de probă pozitiv pentru a evalua sectorul bancar chinez 7 ani mai târziu. În primul rând, afirmația guvernului RPC care susține că raportul oferă o bază pentru a evalua situația „7 ani mai târziu” este greșită. Raportul este din 2007 iar PA, care reprezintă perioada relevantă pentru evaluarea sectorului bancar din China în sensul prezentei proceduri, începe în anul 2011. Prin urmare, raportul se referă la o situație existentă cu 4 ani înainte de perioada relevantă. În al doilea rând, raportul DB nu este singurul document pe care Comisia își întemeiază constatările sale, ci doar un punct de plecare al analizei Comisiei privind sectorul bancar chinez și, în special, structura acționariatului său. În al treilea rând, celelalte informații pe care Comisia le-a menționat în scopul stabilirii structurii acționariatului sectorului bancar chinez (rapoartele și documentele de lucru ale OMC, FMI și OCDE) sunt în acord cu constatările din raportul DB. În acest context, trebuie menționat faptul că însuși guvernul RPC a furnizat doar un minim de informații solicitate în acest sens și nu au contestat efectiv niciodată constatările Comisiei cu privire la ponderea participațiilor statului în sectorul bancar și intervenția statului în sistemul bancar, pe baza unor elemente de probă.
(416)
De asemenea, guvernul RPC contestă trimiterea Comisiei la Raportul OMC privind examinarea politicii comerciale a Chinei din 2012, declarând că afirmația conform căreia „au fost, în general, puține schimbări în structura pieței din sectorul bancar chinez” a fost făcută în comparație cu perioada precedentă de examinare din anul 2010. Comisia este de acord cu această afirmație. De fapt, Comisia, în documentul comunicării constatărilor definitive, citează Rapoartele OMC privind examinarea politicii comerciale a Chinei din 2010 și 2012 în același considerent (161) pentru a demonstra că au avut loc foarte puține schimbări în perioada respectivă de doi ani. În timp ce raportul din 2010 a menționează că „nivelul ridicat al participațiilor statului este o altă trăsătură importantă a sectorului financiar din China”, raportul din 2012 a confirmat că au avut loc puține schimbări în acest sens. Guvernul RPC a citat, de asemenea, din raportul din 2012 și, pe baza acestor citate, au afirmat că raportul contrazice evaluarea Comisiei din considerentul (161) de mai sus. Acest argument nu a putut fi acceptat. Niciunul dintre citatele din raport reproduse în observațiile guvernului RPC la comunicarea constatărilor definitive nu sunt în contradicție și nici măcar nu pun sub semnul întrebării evaluarea Comisiei din considerentul (161).
(417)
De asemenea, guvernul RPC a susținut că constatările Comisiei din considerentul (162) de mai sus nu se bazează pe elemente de probă pozitive, deoarece Comisia (în plus față de raportul DB și de Rapoartele OMC privind examinarea politicii comerciale a Chinei discutate în considerentul de mai sus) „face pur și simplu o trimitere la raportul Băncii Mondiale și la ancheta economică etc., însă nu oferă nicio explicație motivată și adecvată pentru a veni în sprijinul acestei constatări”. Acest argument nu a putut fi acceptat. În această privință, se observă că în raportul Băncii Mondiale se afirmă, printre altele, următoarele: „În ciuda progreselor impresionante înregistrate în ceea ce privește reformarea și consolidarea sectorului financiar în ultimele trei decenii, sistemul financiar din China rămâne în continuare constrâns și suferă dezechilibre structurale esențiale. Sistemul actual, caracterizat de o poziție dominantă a băncilor de stat, o intervenție puternică a statului și controalele menținute asupra ratelor dobânzilor, a fost deosebit de eficient în mobilizarea economiilor și alocarea de capital sectoarelor strategice în timpul lansării economice a Chinei”, sau „În paralel, controalele directe și indirecte asupra instituțiilor financiare trebuie să acorde prioritate acordurilor încheiate pe principiul concurenței depline, bazate pe piață. Aceasta ar însemna ca o bancă centrală autonomă să adopte operațiuni de piață monetară și să utilizeze rate ale dobânzii, mai degrabă decât plafoane de credit, pentru a gestiona lichiditățile. Băncile comerciale ar utiliza principiile comerciale i analiza bonității, mai degrabă decât să urmeze semnalele din partea autorităților publice, pentru a acorda împrumuturi” șși „Autoritățile publice de la toate nivelurile au fost foarte implicate în operațiunile comerciale ale instituțiilor financiare, fie prin deținerea de acțiuni, fie prin influențe indirecte, în special deoarece acestea depind într-o foarte mare măsură de utilizarea creditelor băncilor comerciale pentru obiectivele politice”. Ancheta economică privind China din 2010 a OCDE descrie politicile PBOC privind pragul ratei de împrumut și plafonul ratei la depozite ca pe un factor care descurajează băncile să evalueze riscul în mod corespunzător și ca o măsură contraproductivă pentru concurența în sectorul bancar, afirmând că scopul este de a proteja rentabilitatea sectorului bancar de stat predominant.
(418)
Guvernul RPC afirmă, de asemenea, că concluzia Comisiei conform căreia PBOC este implicată în și influențează stabilirea ratelor dobânzii de către băncile comerciale deținute de stat nu este întemeiată pe un raționament și pe elemente de probă corespunzătoare. În acest sens, guvernul RPC a afirmat că Comisia ar fi trebuit să știe că, în iulie 2013, pragurile ratei de împrumut au fost eliminate. În primul rând, trebuie remarcat faptul că Comisia nu a analizat situația pieței bancare din China din iulie 2013, deoarece aceasta nu a fost relevantă pentru prezenta anchetă. În al doilea rând, afirmația conform căreia concluzia Comisiei nu se întemeiază pe un raționament și pe elemente de probă corespunzătoare este incorectă. Circularele relevante precizează în mod clar că PBOC stabilește limite atât pentru ratele de împrumut, precum și pentru ratele la depozit. În al treilea rând, Ancheta economică privind China din 2010 a OCDE citată în considerentul (162) de mai sus confirmă existența unor astfel de limite.
(419)
Guvernul RPC a afirmat că „Comisia știa că circularele, inclusiv circularele din 8 iunie și 8 iulie 2012 emise după constatările formulate pentru hârtia cretată de calitate superioară, au dus la modificarea practicilor privind rata dobânzii ale PBOC în mod semnificativ”. Această afirmație este incorectă. Comisia nu a avut cum să știe dacă sau mai precis în ce mod s-au schimbat practicile, deoarece guvernul RPC a refuzat să transmită aceste circulare. Chiar și rezumatele de pe site-urile internet ale PBOC prezentate în cursul verificării, despre care guvernul RPC susține în mod incorect că Comisia le-a ignorat complet, confirmă faptul că astfel de limite încă mai există.
(420)
De asemenea, guvernul RPC a susținut că „Comisia nu pare să-și fi întemeiat concluziile pe” datele disponibile efective „care contrazic informațiile istorice pe care Comisia le deține, ci mai degrabă au solicitat guvernului RPC să dovedească faptul că situația examinată în cursul anchetei privind produsele din oțel cu acoperire organică s-a schimbat.” Având în vedere explicațiile din considerentele (415) - (419) de mai sus, este clar că această afirmație este eronată. Nu există fapte disponibile la dosar care să contrazică constatările Comisiei, iar constatările nu se bazează exclusiv pe informații istorice, ci pe elemente de probă pozitive, pe baza tuturor informațiilor relevante pentru PA.
(421)
Guvernul RPC a afirmat că patru puncte susținute de Comisie în considerentul 166 de mai sus sunt incorecte și nu dispun de o evaluare juridică corespunzătoare. Guvernul RPC a susținut că trimiterea la articolul 34 din Legea activităților bancare comerciale conform căruia băncile „își desfășoară activitatea de împrumut în funcție de necesitățile economiei naționale” este complet neutră. Nu este clar ce înțelege guvernul RPC prin termenul „neutru”, însă în conformitate cu planurile, documentele politice și legile citate în considerentul (102) de mai sus, dezvoltarea industriei fotovoltaice și sprijinul financiar și de altă natură al acesteia par să fie necesități ale economiei naționale a Chinei. În contextul sprijinului financiar încurajat și exprimat în aceste documente, este clar că băncile vor sprijini societățile aparținând industriei fotovoltaice. Cu privire la constatarea Comisiei conform căreia băncile fac obiectul unor norme juridice care le impun să furnizeze sprijin sub formă de credit proiectelor încurajate, care s-a întemeiat pe textul Deciziei nr. 40 a Consiliului de stat, guvernul RPC a afirmat că „este absolut greșit” deoarece decizia nu menționează și nu indică faptul că industria solară reprezintă un proiect încurajat. Această afirmație este, de asemenea, incorectă. Din considerentul (399) de mai sus reiese clar că industria solară aparține categoriei de industrii/proiecte încurajate. Guvernul RPC a făcut o afirmație similară referitoare la Legea privind progresul științific și tehnologic din RPC și constatarea Comisiei potrivit căreia aceasta impune băncilor să acorde prioritate dezvoltării de industrii cu tehnologii înalte și noi și că producătorii incluși în eșantion se încadrează în categoria tehnologiilor înalte. Potrivit guvernului RPC, Comisia nu a efectuat nicio analiză juridică pentru a determina dacă industria energiei solare producătoare de module și celule, descrisă ca industrie cu tehnologii înalte, intră în domeniul de aplicare al legii menționate. Această afirmație este inexactă. Comisia a făcut o legătură clară între categoria industriilor cu tehnologii înalte și industria solară producătoare de module și celule. Aceasta este explicată în detaliu în considerentul (402) de mai sus.
(422)
Guvernul RPC a afirmat că declarația Comisiei conform căreia implicarea statului în sectorul financiar chinez este substanțială și în curs de desfășurare nu este susținută prin elemente de probă pozitive. Guvernul RPC a contestat elementele de probă prezentate de Comisie și a afirmat că Raportul FMI din 2009 care subliniază absența liberalizării ratei dobânzilor nu este relevant, deoarece ratele dobânzilor au fost complet liberalizate în China. Această afirmație este inexactă. Elementele de probă din dosar confirmă faptul că liberalizarea ratei dobânzilor în China nu este finalizată și acest lucru a fost confirmat, de asemenea, de către reprezentanții PBOC prezenți în cursul vizitei de verificare. În ceea ce privește Raportul de țară al FMI din 2010 menționat de Comisie, guvernul RPC a afirmat că Comisia a ignorat complet constatările FMI privind liberalizarea sectorului financiar. Această afirmație este incorectă. Comisia nu a ignorat nicio constatare relevantă a FMI din raportul respectiv. Constatările FMI la care se referă guvernul RPC în observațiile sale nu contrazic niciuna dintre constatările Comisiei privind implicarea statului în sectorul financiar chinez și, cu siguranță, nu în ceea ce privește participațiile statului sau politica ratei dobânzilor la împrumuturi și depozite. Faptul că raportul afirmă că în ultimii ani s-au înregistrat progrese în dezvoltarea unui sistem financiar de piață în China nu înseamnă că raportul afirmă faptul că în China există efectiv un sistem financiar de piață. În ceea ce privește anchetele OCDE citate de Comisie, guvernul RPC a afirmat că nu se poate concluziona că în China băncile nu funcționează în mod independent pe baza „unei fraze privind excluderea progreselor semnificative cu privire la liberalizarea sectorului bancar”. În ceea ce privește această afirmație, se observă faptul că nicio concluzie nu a fost trasă de către Comisie pe baza „unei fraze” ci, astfel cum s-a demonstrat în textul de mai sus, pe baza mai multor documente elaborate de organizații internaționale independente.
(423)
Guvernul RPC a afirmat că analiza Comisiei privind constatarea referitoare la organismele publice „este complet eronată”, iar concluzia sa din considerentul (168) de mai sus este incompatibilă cu interpretarea organismului de apel al OMC a termenului de „organism public” în cazul SUA - Taxele antidumping și compensatorii definitive asupra anumitor produse din China. Un producător-exportator a susținut, de asemenea, că raționamentul Comisiei privind constatarea referitoare la organismele publice este „eronată din punct de vedere juridic”. Guvernul RPC a susținut că Comisia nu a stabilit că băncile comerciale deținute de stat dețin, sunt investite cu și exercită autoritate guvernamentală, și că nu a stabilit i) că funcțiile în cauză care ar fi exercitate de băncile comerciale deținute de stat sunt acelea care sunt executate de o autoritate publică în general, și anume sunt funcții publice în primul rând, ii) caracteristicile comune pe care băncile comerciale deținute de stat le au cu autoritățile publice, pe lângă participare care, de asemenea, nu a fost stabilită pentru toate băncile comerciale deținute de stat; și iii) că toate băncile comerciale deținute de stat dețin autoritatea guvernamentală necesară pentru a o putea exercita sau au fost învestite cu competența de a executa funcțiile publice în cauză. Aceste afirmații au trebuit să fie respinse. Comisia face trimitere la analiza sa privind acest aspect din considerentele (158) - (167). Acordarea de împrumuturi este menționată în definiția subvenției în temeiul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (i) din regulamentul de bază ca fiind o funcție publică. În prezenta anchetă, băncile comerciale deținute de stat sunt instruite, prin planuri și alte documente de politică, pentru promovarea anumitor sectoare, inclusiv a industriei fotovoltaice. Pe baza datelor disponibile s-a concluzionat, de asemenea, că în China există o deținere substanțială a băncilor de către stat și că guvernul exercită un control semnificativ asupra băncilor comerciale deținute de stat. Având în vedere că guvernul RPC nu a furnizat informațiile solicitate privind participațiile statului în cadrul tuturor băncilor comerciale deținute de stat din China, Comisia a prezentat constatările sale pe baza datelor disponibile. Astfel, Comisia concluzionează că băncile comerciale deținute de stat acționează ca o componentă a guvernului care exercită o funcție publică în punerea în aplicare a politicilor de împrumuturi ale guvernului RPC în condiții preferențiale pentru anumite sectoare.
(424)
Guvernul RPC a susținut, de asemenea, că Comisia nu a stabilit dirijarea sau mandatarea băncilor private din China și, în special, că Comisia nu a stabilit faptul că guvernul RPC a ordonat vreo delegare, comandă, responsabilitate sau autoritate explicite și pozitive băncilor private și băncilor comerciale de stat de a furniza împrumuturi preferențiale. Comisia nu este de acord cu această afirmație. Astfel cum s-a explicat în considerentele (170) - (173), există o politică guvernamentală în China de a oferi sprijin prin împrumuturi în condiții preferențiale industriei fotovoltaice. Băncile private au obligația de a pune în practică politica guvernamentală menționată: guvernul RPC, prin Legea privind băncile comerciale, a instruit toate băncile din China să își „desfășoare activitatea de împrumut în funcție de necesitățile economiei naționale și ale dezvoltării sociale și în spiritul politicilor industriale de stat”. Aceste necesități și politici industriale de stat sunt, printre altele, stabilite în diverse planuri și documente de politică, iar furnizarea de finanțări preferențiale unor industrii selectate, inclusiv industriei fotovoltaice, se află printre acestea. Guvernul RPC a susținut, de asemenea, că articolul relevant din Legea privind băncile comerciale a fost scos din context și că nu demonstrează în mod explicit vreo delegare sau comandă, acordarea vreunei responsabilități sau exercitarea vreunei autorității de către guvernul RPC cu privire la orice bancă comercială. Comisia nu este de părere că articolul 34 a fost scos din context, după cum s-a explicat deja la considerentul (390) de mai sus, și consideră că formularea acestuia constituie o instruire clară, obligatorie din punct de vedere juridic, pentru toate băncile din China. De asemenea, Comisia nu este de acord cu afirmația guvernului RPC conform căreia documentele care prevăd acordarea de împrumuturi în condiții preferențiale industriei fotovoltaice la care se face referire în considerentul (102) au un „temei juridic inadecvat”. Aceasta este explicată în detaliu în considerentele (399) - (403) de mai sus.
(425)
Un producător-exportator a susținut că Comisia nu a demonstrat că băncile cu capital străin din China sunt mandatate și dirijate de către guvernul RPC. Acest argument a trebuit să fie respins. Comisia a demonstrat mandatarea și dirijarea pentru toate băncile private din China [printre altele, considerentele (169) - (172) și (424) de mai sus], iar băncile cu capital străin fac parte din această categorie.
(426)
În ceea ce privește mandatarea și determinarea direcției, guvernul RPC a susținut, de asemenea, că Comisia a tras concluziile pe baza evaluării riscului de credit pentru un singur exportator inclus în eșantion, furnizată de o bancă, și le-a aplicat la toate băncile din China, utilizând astfel concluzii nefavorabile în acest sens. Se menționează că guvernul RPC, precum și băncile, au refuzat să transmită orice alte evaluări ale riscului de credit pentru ceilalți producători-exportatori incluși în eșantion. Deoarece Comisia a fost obligată să recurgă la datele disponibile în această privință, iar evaluarea riscului de credit menționată mai sus reprezintă cele mai bune date disponibile, Comisia și-a întemeiat parțial concluziile pe acest document. Se reamintește însă faptul că concluziile au fost formulate pe baza datelor disponibile și nu pe baza concluziilor nefavorabile.
(427)
Guvernul RPC a obiectat cu privire la evaluarea Comisiei privind denaturarea pieței financiare chineze „deoarece este eronată din punct de vedere juridic”. Guvernul RPC a afirmat că nu există dovezi privind PA, ceea ce ar indica faptul că băncile comerciale deținute de stat reprezintă 2/3 din piața financiară chineză. Comisia nu este de acord cu această afirmație. În absența informațiilor privind participațiile din sectorul bancar care au fost solicitate în repetate rânduri, dar nu au fost furnizate de guvernul RPC, Comisia a aplicat datele disponibile. Comisia face trimitere la raportul DB în această privință, care prevede că băncile comerciale deținute de stat reprezintă peste 2/3 din piața financiară chineză. Acest fapt este coroborat de elementele de probă din documentele OMC, FMI, OCDE și Băncii Mondiale, care confirmă că prezența statului în sectorul bancar chinez nu s-a modificat semnificativ în PA. Guvernul RPC a susținut, de asemenea, că declarația Comisiei privind ratele dobânzii (și anume, faptul că băncile au obligația de a se încadra în limitele fixate de PBOC) este incorectă, deoarece pragul ratei de împrumut a fost complet eliminat. Această afirmație este inexactă. Este adevărat că guvernul RPC în observațiile sale a susținut că pragurile ratei de împrumut au fost abolite în iulie 2013, însă aceasta s-a întâmplat la mai mult un an de la sfârșitul PA. De asemenea, este corect să se afirme că plafoanele ratelor dobânzii la depozite sunt încă în vigoare. Prin urmare, constatarea Comisiei că băncile nu au în întregime libertatea de a decide condițiile de acordare a împrumuturilor (cel puțin în ceea ce privește PA) este corectă și susținută de elementele de probă din dosar. Guvernul RPC a contestat, de asemenea, constatările Comisiei din considerentele (183) - (188) pe baza presupusei irelevanțe a mai multor planuri, documente de politică și legi citate de către Comisie. Comisia nu este de acord cu această afirmație și face referire la considerentele (399) - (403) de mai sus, unde explică de ce aceste documente sunt relevante pentru astfel de constatări.
Guvernul RPC a afirmat că, de asemenea, constatarea Comisiei că anumite bănci au avut acces la rezervele valutare SAFE este greșită, deoarece elementele de probă la care Comisia făcea referire au menționat numai Exim Bank și CDB și au explicat că împrumuturile obținute din aceste rezerve sunt oferite doar către întreprinderile de stat. Comisia nu este de acord. Dovezile indică doar faptul că, atunci când acest program a început, el a fost pus, inițial, numai la dispoziția băncilor de susținere a politicilor CDB și EXIM, însă se menționează, de asemenea, un împrumut major al Bank of China, ceea ce indică faptul că restricția inițială a fost eliminată. De asemenea, afirmația că elementele de probă „prevăd în mod clar că împrumuturile sunt acordate numai întreprinderilor de stat precum Sinopec” nu este exactă. Acesta menționează, de fapt, că întreprinderile majore de stat sunt preferate, însă nu indică faptul că acordarea unor astfel de împrumuturi s-a limitat la acestea. Și în orice caz, având în vedere dimensiunea Exim Bank și CDB și impactul acestora asupra pieței financiare în China, chiar dacă programul s-ar fi limitat la acestea ar exista o denaturare semnificativă a pieței financiare, în ansamblu.
(428)
De asemenea, guvernul RPC a susținut că Comisia nu a stabilit specificitatea în privința împrumuturilor în condiții preferențiale, iar analiza specificității efectuată de Comisie este incoerentă din punct de vedere juridic, deoarece nu a stabilit dacă Decizia nr. 40 se referă la proiecte sau la industrii. Potrivit guvernului RPC, deoarece „o gamă extrem de largă de sectoare economice și industrii sunt reglementate de Decizia nr. 40, documentul respectiv nu limitează în mod explicit accesul la pretinsa subvenție la anumite întreprinderi, ceea ce ar trebui să fie stabilit conform jurisprudenței OMC”. Comisia nu este de acord cu această afirmație. Referitor la proiectele încurajate, se reamintește că acestea cuprind numai anumite activități din cadrul unui număr limitat de sectoare industriale și astfel, această clasificare, cuprinzând numai un subgrup de întreprinderi din China, nu poate fi considerată ca fiind de natură generală și nespecifică. Comisia a considerat aceasta ca fiind interpretarea cea mai naturală, în absența unei explicații (și a unor documente care să o susțină) cu privire la modul exact în care guvernul RPC a aplicat noțiunea de industrie fotovoltaică, și anume în sensul Deciziei nr. 40 și al Catalogului îndrumător privind restructurarea industrială aferent. În plus, după cum s-a explicat în considerentul (102) de mai sus, industria fotovoltaică solară aparține, de asemenea, categoriei de sectoare industriale strategice, astfel cum sunt definite de Cel de-al 12-lea plan cincinal și, pe această bază, se bucură de accesul la finanțări preferențiale, ceea ce reiese în mod clar din citatele din diferite documente de planificare, documente de politică și din legislație din același considerent.
(429)
Guvernul RPC a susținut, de asemenea, că Comisia nu a stabilit existența unui avantaj în ceea ce privește împrumuturile în condiții preferențiale, deoarece utilizarea valorii de referință externe în scopul stabilirii avantajului nu a fost susținută de constatările Comisiei. Potrivit guvernului RPC, Comisia nu ar fi avut niciun motiv să aplice ratingul BB, deoarece nu a furnizat dovezi că ratingul BB este mai probabil să fie un rating de credit mai puțin denaturat decât orice alt rating, iar aplicarea sa „reflectă concluzii nefavorabile inadmisibile formulate prin încălcarea articolului 12.7 din Acordul SMC”. Acest argument a trebuit să fie respins. Luând în considerare denaturările și lipsa unei evaluări corespunzătoare de către băncile împrumutătoare, a bonității sau a riscurilor prezentate de producătorii-exportatori incluși în eșantion, Comisia nu putea să ia ratingul de credit al fiecărui producător-exportator (în cazul în care acesta ar fi existat) la valoarea lui nominală. Ratingul BB nu este, în cazul de față, o concluzie nefavorabilă și nu este în defavoarea producătorilor-exportatori, deoarece acesta este cel mai bun rating speculativ (non-investment rating) de pe piață.
(430)
Reclamantul a susținut că Comisia ar fi trebuit să utilizeze un rating de credit mai puțin favorabil decât BB pentru construirea valorii de referință pentru unii producători-exportatori care au fost într-o situație financiară deosebit de proastă. Din motivele explicate în considerentul (429) de mai sus, Comisia a considerat ratingul BB (din categoria împrumuturilor speculative - non-investment grade) pentru a reflecta în mod corespunzător situația financiară a producătorilor-exportatori incluși în eșantion în cursul PA.
(431)
Reclamantul a solicitat, de asemenea, prezentarea de către Comisie a metodei de calcul al adaosului pentru împrumuturi în moneda chineză. Comisia a explicat metodologia respectivă la punctul 169 din documentul comunicării constatărilor definitive [reluat în considerentul (198) de mai sus]. În conformitate cu metodologia din procedurile privind hârtia cretată de calitate superioară și oțelul cu acoperire organică, Comisia a ajustat ratele chineze prin adăugarea diferențialului ratei dobânzii dintre obligațiunile cu cel mai bun rating și obligațiunile cu rating BB tranzacționate pe piață în PA.
(432)
Un producător-exportator a susținut că Comisia, în vederea stabilirii avantajului privind împrumuturile în condiții preferențiale, ar trebui să compare ratele de împrumut ale industriilor „favorite” cu cele ale industriilor „nefavorite”. Având în vedere analiza pieței financiare efectuată de Comisie [considerentele (181) - (185)], această afirmație a trebuit să fie respinsă. Ținând cont de denaturările constatate, ratele dobânzii de pe piața financiară chineză nu sunt considerate a fi fiabile.
(433)
Guvernul RPC a susținut, de asemenea, că pentru împrumuturile în EUR și în USD, Comisia nu ar trebui să recurgă la valoarea de referință externă, deoarece unul din elementele cheie pe care Comisia și-a întemeiat analiza privind denaturarea, și anume limitările PBOC privind ratele dobânzii, nu există pentru astfel de împrumuturi. Acest argument a trebuit să fie respins. Limitările PBOC privind ratele dobânzii reprezintă doar unul din elementele cheie pe care Comisia le-a utilizat în analiza pieței financiare chineze. Astfel cum s-a explicat în considerentele (180) - (184) de mai sus, există multe alte denaturări care au justificat ele singure utilizarea valorii de referință externe și pentru împrumuturile în EUR și în USD.
(434)
Mai mulți exportatori și guvernul RPC susțin că acordurile dintre exportatori și anumite bănci deținute de stat (denumite în prezenta secțiune „acordurile”) nu sunt echivalente cu liniile de credit și nu conduc la o contribuție financiară, deoarece ele nu conțin o obligație sau un angajament ca banca să ofere finanțări viitoare în termeni și condiții speciale. Acestea se referă, de asemenea, la concluziile grupului special CE-Aeronave, în care se afirmă că „simpla posibilitate” ca o administrație publică să transfere fonduri în cadrul îndeplinirii unei condiții predefinite nu va fi suficientă pentru a demonstra existența unei contribuții financiare. Acestea au indicat declarația grupului special conform căreia angajamentul contractual ar trebui „ca atare, să poată fi revendicat și să poată conferi un avantaj beneficiarului, separat și independent de avantajul care ar putea fi conferit printr-un transfer viitor de fonduri.”
(435)
În ceea ce privește constatările grupului special CE-Aeronave, Comisia observă că astfel de constatări nu sunt exhaustive cu privire la domeniul de aplicare al liniilor de credit sau al altor acorduri similare și nu condiționează interpretarea regulamentului de bază de către Comisie în acest caz. Cu toate acestea, Comisia nu este în dezacord cu concluziile grupului special, ci cu aplicarea acestor concluzii la prezenta anchetă de către guvernul RPC. În mod normal, acordurile prevăd ca banca deținută de stat să împrumute până la suma de bani necesară, uneori în combinație cu posibile îmbunătățiri ale performanței societății implicate. Astfel, pe de o parte, textul acordurilor poate conține obligații mai puțin explicite textual sau automate privind termenii și condițiile împrumuturilor viitoare decât cele care prezintă unele tipuri acorduri de linii de credit. Acestea sunt uneori completate prin acorduri de împrumut sau de credit separate. Cu toate acestea, s-a observat că împrumuturile în temeiul acestor acorduri sunt de obicei făcute în condiții foarte asemănătoare, chiar identice. Pe de altă parte, acordurile conțin o serie de dispoziții care depășesc cu mult limbajul normal al acordurilor pentru liniile de credit, care rezultă în crearea unui mecanism de sprijin garantat de către banca în cauză. Comisia consideră că, în acest caz, dispozițiile scrise ale acordurilor nu sunt neapărat determinante, deoarece „obligațiile” sau „angajamentele” de a transfera fonduri pot fi exprimate în formă scrisă sau nescrisă, iar existența lor ar trebui să fie stabilită în funcție de totalitatea elementelor de probă din dosar.
(436)
Pe această bază, natura exactă a angajamentelor sau obligațiilor care revin băncilor deținute de stat în temeiul acordurilor depinde de:
(a)
Textul acordurilor: Comisia observă că dispozițiile referitoare la cele mai semnificative acorduri care implică mari bănci deținute de stat și anumiți producători-exportatori sunt, în general, similare. Acordurile stabilesc o legătură strânsă între bancă și exportator cu privire la un transfer de fonduri. Acestea prevăd transferul sumei de bani necesare, în unele cazuri cu condiția îndeplinirii anumitor condiții legate de performanță și ratingul de credit. Acordurile prevăd că societățile beneficiază de un „tratament favorabil” atunci când solicită un împrumut în comparație cu societățile care nu au semnat astfel de acorduri. Unele sume de finanțare potențiale sunt enorme în comparație cu cifra anuală de afaceri a societăților. Valoarea creditelor promise exportatorilor incluși în eșantion erau de peste 3 ori cifra de afaceri anuală a acestora. În plus, acordurile prevăd ca banca să ofere un sprijin puternic dezvoltării societății în cauză. Există trimiteri la „un parteneriat strategic stabil pe termen lung” între bancă și societate, la faptul că banca acordă „prioritate” principalelor proiecte de construcții ale societății, oferind societății „sprijin financiar stabil pe termen lung”„în ceea ce privește achiziționarea de active și reorganizarea, formarea fundamentală a fiecărei unități comerciale, proiectele de îmbunătățiri tehnice, proiectele de pătrundere pe piața globală și alte activități […]” și sprijinirea societății să „elaboreze o planificare de dezvoltare pe termen mediu și lung în virtutea avantajelor sale profesionale, instituționale și de performanță.” De asemenea, acordurile menționează că sunt în conformitate cu politica națională macroeconomică și industrială. Prin urmare, s-ar părea că datorită sprijinului strategic acordat societății, combinat cu „tratamentul favorabil” prevăzut de acorduri, este foarte probabil ca societatea să fie automat eligibilă pentru a obține împrumuturi în temeiul acordurilor.
(b)
Natura și obiectivele creditorilor: Creditorii sunt bănci deținute de stat care sunt considerate organisme publice sau alte bănci care s-au dovedit a fi mandatate și dirijate de către guvern și, prin urmare, acționează ca o componentă a guvernului RPC. De asemenea, s-a constatat că acestea acordă împrumuturi la rate cu mult sub cele de pe piață. De exemplu, anumite acorduri se referă la „avantajul de finanțare” al băncii și sprijinul său pentru „.industria de înaltă tehnologie […] care are prioritate în ceea ce privește dezvoltarea susținută de concesiuni guvernamentale”.
(c)
Atitudinea guvernului față de împrumutat: Împrumutații aparțin industriilor emergente strategice, astfel cum se arată în considerentul (102) de mai sus.
(d)
Gradul de cooperare a guvernului la anchetă: Furnizorii liniilor de credit (băncile deținute de stat și băncile mandatate și dirijate de către guvern) nu au cooperat pe deplin la anchetă, iar constatările referitoare la acestea au fost efectuate pe baza datelor disponibile.
(e)
Percepția pieții cu privire la acorduri: Societățile par să considere acordurile ca pe o dovadă a sprijinului din partea statului și fac anunțuri publice privind încheierea unor astfel acorduri pentru a transmite un semnal pozitiv piețelor și investitorilor potențiali. De exemplu, la 9 iulie 2010, Yingli Solar a publicat un comunicat de presă în care se anunță un „acord de cooperare strategică” cu CDB, conform căruia „se așteaptă ca CDB să acorde facilități de credit cu o sumă maximă agregată de 36 de milioane RMB pentru sprijinirea Yingli Group și a filialelor sale”. Directorul financiar al Yingli a declarat că„acest acord a ridicat cooperarea celor două părți la un nou nivel, care credem că ne va oferi capacitatea de a beneficia de oportunități ce ne vor permite să ne consolidăm poziția de lider pe piața industriei fotovoltaice”. La 26 ianuarie 2011, Jinko Solar consideră că facilitatea de credit de 50 de miliarde de RMB din partea Bank of China este „un acord de cooperare strategică”care ar urma să „consolideze și mai mult poziția noastră de producător important de produse solare”. Comunicatul de presă a adăugat că „având în vedere sprijinul financiar pe termen lung al BOC, suntem încrezători că vom avea rezultate excelente în 2011 și ne vom îndeplini obiectivele de creștere pe termen lung.” La 14 aprilie 2010, Trina Solar a raportat că intenționează să utilizeze acordul de credit în valoare de 4,4 miliarde USD cu CDB „pentru extinderea pieței”. Toate aceste anunțuri sugerează că producătorii-exportatori în cauză consideră acordurile ca fiind o sursă de finanțare sigură, mai degrabă decât incertă.
(f)
Aplicarea acordurilor: Numeroase împrumuturi individuale au fost obținute de producătorii-exportatori, mai precis acordurile au condus la un transfer de fonduri, de obicei la rate cu mult sub cele de pe piață.
(437)
Pe baza tuturor elementelor de probă, se concluzionează că acordurile sunt oferite de bănci ca parte a unei strategii guvernamentale de promovare a industriei fotovoltaice, acestea fiind foarte prețuite de către exportatori în cauză, indiferent dacă fondurile sunt efectiv transferate sau nu. Acest lucru contravine argumentelor părților conform cărora acestea nu au efectiv nicio valoare. Cu toate că acordurile prezintă caracteristicile unor linii de credit obișnuite, acestea depășesc termenii și condițiile liniilor de credit obișnuite și reprezintă efectiv parteneriate strategice între organisme publice și societăți pentru punerea în aplicare a politicii guvernamentale. În acest sens, acestea funcționează ca un mecanism de sprijin/garanție de stat, care consolidează poziția pe piață a exportatorilor în cauză și le permite să își extindă capacitatea și producția, aceștia având certitudinea că vor primi finanțarea necesară. În absența unui astfel de sprijin/garanție, exportatorii ar fi în mod evident percepuți pe piață ca aflându-se într-o poziție mai nefavorabilă. Prin urmare, se consideră că acestea reprezintă un potențial transfer de fonduri sau o furnizare de servicii financiare. O astfel de „garanție” prețioasă ar avea o valoare pe piață și, cel puțin, ar implica plata unei taxe substanțiale. Având în vedere acest lucru, acordurile conferă, de asemenea, un avantaj care este, astfel cum a afirmat grupul special CE-Aeronave „separat și independent de avantajele care ar putea fi conferite printr-un viitor transfer de fonduri” și care se datorează, printre altele, unei obligații potențiale de plată din partea guvernului. Acestea reprezintă mai mult decât o vagă promisiune de a oferi finanțare „ieftină” (99) și pun în mod clar beneficiarii „într-o poziție mai bună” decât în absența acordului.
(438)
În ceea ce privește valoarea avantajului, aceasta a fost stabilită pe baza comisioanelor percepute pentru o linie de credit obținută de unul dintre producătorii-exportatori incluși în eșantion. Această linie de credit a fost acordată de o bancă al cărei sediu este stabilit în altă jurisdicție financiară decât RPC și indică toate elementele liniilor de credit comerciale disponibile pe piețele financiare mondiale și alte acorduri disponibile în sectorul comercial. Se observă, de asemenea, că această linie de credit nu este foarte diferită în ceea ce privește condițiile față de celelalte linii de credit comerciale obținute de producătorii-exportatori incluși în eșantion, pentru care se percep comisioane, inclusiv față de cele obținute de la bănci străine. Având în vedere analiza de mai sus, aceasta reprezintă o valoare de referință conservatoare, deoarece elementele de probă indică faptul că acordurile sunt, în realitate, mai valoroase pentru societăți ca măsuri de sine stătătoare decât o linie de credit obișnuită. Cu toate acestea, Comisia a luat în considerare comisioanele cerute pentru a servi drept indicator rezonabil pentru comisioanele care ar trebui plătite în temeiul acordurilor.
(439)
Guvernul RPC a susținut, de asemenea, că băncile care s-au angajat în acorduri cu exportatorii incluși în eșantion nu sunt organisme publice sau nu au fost mandatate de către guvern în acest sens. Acest argument a trebuit să fie respins. Băncile în cauză au fost aceleași bănci care au acordat finanțări preferențiale, iar în considerentele (159) - (168) și (169) - (180) de mai sus Comisia a furnizat o explicare detaliată a motivelor pentru care acestea sunt organisme publice și/sau motivul pentru care au fost mandatate și dirijate de guvernul RPC.
(440)
Guvernul RPC a afirmat că afirmația Comisiei, conform căreia în condiții normale de piață liniile de credit sunt supuse unor comisioane importante de angajament și administrare este lipsită de temei, deoarece astfel de taxe se aplică numai „liniilor de credit angajate”. Acest argument a trebuit să fie respins. Astfel cum s-a menționat în considerentul anterior, linia de credit utilizată ca referință nu este foarte diferită în ceea ce privește condițiile față de celelalte linii de credit comerciale obținute de producătorii-exportatori incluși în eșantion, inclusiv față de cele obținute de la bănci din exteriorul Chinei. Mai mult, una dintre băncile care încheiat mai multe astfel de acorduri cu producători-exportatori incluși în eșantion pare să perceapă comisioane similare clienților săi în străinătate (100).
(441)
De asemenea, guvernul RPC a afirmat că Comisia nu a furnizat elemente de probă pentru a-și susține declarația conform căreia acordarea de către guvern a unor linii de credit (adică acordurile) face parte din împrumuturile în condiții preferențiale. Această afirmație este inexactă. Deschiderea de linii de credit reprezintă partea obișnuită a finanțării oferite de bănci societăților, iar acordurile reprezintă măsuri separate și distincte care intră sub incidența împrumuturilor în condiții preferențiale. Astfel cum s-a precizat în considerentul (102) de mai sus, guvernul RPC prevede printr-o serie de documente de planificare, de politică și legi finanțarea preferențială a industriei fotovoltaice. În plus, numeroase împrumuturi au fost obținute în temeiul acestor acorduri, ceea ce arată în mod clar că acestea sunt parte integrantă din finanțările preferențiale destinate industriei fotovoltaice.
(442)
Un producător-exportator a susținut că acordarea de linii de credit nu este o subvenție specifică. Acest argument a trebuit să fie respins. Astfel cum se explică în considerentul (441) de mai sus, acordarea liniilor de credit face parte integrantă din împrumuturile în condiții preferențiale și, prin urmare, analiza specificității din considerentele (191), (192), (209) și (428) de mai sus se aplică și acordării liniilor de credit.
(443)
Potrivit reclamantului, Comisia ar fi trebuit să stabilească o marjă de subvenție pentru utilizarea creditelor la export, deoarece Exim Bank a refuzat să coopereze. Comisia ar fi trebuit să utilizeze informațiile din plângere și constatările ministerului comerțului din Statele Unite din cazul similar referitor la produse fotovoltaice. Acest argument nu a putut fi acceptat. Comisia a investigat acuzațiile din plângere, dar nu a descoperit niciun element de probă conform căruia producătorii-exportatori incluși în eșantion ar fi beneficiat de astfel de măsuri în cursul PA. Se remarcă faptul că perioadele de anchetă pentru cazul din SUA și pentru cazul de față au fost diferite.
3.5.3. Observațiile părților privind asigurările și garanțiile la export pentru tehnologiile ecologice
(444)
În ceea ce privește documentele solicitate de Comisie în cursul vizitei de verificare, astfel cum se specifică în considerentele (220) și (221), guvernul RPC a afirmat că nu s-a clarificat momentul când a fost solicitat Planul 840, că situațiile financiare ale Sinosure pentru 2012 nu erau disponibile în momentul efectuării verificării și că informațiile privind societățile incluse în eșantion erau confidențiale și, în orice caz, contractele relevante nu erau păstrate la sediul Sinosure. Comisia face trimitere la explicațiile sale din considerentele (219), (220) și (223), care se referă la toate aceste argumente. În ceea ce privește Planul 840, Comisia adaugă că a solicitat toate documentele relevante privind activitatea Sinosure și presupusul program de subvenții de care beneficiază exportatorii incluși în eșantion, și că acest Plan 840 este, cu siguranță, relevant pentru constatările sale, împreună cu toate celelalte documente menționate în considerentul (236), astfel cum susțin explicațiile din considerentul (232). Referitor la situațiile financiare ale Sinosure pentru 2012, Comisia a solicitat conturile provizorii pentru 2012, în cazul în care situațiile financiare nu au fost finalizate, însă Sinosure a refuzat, de asemenea, să furnizeze orice conturi provizorii pentru 2012.
(445)
Guvernul RPC a susținut, de asemenea, că nu există de drept și de fapt niciun element de probă care să susțină concluzia că industria fotovoltaică este o „industrie strategică” și că aceasta ar fi rezultatul unei prezumții. Comisia face trimitere la explicația din considerentul (231) și reamintește faptul că acest punct a fost confirmat în mod explicit de guvernul RPC în cursul vizitei de verificare. Referitor la afirmația asemănătoare privind Planul 840, Planul 421 și măsurile de sprijinire a „industriilor emergente strategice” și la afirmația că planurile nu ar fi obligatorii din punct de vedere juridic, Comisia face trimitere la explicațiile din considerentele (232) - (234). Comisia menționează, de asemenea, că guvernul RPC nu au prezentat aceste documente și nu le-au discutat cu Comisia, și că nu există niciun element de probă la dosar care să dovedească faptul că concluziile Comisiei sunt incorecte.
(446)
Guvernul RPC și un exportator inclus în eșantion au afirmat că reducerile și subvențiile pentru plata primelor de asigurare a creditului la export acordate de către autoritățile locale au făcut în mod ilegal obiectul unor măsuri compensatorii deoarece nu s-a stabilit că acestea constituie subvenții în sensul Acordului SMC al OMC. Comisia face trimitere la analiza sa privind constatările anchetei și în special la considerentele (239) și (247). Comisia observă, în plus, că reducerile și subvențiile sunt strâns interconectate cu programul pentru asigurarea creditelor la export, deoarece rambursarea lor este consecința plății primei către Sinosure în cadrul poliței principale de asigurare a creditelor la export. În fine, aceste reduceri intră, de asemenea, sub incidența Avizului [2004] nr. 368 emis în comun de MOFCOM și Sinosure, care prevede că „autoritățile administrației regionale și locale trebuie să depună în comun eforturi suplimentare pentru a pune în aplicare noi măsuri de sprijin pentru produsele incluse în registru și pentru societățile cu tehnologii înalte și noi pentru asigurarea creditelor la export”.
(447)
De asemenea, guvernul RPC a contestat concluzia privind litera (j) din anexa 1 la Acordului SMC al OMC conform căreia programul Sinosure de asigurare a creditelor la export pe termen scurt a fost operat la rate de primă care erau inadecvate pentru a acoperi costurile operaționale și pierderile pe termen lung ale programului. În sprijinul acestei afirmații, guvernul RPC citează constatările jurisprudenței grupului special al OMC din US-Upland Cotton (SUA/Bumbac Upland) și prezintă explicații, bazate pe diferite seturi de cifre și argumente conținute în rapoartele anuale ale Sinosure. De asemenea, guvernul RPC contestă trimiterea Comisiei la articolul 11 din statutul Sinosure și la articolul biroului de avocatură Stewart Law. Comisia reafirmă toate argumentele din considerentele (242) - (245) și reamintește că aceste concluzii se bazează pe cele mai bune date disponibile din dosar din cauza lipsei de cooperare a guvernului RPC, care a împiedicat Comisia să obțină informațiile relevante pe care le-a solicitat. Pentru constatările sale, Comisia a luat în considerare o serie de elemente și elemente de probă aflate la dosar, printre care s-au aflat statutul Sinosure și articolul cabinetului de avocatură Stewart Law. Comisia consideră că, deși niciunul dintre aceste elemente nu este determinant în sine, aceste elemente și toate celelalte sunt relevante pentru constatările sale. În ceea ce privește jurisprudența SUA/Bumbac Upland, Comisia a luat-o pe deplin în considerare în constatările sale, iar citatele guvernului RPC din această jurisprudență sunt, într-adevăr, foarte pertinente.
(448)
Pentru a contesta analiza Comisiei din considerentul (245), guvernul RPC prezintă un tabel cu cifre preluate din declarația de venituri din rapoartele anuale publice ale Sinosure pentru perioada 2006 - 2011 și concluzionează că este evident că primele primite au fost mai mari decât costurile de funcționare a programului. În primul rând, Comisia observă că tabelul furnizat de guvernul RPC nu include rândul relevant referitor la sumele comisioanelor plătite de Sinosure, ci numai cheltuielile de funcționare. În al doilea rând, cifrele arată fără nicio îndoială că în fiecare an, din 2006 până în 2011, cu excepția anului 2010, valoarea primelor nete nu este niciodată mai mare decât sumele nete plătite pentru daune plus cheltuielile de funcționare, chiar dacă se face abstracție de plățile comisioanelor care au fost omise de către guvernul RPC. Aceasta include anul 2011, care include parțial perioada de anchetă, iar valoarea pierderii este destul de substanțială în anumiți ani (de exemplu, 2008). În al treilea rând, Comisia observă că, pentru 2010, guvernul RPC a indicat o sumă netă plătită pentru daune disproporționat de mică (primele plătite sunt declarate ca fiind de 20 de ori mai mari decât daunele plătite), ceea ce nu se reflectă în raportul anual pentru 2010. Această sumă raportată de guvernul RPC pentru anul 2010 se bazează pe ajustări masive ex post privind recuperarea creanțelor și modificarea rezervelor pentru plata cererilor de despăgubire, care figurează numai în raportul anual din 2011 cu referire la anul 2010. Aceste ajustări par să fie de natură extraordinară și anormală și sunt reflectate numai în raportul din anul următor. De asemenea, Comisia ia notă de faptul că pentru 2011 guvernul RPC a raportat, în schimb, sumele incluse în raportul anual pe 2011. Comisia consideră că ajustările ulterioare sunt dificil de reconciliat cu situația reală, în special având în vedere lipsa cooperării și a explicațiilor suplimentare din partea guvernului RPC sau Sinosure în cursul anchetei.
În conformitate cu constatările SUA/Bumbac Upland, citate chiar de guvernul RPC, „sintagma «pe termen lung» utilizată la litera (j) pentru a face referire la o perioadă suficient de lungă pentru a asigura o examinare obiectivă care să permită o analiză aprofundată a programului și care să evite atribuirea unei semnificații disproporționate oricărei experiențe unice sau atipice dintr-o anumită zi, lună, trimestru, semestru, an sau altă perioadă de timp specifică”. Comisia consideră perioada 2006 - 2011 ca fiind suficient de lungă pentru a fi luată în considerare drept perioadă „pe termen lung”, iar Sinosure a suferit pierderi în fiecare an din această perioadă. Situația din 2010 fie trebuie considerată unică sau atipică - dacă se iau în considerare cifrele ajustate din raportul anual pe 2011 - și, prin urmare, să se considere că aceasta este puțin semnificativă, fie trebuie să fie luate în considerare ca relevante cifrele obișnuite neajustate din raportul anual pe 2010, care arată că rezultatul este doar puțin peste pragul de rentabilitate. Având în vedere pierderile semnificative care s-au înregistrat în alți ani, se confirmă constatările Comisiei că Sinosure s-a aflat, în ansamblu, într-o situație de pierderi pe termen lung în perioada 2006 - 2011. În plus, chiar și în cazul în care datele din 2010 ar fi luate în considerare ca fiind reprezentative, este evident faptul că Sinosure a înregistrat pierderi în cinci din cei șase ani din perioada 2006 - 2011. Celelalte tabele și seturi de cifre furnizate de guvernul RPC pentru a contesta constatările Comisiei privind litera (j) din Acordul SMC al OMC nu pot fi reconciliate cu alte informații prezente la dosar și/sau care nu pot fi verificate. În orice caz, acestea nu au demonstrat, în sine, că Sinosure a atins pragul de rentabilitate cu privire la programul său de asigurare a creditelor la export pe termen scurt în perioada 2006 - 2011.
(449)
În ceea ce privește valoarea de referință pentru calcularea beneficiului, guvernul RPC consideră stabilirea unei valori de referință externe ca fiind incompatibilă cu Acordul SMC, însă nu adaugă niciun argument care să justifice această afirmație. Comisia face trimitere la explicația sa din considerentul (245).
(450)
Guvernul RPC și un exportator cooperant inclus în eșantion au contestat valoarea de referință utilizată, deoarece Comisia nu a justificat de ce: (i) calculul primei se bazează pe datele US Exim Bank; (ii) s-a folosit Italia ca țară importatoare și nu Germania, care este principala piață de export pentru produsul în cauză; (iii) Comisia a considerat perioada de 120 de zile și nu de 60 de zile sau orice altă perioadă mai scurtă; (iv) nu a utilizat calculul primei pentru exporturile directe, ci mai degrabă pentru asigurările la export ale Financial Institution Buyer Credit (FIBC). Referitor la punctul (i), Comisia face trimitere la considerentul (253). În ceea ce privește punctul (ii), Comisia consideră că Italia reprezintă echilibrul corect între țara din UE cu cel mai scăzut nivel de risc și țările din UE cu riscuri mai ridicate și, în consecință, cu prime percepute semnificativ mai mari, care sunt, de asemenea, piețe ale produsului în cauză. În ceea ce privește punctul (iii), în absența unei simulări specifice bazată pe o perioadă de 90 de zile care ar fi trebuit să fie disponibilă pe site-ul Exim Bank, Comisia consideră durata de 120 zile ca fiind cea mai adecvată pentru a reprezenta condițiile vânzărilor în cursul perioadei de anchetă. Referitor la punctul (iv), Comisia nu a reușit să obțină o simulare de calcul a primei pentru exporturile directe și consideră că această valoare de referință reflectă situația riscului general în țara de achiziție.
(451)
Un exportator cooperant inclus în eșantion afirmă că a achiziționat o asigurare a creditului la export pentru unele dintre exporturile sale, însă a plătit prime de asigurare regulate și nu a beneficiat de programul „Green Express” și nici de vreun alt tratament favorabil pretins de reclamant. În absența unor elemente de probă care să dovedească această afirmație, Comisia face referire la constatările sale privind acest program de la punctul 3.4.1.4 din prezentul regulament. În ceea ce privește programul „Green Express”, Comisia face trimitere la constatările sale din considerentul (240) și observă că acesta constituie un aspect specific al programului de asigurare a creditelor pe termen scurt al Sinosure, iar constatările Comisiei nu se limitează la acest aspect, ci se aplică programului, în ansamblul său.
3.5.4. programul demonstrativ Golden Sun
(452)
Guvernul RPC afirmă că acest program acordă subvenții pentru „sistemele fotovoltaice solare distribuite” mai degrabă decât pentru producătorii/exportatorii produsului în cauză, iar criteriile relevante din legislație nu sunt direcționate către producătorii de module și de celule. În acest sens, guvernul RPC susține că au furnizat documentele relevante cu privire la program și chiar s-au coordonat cu societățile incluse în eșantion pentru a dovedi acest aspect. Trei exportatorii cooperanți incluși în eșantion susțin că aceasta reprezintă o „subvenție pentru utilizator” și nu conferă un avantaj produsului în cauză și, prin urmare, nu poate face obiectul unor măsuri compensatorii în sensul articolului 1 alineatul (1) și articolului 3 alineatul (2) din regulamentul de bază, articolului VI:3 din GATT 1994 și articolului 19.1 din Acordul SMC al OMC. Acești exportatori fac trimitere la decizia UE în cazul biomotorinei originare din Statele Unite (considerentul 97 din Regulamentul (CE) nr. 194/2009 al Comisiei, JO L 67 din 12.3.2009 p. 50 și la jurisprudența OMC în U.S.-Lead Bars (SUA-Bare de plumb) (punctele 6.50, 6.53, 6.56 și 6.57 din raportul grupului special), Canada-Measures Affecting the Export of Civilian Aircraft (Canada-Măsuri privind exportul aeronavelor civile) (punctul 9.112 din raportul grupului special), Brazil-Export Financing Programme for Aircraft (Brazilia-Programul de finanțare a exporturilor pentru aeronave) (punctul 7.24 din raportul grupului special), și Canada-Measures Affecting the Export of Civilian Aircraft (Canada-Măsuri privind exportul aeronavelor civile) (punctele 157 și 159 din raportul organismului de apel).
(453)
Comisia face trimitere la constatările anchetei și în special la considerentele (243) - (246) din prezentul regulament, care oferă explicații exhaustive cu privire la argumentele de mai sus și confirmă faptul că determinarea este în concordanță cu dispozițiile relevante și cu jurisprudența citată de guvernul RPC și de exportatorii cooperanți incluși în eșantion. Comisia reafirmă faptul că subvențiile în cadrul programului sunt direct legate de produsul în cauză, deoarece eligibilitatea „sistemelor fotovoltaice solare distribuite” include în mod special furnizarea de module și de celule ca parte semnificativă a proiectelor și, prin urmare, legătura între beneficiile conferite de guvern și produsul în cauză este foarte strânsă și directă. De asemenea, conform celor specificate în special în considerentele (244) și (245), ancheta a confirmat faptul că au fost efectuate plăți directe de guvernul RPC către mai mulți exportatori cooperanți incluși în eșantion (și anume, în scopul instalării de panouri solare pentru producerea energiei pentru uz propriu, inclusiv în procesul de producție a produsului în cauză) folosind, printre altele, propriile module și celule solare. De asemenea, s-a stabilit că plățile directe către exportatori în calitate de furnizori de produs în cauză către operatorii de proiecte terți sunt, de fapt, în contradicție cu dispozițiile din legislația relevantă, iar guvernul RPC nu a reușit să furnizeze dovezi pentru a reconcilia situația [a se vedea, în special, considerentele (245) și (246)].
Explicațiile limitate furnizate de guvernul RPC și de exportatorul cooperant inclus în eșantion conform cărora transferul direct de fonduri care a încălcat legislația chineză a fost necesar pentru că operatorul proiectului se afla în dificultate financiară și pentru a se asigura că subvențiile vor fi utilizate doar pentru sistemele fotovoltaice autorizate indică în mod clar că, în absența acestui transfer direct din partea guvernului, exportatorul cooperant inclus în eșantion care a acționat în calitate de furnizor nu ar fi putut primi plata pentru furnizarea produsului în cauză și că guvernul nu ar fi fost în măsură să se asigure că subvenția ar fi fost folosită pentru scopul prevăzut. Din această perspectivă și în absența unor alte elemente de probă, aceste plăți trebuie să fie considerate ca o subvenție directă din partea guvernului RPC către producătorul produsului în cauză care, altfel, nu ar fi primit plata pentru furnizarea produsului în cauză (presupunând că această furnizare a avut loc, fapt pentru care, din nou, nu există niciun element de probă la dosar). Pe această bază, Comisia consideră că argumentele prezentate de guvernul RPC și de exportatorii cooperanți incluși în eșantion sunt nefondate din punct de vedere juridic.
(454)
Guvernul RPC afirmă, de asemenea, că pentru situațiile în care beneficiile programului respectiv au fost în legătură cu furnizarea produsului în cauză către operatori de proiect neafiliați, Comisia a fost obligată să efectueze o analiză transversală pentru a stabili acest aspect, invocând Decizia OMC în cauza US-Softwood Lumber IV (SUA-Lemn de construcție IV) (punctele 141 și 142 din raportul organismului de apel). Comisia face trimitere la explicațiile din considerentele (244) - (246) și din considerentul (352) de mai sus pentru a respinge această afirmație. În plus, ca urmare a lipsei de cooperare din partea guvernului RPC și a părților interesate, Comisia nu a fost în măsură să efectueze o analiză transversală. Prin urmare, nu se pune problema transmiterii (pass-through), iar jurisprudența OMC citată este irelevantă în această situație, având în vedere că fondurile erau plătite direct producătorilor de produs în cauză și erau legate în mod direct de furnizarea, printre altele, a produsului în cauză. Dat fiind că aceste plăți au fost subvenții nerambursabile, există o contribuție financiară (un transfer direct de fonduri), iar Comisia este îndreptățită să presupună că acestea conferă un avantaj beneficiarului (producătorii), în absența vreunui element de probă cu privire la o altă utilizare a sumelor în cauză. Dacă în cadrul acestui program ar fi fost efectuate plăți de către guvern către operatori de proiect terți, iar echipamentele ar fi fost achiziționate la valoarea echitabilă de pe piață, nu ar fi existat niciun avantaj pentru exportatorii în cauză. Cu toate acestea, în situația în care plățile sunt făcute către producătorii-exportatori, sumele utilizate de aceste societăți pentru instalarea de panouri solare le conferă un avantaj deoarece le scutește de costurile pe care le-ar fi suportat în caz contrar. În cazul în care producătorul-exportator nu este în măsură să demonstreze că o parte din subvenție a fost transferată către utilizatori terți, se presupune, pe baza datelor disponibile, că această parte din subvenție conferă un avantaj exportatorului, ca subvenție generală care este în beneficiul activităților societății, în ansamblu. Acesta este și cazul de față.
(455)
Doi exportatori cooperanți incluși în eșantion afirmă că programul „Golden Sun” nu este specific, deoarece cerințele relevante din legislația chineză sunt obiective și toate societățile care îndeplinesc aceste cerințe pot beneficia de program, fiind eligibile toate societățile, indiferent dacă sunt sau nu producători ai produsului în cauză. Comisia face trimitere la constatarea sa privind specificitatea din considerentul (247), care demonstrează faptul că condițiile și criteriile de selecție nu sunt obiective și nu se aplică în mod automat. Criteriile obligatorii relevante confirmă faptul că programul este limitat numai la un subset limitat de societăți care sunt în măsură să le îndeplinească, și anume cele cu o capacitate instalată substanțială de cel puțin 300 kWh și cu active substanțiale de cel puțin 100 de milioane RMB. Criteriile de selecție se referă, de asemenea, la necesitatea ca societățile beneficiare să fie incluse planurile locale de punere în aplicare a proiectului demonstrativ „Golden Sun”, iar ancheta a stabilit că includerea în aceste planuri locale depinde de decizia discreționară a autorităților competente, nu este transparentă și nu se bazează pe criterii obiective. Comisia adaugă că „sistemele solare distribuite” eligibile se bazează pe fabricarea și furnizarea de echipamente solare pentru generarea energiei electrice, cea mai mare parte a acestora fiind modulele și celulele solare. Prin urmare, contrar argumentelor exportatorilor incluși în eșantion, acest sistem este, de asemenea, specific, deoarece numai producătorii sistemelor solare, cu alte cuvinte producătorii produsului în cauză, sunt practic eligibili pentru beneficiile conferite în temeiul acestui program, fie direct în calitatea lor de proprietari de proiect, fie indirect în presupusa lor calitate de furnizor de produs în cauză pentru proprietarii de proiecte.
Prin urmare, având în vedere și lipsa de cooperare a guvernului RPC care nu a furnizat toate documentele bugetare solicitate de Comisie [a se vedea considerentele (234) - (239)], se concluzionează că acest program este, de asemenea, specific de facto în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) litera (c) din regulamentul de bază, deoarece, în special, producătorii de produs în cauză beneficiază de fapt direct sau indirect de acest program. De asemenea, subvenția este utilizată de un număr limitat de societăți (producătorii produsului în cauză), sau este utilizată în mod predominant sau în mod disproporționat de aceste societăți, deoarece acestea reprezintă doar un subset din presupușii beneficiari potențiali, însă par să obțină toate fondurile.
3.5.5. Scutirea de impozite directe și programele de reducere a acestora
3.5.5.1. Programul „Two Free/Three Half” (doi ani cu exonerare de impozit urmați de trei ani la 50 %) pentru societățile cu investiții străine
(456)
Guvernul RPC își reiterează argumentul conform căruia programul privind societățile cu investiții străine menționat în plângere a fost încheiat în 2013. Comisia observă că perioada de anchetă se încheie cu mult înainte de anul 2013 și, prin urmare, avantajele acordate în cadrul acestui program în cursul PA pot face obiectul unor măsuri compensatorii. Acest lucru este confirmat de concluziile anchetei, care au constatat existența unor avantaje conferite în cursul PA în cadrul acestui program mai multor exportatori cooperanți incluși în eșantion. Avantajele conferite în cadrul programului, chiar dacă programul a fost încheiat în 2013, continuă și în viitor.
(457)
Guvernul RPC și un exportator cooperant inclus în eșantion afirmă în continuare că varianta sistemului pentru societăți cu tehnologii înalte și noi (denumite în continuare „HNTE”) nu poate face obiectul unor măsuri compensatorii în temeiul articolului 10 alineatul (1) din regulamentul de bază, deoarece aceasta nu a fost menționată în plângere. Comisia face trimitere la detaliile privind respingerea acestui argument cuprinse în considerentul (286). Comisia reamintește, de asemenea, că guvernul RPC au decis să nu coopereze în cursul anchetei cu privire la varianta acestui program. Pe lângă aceste elemente, Comisia subliniază faptul că plângerea menționează alte sisteme de impozitare directă preferențiale pentru HNTE în plus față de Programul „Two Free/Three Half” pentru societățile cu investiții străine (secțiunea 4.2.5.1 din plângere), adică fie reduceri fiscale pentru HNTE (secțiunea 4.2.5.9 din plângere), fie programele fiscale preferențiale pentru societățile cu investiții străine recunoscute ca HNTE (secțiunea 4.2.5.8 din plângere). Prin urmare, acest program poate fi, de asemenea, considerat a avea o legătură foarte strânsă cu unul sau cu ambele programe fiscale presupuse, deoarece privește o reducere a ratei de impozitare directe și vizează în mod specific același set de beneficiari HNTE. Încă o dată, cooperarea guvernului RPC ar fi putut permite Comisiei să evalueze în mod adecvat și amănunțit toate elementele care se referă la legătura cu programele menționate în plângere și să completeze eventuala lipsă de informații din plângere, care se bazează pe elemente de probă prima facie aflate în mod rezonabil la dispoziția reclamantului. Pe baza acestor argumente, Comisia reafirmă că faptul că acest program face obiectul măsurilor compensatorii este pe deplin în conformitate cu articolul 10 alineatul (1) din regulamentul de bază, deoarece această dispoziție permite anchetarea oricărei „subvenții presupuse” identificate de reclamant, nu doar cele legate de un program specific. În cazul de față, subvenția presupusă, renunțarea la încasări publice care vizează același tip de beneficiari, este comună tuturor programelor în cauză.
(458)
În ceea ce privește calcularea valorii subvenției, doi exportatori cooperanți incluși în eșantion sunt de părere că Comisia a utilizat în mod eronat cifrele pe tot anul din declarația de venituri anuală pentru 2011 în ciuda faptului că PA cuprinde jumătate din anul 2011 și jumătate din anul 2012, ceea ce contravine metodei de calcul din secțiunea E litera (a) punctul (ii) din Orientările Comisiei privind calculul valorii subvenției în cadrul anchetelor de stabilire a taxelor compensatorii, JO C 394, 17.12.1998, p. 6. De asemenea, unul dintre exportatorii respectivi afirmă că, deoarece declarația de venituri pentru 2012 nu a fost disponibilă integral în momentul verificării, pentru 2012 Comisia ar fi trebuit să-și bazeze calculele pe declarațiile de venituri trimestriale pentru prima jumătate a anului 2012, colectate la fața locului și/sau din tabelele contului de profit și pierdere pentru 2012, care arată că societatea a fost în pierdere.
(459)
Comisia face trimitere la considerentul (300) și reamintește importanța calculării venitului pe baza declarațiilor de venituri finale auditate pentru un anumit exercițiu financiar. Comisia adaugă că finalizarea declarației de venituri pentru 2011 în cursul PA face ca orice venit declarat să fie final, subliniind și mai mult exactitatea metodei utilizate. Comisia nu poate să-și bazeze calculele pe declarațiile de venituri trimestriale, deoarece aceste declarații reflectă situația provizorie în curs în momentul depunerii și, prin definiție, nu ia în considerare situația finală consolidată a exercițiului financiar anual. Obiectivul acestor declarații este de a asigura guvernului lichidități în cazul în care taxele sunt provizorii, însă acestea reflectă doar parțial situația existentă la data depunerii cererii. Este foarte probabil ca, în cazul în care societatea face un profit substanțial în ultimele două trimestre ale anului, care depășește pierderile din primele două trimestre, aceasta să declare un profit impozabil în declarația de venituri finală. Prin urmare, deși declarațiile de venituri provizorii pentru 2012 oferă o indicație parțială a situației exportatorului la data depunerii și explică motivul pentru care Comisia le-a colectat, relevanța lor nu este absolută, întrucât nu poate fi exclusă ipoteza ca situația de la sfârșitul exercițiului financiar, indicată pe declarația definitivă, să fie total diferită. Referitor la tabelele contului de profit și pierdere pentru anul 2012, Comisia observă că contabilitatea financiară nu corespunde întotdeauna cu contabilitatea fiscală și poate exista situația ca obligația de a raporta elementele de venit și pierdere pentru impozitarea directă să difere substanțial de obligațiile de raportare în scopuri contabile. De asemenea, pot avea loc ajustări în scopuri fiscale care nu sunt pe deplin reflectate în conturile financiare. În concluzie, faptul că o societate este în pierdere în conturile sale financiare nu înseamnă neapărat că ea va fi tot în pierdere în declarația sa de venituri finală. Pe baza acestor argumente, Comisia confirmă faptul că calculul subvenției pentru sistemele de impozitare directă trebuie neapărat să se bazeze pe cifrele finale care figurează pe declarația de venituri finală auditată și nu pe declarațiile de venituri periodice sau pe situațiile contabile definitive sau provizorii.
3.5.5.2. Compensare fiscală pentru activitatea de cercetare și dezvoltare desfășurată în cadrul societăților cu investiții străine
(460)
Guvernul RPC au declarat că au fost informate pentru prima dată de introducerea de către Comisie a unor măsuri compensatorii pentru un program de cercetare și dezvoltare (CD) care nu este un program de înlocuire a programului CD pentru societățile cu investiții străine menționat în plângere. Guvernul RPC se bazează pe argumente similare utilizate pentru sistemul anterior, astfel cum se explică în considerentul (457), și susțin că măsurile compensatorii privind acest sistem încalcă articolele 11 și 13 din Acordul SMC al OMC. Guvernul RPC continuă cu afirmația că programul CD pentru societățile cu investiții străine a fost încheiat în 2008 și noul program CD inclus în noua Lege chineză privind impozitul pe profit pentru societăți nu este un program de înlocuire, deoarece nu se referă la societățile cu investiții străine și nu impune ca cheltuielile CD să fie cu 10 % mai mari decât în anul precedent.
(461)
Comisia ia notă de faptul că guvernul RPC nu a furnizat informații privind acest sistem în răspunsul la chestionar și în răspunsul la cererea de clarificări, dar că acest sistem a făcut deja obiectul unor măsuri compensatorii în cadrul anchetelor anterioare [a se vedea considerentul (310)]. Cu toate acestea, Comisia constată, de asemenea, că acest program a fost discutat în timpul vizitei de verificare cu guvernul RPC și că dispozițiile relevante de punere în aplicare au fost colectate ca elemente de probă (acestea au fost, de asemenea, prezentate de către unul dintre exportatorii incluși în eșantion). Prin urmare, afirmația guvernului RPC că este prima dată când a fost informat în legătură cu eventuala aplicare a a măsurilor compensatorii la acest program este nefondată, având în vedere, de asemenea, că anumiți exportatori cooperanți incluși în eșantion cu care guvernul RPC și-a coordonat răspunsul au raportat acest program în răspunsurile lor la chestionar. Guvernul RPC a fost pe deplin conștient de acest fapt, deoarece a inspectat de mai multe ori dosarul neconfidențial. Constatările anchetei arată că acest program poate face obiectul măsurilor compensatorii [considerentele (310) - (314) de mai sus]. Comisia adaugă că acest program este, în mod evident, o înlocuire a programului precedent care vizează societățile cu investiții străine, din cauza legăturii strânse sugerată de aceeași formă și valoare a beneficiilor fiscale (compensare fiscală suplimentară deductibilă din baza de impozitare), același raport și aceeași situație de bază (costuri eligibile pentru activități CD), cu modificări foarte mici. Aceste mici modificări au fost aduse în conformitate cu reforma noii legi EIT din 2008, însă natura și conținutul programului rămân, în esență, aceleași. De asemenea, Comisia face trimitere la argumentele privind standardul de deschidere prezentat în considerentul (457).
(462)
Guvernul RPC și un exportator cooperant inclus în eșantion susțin, de asemenea, că acest program nu este specific, deoarece Comisia nu a demonstrat că obținerea certificatului HNTE este limitat la anumite societăți. Comisia face trimitere la explicația sa din considerentul (313) de mai sus și din considerentele (321) și (325) cu privire la un alt program fiscal destinat HNTE. Comisia adaugă că dispozițiile de punere în aplicare a acestui program [a se vedea considerentul (321)] confirmă și mai mult constatarea privind specificitatea HNTE ca fiind singurele societăți din sectoarele sprijinite de politicile guvernamentale care sunt eligibile în conformitate cu cataloagele și orientările guvernamentale relevante și care pot obține certificatul relevant. De exemplu, pot obține certificatul respectiv doar societățile care sunt implicate într-un proiect CD descris în Domeniile cu tehnologii înalte și noi din Sprijinul esențial de stat și Orientările privind prioritățile actuale de dezvoltare în sectoarele-cheie ale industriei de înaltă tehnologie din 2007 ale CNDR sau activitățile CD incluse în domeniul de aplicare al Avizului Consiliului de stat privind punerea în aplicare a mai multor politici de sprijin pentru Planul național pentru dezvoltarea științei și tehnologiei pe termen mediu și lung (2006 - 2020), [nr. 6 (2006) a Consiliului de stat]. Prin urmare, este clar că acest program fiscal este limitat numai la acele societăți specifice din sectoarele relevante care desfășoară activități CD sprijinite de guvernul RPC, inclusiv societățile din sectorul fotovoltaic încurajat.
(463)
În ceea ce privește calcularea valorii subvenției, doi exportatori cooperanți incluși în eșantion sunt de părere că Comisia a utilizat în mod eronat cifrele din declarația de venituri anuală pentru 2011, deși PA cuprinde jumătate din anul 2011 și jumătate din anul 2012, ceea ce contravine metodei de calcul din secțiunea E litera (a) punctul (iii) din Orientările Comisiei privind calculul valorii subvenției în cadrul anchetelor de stabilire a taxelor compensatorii din 1998. Comisia face trimitere la toate argumentele dezvoltate în considerentul (459), care sunt la fel de relevante pentru respingerea acestei afirmații privind acest program. În plus, Comisia observă că argumentul privind o presupusă situație de pierdere fiscală în exercițiul financiar 2012 nu este relevantă sau prezintă o relevanță limitată, deoarece o deducere fiscală poate fi reportată încă cinci exerciții financiare și compensată cu orice venit impozabil declarat în următorii cinci ani. Prin urmare, chiar în cazul în care Comisia ar accepta că aceste societăți au avut o pierdere fiscală în anul 2012 sau în cazul în care declarația de venituri finală auditată pentru 2012 ar fi fost disponibilă și ar demonstra o pierdere fiscală (ceea ce nu este cazul aici), ea tot ar fi luat în considerare beneficiile în temeiul acestui program deoarece nu a putut fi exclus faptul că avantajele din deducerea fiscală acumulată în 2012 ar putea fi utilizate imediat ce societatea ar raporta un venit impozabil în oricare din următoarele cinci exerciții financiare.
3.5.5.3. Reducerile fiscale pentru societățile care utilizează tehnologii înalte și noi implicate în proiecte prestabilite
(464)
Guvernul RPC și un exportator cooperant susțin că acest program nu este specific, că analiza privind specificitatea nu se bazează pe niciun fel de elemente de probă și că cerințele pentru obținerea statutului de HTNE ar trebui considerate criterii sau condiții obiective de eligibilitate pentru subvenție, iar eligibilitatea pentru acest program este automată. În ceea ce privește constatarea privind specificitatea referitoare la limitarea acestui program și a compensării fiscale CD și în cazul HNTE, Comisia face trimitere la explicația sa din considerentele (321) și (325) și, de asemenea, la considerentul (462), care sunt aplicabile și în cazul acestui program. Comisia reafirmă că, în special măsurile de punere în aplicare și documentele enumerate mai sus arată că aplicarea acestui program și recunoașterea statutului de HNTE, care este departe de a fi pus la dispoziția tuturor societăților și de a fi întemeiat pe criterii obiective, sunt limitate numai la anumite sectoare și societăți care beneficiază de sprijin din partea guvernului RPC pe baza unor criterii care nu par să fie obiective și neutre. Eligibilitatea pentru beneficiile în temeiul acestui program nu este automată, ci depinde de acordarea unui certificat HNTE, care este eliberat conform unei proceduri discreționare de către autoritățile competente și, în consecință, nu este automată.
(465)
Un exportator cooperant susține că Comisia a calculat în mod eronat avantajul subvenției din acest program, pentru că a utilizat declarația de venituri auditată pentru 2011, deși declarațiile de venituri trimestriale pentru trimestrele I și II din 2012 au fost disponibile și colectate la verificare și, în orice caz, Comisia ar fi putut solicita o copie a declarației de venituri finale anuale pentru 2012 de îndată ce aceasta ar fi fost disponibilă. Acest exportator a susținut, de asemenea, că dacă este utilizată declarația de venituri pentru 2011 pentru calcularea avantajului subvenției, atunci ar trebui utilizată cifra de afaceri a societății pentru 2011, și nu cifra de afaceri din cursul PA. Comisia face trimitere la explicația sa din considerentul (459) de mai sus. Comisia constată, de asemenea, că în scrisoarea prealabilă verificării trimisă exportatorilor incluși în eșantion, inclusiv exportatorul în cauză, a solicitat în mod expres declarațiile de venituri originale și complete pentru exercițiile financiare cuprinse în PA și pentru cei trei ani precedenți. Prin urmare, acest exportator cooperant ar fi putut și ar fi trebuit să prezinte declarația de venituri pentru 2012 de îndată ce a devenit disponibilă, iar Comisia ia notă de faptul că nu a făcut acest lucru nici măcar recent, când a trimis observațiile sale cu privire la documentul de comunicare a constatărilor. În ceea ce privește argumentul conform căruia Comisia ar trebui să utilizeze cifra de afaceri pentru 2011 pentru a calcula valoarea avantajului, Comisia constată că valoarea avantajului din declarația de venituri pentru 2011 este considerată a reflecta în mod rezonabil situația din PA, în special deoarece plata taxei pentru 2011 era exigibilă în (luna) PA și datele finale pentru 2012 nu erau disponibile în momentul efectuării verificării. În orice caz, Comisia nu poate utiliza numitori diferiți pentru a măsura subvenții diferite, în caz contrar procentajele nu ar mai fi comparabile și coerența calculării nu ar mai fi garantată. În cele din urmă, Comisia adaugă că nu dispune de date verificate privind cifra de afaceri pentru 2011, ci dispune numai de date verificate privind cifra de afaceri pentru PA.
3.5.6. Observațiile părților privind acordarea drepturilor de folosire a terenurilor (DFT) pentru o sumă mai mică decât cea adecvată
(466)
Guvernul RPC a declarat că Comisia nu a stabilit specificitatea în temeiul articolelor 2.1 și 2.2 din ASMC și nici nu a justificat în mod clar concluziile sale privind specificitatea pe baza unor elemente de probă pozitive, așa cum prevede articolul 2.4 din ASMC. Conform guvernului RPC, Comisia nu a oferit niciun element de probă concret cu privire la industriile specifice cărora le sunt acordate DFT la rate preferențiale și temeiul juridic al evaluării sale conform căreia industria producătoare de celule și de module solare aparține acestor industrii. Un producător-exportator a făcut o afirmație similară. Aceste afirmații au trebuit să fie respinse. Comisia a citat în considerentul (364) de mai sus exemple de notificări privind DFT în care autoritățile relevante au limitat cumpărătorii potențiali la prețul stabilit la industria fotovoltaică și a stabilit limite de preț pentru DFT achiziționate de către producătorii-exportatori incluși în eșantion. În absența oricăror alte informații din partea guvernului RPC și, având în vedere sprijinul acordat de guvern industriei fotovoltaice, alături de natura discreționară și netransparentă a alocării drepturilor de folosire a terenurilor, Comisia a considerat că aceste informații stabilesc existența specificității.
(467)
Guvernul RPC și mai mulți producători-exportatori au afirmat că DFT de referință selectată de Comisie nu este adecvată. Guvernul RPC a susținut, de asemenea, că Comisia nu a depus toate eforturile pentru a identifica o valoare de referință care să aproximeze condițiile de piață care ar prevala în absența denaturării, în conformitate cu hotărârea grupului special al OMC în SUA - Taxele antidumping și compensatorii definitive asupra anumitor produse din China (101). Acest argument a trebuit să fie respins. Comisia a examinat, de fapt, în detaliu diverșii indicatori și a efectuat o comparație între Taiwan și RPC în ansamblu, precum și între Taiwan și provinciile chineze individuale în cauză. În urma acestei analize, Comisia consideră că Taiwanul reprezintă o valoare de referință adecvată, pe baza ansamblului de informații din dosar, și anume, (i) nivelul comparabil de dezvoltare economică și structura economică predominantă în Taiwan și în marea majoritate a provinciilor chineze și în orașele în care își au sediul producătorii-exportatori cooperanți, (ii) proximitatea fizică a Chinei cu Taiwanul, (iii) nivelul ridicat al infrastructurilor industriale deținute atât de Taiwan cât și de provinciile chineze, (iv) legăturile economice strânse și comerțul transfrontalier dintre Taiwan și RPC, (v) densitatea mare a populației din provinciile chineze vizate și din Taiwan, (vi) similaritatea dintre tipul de terenuri și tranzacțiile utilizate pentru construirea valorilor de referință relevante din Taiwan și din RPC și (vii) caracteristicile demografice, lingvistice și culturale comune atât pentru Taiwan cât și pentru RPC. În plus, cea mai mare parte din provinciile respective sunt considerate provincii industriale de vârf în RPC.
Deși PIB-ul pe cap de locuitor din Taiwan și cel din aceste provincii și orașe chineze nu sunt identice, PIB-ul acestor provincii și orașe a crescut rapid în ultimii ani, ceea ce înseamnă că decalajul față de Taiwan este din ce în ce mai redus. În plus, date recente par să indice că atât RPC, în ansamblu, cât și provinciile și orașele în cauză, înregistrează o rată de creștere a PIB-ului mult mai mare decât Taiwan, adică decalajul se reduce într-un ritm foarte rapid. Cu toate acestea, este important să se observe faptul că comparația strictă dintre PIB-ul unei țări care nu are o economie de piață (RPC) și PIB-ul unei economii de piață bine stabilite (Taiwan) nu este un element decisiv, în măsura în care este normal ca o țară care nu are o economie de piață să fie, în ceea ce privește PIB-ul, în urma unei economii de piață funcționale. În plus, mulți alți factori, precum normele de planificare sau politica de mediu, pot afecta cererea și oferta de teren industrial. Problema reală este de a determina care ar fi „condițiile de piață predominante” cu privire la DFT în provinciile chineze în cauză dacă aceasta ar fi o economie de piață funcțională și, pe baza tuturor elementelor de probă, se trage concluzia că acestea ar fi foarte apropiate de cele din Taiwan.
3.5.7. Alte observații
(468)
Reclamantul a susținut că Comisia ar trebui să facă publice sistemele de subvenționare suplimentare constatate în timpul anchetei și, de asemenea, ar trebui să stabilească marje de subvenție pentru astfel de sisteme care nu sunt menționate în plângere. În această privință, se observă că toate subvențiile care îndeplineau cerințele juridice pentru deschiderea procedurii au fost anchetate de către Comisie.
(469)
Reclamantul a susținut că Comisia ar fi trebuit să stabilească o marjă de subvenție în ceea ce privește furnizarea de polisiliciu pentru o sumă mai mică decât cea adecvată pe baza informațiilor din plângere și a constatărilor ministerului comerțului din Statele Unite din cazul similar referitor la produse fotovoltaice. Comisia a anchetat acest program și, pe baza informațiilor primite de la producătorii-exportatori incluși în eșantion și de la guvernul RPC, a concluzionat că nu a existat niciun avantaj prin intermediul acestui program în cursul PA, în principal deoarece prețurile la import pentru polisiliciu au fost mai scăzute decât prețurile practicate de furnizorii din China. Se remarcă faptul că perioadele de anchetă pentru cazul SUA și pentru cazul de față au fost diferite.
(470)
De asemenea, reclamantul a susținut că Comisia ar fi trebuit să stabilească o marjă de subvenție în ceea ce privește furnizarea de energie electrică pentru o sumă mai mică decât cea adecvată. Acest argument a trebuit să fie respins. Comisia nu a găsit suficiente elemente de probă conform cărora producătorii-exportatori incluși în eșantion, cu excepția LDK, ar fi beneficiat de furnizarea preferențială de energie electrică în cursul PA.
(471)
Guvernul RPC a susținut că metodologia de calcul a Comisiei a avut ca rezultat „dubla contabilizare la nivelul calculării marjei antidumping și a marjei antisubvenție”. Potrivit guvernului RPC, Comisia ar fi trebuit să deducă marja de subvenție calculată pentru programul de asigurare a creditelor la export din marjele de dumping pe baza faptului că aceasta este o subvenție la export. Guvernul RPC a susținut, de asemenea, că Comisia ar fi trebuit să deducă din marja de dumping marjele de subvenție calculate pe baza valorilor de referință externe. Aceasta motivează că „partea de dumping calculată pe baza valorii normale din țara analoagă este, de fapt, aceeași subvenționare care a făcut obiectul unor măsuri compensatorii în cadrul anchetei antisubvenții desfășurate în paralel”. Niciuna dintre aceste afirmații nu ar fi avut vreun impact asupra nivelului măsurilor rezultate deoarece, în cazul de față, taxele combinate sunt limitate de marja de prejudiciu. De asemenea, guvernul RPC a confirmat acest lucru în observațiile la documentul de comunicare a constatărilor definitive. Prin urmare, nu a fost necesară abordarea conținutului acestor afirmații.
3.6. Valoarea subvențiilor pasibile de măsuri compensatorii
(472)
Valoarea subvențiilor pasibile de măsuri compensatorii în conformitate cu dispozițiile regulamentului de bază, exprimată ad valorem, pentru societățile anchetate, este cuprinsă în tabelul de mai jos:
Producător-exportator
Marja de subvenție definitivă
Wuxi Suntech Power Co. Ltd;
Luoyang Suntech Power Co. Ltd;
Suntech Power Co. Ltd;
Wuxi Sun-Shine Power Co. Ltd;
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd; Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd,
4,9 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
JingAo Solar Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd,
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Shanghai Jinglong Solar Energy Technology Co. Ltd.;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd,
5,0 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd.;
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd,
11,5 %
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd,
de minimis
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
4,6 %
Jinko Solar Co. Ltd și societățile afiliate
6,5 %
Alte societăți cooperante (anexa 1)
6,4 %
Toate celelalte societăți
11,5 %
(473)
În conformitate cu articolul 15 alineatul (3) din regulamentul de bază, marja de subvenție totală pentru societățile cooperante care nu au fost incluse în eșantion este calculată pe baza marjei de subvenție medii totale ponderate stabilite pentru societățile cooperante care au fost incluse în eșantion, adică 6,4 %.
(474)
Având în vedere nivelul ridicat de cooperare din partea producătorilor-exportatori chinezi, taxa aplicabilă „tuturor celorlalte societăți” a fost stabilită la nivelul celei mai ridicate taxe impuse societăților care au fost incluse în eșantion sau, respectiv, celor care au cooperat la anchetă. Taxa pentru „toate celelalte societăți” va fi aplicată societăților care nu au cooperat la anchetă.
4. PREJUDICIUL
4.1. Definiția industriei din Uniune și a producției Uniunii
(475)
Produsul similar este fabricat de aproximativ 215 producători din Uniune. Aceștia constituie industria din Uniune în sensul articolului 9 alineatul (1) din regulamentul de bază și vor fi denumiți în continuare „industria din Uniune”. Instituțiile au verificat afirmațiile părților interesate conform cărora a existat un număr mai mare; această verificare a arătat că eventualii producători suplimentari au fost, în realitate, mai ales producători-exportatori, importatorii afiliați acestora, distribuitori și instalatori.
(476)
Toate informațiile disponibile cu privire la industria din Uniune, inclusiv informațiile furnizate în plângere, datele macroeconomice furnizate de Europressedienst, o firmă independentă de consultanță (denumită în continuare „consultantul”) și răspunsurile verificate la chestionar ale producătorilor din Uniune incluși în eșantion au fost utilizate în scopul stabilirii producției totale în Uniune pentru perioada de anchetă, întrucât nu au fost disponibile informații publice complete privind producția. Întrucât modulele și celulele sunt importate în Uniune în cadrul unor poziții tarifare care acoperă și alte produse care nu fac obiectul prezentei anchete, iar volumele importate raportate sunt exprimate în tone, nu s-au putut utiliza statisticile Eurostat pentru a stabili volumul și valoarea importurilor, care s-au bazat pe datele furnizate de consultant. Atunci când a fost posibil, datele primite de la consultant au fost verificate încrucișat cu alte surse publice disponibile și cu răspunsurile verificate la chestionar.
(477)
Pe această bază, producția totală la nivelul Uniunii s-a estimat la aproximativ 4 GW pentru module și 2 GW pentru celule în cursul perioadei de anchetă.
(478)
Astfel cum se indică la considerentul (21) de mai sus, nouă producători din Uniune au fost selectați pentru includerea în eșantion, aceștia reprezentând 18 % - 21 % din producția totală de module din Uniune și 17 % - 24 % din producția totală de celule din Uniune.
(479)
Mai multe părți au contestat faptul că datele furnizate de consultant au fost folosite pentru a stabili, printre altele, producția Uniunii, capacitatea de producție a Uniunii, precum și alți indicatori macroeconomici privind prejudiciul referitori la industria din Uniune și datele privind importurile. Aceste părți au pus sub semnul întrebării independența consultantului, afirmând faptul că acesta se afla în legătură cu reclamantul. De asemenea, aceste părți au solicitat clarificări privind criteriile în baza cărora consultantul a fost selectat de Comisie și au contestat experiența acestuia în colectarea datelor economice legate de sectorul fotovoltaic. În această privință, s-a afirmat faptul că Comisia ar fi trebuit să își fondeze constatările pe datele din alte surse disponibile, în special cele ale unor institute de cercetare renumite. În cele din urmă, AFASE a făcut trimitere la Cele mai bune practici pentru prezentarea de dovezi economice și pentru colectarea de date în cazurile referitoare la aplicarea articolelor 101 și 102 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) și în cazurile de fuziune, în vederea contestării fiabilității datelor transmise de consultant.
(480)
În ceea ce privește prepusele legături dintre consultant și reclamant, părțile interesate relevante nu au transmis niciun element de probă care să demonstreze existența acestora. De asemenea, ancheta nu a scos la lumină nicio relație de o altă natură decât cea pur comercială. În urma comunicării constatărilor finale, o parte interesată a susținut că au existat indicii conform cărora elementele de probă prima facie furnizate în plângere de industria din Uniune reclamantă s-au bazat pe datele furnizate de către același consultant. Deși se recunoaște că constatările privind unii indicatori au fost, într-adevăr, similare cu elementele de probă furnizate în plângere, aceasta nu înseamnă neapărat că acestea au fost stabilite pe baza unei singure surse. În acest sens, plângerea furnizează diferitele surse utilizate. Prin urmare, argumentele în această privință au fost respinse.
(481)
Comisia a considerat adecvată utilizarea acestor servicii de consultanță în cadrul anchetei curente, dată fiind absența altor surse publice disponibile privind datele macroeconomice necesare, care să acopere întreaga piață a Uniunii, precum și datele privind importurile. Anterior selectării Europressedienst, Comisia a evaluat metodologia utilizată de consultant pentru colectarea datelor relevante, precum și capacitatea consultantului de a furniza datele necesare în mod separat pentru toate tipurile de produse și pentru întreaga perioadă luată în considerare.
(482)
În plus, în timpul anchetei, datele furnizate de consultant au fost contraverificate, după caz, cu alte surse disponibile și au fost confirmate. În această privință, s-a observat faptul că pe piață există mai multe societăți de cercetare specializate în colectarea de date statistice din domeniul energiei fotovoltaice, iar cifrele raportate nu sunt aproape niciodată identice. Acest fapt se datorează dificultății cu care se confruntă orice institut de cercetare în ceea ce privește obținerea unor cifre exacte și, prin urmare, indicatorii de piață raportați pentru sectorul fotovoltaic se vor baza întotdeauna pe estimări, independent de furnizorul acestor cifre. În acest context, exercițiul de verificare încrucișată efectuat de Comisie a constat în compararea tendințelor care rezultă din datele primite din partea consultantului cu tendințele care rezultă din aceleași date publicate de alte societăți de cercetare, de Centrul Comun de Cercetare al Comisiei (JRC) și de EPIA cu privire la același subiect, în cazul în care au fost disponibile. Nu s-au observat diferențe semnificative în urma exercițiului de verificare încrucișată, iar tendințele demonstrate de indicatorii vizați de verificarea încrucișată au fost similare. Constatările provizorii privind procedura antidumping nu s-au bazat, așadar, numai pe datele furnizate de consultant, ci și pe analiza și evaluarea acestor date, efectuate de Comisie. În plus, potrivit considerentului 8 de mai sus, după instituirea măsurilor antidumping provizorii, a avut loc o vizită de verificare la sediul consultantului. Comisia a efectuat un control la fața locului la sediul consultantului pentru verificarea fiabilității metodologiei și datelor furnizate. Controlul la fața locului a fost efectuat ca urmare a verificării încrucișate a datelor de către Comisie și pentru a obține o asigurare în plus în ceea ce privește fiabilitatea și calitatea datelor și metodologia aferentă. Verificarea la fața locului a fost considerată adecvată în raport cu principiul bunei administrări, chiar dacă respectivele date nu au fost furnizate de o parte interesată, ci de un consultant. În consecință, Comisia a primit noi asigurări cu privire la fiabilitatea datelor furnizate de consultant.
(483)
O parte a susținut că metodologia de verificare încrucișată utilizată de Comisie nu a fost explicată în mod suficient de detaliat și a solicitat ca alte surse utilizate pentru verificarea încrucișată să fie divulgate. Această parte a susținut, de asemenea, că, în orice caz, metodologia utilizată nu a fost valabilă deoarece au fost comparate numai tendințe din diverse surse și nu valori absolute.
(484)
În ceea ce privește celelalte surse utilizate în scopul verificării încrucișate a datelor furnizate de către consultant, acestea au fost rapoartele publicate de JRC și de EPIA cu privire la aceleași subiecte. Referitor la compararea datelor cu alte surse, se precizează că aceasta a arătat nu numai tendințe similare, ci și magnitudini similare. Prin urmare, s-a concluzionat că metodologia utilizată a fost corespunzătoare și argumentele în această privință au fost respinse.
(485)
Principala activitate a consultantului este colectarea de date legate de sectorul fotovoltaic și elaborarea unei baze de date actualizate privind societățile care activează în acest sector. Aceste date sunt publicate în reviste specializate din domeniul energiei fotovoltaice, fiind folosite, de asemenea, de societăți individuale pentru care consultantul desfășoară activități de cercetare specializată. Baza de date elaborată de Europressedienst este periodic actualizată și republicată. În plus, consultantul are mai mulți ani de experiență în acest sector. Mai exact, metodologia consultantului vizează colectarea, verificarea încrucișată și cumularea informațiilor folosind surse diferite disponibile pe piață. În acest scop, consultantul colectează date prin intermediul chestionarelor standard trimise societăților incluse în baza de date sau prin convorbiri telefonice, în special de la producătorii din Uniune, sau cu ocazia târgurilor specializate, îndeosebi de la producătorii din țări terțe. Atunci când informațiile nu pot fi obținute prin canalele menționate, Europressedienst verifică rapoartele financiare ale societăților din sectorul fotovoltaic sau cooperează în mod liber cu alte institute de cercetare, în vederea obținerii sau a verificării încrucișate a datelor. S-a verificat faptul că aceste surse au fost utilizate de consultant în cadrul activității sale cotidiene. În lumina celor de mai sus, s-a considerat adecvată utilizarea serviciilor Europressedienst în cadrul anchetei actuale, pretențiile părților în această privință fiind, așadar, respinse.
(486)
În ceea ce privește Cele mai bune practici pentru prezentarea de dovezi economice, publicate de serviciile competente ale Comisiei (denumite în continuare „Cele mai bune practici”), ar trebui menționate următoarele observații. În primul rând, acesta este un document care nu poate angaja Comisia, deoarece nu a fost adoptat de colegiu, ci a fost publicat de serviciul competent cu scopul de a oferi părților recomandări cu privire la modul de prezentare a dovezilor economice. În al doilea rând, Cele mai bune practici se referă la prezentarea analizei economice și a datelor utilizate în anchetele privind concurența efectuate în temeiul articolelor 101 și 102 din TFUE și în cazurile de concentrări economice. Normele aplicabile, standardele de probă și competențele de investigare ale Comisiei în aceste cazuri de concurență nu pot fi comparate cu anchetele de apărare comercială, în cazul cărora se aplică un set de norme cu totul diferit.
(487)
Mai multe părți au contestat metodologia folosită de consultant, susținând faptul că aceasta nu ar corespunde standardelor științifice recunoscute. Cu toate acestea, după cum s-a menționat la considerentul (481) de mai sus, metodologia a fost evaluată, iar datele rezultate au fost verificate încrucișat și controlate, fiind, drept urmare, considerate în concordanță cu alte date publicate și, astfel, în mod rezonabil, fiabile. Punctele specifice menționate de anumite părți interesate au fost clarificate la nivel bilateral și puse la dispoziția părților interesate în fișierul deschis al anchetei.
(488)
CCCME a afirmat că metodologia de agregare a datelor nu a fost clarificată. Acest punct de vedere a fost respins, întrucât informațiile relevante au fost puse la dispoziția tuturor părților interesate în fișierul deschis pe care acestea îl pot consulta.
(489)
După comunicarea constatărilor finale, mai multe părți au reiterat preocupările lor cu privire la selectarea consultantului de către Comisie și privind calitatea datelor furnizate. În această privință, s-a susținut că datele consultantului pot fi comandate și achiziționate pe o bază ad hoc, pentru a răspunde cererilor identificate în mod specific ale clienților potențiali și, prin urmare, pot să nu fie obiective. De asemenea, CCCME a contestat faptul că datele colectate de către consultant pot fi considerate ca elemente de probă pozitive în sensul articolului 3 alineatul (2) din regulamentul de bază, deoarece datele au fost, în mare măsură, bazate pe ipoteze și estimări. În plus, s-a susținut că datele furnizate nu au fost justificate suficient prin elemente de probă din dosar și că nu au avut un caracter afirmativ, obiectiv și ușor de verificat.
(490)
În ceea ce privește aceste afirmații, se face trimitere la considerentele (481) - (482) de mai sus, unde au fost furnizate informații suplimentare privind selecția consultantului. În plus, se remarcă faptul că Comisia a angajat un consultant pe baza celor mai bune informații disponibile în acel moment și în deplină conformitate cu Regulamentul financiar al Comisiei aplicabil procedurii. În plus, se reamintește că a fost extrem de importantă capacitatea consultantului de a furniza toate datele necesare în timp util, întrucât Comisia a fost obligată să respecte termenele legale pentru publicarea constatărilor provizorii privind ancheta în curs de desfășurare.
(491)
În ceea ce privește calitatea datelor furnizate și dacă acestea pot fi considerate elemente de probă pozitive în conformitate cu articolul 3 alineatul (2) din regulamentul de bază, astfel cum se menționează mai sus în considerentul (482), metodologia consultantului de colectare a datelor a fost examinată și s-a constatat că aceasta a avut o calitate satisfăcătoare. În plus, după cum s-a menționat mai sus în același considerent, datele furnizate de către consultant au fost confruntate cu alte surse, atunci când a fost posibil, și s-a constatat că acestea sunt suficient de exacte. În cele din urmă, se remarcă faptul că consultantul deține o bază de date care este actualizată periodic, independent de necesitățile și cererile clienților. Aceeași bază de date este utilizată pentru a agrega și pentru a furniza statistici privind sectorul fotovoltaic diferiților clienți și, prin urmare, afirmația potrivit căreia datele nu au fost obiective a trebuit să fie respinsă.
(492)
După comunicarea constatărilor finale, o parte interesată a susținut că Comisia nu a dezvăluit sursele, metodologia utilizată și societățile cu care consultantul a cooperat pentru compilarea datelor macroeconomice furnizate. O altă parte interesată a repetat că metodologia aplicată de către consultant sugerează obținerea unor rezultate inexacte. Mai multe părți interesate au solicitat informații suplimentare privind metodologia utilizată de către consultant, cum ar fi media ratei răspunsurilor la chestionare/interviuri, procentajul de date culese prin fiecare canal, modul în care acestea au fost verificate, aproximările/ipotezele utilizate pentru a genera datele, numărul de societăți pentru care au fost efectuate aproximări și cel puțin un interval al numărului de angajați ai consultantului.
(493)
În ceea ce privește aceste afirmații, se precizează că în urma instituirii măsurilor provizorii, Comisia a furnizat părților interesate metodologia și sursele utilizate de către consultant pentru agregarea datelor și a răspuns la întrebările specifice ale părților interesate în această privință ca urmare a comunicării constatărilor antidumping provizorii. Solicitările de informații suplimentare ale părților interesate în cauză în urma comunicării constatărilor finale sunt considerate ca fiind satisfăcute de informațiile puse la dispoziție după instituirea taxelor provizorii, în măsura în care limitările privind confidențialitatea au permis acest lucru. În plus, trebuie subliniat faptul că Comisia a verificat la fața locului modul în care datele au fost colectate și agregate de către consultant, precum și ipotezele subiacente de agregare a datelor. Rezultatele verificării au fost satisfăcătoare, iar Comisia s-a asigurat de caracterul rezonabil al ipotezelor de bază și de calitatea datelor furnizate de către consultant. În plus, părțile nu au contestat datele, ca atare.
(494)
După comunicarea constatărilor finale, o altă parte a solicitat clarificări cu privire la numărul de producători din Uniune luați în considerare de către consultant în colectarea datelor sale și cu privire la suprapunerea dintre aceștia și aproximativ 215 producători din Uniune cunoscuți Comisiei. În acest sens, se clarifică faptul că producătorii din Uniune luați în considerare de către consultant sunt, în mare măsură, aceiași cu cei cunoscuți ca reprezentând industria din Uniune în prezenta ancheta și menționați în considerentul (475) de mai sus.
(495)
După comunicarea constatărilor finale, o parte a susținut că Comisia a efectuat analiza prejudiciului în mod inconsecvent deoarece aceasta a fost efectuată separat pentru module și celule în timp ce calculele marjei de prejudiciu și a marjei de subvenție au fost stabilite ca medie ponderată pentru module și celule, luate împreună. În acest sens, se remarcă faptul că, deși indicatorii au fost prezentați separat pentru fiecare tip de produs, concluziile obținute pentru fiecare indicator se referă la produsul care face obiectul anchetei, în ansamblu. Se reamintește, de asemenea, faptul că modulele și celulele sunt unul și același produs și, prin urmare, marjele de subvenție și nivelul de eliminare a prejudiciului au fost stabilite pe această bază. Prin urmare, afirmația a fost respinsă.
(496)
În fine, o altă parte a afirmat că calculul valorilor indicatorilor macroeconomici în cursul PA a fost întemeiat în mod greșit pe baza unei simple medii între anii 2011 și 2012, deoarece această metodologie nu ar fi obiectivă și nu ar conduce la rezultate care să reflecte realitatea în cursul PA. Se clarifică faptul că o simplă medie a datelor a fost folosită doar în cazul în care au existat tendințe similare în perioadele în cauză. În cazul în care tendințele au fost diferite, metodologia a fost adaptată în consecință prin luarea în considerare a realității de pe piață. Partea în cauză nu a oferit detalii cu privire la măsura în care rezultatele metodologiei utilizate nu ar reflecta realitatea de pe piață. Prin urmare, aceste afirmații au fost respinse.
4.2. Stabilirea pieței relevante a Uniunii
(497)
O parte din industria din Uniune este integrată pe verticală și o parte importantă din producția industriei din Uniune a fost destinată utilizării captive, în special producția de celule.
(498)
Pentru a stabili dacă industria din Uniune a suferit prejudicii importante și pentru a se determina consumul și alți indicatori economici, s-a analizat dacă și în ce măsură utilizarea ulterioară a producției industriei din Uniune a produsului similar (utilizare „captivă”) a trebuit luată în considerare.
(499)
Pentru a oferi o imagine cât mai completă a situației industriei din Uniune, au fost analizate date pentru întreaga activitate a produsului similar și s-a stabilit în consecință dacă producția a fost destinată utilizării captive sau pieței libere.
(500)
S-a constatat că următorii indicatori economici privind industria din Uniune ar trebui analizați prin raportare la întreaga activitate (inclusiv utilizarea captivă a industriei din Uniune): consumul, volumul de vânzări, producția, capacitatea de producție, rata de utilizare a capacității de producție, creșterea, investițiile, stocurile, ocuparea forței de muncă, productivitatea, fluxul de numerar, randamentul investițiilor, capacitatea de a mobiliza capital și importanța valorii subvențiilor care sunt pasibile de măsuri compensatorii. Acest lucru se datorează faptului că ancheta a arătat că acești indicatori ar putea fi analizați în mod rezonabil prin raportare la întreaga activitate, deoarece producția destinată utilizării captive a fost, de asemenea, afectată de concurența importurilor din țara în cauză. În continuare, piața captivă și piața liberă luate împreună sunt denumite „piața totală”.
(501)
În ceea ce privește rentabilitatea, analiza s-a concentrat asupra pieței libere, deoarece s-a constatat că prețurile de pe piața captivă nu reflectă întotdeauna prețurile pieței și nu au avut un impact asupra acestui indicator.
(502)
Mai multe părți au susținut faptul că prejudiciul ar fi trebuit evaluat în mod separat pentru piața captivă și pentru cea liberă. O parte a afirmat că datele referitoare la celulele destinate utilizării captive ar fi trebuit excluse din evaluarea prejudiciului, pentru că nu au fost afectate de importurile subvenționate.
(503)
Ancheta a arătat faptul că producătorii din Uniune integrați pe verticală au fost forțați să importe produse subvenționate (celule) și să înceteze producția acestor produse care se realiza la costuri mai ridicate decât prețul de import, ca o consecință a presiunii exercitate de importurile subvenționate asupra prețurilor. În plus, ancheta a relevat și faptul că piața liberă și piața captivă au afișat aceleași tendințe la nivelul prețurilor, ceea ce indică, de asemenea, faptul că acestea au fost afectate în egală măsură de importurile în cauză.
(504)
După comunicarea constatărilor finale, mai multe părți au reiterat afirmația conform căreia Comisia nu a reușit să furnizeze o analiză adecvată și motivată a pieței captive sau motivul pentru care nu a fost efectuată o analiză separată. Una dintre părți a afirmat că nu a fost furnizată nicio informație cu privire la semnificația producției Uniunii destinate utilizării captive. În plus, s-a afirmat faptul că considerentul (106) din regulamentul antidumping provizoriu, care a concluzionat că prețurile de pe piața captivă nu au reflectat întotdeauna prețurile pieței, a contrazis concluziile stabilite în considerentul (503) de mai sus, conform cărora piața liberă și piața captivă au prezentat tendințe similare ale prețurilor.
(505)
Se observă, în primul rând, că considerentul (105) din regulamentul antidumping provizoriu stabilește motivele pentru care s-a considerat necesar să se analizeze indicatorii de prejudiciu (cu excepția rentabilității) care se referă la activitatea totală a industriei din Uniune, inclusiv la utilizarea captivă. În acest sens, se reamintește faptul că, astfel cum este prevăzut în același considerent, ancheta a arătat că producția destinată utilizării captive a fost, de asemenea, afectată de concurența importurilor din RPC, ceea ce nu a fost contestat, ca atare, de către părțile interesate în cauză. Prin urmare, afirmația că nu au fost furnizate explicații în ceea ce privește motivul pentru care nu a existat o analiză separată a trebuit să fie respinsă. De asemenea, așa cum rezultă din această concluzie, se respinge afirmația conform căreia ar fi trebuit să se realizeze o astfel de analiză separată a pieței captive.
(506)
În al doilea rând, deși pe baza celor de mai sus semnificația producției destinate utilizării captive nu a fost considerată un element esențial, se observă că producția Uniunii de celule destinate utilizării captive a reprezentat aproximativ jumătate din producția totală în PA. În cele din urmă, se clarifică faptul că, chiar dacă prețurile de pe piața captivă nu reflectă prețurile de pe piața liberă, acest lucru nu este, neapărat, în contradicție cu faptul că ambele prețuri au urmat aceleași tendințe, deoarece acestea pot fi în continuare la niveluri diferite sau variațiile prețurilor pot fi la un nivel mai ridicat sau mai scăzut și, prin urmare, pot prezenta o imagine diferită. Pe baza constatărilor de mai sus, afirmațiile privind piața captivă au fost respinse.
(507)
Părțile în cauză nu au furnizat informații care să fi putut infirma această constatare. Din aceste motive, argumentele în acest sens au fost respinse.
4.3. Consumul la nivelul Uniunii
(508)
Consumul din Uniune a fost alcătuit din volumul total al importurilor de produs în cauză și volumul total al vânzărilor produsului similar în Uniune, inclusiv cele destinate utilizării captive. Nu au fost disponibile date complete privind totalul vânzărilor industriei din Uniune pe piața Uniunii. În plus, importurile în Uniune au fost înregistrate la poziții tarifare care acoperă și alte produse care nu fac obiectul prezentei anchete, iar volumele importurilor Eurostat raportate au fost exprimate în tone. În consecință, datele Eurostat nu au putut fi utilizate pentru a stabili volumul și valoarea importurilor. Prin urmare, consumul din Uniune s-a bazat pe datele furnizate de consultant, astfel cum se indică mai sus, fiind verificate încrucișat cu datele provenite din surse publice, precum studii de piață și studii puse la dispoziția publicului, precum și cu răspunsurile verificate la chestionar.
(509)
Consumul în Uniune a evoluat după cum urmează:
Tabelul 1-a
Consumul de module în Uniune (în MW)
2009
2010
2011
PA
Piața totală
5 465
12 198
19 878
17 538
Indice (2009 = 100)
100
223
364
321
Sursă: Europressedienst
Tabelul 1-b
Consumul de celule în Uniune (în MW)
2009
2010
2011
PA
Piața totală
2 155
3 327
4 315
4 021
Indice (2009 = 100)
100
154
200
187
Sursă: Europressedienst
(510)
În perioada luată în considerare, consumul total al Uniunii a crescut cu 221 % pentru module și cu 87 % pentru celule, între 2009 și PA, dar a scăzut în PA comparativ cu 2011. În termeni globali, consumul produsului care face obiectul anchetei în Uniune a crescut în mod semnificativ în comparație cu nivelul său din 2009.
(511)
O parte interesată a susținut faptul că datele privind consumul în Uniune al produsului vizat de anchetă variază în mod considerabil, în funcție de sursa utilizată. Această parte a afirmat că date fiabile nu pot fi stabilite decât pe baza informațiilor colectate de la instituții specializate sau centre de cercetare. Având în vedere explicațiile și concluziile formulate la considerentele (481) - (483) de mai sus, cu privire la fiabilitatea datelor furnizate de consultantul implicat în anchetă, acest argument a fost respins.
(512)
Aceeași parte a susținut faptul că respectivul consum al Uniunii nu ar trebui stabilit prin simpla adunare a capacităților de producție de module disponibile în Uniune, ci, mai degrabă, consumul de module pentru propriile proiecte ale industriei din Uniune ar trebui dedus din acesta. Acest argument a fost respins, întrucât consumul de module a fost stabilit pe baza capacităților nou-instalate în Uniune. Aceasta este o practică uzuală pentru stabilirea consumului de module. În ceea ce privește celulele, consumul a fost stabilit pe baza producției de module din Uniune.
(513)
O altă parte a susținut că metodologia descrisă de către consultant recunoaște dificultatea stabilirii unor cifre fiabile privind consumul. În continuare, s-a susținut că datele de import, precum și vânzările la export ale industriei din Uniune, s-au bazat fie pe estimări care nu puteau fi verificate, fie pe date incomplete, și că verificarea încrucișată efectuată de Comisie nu a fost suficientă pentru a putea concluziona că aceste date au fost, într-adevăr, fiabile și exacte.
(514)
Astfel cum s-a menționat deja în considerentele (481) - (482) de mai sus, calitatea datelor și a metodologiilor utilizate pentru a le colecta a fost verificată de către Comisie în timpul unei vizite la fața locului, pe baza căreia s-a considerat că metodologiile utilizate au fost corespunzătoare și rezultatele exacte și suficient de fiabile. Prin urmare, această afirmație a fost respinsă.
4.4. Importurile provenite din țara în cauză
4.4.1. Volumul și cota de piață a importurilor originare din țara în cauză
(515)
Importurile în Uniune din țara în cauză au evoluat astfel cum se descrie în tabelul de mai jos. Cifrele sunt raportate numai în indecși și în intervale procentuale, din motive de confidențialitate, deoarece importurile efectuate de producătorul-exportator pentru care nu au fost constatate subvenții, astfel cum se menționează la considerentul (472) de mai sus, au fost deduse din totalul importurilor din RPC.
Tabelul 2-a
Importurile de module din RPC (în MW)
2009
2010
2011
PA
Volumul importurilor din RPC
Indice (2009 = 100)
100
251
462
408
Cota de piață din piața totală
60 % - 65 %
68 % - 73 %
75 % - 80 %
78 % - 83 %
Sursă: Europressedienst
Tabelul 2-b
Importurile de celule din RPC (în MW)
2009
2010
2011
PA
Volumul importurilor din RPC
Indice (2009 = 100)
100
273
491
506
Cota de piață din piața totală
5 % - 10 %
12 % - 17 %
17 % - 22 %
22 % - 27 %
Sursă: Europressedienst
(516)
În perioada luată în considerare, volumul importurilor în Uniune din țara în cauză a crescut în mod considerabil, cu aproximativ 300 % pentru module și cu peste 400 % pentru celule. Acest lucru a condus la creșteri semnificative ale cotelor de piață ale importurilor din țara în cauză în Uniune. Mai precis, cotele de piață ale importurilor din țara în cauză au crescut de la [60 % - 65 %] la [78 % - 83 %] pentru module și de la [5 % - 10 %] la [22 % - 27 %] pentru celule. În termeni globali, importurile de produs în cauză din RPC au crescut în mod semnificativ, ca volum și cotă de piață, între 2009 și PA.
(517)
Ar trebui remarcat faptul că creșterea importurilor din țara în cauză a fost mult mai puternică decât creșterea consumului din Uniune pentru produsul în cauză. În consecință, producătorii-exportatori au putut beneficia de creșterea consumului din Uniune, iar poziția lor pe piață a devenit mai puternică datorită cotelor de piață mai mari.
(518)
O parte interesată a susținut faptul că datele privind volumul importurilor produsului vizat de anchetă variază în mod considerabil, în funcție de sursa utilizată. Această parte a afirmat că date fiabile nu pot fi stabilite decât pe baza informațiilor colectate de la instituții specializate sau centre de cercetare. Având în vedere explicațiile și concluziile formulate la considerentele (481) - (483) de mai sus, cu privire la fiabilitatea datelor utilizate în anchetă, acest argument a fost respins.
(519)
După comunicarea constatărilor finale, o parte interesată a contestat metodologia de determinare a valorii totale a importurilor din RPC, afirmând că aceasta ar fi fost bazată pe tranzacții efectuate la nivelul CIF, înainte de vămuire și, prin urmare, este îndoielnic faptul că aceste tranzacții au fost destinate consumului în Uniune. În ceea ce privește această afirmație, se precizează că valoarea totală a importurilor din RPC, astfel cum a fost furnizată de consultant, nu a fost utilizată pentru constatări și că numai volumele importurilor și prețurile de import au fost determinate în cursul anchetei. Deoarece metodologia de determinare a prețurilor de import nu a fost contestată ca atare de către partea interesată în cauză, se face trimitere la constatările relevante din considerentele (520) - (528) de mai jos. Prin urmare, afirmația de mai sus a fost respinsă.
4.4.2. Prețurile importurilor și subcotarea prețului
(520)
Prețul mediu al importurilor în Uniune din țara în cauză a evoluat după cum urmează:
Tabelul 3-a
Prețul de import al modulelor din RPC (în EUR/kW)
2009
2010
2011
PA
Prețuri de import
2 100
1 660
1 350
764
Indice (2009 = 100)
100
79
64
36
Sursă: Europressedienst și răspunsuri verificate la chestionarul din cadrul eșantionului
Tabelul 3-b
Prețul de import al celulelor din RPC (în EUR/kW)
2009
2010
2011
PA
Prețuri de import
890
650
620
516
Indice (2009 = 100)
100
73
70
58
Sursă: Europressedienst și răspunsuri verificate la chestionar
(521)
Prețul mediu de import pentru module și celule din RPC a scăzut în mod semnificativ în cursul perioadei luate în considerare. Pentru module, prețul mediu de import a scăzut cu 64 %, de la 2 100 EUR/kW în 2009 la 764 EUR/kW în perioada de anchetă. Similar, prețul mediu de import al celulelor din RPC a scăzut cu 42 %, de la 890 EUR/kW la 516 EUR/kW.
(522)
În termeni globali, prețul produsului în cauză a scăzut semnificativ între 2009 și PA.
(523)
Un importator cooperant neafiliat a susținut faptul că prețurile de import ar fi trebuit stabilite pe baza importurilor produsului în cauză în Uniune, așa cum a indicat acest importator în timpul anchetei. Cu toate acestea, datele furnizate de acest importator în timpul anchetei au reprezentat numai o parte din totalul importurilor în Uniune și nu s-au putut formula concluzii semnificative pe această bază cu privire la prețul mediu de import al tuturor importurilor din RPC în întreaga perioadă examinată, care acoperă mai mulți ani. Prin urmare, această afirmație a fost respinsă.
(524)
O altă parte a afirmat că metodologia de determinare a prețurilor nu a fost explicată, în special cu privire la modul în care datele din diverse surse au fost compilate și reconciliate. În plus, s-a susținut că costurile de import ar fi trebuit să se bazeze pe informațiile verificate colectate pe parcursul anchetei, mai degrabă decât pe estimări.
(525)
Se consideră că metodologia pusă la dispoziția părților interesate este suficient de completă pentru a înțelege modul în care au fost stabilite cifrele. În ceea ce privește costurile de „import”, se clarifică faptul că a fost efectuată o ajustare a prețurilor la fața locului pentru a se ajunge la prețurile CIF. Estimarea făcută a fost confirmată cu datele colectate în timpul anchetei.
(526)
Pentru a putea determina subcotarea prețurilor în perioada de anchetă, prețurile de vânzare medii ponderate pe tip de produs practicate de către producătorii din Uniune incluși în eșantion, percepute de la clienții neafiliați de pe piața Uniunii, ajustate la un nivel franco fabrică, au fost comparate cu prețurile medii ponderate corespondente pe tip de produs pentru importurile de la producătorii-exportatori chinezi care au cooperat, practicate în relația cu primul client independent de pe piața Uniunii, stabilite pe o bază CIF și ajustate în mod corespunzător în ceea ce privește costurile ulterioare importului, respectiv costurile de vămuire, de manipulare și de încărcare. Au fost utilizate costurile medii ulterioare importului ale importatorilor de module incluși în eșantion, odată ce datele lor au devenit disponibile.
(527)
Prețurile au fost comparate în funcție de tip, având în vedere tranzacții la același nivel comercial, și ajustate în mod adecvat, când a fost necesar și după deducerea rabaturilor și a reducerilor. Rezultatul comparației, exprimat ca procent din cifra de afaceri a producătorilor din Uniune incluși în eșantion în cursul PA, a indicat o subcotare medie ponderată a marjelor de [19,8 % - 37,5 %] pentru module, de [12,6 % - 53,8 %] pentru celule și de [19,8 % - 37,5 %] în termeni globali pentru produsul în cauză.
(528)
Ar trebui observat faptul că, în cazul unui producător-exportator inclus în eșantion, s-a calculat o subcotare negativă a prețului pentru celule. Totuși, întrucât cantitățile exportate nu au fost semnificative, acest fapt nu poate fi considerat reprezentativ. În plus, un alt producător-exportator inclus în eșantion a contestat sursa ajustării din celule monocristaline în celule pluricristaline, fără a-și susține însă punctul de vedere. Într-adevăr, ajustarea specifică nu a fost contestată de producătorul-exportator și nici nu au fost furnizate informații sau dovezi noi, afirmația fiind, prin urmare, respinsă.
4.5. Situația economică a industriei din Uniune
4.5.1. Generalități
(529)
În temeiul articolului 8 alineatul (4) din regulamentul de bază, Comisia a examinat toți factorii și indicii economici relevanți care influențează situația industriei din Uniune. Astfel cum se menționează la considerentele (14) - (22) de mai sus, a fost utilizată eșantionarea pentru examinarea prejudiciului suferit de industria din Uniune.
(530)
În scopul analizei prejudiciului, Comisia a făcut distincția între indicatorii privind prejudiciul macroeconomici și cei microeconomici. Comisia a analizat indicatorii macroeconomici pentru perioada luată în considerare pe baza datelor obținute de la consultantul independent menționat, astfel cum au fost verificate încrucișat, ori de câte ori a fost posibil, cu alte surse disponibile, precum și din răspunsurile verificate la chestionar ale producătorilor din Uniune incluși în eșantion. Comisia a analizat indicatorii microeconomici pe baza răspunsurilor verificate la chestionar ale producătorilor din Uniune incluși în eșantion.
(531)
În scopul prezentei anchete, au fost evaluați următorii indicatori macroeconomici, pe baza informațiilor referitoare la toți producătorii de produs similar din Uniune: producția, capacitatea de producție, rata de utilizare a capacității, volumul vânzărilor, cota de piață, creșterea, ocuparea forței de muncă, productivitatea, importanța valorii subvențiilor care sunt pasibile de măsuri compensatorii și redresarea în urma practicilor de subvenționare sau de dumping anterioare.
(532)
Următorii indicatori microeconomici au fost evaluați pe baza informațiilor legate de producătorii din Uniune incluși în eșantion care fabrică produsul similar: prețurile unitare medii, costul unitar, costurile cu forța de muncă, stocurile, rentabilitatea, fluxul de numerar, investițiile, randamentul investițiilor și capacitatea de a mobiliza capital.
(533)
O parte interesată a susținut că condițiile de piață pentru produsul în cauză diferă de la un stat membru la altul și că, prin urmare, analiza prejudiciului ar trebui realizată la nivelul fiecărui stat membru în parte. Această afirmație nu a fost susținută cu probe. În plus, ancheta nu a evidențiat niciun fel de circumstanțe speciale care să justifice o analiză a prejudiciului pentru fiecare stat membru în mod individual. Prin urmare, această afirmație a fost respinsă.
(534)
Unele părți au pus sub semnul întrebării fiabilitatea generală a indicatorilor macroeconomici privind prejudiciul utilizați de Comisie în scopul anchetei. Acestea au susținut faptul că tendințele stabilite pentru o serie de indicatori diferă de tendințele acelorași indicatori stabilite în cazul producătorilor din Uniune incluși în eșantion. S-au menționat în mod special producția Uniunii, productivitatea, vânzările, costurile medii cu forța de muncă și ocuparea forței de muncă.
(535)
S-au stabilit indicatori macroeconomici în legătură cu toți producătorii din Uniune. În cazul în care au fost compilate date identice pentru producători individuali din Uniune sau pentru un grup de producători din Uniune (de exemplu, producătorii din Uniune incluși în eșantion), tendințele nu sunt neapărat identice, dat fiind, de exemplu, faptul că, într-o astfel de comparație, nu este luată în considerare ponderea fiecărei societăți avute în vedere. Prin urmare, rezultatele exercițiului de comparare a indicatorilor macroeconomici pentru toți producătorii Uniunii și a indicatorilor pentru producătorii din Uniune incluși în eșantion nu sunt neapărat semnificative și nu permit formularea unei concluzii privind fiabilitatea unui set de date sau a altuia. În orice caz, atunci când se compară tendințele indicatorilor macroeconomici aplicați industriei din Uniune cu aceeași indicatori consolidați care vizează producătorii din Uniune incluși în eșantion, pot fi remarcate diferențe la nivelul tendințelor pentru mai mulți indicatori, precum producția, capacitatea de producție, volumul de vânzări, ocuparea forței de muncă și productivitatea industriei din Uniune între 2011 și PA. În cazul tuturor acestor indicatori, producătorii din Uniune incluși în eșantion au înregistrat rezultate mai bune decât industria din Uniune în general. Motivul acestei evoluții este faptul că în PA mulți producători din Uniune, care nu sunt incluși în eșantion, și-au încetat producția sau au intrat în faliment, generând astfel un impact negativ asupra indicatorului macroeconomic calculat la nivelul Uniunii. Prin urmare, aceste afirmații au fost respinse.
(536)
O parte interesată a susținut faptul că respectiva concluzie, astfel cum este formulată la considerentul (153) din regulamentul antidumping provizoriu, referitoare la faptul că analiza situației industriei din Uniune a indicat o tendință descendentă clară la nivelul tuturor indicatorilor principali privind prejudiciul, s-a bazat pe datele furnizate de consultant. În această privință, s-a clarificat faptul că, pe de o parte, indicatorii macroeconomici menționați în tabelele 4-a - 6-c din regulamentul antidumping provizoriu s-au bazat pe datele obținute de la consultant și verificate încrucișat, ori de câte ori a fost posibil, cu alte surse disponibile. Pe de altă parte, indicatorii macroeconomici menționați în tabelele 7-a - 11-c din regulamentul antidumping provizoriu s-au bazat pe datele colectate de la producătorii din Uniune incluși în eșantion și verificate la fața locului de către Comisie. Ar trebui remarcat, de asemenea, că factorii determinanți pentru situația prejudiciabilă a industriei din Uniune, precum nivelurile rentabilității industriei din Uniune, prețul mediu de vânzare în Uniune, dar și calculele aferente subcotării prețurilor, s-au bazat pe datele colectate de la producătorii Uniunii incluși în eșantion și de la producătorii-exportatori care au făcut obiectul unor verificări la fața locului. Prin urmare, afirmația de mai sus a fost respinsă.
4.5.2. Indicatori macroeconomici
4.5.2.1. Producția, capacitatea de producție și gradul de utilizare a capacității de producție
(537)
Totalul producției din Uniune, capacitatea de producție și rata de utilizare a acestei capacități au evoluat după cum urmează pe parcursul perioadei luate în considerare:
Tabelul 4-a
Module - producție, capacitate de producție și rata de utilizare a capacității de producție (MW)
2009
2010
2011
PA
Volumul producției
2 155
3 327
4 315
4 021
Indice (2009 = 100)
100
154
200
187
Capacitatea de producție
4 739
6 983
9 500
9 740
Indice (2009 = 100)
100
147
200
206
Rata de utilizare a capacității
45 %
48 %
45 %
41 %
Sursă: Europressedienst
Tabelul 4-b
Celule - producție, capacitate de producție și rata de utilizare a capacității de producție (MW)
2009
2010
2011
PA
Volumul producției
1 683
2 376
2 723
2 024
Indice (2009 = 100)
100
141
162
120
Capacitatea de producție
2 324
3 264
3 498
3 231
Indice (2009 = 100)
100
140
151
139
Rata de utilizare a capacității
72 %
73 %
78 %
63 %
Sursă: Europressedienst
(538)
Producția totală de module din Uniune a crescut cu 87 % în cursul perioadei luate în considerare. Producția a atins un vârf în 2011 și apoi a scăzut în cursul PA. Producția de module a Uniunii a sporit într-un ritm mult mai lent decât creșterea consumului, care a crescut de peste trei ori în cursul aceleiași perioade. În contextul unei creșteri semnificative a consumului, producătorii din Uniune și-au dublat capacitatea de producție pentru module în cursul perioadei luate în considerare. Cu toate acestea, în pofida nivelurilor mai ridicate de producție, rata de utilizare a capacității industriei din Uniune a scăzut cu 4 puncte procentuale, ajungând la numai 41 % în cursul perioadei de anchetă.
(539)
Producția de celule din Uniune a crescut cu 20 % în termeni globali în cursul perioadei luate în considerare. Aceasta a atins un vârf în 2011 și apoi a scăzut în cursul PA. Producția de celule din Uniune a urmat tendința consumului din Uniune, cu o creștere mai lentă până în 2011 și apoi o scădere mai pronunțată în cursul perioadei de anchetă. Similar evoluției consumului din Uniune, capacitatea industriei din Uniune a sporit mai întâi cu 51 % până în 2011, ca ulterior să scadă în cursul PA. În termeni globali, capacitatea a crescut cu 39 % în cursul perioadei luate în considerare. Rata de utilizare a capacității a crescut până în 2011, atingând o valoare maximă de 78 %, iar apoi a scăzut cu 15 puncte procentuale în PA. Global, rata de utilizare a capacității industriei producătoare de celule din Uniune a scăzut în perioada luată în considerare, ajungând la 63 % în cursul PA.
(540)
Prin urmare, industria din Uniune și-a mărit capacitatea ca răspuns la creșterea consumului. Cu toate acestea, nivelurile de producție ale industriei din Uniune au crescut într-un ritm mult mai lent decât consumul, fapt ce a condus la o scădere a ratelor de utilizare a capacității pentru produsul în cauză în cursul perioadei luate în considerare.
(541)
AFASE a susținut faptul că volumul de producție stabilit pentru module și celule la considerentul (537) de mai sus, precum și capacitatea de producție a industriei din Uniune pentru module și celule indicată la același considerent au fost supraestimate și a furnizat date din alte surse (de exemplu, EPIA, IMS și BNEF) care indicau volume mai scăzute. Aceste cifre sunt cele menționate la considerentul (537) de mai sus.
(542)
Volumul de producție stabilit la considerentul (537) de mai sus se bazează pe informații care acoperă atât societățile cotate la bursă, cât și cele necotate. Evoluția producției Uniunii, astfel cum se arată la considerentul (537) de mai sus, corespunde, în plus, evoluției consumului în Uniune, menționată la considerentul (509). În schimb, datele furnizate de AFASE cu privire la volumele de producție au arătat tendințe diferite în ceea ce privește consumul Uniunii, astfel cum se arată la considerentul (509), și statisticile privind consumul Uniunii, publicate de EPIA.
(543)
În ceea ce privește capacitatea de producție, ancheta a indicat faptul că, așa cum se prevede la considerentul (537), constatările au inclus capacitățile de producție ale societăților care au intrat în faliment sau și-au încetat producția în PA, deși nu și-au vândut unitățile de producție și echipamentele, prin urmare putând relua producția foarte rapid. În mod similar, astfel cum se menționează în considerentul (542) de mai sus, cifrele de la considerentul (537) au inclus date furnizate de societățile necotate la bursă.
(544)
În cele din urmă, datele furnizate de consultantul independent au fost verificate din nou și controlate, concluzia fiind că acestea sunt în mod rezonabil exacte. Pe baza celor de mai sus, s-a constatat că datele furnizate de AFASE, provenind din alte surse disponibile, nu au fost neapărat în contradicție cu constatările din regulamentul antidumping provizoriu.
(545)
În orice caz, acceptarea cifrelor furnizate de AFASE nu ar influența constatarea generală potrivit căreia industria din Uniune a suferit prejudicii considerabile, întrucât tendința acestor indicatori, și anume producția Uniunii și capacitatea de producție a acesteia, ar fi și mai pronunțată.
(546)
Un importator cooperant neafiliat a susținut faptul că volumul de producție, capacitatea de producție și rata de utilizare a capacității ar fi trebuit stabilite pe baza datelor care vizează numai producătorii din Uniune incluși în eșantion. Totuși, întrucât sunt indicatori macroeconomici, aceștia ar trebui stabiliți la nivelul tuturor producătorilor Uniunii, pentru a forma o imagine semnificativă și completă a situației industriei din Uniune. Prin urmare, această afirmație a fost respinsă.
(547)
După comunicarea constatărilor finale, o parte a solicitat Comisiei să clarifice modul în care a fost calculată de către consultant producția anuală a Uniunii. O altă parte a solicitat Comisiei să ofere mai multe explicații privind reconcilierea diferitelor date disponibile referitoare la capacitatea totală de producție a Uniunii. O altă parte a sugerat că producția totală și capacitatea de producție a Uniunii ar fi trebuit obținute de la producătorii din Uniune selectați în eșantion, deoarece aceasta ar fi condus la un rezultat mai fiabil. În această privință, s-a afirmat că datele disponibile publicului au fost imprecise din cauza caracterului confidențial al acestor date și că centrele de cercetare sau consultanții au trebuit să își bazeze analiza pe o serie de estimări și presupuneri.
(548)
Se clarifică faptul că producția anuală a Uniunii a fost calculată pe baza cifrelor raportate de producătorii din Uniune către consultant. Atunci când producția anuală a unui anumit producător din Uniune nu a putut fi obținută pentru un anumit an, aceasta a fost estimată aplicând rata de utilizare a capacității din anul precedent la noua capacitate de producție din anul respectiv. Instituțiile au comparat, de asemenea, cifrele obținute de către consultant cu cifrele indicate în răspunsurile industriei din Uniune la chestionarul de evaluare a situației transmis înainte de deschiderea procedurii. Ambele cifre sunt similare.
(549)
În ceea ce privește cererea de a furniza explicații suplimentare privind reconcilierea diferitelor date disponibile referitoare la capacitatea de producție a Uniunii, este de remarcat faptul că aceste informații au fost deja furnizate în dosarul public pus la dispoziție pentru consultarea de către părțile interesate. Prin urmare, această cerere a fost respinsă.
(550)
În cele din urmă, producția și capacitatea de producție a Uniunii sunt indicatori macroeconomici și, prin urmare, trebuie stabilite la nivelul întregii industrii a Uniunii, mai degrabă decât la nivelul producătorilor din Uniune incluși în eșantion.
(551)
După comunicarea constatărilor finale, o parte a susținut că metodologia utilizată pentru colectarea datelor privind producția (în special interviuri și vizite la locurile de producție) nu a permis obținerea unor rezultate fiabile din cauza caracterului confidențial al acestor date și din cauza reticenței întreprinderilor de a le pune la dispoziție. Prin urmare, această metodologie nu poate fi considerată ca fiind adecvată. Acest lucru ar fi fost confirmat de faptul că, deși un număr mult mai mare de producători din Uniune a fost utilizat de către consultant în comparație cu numărul luat în considerare de către Comisie în timpul examinării situației din etapa de deschidere a anchetei, volumul total al producției stabilit de către consultant este mai mic decât volumul total al producției stabilit de Comisie în scopul examinării situației. Această parte a susținut că, prin urmare, informațiile legate de acest indicator de prejudiciu nu pot fi considerate drept elemente de probă pozitive în sensul articolului 8 alineatul (1) din regulamentul de bază.
(552)
În primul rând, se clarifică faptul că numărul de producători luat în considerare de către consultant, pe de o parte, și cel luat în considerare de Comisie, pe de altă parte, au coincis, în mare parte, iar argumentul că rezultatele au fost inconsecvente a fost, prin urmare, respins. În plus, se reamintește faptul că datele colectate de către consultant au fost verificate încrucișat cu alte surse, ori de câte ori a fost posibil, constatându-se că estimările au fost suficient de fiabile. Prin urmare, se confirmă faptul că informațiile privind datele de producție furnizate de către consultant au fost considerate drept elemente de probă pozitive în sensul articolului 8 alineatul (1) din regulamentul de bază.
4.5.2.2. Volumul vânzărilor și cota de piață
(553)
Volumul vânzărilor industriei din Uniune și cota de piață a acesteia au evoluat după cum urmează în perioada luată în considerare:
Tabelul 5-a
Module - volumul vânzărilor și cota de piață (în MW)
2009
2010
2011
PA
Volumul vânzărilor pe piața Uniunii
1 037
1 890
2 683
2 357
Indice (2009 = 100)
100
182
259
227
Cota de piață
19 %
15 %
13 %
13 %
Sursă: Europressedienst
Tabelul 5-b
Celule - volumul vânzărilor și cota de piață (în MW)
2009
2010
2011
PA
Volumul vânzărilor pe piața totală
1 470
1 913
2 245
1 545
Indice (2009 = 100)
100
130
153
105
Cota de piață
68 %
57 %
52 %
38 %
Sursă: Europressedienst
(554)
În cursul perioadei luate în considerare, volumul vânzărilor de module a crescut cu 127 %. Cu toate acestea, în contextul creșterii cu 221 % a consumului, aceasta a condus la o scădere a cotei de piață a industriei din Uniune, de la 19 % în 2009 la 13 % în cursul PA. În ceea ce privește celulele, vânzările realizate de industria din Uniune au crescut marginal, cu doar 5 %, în timp ce consumul a crescut cu 87 %, ceea ce a condus la o reducere a cotei de piață de la 68 % în 2009 la 38 % în cursul perioadei de anchetă. Ca răspuns la creșterea consumului, vânzările de module și de celule realizate de industria din Uniune au crescut mult mai puțin decât importurile din țara în cauză. Astfel, industria din Uniune nu a avut beneficii de pe urma creșterii consumului. În consecință, cotele de piață pentru module și celule au scăzut în cursul perioadei luate în considerare.
(555)
O parte interesată a susținut faptul că cota de piață a industriei Uniunii pentru module se afla deja la 19 % în anul 2009 și că o scădere de 6 puncte procentuale în timpul perioadei luate în considerare nu poate fi considerată un prejudiciu.
(556)
Scăderea cotei de piață cu 6 puncte procentuale în perioada luată în considerare trebuie analizată în contextul unei creșteri a consumului de module în Uniune cu peste 200 % în cadrul aceleiași perioade. După cum se menționează mai sus, chiar și într-un scenariu care presupune un consum sporit, industria din Uniune nu și-a putut spori volumul vânzărilor în mod corespunzător și a suferit pierderi la nivelul cotei de piață. Prin urmare, această afirmație a fost respinsă.
(557)
O parte a susținut că metodologia utilizată pentru colectarea datelor privind vânzările (în special interviuri și vizite la locurile de producție) nu a permis obținerea unor rezultate fiabile din cauza caracterului confidențial al acestor date și din cauza reticenței întreprinderilor de a le pune la dispoziție. Prin urmare, această metodologie nu poate fi considerată ca fiind adecvată. În mod similar, informațiile respective nu pot fi considerate drept elemente de probă pozitive în sensul articolului 8 alineatul (1) din regulamentul de bază. Astfel cum se menționează în considerentul (482) de mai sus, datele colectate de către consultant au fost verificate încrucișat cu alte surse, ori de câte ori a fost posibil, constatându-se că estimările au fost suficient de fiabile. Prin urmare, se confirmă faptul că informațiile referitoare la datele privind vânzările furnizate de către consultant au fost considerate drept elemente de probă pozitive în sensul articolului 8 alineatul (1) din regulamentul de bază.
4.5.2.3. Numărul de angajați și productivitatea
(558)
Ocuparea forței de muncă și productivitatea au evoluat după cum urmează în cursul perioadei luate în considerare:
Tabelul 6-a
Module - ocuparea forței de muncă și productivitatea
2009
2010
2011
PA
Număr de angajați
11 779
15 792
17 505
16 419
(Indice 2009 = 100)
100
134
149
139
Productivitate
(kW/angajat)
183
211
247
245
(Indice 2009 = 100)
100
115
135
134
Sursă: Europressedienst
Tabelul 6-b
Celule - ocuparea forței de muncă și productivitatea
2009
2010
2011
PA
Număr de angajați
5 281
5 937
5 641
4 782
(Indice 2009 = 100)
100
112
107
91
Productivitate
(kW/angajat)
319
400
483
423
(Indice 2009 = 100)
100
126
151
133
Sursă: Europressedienst
(559)
Între 2009 și PA, ocuparea forței de muncă a crescut cu 39 % pentru module și a scăzut cu 9 % pentru celule. Cu toate acestea, se remarcă faptul că, pentru module, ocuparea forței de muncă a crescut până în 2011 și apoi a scăzut în cursul PA. În cazul celulelor, ocuparea forței de muncă a crescut până în 2010, apoi a scăzut în 2011 și în cursul PA. Productivitatea totală a manifestat tendințe pozitive pentru module și celule, cu creșteri de 34 % și, respectiv, 33 %. Această situație se datorează, parțial, eforturilor industriei din Uniune de a răspunde presiunii importurilor subvenționate din RPC.
(560)
Prin urmare, în concordanță cu scăderea producției de module din Uniune între 2011 și perioada de anchetă, ocuparea forței de muncă pentru module a scăzut, de asemenea, în cursul perioadei respective. Pentru celule, ocuparea forței de muncă a crescut până în 2010, iar apoi a scăzut în 2011 și în PA, în timp ce producția de celule din Uniune a crescut în mod constant până în 2011, după care a început să scadă.
(561)
În urma comunicării constatărilor finale, o parte a susținut că metodologia de stabilire a totalului locurilor de muncă din Uniune în timpul perioadei luate în considerare a fost incorectă. Această parte a susținut că, în cazul în care rata de ocupare a forței de muncă a unui anumit producător din Uniune nu au fost disponibilă, în locul acesteia a fost luată în considerare media de participare pe piața muncii a acelor producători din Uniune pentru care aceste informații au fost disponibile. Acest argument a trebuit să fie respins, întrucât metodologia de stabilire a totalului locurilor de muncă a fost diferită, adică în cazul în care datele privind ocuparea forței de muncă pentru un anumit producător din Uniune nu au fost disponibile, această cifră a fost estimată pe baza datelor aceleiași societăți pentru anul (anii) anterior(i). După cum s-a menționat în considerentul (482) de mai sus, această metodologie a fost verificată și considerată rezonabilă. Prin urmare, afirmația a fost respinsă.
4.5.2.4. Importanța valorii subvențiilor pasibile de măsuri compensatorii și redresarea în urma practicilor de subvenționare sau de dumping anterioare
(562)
Toate marjele de subvenționare sunt net superioare nivelului de minimis. În ceea ce privește importanța valorii subvențiilor pasibile de măsuri compensatorii asupra industriei din Uniune, ținând seama de volumul și de prețurile importurilor provenite din țara în cauză, impactul poate fi considerat substanțial.
(563)
Deoarece aceasta este prima procedură antisubvenție privind produsul în cauză, nu există date disponibile pentru a evalua efectele unor eventuale practici de dumping sau de subvenționare din trecut.
4.5.3. Indicatori microeconomici
4.5.3.1. Prețurile și factorii care afectează prețurile
(564)
Prețurile de vânzare medii ale producătorilor din Uniune incluși în eșantion către clienți neafiliați din Uniune au evoluat după cum urmează în cursul perioadei luate în considerare:
Tabelul 7-a
Module - prețurile medii de vânzare în Uniune
2009
2010
2011
PA
Prețurile medii de vânzare în Uniune pe piața liberă
(EUR/kW)
2 198,75
1 777,15
1 359,35
1 030,83
(Indice 2009 = 100)
100
81
62
47
Costul de producție
(EUR/kW)
2 155,02
1 599,44
1 400,13
1 123,60
(Indice 2009 = 100)
100
74
65
52
Sursă: răspunsuri verificate la chestionare
Tabelul 7-b
Celule - prețurile medii de vânzare în Uniune
2009
2010
2011
PA
Prețurile medii de vânzare în Uniune pe piața liberă
(EUR/kW)
1 525,09
1 160,99
777,62
474,91
(Indice 2009 = 100)
100
76
51
31
Costul de producție
(EUR/kW)
1 647,10
1 021,67
1 057,56
745,61
(Indice 2009 = 100)
100
62
64
45
Sursă: răspunsuri verificate la chestionare
(565)
În cursul perioadei luate în considerare, prețurile de vânzare au scăzut abrupt, cu 53 % pentru module și cu 69 % pentru celule. Prețurile de vânzare au scăzut în mod continuu pe parcursul perioadei luate în considerare, dar scăderea prețurilor a fost deosebit de pronunțată în cursul PA, când s-au prăbușit la niveluri imposibil de susținut. În perioada luată în considerare, costul de producție a scăzut cu 48 % pentru module și cu 55 % pentru celule. Industria din Uniune nu a putut obține beneficii de pe urma eforturilor sale continue de a-și spori eficiența costurilor, nici de pe urma impactului scăderii costului principalei materii prime, polisiliciul. Acest lucru s-a întâmplat, în principal, din cauza presiunii crescute asupra prețurilor exercitate de importurile subvenționate, ceea ce a avut un efect negativ asupra prețurilor de vânzare ale industriei din Uniune, care au scăzut chiar mai mult decât nivelul de creștere a eficienței. Aceasta se poate observa în tendința negativă a rentabilității industriei din Uniune, descrise la considerentul (579) de mai jos. În ansamblu, a existat o scădere semnificativă a prețului mediu de vânzare și a costului de producție al produsului similar, cu efect devastator asupra rentabilității industriei din Uniune.
(566)
O parte interesată a contestat faptul că scăderea prețurilor medii de vânzare a avut un efect devastator asupra rentabilității industriei din Uniune. Aceasta a susținut că respectivul cost mediu al industriei din Uniune a scăzut în egală măsură și, prin urmare, scăderea prețului a fost un fenomen normal. Totuși, potrivit considerentului (565) de mai sus, ancheta a stabilit faptul că prețul de vânzare practicat de industria din Uniune a scăzut și mai mult decât costul său mediu de producție și, prin urmare, această scădere a costurilor nu s-a reflectat la nivelul rentabilității industriei Uniunii. Așadar, s-a confirmat faptul că această scădere a prețurilor de vânzare practicate de industria din Uniune a avut un efect devastator asupra rentabilității industriei din Uniune, afirmațiile în această privință fiind respinse.
(567)
O altă parte a contestat concluziile din considerentul (138) al regulamentului antidumping provizoriu conform cărora prețurile au fost la niveluri nesustenabile în perioada de anchetă, susținând că decizia aparține forțelor pieței. De asemenea, aceeași parte a formulat obiecții la concluzia din același considerent conform căreia industria din Uniune nu a putut beneficia de scăderea prețurilor ca urmare a presiunii prețurilor importurilor care fac obiectul unor subvenții. În acest sens, instituțiile remarcă următoarele: „nivel nesustenabil” se referă la faptul că industria din Uniune a vândut în pierdere și, prin urmare, aceasta nu ar putea supraviețui pe termen lung. Întrebarea dacă nivelul prețurilor este sustenabil reprezintă, prin urmare, doar o chestiune privind relația dintre costurile de producție și prețuri. Prin afirmația „nu au putut beneficia de scăderea prețurilor” se face referire la faptul că costurile au scăzut mai puțin rapid decât prețurile. Ambele afirmații sunt susținute cu elemente justificative în considerentul (138) din regulamentul antidumping provizoriu. Prin urmare, acest argument a fost respins.
4.5.3.2. Costurile cu forța de muncă
(568)
Costurile medii cu forța de muncă ale producătorilor din Uniune incluși în eșantion au evoluat după cum urmează pe parcursul perioadei luate în considerare:
Tabelul 8-a
Module - costurile medii cu forța de muncă pe angajat
2009
2010
2011
PA
Costul mediu cu forța de muncă pe angajat (EUR)
38 194
40 793
41 781
42 977
(Indice 2009 = 100)
100
107
110
113
Sursă: răspunsuri verificate la chestionare
Tabelul 8-b
Celule - costul mediu cu forța de muncă pe angajat
2009
2010
2011
PA
Costul mediu cu forța de muncă pe angajat (EUR)
49 677
49 357
49 140
49 350
(Indice 2009 = 100)
100
99
99
99
Sursă: răspunsuri verificate la chestionare
(569)
Între 2009 și PA, costul mediu cu forța de muncă pe angajat pentru module a crescut constant, în total cu 13 %. În ceea ce privește celulele, costul mediu cu forța de muncă a rămas stabil în cursul perioadei luate în considerare și a scăzut ușor cu 1 % între 2009 și 2010, ulterior menținându-se la un nivel stabil până în perioada de anchetă. Creșterea globală a costului cu forța de muncă poate fi explicată, parțial, prin creșterea simultană a productivității (module și celule) și prin evoluția inflației.
(570)
O parte interesată a susținut faptul că nu a existat nicio inflație în perioada luată în considerare și, prin urmare, că o creștere generală a costurilor cu forța de muncă nu ar fi putut fi cauzată de acest factor.
(571)
Spre deosebire de ceea ce a susținut partea interesată, ancheta a arătat că a existat inflație în perioada luată în considerare și că respectiva creștere globală a costului cu forța de muncă, limitată la module, poate fi explicată de inflație și de creșterea productivității.
(572)
O parte interesată a afirmat că situația prejudiciabilă a industriei din Uniune a fost cauzată de creșterea costurilor cu forța de muncă și de scăderea, în paralel, a productivității. Cu toate acestea, trebuie remarcat mai întâi că costul forței de muncă a rămas stabil în cazul celulelor, în timp ce productivitatea a crescut atât pentru celule, cât și pentru module. Prin urmare, creșterea celor din urmă poate fi explicată prin creșterea productivității. În plus, ancheta a arătat că costurile cu forța de muncă nu reprezintă o parte semnificativă a costului de producție, astfel cum s-a menționat în considerentul (203) din regulamentul antidumping provizoriu. Prin urmare, acest argument a fost respins.
4.5.3.3. Stocuri
(573)
Nivelurile stocurilor producătorilor din Uniune incluși în eșantion au evoluat după cum urmează pe parcursul perioadei luate în considerare:
Tabelul 9-a
Module - stocuri
2009
2010
2011
PA
Stocuri finale (în kW)
28 612
40 479
74 502
65 415
(Indice 2009 = 100)
100
141
260
229
Sursă: răspunsuri verificate la chestionare
Tabelul 9-b
Celule - stocuri
2009
2010
2011
PA
Stocuri finale (în kW)
16 995
23 829
76 889
68 236
(Indice 2009 = 100)
100
140
452
402
Sursă: răspunsuri verificate la chestionare
(574)
În cursul perioadei luate în considerare, stocurile au crescut în mod semnificativ, și anume cu 129 % pentru module și cu 302 % pentru celule. În ceea ce privește modulele, stocurile au crescut în mod constant, ajungând la niveluri foarte ridicate în 2011 (cu 160 %), iar în cursul perioadei de anchetă au scăzut, rămânând însă la niveluri foarte ridicate în comparație cu începutul perioadei luate în considerare. În ceea ce privește celulele, evoluția a fost și mai pronunțată, cu o creștere a stocurilor de peste 350 % între 2009 și 2011. În mod similar, stocurile au scăzut în cursul perioadei de anchetă, dar au rămas la niveluri foarte ridicate în comparație cu începutul perioadei luate în considerare.
(575)
Ancheta a arătat că, având în vedere situația actuală nefavorabilă, producătorii din Uniune ar avea tendința de a menține stocuri limitate din produsul similar, bazându-și producția pe comenzi. Prin urmare, creșterea stocurilor pentru produsul similar în cursul perioadei luate în considerare nu este un factor relevant pentru a stabili dacă industria din Uniune a suferit un prejudiciu important.
(576)
O parte a susținut faptul că prezentarea valorilor stocurilor la considerentul (141) din regulamentul antidumping provizoriu a fost înșelătoare, întrucât stocurile au fost exprimate în kW și nu în MW, spre deosebire de volumul de producție al industriei din Uniune.
(577)
Exprimarea stocurilor în kW sau MW a fost considerată irelevantă pentru stabilirea existenței unui prejudiciu important suferit de industria din Uniune. În consecință, argumentul a fost respins.
(578)
După comunicarea constatărilor finale, mai multe părți au susținut că stocurile ar fi trebuit să fie stabilite pentru întreaga industrie din Uniune și că cifrele a numai zece producători din Uniune nu erau reprezentative. Se clarifică faptul că stocurile au fost considerate ca un indicator microeconomic și, prin urmare, acestea trebuie stabilite pe baza informațiilor colectate la nivel de societate comercială, în acest caz din eșantionul de producători din Uniune considerat ca fiind reprezentativ pentru întreaga industrie din Uniune. Prin urmare, afirmația de mai sus a fost respinsă.
4.5.3.4. Rentabilitatea, fluxul de numerar, investițiile și randamentul investițiilor și capacitatea de mobilizare a capitalului
(579)
Rentabilitatea și fluxul de numerar au evoluat după cum urmează pe parcursul perioadei luate în considerare:
Tabelul 10-a
Module - rentabilitatea și fluxul de numerar
2009
2010
2011
PA
Rentabilitatea vânzărilor în Uniune către clienți neafiliați (% vânzări din cifra de afaceri)
2 %
10 %
-3 %
-9 %
Fluxul de numerar
13 %
10 %
12 %
3 %
Sursă: răspunsuri verificate la chestionare
Tabelul 10-b
Celule - rentabilitatea și fluxul de numerar
2009
2010
2011
PA
Rentabilitatea vânzărilor în Uniune către clienți neafiliați (% vânzări din cifra de afaceri)
-8 %
12 %
-36 %
-57 %
Fluxul de numerar
75 %
52 %
-0,3 %
-46 %
Sursă: răspunsuri verificate la chestionare
(580)
Rentabilitatea pentru producătorii din Uniune incluși în eșantion a fost stabilită prin exprimarea profitului net înainte de impozitare realizat din vânzarea produsului similar către clienți neafiliați din Uniune ca procent din cifra de afaceri generată de aceste vânzări.
(581)
Rentabilitatea a scăzut puternic și s-a transformat în pierderi în cursul perioadei luate în considerare pentru produsul similar. Aceasta a scăzut cu 11 puncte procentuale pentru module și cu 49 de puncte procentuale pentru celule.
(582)
Rentabilitatea produsului similar a crescut între 2009 și 2010, dar a scăzut în mod semnificativ în 2011, când industria din Uniune a înregistrat pierderi, diminuându-se în continuare în mod considerabil în cursul perioadei de anchetă. Pierderile au fost deosebit de ridicate pentru celule.
(583)
Tendința fluxului net de numerar, care reprezintă un indicator al capacității producătorilor din Uniune incluși în eșantion de a-și autofinanța activitățile, a urmat, de asemenea, o tendință negativă între 2009 și perioada de anchetă. Astfel, în scădere cu 10 puncte procentuale pentru module și cu o ușoară creștere în 2011, cea mai mare scădere a fluxului de numerar a avut loc între 2011 și PA. Scăderea fluxului de numerar pentru celule a fost mai pronunțată decât cea pentru module și a atins niveluri semnificativ negative în cursul PA. Prin urmare, fluxul de numerar pentru produsul similar a scăzut în cursul perioadei luate în considerare.
(584)
Cifrele prezentate mai jos reprezintă evoluția investițiilor și randamentul investițiilor producătorilor din Uniune incluși în eșantion în raport cu piața totală în timpul perioadei luate în considerare:
Tabelul 11-a
Module - investițiile și randamentul investițiilor
2009
2010
2011
PA
Investiții (EUR)
12 081 999
50 105 017
64 643 322
32 730 559
(Indice 2009 = 100)
100
415
535
271
Randamentul investițiilor
-15 %
19 %
-15 %
-17 %
Sursă: răspunsuri verificate la chestionare
Tabelul 11-b
Celule - investițiile și randamentul investițiilor
2009
2010
2011
PA
Investiții (EUR)
31 448 407
34 451 675
10 234 050
6 986 347
(Indice 2009 = 100)
100
110
33
22
Randamentul investițiilor
-4 %
10 %
-20 %
-19 %
Sursă: răspunsuri verificate la chestionare
(585)
Tabelul de mai sus arată că industria din Uniune și-a sporit investițiile pentru module cu 171 % între 2009 și PA. Acest lucru a fost legat, în principal, de o creștere semnificativă de capacitate. Cu toate acestea, în aceeași perioadă, industria din Uniune și-a diminuat investițiile cu 78 % pentru celule; investițiile realizate au fost legate, în principal, de cercetare și dezvoltare, precum și de îmbunătățirea și întreținerea tehnologiei și proceselor de producție în scopul sporirii eficienței. Întrucât industria din Uniune nu și-a putut permite investiții suplimentare pentru celule în cursul perioadei luate în considerare, nivelul investițiilor în cursul perioadei de anchetă a fost relativ scăzut. Întrucât investițiile au fost finanțate, în principal, din fluxul de numerar și din împrumuturi între societăți, scăderea fluxului de numerar a avut un efect imediat asupra nivelului investițiilor realizate.
(586)
Randamentul investițiilor (denumit în continuare „RI”) a fost exprimat ca profit în procente din valoarea contabilă netă a investițiilor. RI privind produsul similar a urmat tendințe negative similare cu ceilalți indicatori de performanță financiară între 2009 și PA, pentru toate cele trei tipuri de produs. Pentru celule, în timp ce s-a înregistrat o creștere în 2009 și 2010, randamentul investițiilor a scăzut în mod semnificativ în 2011, atingând niveluri negative. Pentru module, RI s-a situat la niveluri negative în cursul întregii perioade luate în considerare, cu excepția anului 2010, în care acesta a atins 19 %. În ansamblu, randamentul investițiilor a scăzut în perioada luate în considerare, atingând -17 % în PA pentru celule, respectiv cu 1 %, rămânând în continuare la valori negative semnificative, respectiv la -19 %. RI global pentru produsul similar a manifestat tendințe negative în cursul perioadei luate în considerare.
(587)
S-a analizat capacitatea de mobilizare a capitalului în raport cu piața totală și s-a constatat o deteriorare constantă a capacității industriei din Uniune de a genera numerar pentru produsul similar și, prin urmare, o deteriorare a situației financiare a industriei din Uniune.
(588)
O parte interesată a susținut că cifrele privind investițiile indicate mai sus au fost prea mici în comparație cu capacitatea de producție a industriei din Uniune indicată în considerentul (538). În sprijinul acestei afirmații, partea a menționat investițiile realizate de un producător din Uniune în creșterea capacității, care au reprezentat un cost mult mai mare. Partea în cauză a concluzionat că, prin urmare, capacitatea de producție stabilită a industriei din Uniune trebuie să fi fost supraestimată. Trebuie remarcat faptul că această afirmație nu a fost susținută prin niciun element de probă, în special în ceea ce privește investițiile realizate de producătorul din Uniune în cauză. În schimb, cifrele privind investițiile din regulamentul antidumping provizoriu s-au bazat pe informații reale și verificate de la producătorii din Uniune incluși în eșantion. Este de remarcat faptul că această afirmație s-a bazat, de asemenea, pe comparația între investițiile totale ale producătorilor din Uniune incluși în eșantion și capacitatea totală de producție a întregii industrii din Uniune, care nu poate fi considerată o bază adecvată pentru comparație, deoarece nu au fost luate în considerare investițiile totale ale întregii industrii din Uniune. Prin urmare, acest argument a fost respins.
4.5.3.5. Concluzie privind prejudiciul
(589)
Analiza situației industriei din Uniune a arătat o tendință descendentă clară a indicatorilor principali de prejudiciu. În contextul unei creșteri generale a consumului, producția totală de module și celule a crescut în perioada luată în considerare. Deși volumul vânzărilor a crescut, cota de piață a industriei din Uniune a scăzut în PA, datorită unei creșteri mai mari a consumului în cursul perioadei luate în considerare. Prețul mediu de vânzare a scăzut puternic în perioada luată în considerare, având un efect negativ asupra tuturor indicatorilor de performanță financiară, cum ar fi rentabilitatea, fluxul de numerar, randamentul investițiilor și capacitatea de a mobiliza capital.
(590)
În perioada luată în considerare, volumul total al vânzărilor industriei din Uniune a crescut. Cu toate acestea, creșterea volumului vânzărilor industriei din Uniune a fost însoțită de o scădere puternică a prețului mediu de vânzare.
(591)
În cursul perioadei luate în considerare, importurile din RPC realizate de părțile interesate au crescut în ceea ce privește volumul și cota de piață. În același timp, prețurile de import au scăzut în mod constant, generând o subcotare semnificativă a prețurilor medii ale industriei din Uniune pe piața Uniunii.
(592)
Mai multe părți interesate au afirmat că industria din Uniune și, în special, producătorii din Uniune incluși în eșantion au rezultate bune. S-a afirmat că evoluția anumitor indicatori de prejudiciu, și anume volumul producției, capacitatea de producție, vânzările și ocuparea forței de muncă (în cazul anumitor producători incluși în eșantion, chiar și rentabilitatea) sunt în creștere și nu reflectă un prejudiciu important. Aceste afirmații nu au fost confirmate de rezultatele anchetei, care a arătat în mod clar tendința de scădere a mai multor indicatori de prejudiciu, ceea ce a permis să se concluzioneze că industria din Uniune a suferit un prejudiciu important.
(593)
Având în vedere cele de mai sus, ancheta a confirmat în special faptul că prețurile de vânzare sunt inferioare costurilor de producție, ceea ce are un efect negativ asupra rentabilității industriei din Uniune, care a atins niveluri negative în cursul PA. În concluzie, în cazul în care importurile subvenționate continuă să intre pe piața Uniunii, pierderile înregistrate de industria din Uniune ar putea conduce la încetarea permanentă a oricărei activități semnificative de producție a produsului similar în Uniune. Acest lucru pare să fie confirmat de evoluțiile înregistrate în cursul și după PA, mai precis de faptul că unele societăți și-au declarat falimentul și/sau au încetat temporar sau permanent producția.
(594)
Date fiind argumentele de mai sus, se concluzionează că industria din Uniune a suferit un prejudiciu important, în sensul articolului 8 alineatul (4) din regulamentul de bază.
5. CAUZALITATEA
5.1. Introducere
(595)
În conformitate cu articolul 8 alineatele (5) și (6) din regulamentul de bază, s-a examinat dacă prejudiciul important suferit de industria din Uniune a fost cauzat de importurile subvenționate din țara în cauză. Mai mult, au fost analizați factorii cunoscuți, diferiți de importurile subvenționate, care ar fi putut aduce prejudicii industriei din Uniune, pentru a se garanta că orice prejudiciu cauzat de acești factori nu a fost atribuit importurilor subvenționate.
(596)
Potrivit afirmațiilor unor părți interesate, condițiile pe piață pentru produsul în cauză diferă de la un stat membru la altul și, prin urmare, analiza de cauzalitate ar trebui să fie realizată la nivelul fiecărui stat membru în parte.
(597)
Programele naționale de sprijin stabilesc, într-o anumită măsură, dimensiunea piețelor statelor membre. Cu toate acestea, ancheta a arătat, de asemenea, că cererea nu depinde exclusiv de programele de sprijin. În funcție de situarea geografică (expunerea la soare) și de prețul energiei electrice într-un anumit loc, panourile solare par să fi atins sau, cel puțin, să se fi apropiat de paritatea de rețea (de exemplu, atunci când costul producerii energiei solare este egal cu cel al producerii energiei convenționale), ceea ce înseamnă că anumite investiții au loc independent de programele de sprijin. Prin urmare, nu s-a putut stabili că condițiile de piață depind în mod exclusiv de programele de sprijin, motiv pentru care această afirmație a fost respinsă.
(598)
Mai multe părți interesate au susținut faptul că analiza cauzalității efectuată nu a separat sau distins efectele prejudiciabile ale importurilor subvenționate de efectele altor factori cunoscuți, care prejudiciază industria din Uniune în același timp, și nici nu a cuantificat aceste efecte. În plus, s-a afirmat faptul că Comisia nu a reușit să efectueze o analiză colectivă a acestor factori cunoscuți.
(599)
În răspunsul său la această afirmație, ar trebui să se remarce faptul că, în conformitate cu practica stabilită, Comisia a analizat în primul rând dacă există o legătură cauzală între importurile subvenționate și prejudiciul suferit de industria din Uniune și, în al doilea rând, a analizat măsura în care ceilalți factori cunoscuți au afectat legătura de cauzalitate stabilită între prejudiciul important suferit de industria din Uniune și importurile subvenționate. În cadrul acestei analize, efectele celorlalți factori cunoscuți asupra situației industriei din Uniune au fost evaluate, deosebite și separate de efectele prejudiciabile ale importurilor subvenționate, pentru a garanta faptul că prejudiciile cauzate de acești factori nu au fost atribuite importurilor subvenționate. S-a constatat faptul că niciunul dintre acești factori nu a avut un impact semnificativ, sau de orice natură, asupra situației industriei, ceea ce ar fi putut infirma faptul că prejudiciul important evaluat trebuie atribuit importurilor subvenționate. Din aceste motive, argumentul a fost respins.
(600)
În urma comunicării constatărilor finale, mai multe părți interesate au reiterat argumentele de mai sus. În această privință, s-a afirmat că Comisia ar trebui să stabilească în mod explicit, printr-o explicație motivată și adecvată, faptul că prejudiciul provocat de alți factori decât importurile subvenționate nu este atribuit acestor importuri.
(601)
Pe parcursul prezentei anchete s-a concluzionat, după examinarea tuturor datelor, că importurile subvenționate luate separat au cauzat un prejudiciu important industriei din Uniune. În acest sens, cuantificarea efectelor altor factori cunoscuți nu a fost posibilă și, prin urmare, a fost efectuată o evaluare calitativă, astfel cum se prevede în considerentele (164) - (222) din regulamentul antidumping provizoriu. În concluzie, s-a confirmat faptul că prejudiciul important suferit de industria din Uniune a fost cauzat de importurile subvenționate. Într-adevăr, efectele altor factori asupra evoluției negative a industriei din Uniune au fost considerate limitate. Trebuie remarcat faptul că, în conformitate cu articolul 8 alineatele (5) și (6) din regulamentul de bază, nu se impune nicio obligație privind analizele de atribuire sau neatribuire care trebuie efectuate. Dimpotrivă, în conformitate cu articolul 8 alineatele (5) și (6) din regulamentul de bază, aceste analize trebuie efectuate în așa fel încât să permită ca efectele prejudiciabile ale importurilor subvenționate să fie separate și distinse de efectele prejudiciabile cauzate de alți factori. Ancheta nu a evidențiat niciun fel de dovezi care să arate că toți ceilalți factori cunoscuți care ar fi putut contribui la prejudiciul suferit, împreună sau izolat, ar fi afectat legătura de cauzalitate între importurile subvenționate și prejudiciul important suferit de industria din Uniune. Având în vedere analiza de mai sus, s-a confirmat faptul că alți factori cunoscuți nu au fost în măsură să infirme constatarea conform căreia prejudiciul important suferit de industria din Uniune a fost cauzat de importurile subvenționate. Din aceste motive, argumentele au fost respinse.
(602)
Unele părți interesate au susținut că sistemele naționale de sprijin, expunerea la soare și prețurile energiei electrice (inclusiv taxele de reglementare) diferă în funcție de statul membru și, în plus, că există diferite segmente de piață în cadrul fiecărei piețe (segmentul rezidențial - instalații mai mici de 40 kW, segmentul comercial și industrial - instalații cu puteri cuprinse între 40 kW și 1 MW și segmentul utilitar - instalații cu o putere cuprinsă între 1 MW și 10 MW). Având în vedere acest fapt, părțile interesate au afirmat că analiza de cauzalitate ar trebui efectuată separat pentru fiecare stat membru, pe de o parte, și pentru segmentele rezidențiale și cele la scară mare, pe de altă parte.
(603)
După comunicarea constatărilor definitive, unele părți interesate și-au reiterat afirmația conform căreia analiza legăturii de cauzalitate ar trebui să se desfășoare pentru fiecare stat membru în parte, fără a furniza însă argumente suplimentare sau elemente de probă noi în acest sens.
(604)
Ancheta a arătat faptul că prețurile de import și nivelul vânzărilor sunt similare în toată Uniunea. Prin urmare, se poate considera că există, într-adevăr, o piață pentru produsul care face obiectul anchetei. De asemenea, ancheta nu a evidențiat că producătorii din fiecare stat membru sau regiune și-au concentrat activitățile în această piață specifică sau că importurile subvenționate s-au concentrat într-un stat membru sau într-o regiune. În plus, niciuna dintre părțile interesate nu a susținut că subvenționarea și prejudiciul ar trebui să fie analizate în fiecare stat membru, ceea ce ar fi constituit o condiție prealabilă pentru efectuarea unei analize separate a legăturii de cauzalitate pentru fiecare stat membru. Ancheta nu a evidențiat niciun fel de dovezi că aceasta ar fi fost o abordare adecvată, în special având în vedere faptul că existau prețuri similare în întreaga Uniune ale produsului în cauză la nivelul Uniunii. În plus, este de remarcat faptul că expunerea la soare poate fi diferită în regiuni diferite ale aceluiași stat membru, de exemplu expunerea la soare în sudul Franței este mai ridicată decât în nordul Franței, sau regiuni diferite dintr-un stat membru pot aplica sisteme diferite de sprijin (de exemplu, Belgia) și, prin urmare, impactul acestor factori asupra cererii poate varia de la o regiune la alta în cadrul aceluiași stat membru. Cu toate acestea, diferențele în ceea ce privește cadrul de reglementare din fiecare stat membru și/sau regiune și diferențele de condiții, cum ar fi expunerea la soare, nu justifică o analiză separată a legăturii de cauzalitate și, prin urmare, o analiza separată a prejudiciului și a subvenționării. Prin urmare, aceste argumente au fost respinse.
(605)
O altă parte interesată a susținut faptul că, deși alți factori sunt relevanți, sistemele naționale de sprijin rămân principalul factor în ceea ce privește stabilirea nivelului cererii. Aceeași parte a contestat, de asemenea, faptul că paritatea de rețea a fost atinsă cel puțin în unele locuri, susținând că prețurile modulelor au crescut de la începutul PA, în timp ce prețul energiei electrice a scăzut. De asemenea, această parte a afirmat că, în orice caz, cel puțin în anumite state membre, condițiile normative, economice și tehnice nu permit conectarea la rețea și, prin urmare, pentru aceste state membre este irelevant dacă paritatea de rețea a fost atinsă. Această parte nu a furnizat însă niciun document justificativ pentru afirmațiile de mai sus. În orice caz, argumentele de mai sus confirmă faptul că situația sistemelor naționale de sprijin precum și paritatea de rețea pot diferi, până la un anumit punct, de la un stat membru la altul. În plus, niciuna dintre informațiile transmise nu a permis justificarea unei analize separate pentru fiecare stat membru. În consecință, argumentele au fost respinse.
(606)
După comunicarea constatărilor finale, aceeași parte interesată a repetat afirmația și a furnizat câteva informații care ar prezenta diferitele condiții de piață per stat membru și per sector. Cu toate acestea, informațiile furnizate nu au putut fi considerate determinante, deoarece acestea au constat într-o prezentare PowerPoint fără elemente de probă și, prin urmare, nu au demonstrat că ar fi justificată o analiză separată pentru fiecare stat membru. Prin urmare, afirmația acestei părți a fost respinsă.
(607)
Pe această bază, s-a concluzionat că o analiză a legăturii de cauzalitate per stat membru și/sau regiune și per segment nu ar corespunde realității pieței.
(608)
Guvernul RPC au susținut că Comisia a efectuat analiza legăturii de cauzalitate în mod inconsecvent, deoarece analiza prejudiciului s-a efectuat separat pentru module și celule, în timp ce analiza legăturii de cauzalitate nu a făcut distincție între tipurile de produse. În acest sens, se remarcă faptul că, în timp ce indicatorii de prejudiciu au fost, într-adevăr, prezentați separat pentru fiecare tip de produs, concluziile obținute pentru fiecare indicator se referă la produsul care face obiectul anchetei în ansamblu. Se reamintește, de asemenea, că modulele și celulele sunt unul și același produs și, prin urmare, analiza legăturii de cauzalitate s-a desfășurat pe această bază. Prin urmare, afirmația a fost respinsă.
5.2. Efectul importurilor subvenționate
(609)
Ancheta a arătat faptul că importurile subvenționate din RPC au crescut în mod semnificativ în perioada luată în considerare, volumul acestora sporind considerabil cu aproximativ 300 % pentru module și aproximativ 400 % pentru celule, cota lor de piață crescând, pentru module, de la [60 % - 65 %] în 2009 la [78 % - 83 %] în PA și, pentru celule, de la [5 % - 10 %] în 2009 la [22 % - 27 %] în PA. Prin urmare, se confirmă faptul că volumul importurilor și cota de piață pentru produsul în cauză au crescut considerabil în cursul perioadei luate în considerare. De-a lungul timpului, s-a observat o coincidență clară între creșterea importurilor subvenționate și pierderea cotei de piață deținute de industria din Uniune. De asemenea, ancheta a stabilit că, astfel cum s-a menționat la considerentul (527) de mai sus, importurile subvenționate au generat o subcotare a prețurilor industriei din Uniune în cursul PA.
(610)
Ancheta a arătat că prețurile importurilor subvenționate au scăzut cu 64 % pentru module și cu 42 % pentru celule în cursul perioadei luate în considerare și au condus la o creștere a subcotării. Confruntată cu această presiune asupra prețurilor, industria din Uniune a depus eforturi considerabile pentru a-și reduce costurile de producție. În pofida acestor eforturi, nivelul extrem de scăzut al prețurilor importurilor originare din China a forțat industria din Uniune să își reducă și mai mult prețurile de vânzare până la niveluri nerentabile. Astfel, rentabilitatea industriei din Uniune a scăzut dramatic în cursul perioadei luate în considerare și a înregistrat pierderi în cursul PA.
(611)
Pe baza celor de mai sus, se concluzionează că prezența importurilor din China și creșterea cotei de piață a importurilor subvenționate, originare din China, la prețuri constant inferioare celor practicate de industria din Uniune au avut un rol hotărâtor în ceea ce privește prejudiciul important suferit de industria din Uniune, care se reflectă în situația sa financiară precară și în deteriorarea majorității indicatorilor de prejudiciu.
(612)
O parte interesată a contestat existența unei corelații suficiente între importurile subvenționate ale produsului în cauză din RPC și prejudiciul important suferit de industria din Uniune. S-a afirmat că această idee ar fi susținută, pe de o parte, de faptul că, între 2009 și 2010, marja de profit a industriei din Uniune pentru celule a crescut în mod semnificativ (de la înregistrarea de pierderi la un profit de 12 %), în timp ce importurile din China aveau un preț mai mic cu 36 % decât prețurile practicate de industria din Uniune și și-au dublat cota de piață în aceeași perioadă. Pe de altă parte, între 2010 și 2011, importurile din China au câștigat numai 6 puncte procentuale din cota de piață, deși consumul a crescut mult mai mult în aceeași perioadă, în timp ce industria din Uniune a înregistrat totuși o pierdere de 36 %. Această parte a susținut în plus faptul că, în ceea ce privește PA, importurile de celule din alte țări terțe s-au situat la același nivel al prețurilor ca importurile din China, însă au câștigat o cotă de piață mai mare, corespunzătoare cotei de piață pierdute de industria din Uniune.
(613)
Ancheta a arătat existența unei creșteri constante a cotei de piață a modulelor și celulelor chineze în perioada luată în considerare (17 puncte procentuale pentru module, 17 puncte procentuale pentru celule). Într-adevăr, potrivit considerentului (609) de mai sus, importurile subvenționate din RPC au crescut semnificativ, în timp ce prețurile de import au scăzut. În paralel, industria din Uniune a pierdut din cota de piață în perioada luată în considerare și, potrivit considerentelor (589) - (593) de mai sus, toți indicatorii principali privind prejudiciul au arătat o tendință negativă. Așadar, s-a confirmat faptul că a existat o coincidență clară, în timp, între creșterea importurilor subvenționate și pierderea cotei de piață deținute de industria din Uniune.
(614)
Corelația în timp menționată mai sus a fost stabilită pentru toate tipurile de produse, în mod separat. În plus, analiza impactului importurilor asupra marjei de profit a industriei din Uniune, efectuată separat pentru fiecare an din perioada luată în considerare nu conduce la rezultate semnificative, întrucât existența unei subvenții și a unui prejudiciu important, precum și legătura de cauzalitate dintre acestea nu trebuie stabilite pentru fiecare an în parte. Corelația dintre importurile subvenționate și prejudiciul important este demonstrată în mod suficient prin analiza evoluțiilor în cursul întregii perioade luate în considerare.
(615)
S-a observat, de asemenea, faptul că rentabilitatea industriei Uniunii este unul dintre factorii menționați la articolul 8 alineatul (4) din regulamentul de bază, care ar trebui analizat atunci când se examinează impactul importurilor subvenționate asupra situației industriei din Uniune. Simplul fapt că industria din Uniune a fost rentabilă într-un anumit an nu înseamnă în mod special că aceasta nu a suferit prejudicii importante. În plus, pierderea cotei de piață de către industria din Uniune nu ar trebui să corespundă în mod exact creșterii cotei de piață a importurilor subvenționate pentru a stabili o legătură de cauzalitate între prejudiciu și importurile subvenționate. În cele din urmă, alți factori (de exemplu, importuri din alte țări terțe sau creșterea consumului), care ar fi putut exercita un impact asupra situației prejudiciabile a industriei din Uniune, au fost examinați și abordați separat, în considerentele (619) - (732) de mai jos.
(616)
Coincidența dintre creșterea importurilor subvenționate în cantități semnificative, care a subcotat prețurile în industria din Uniune, și situația tot mai precară a industriei din Uniune reprezintă un indicator clar al cauzalității în cazul de față, astfel cum se descrie la considerentele (609) - (611) de mai sus. Argumentele privind lipsa unei corelații între importurile subvenționate și prejudiciul important suferit de industria din Uniune au fost, prin urmare, respinse.
(617)
După comunicarea constatărilor finale, aceeași parte interesată a continuat să conteste analiza legăturii de cauzalitate, întrucât rentabilitatea industriei din Uniune nu a fost analizată în mod specific în ceea ce privește anumiți ani (în special 2010), ci pentru întreaga perioadă luată în considerare.
(618)
În această privință, ar trebui remarcat faptul că nu se pot trage concluzii valabile referitoare la legătura de cauzalitate prin izolarea un anumit an din perioada luată în considerare, ignorând evoluția industriei din Uniune pe durata întregii perioade luate în considerare și corelațiile acesteia cu evoluția importurilor subvenționate. O astfel de analiză nu poate conduce decât la o imagine parțială din care nu se pot formula concluzii riguroase. Astfel, ratele de rentabilitate, care au influențat și alți indicatori financiari pe care industria din Uniune i-a realizat în 2010, au fost ridicate datorită creșterii deosebit de puternice a consumului din Uniune, determinată de scheme de sprijin foarte generoase, care au permis industriei din Uniune să aibă cea mai bună creștere a vânzărilor în același an, însă numai cu un caracter temporar și, în orice caz, fără a fi sustenabile pentru acest tip de industrie. Prin urmare, acest argument a fost respins.
5.3. Influența altor factori
5.3.1. Importurile din alte țări terțe
(619)
Volumul importurilor de module din alte țări terțe a crescut cu 19 % în cursul perioadei luate în considerare, în timp ce cota de piață a scăzut în perioada luată în considerare de la 18,4 % la 6,8 %. Taiwan este al doilea cel mai mare exportator după RPC.
(620)
Volumul importurilor de celule din alte țări terțe a crescut cu 186 % în cursul perioadei luate în considerare, ceea ce a condus la o creștere a cotei de piață de la aproximativ 24 % în 2009 la aproximativ 36 % în cursul PA. Taiwan este al doilea cel mai mare exportator de celule după RPC, cu un volum al importurilor și o cotă de piață care le depășesc cu mult pe cele ale altor țări terțe, dar care sunt totuși mai mici decât cele ale RPC.
(621)
Prețurile importurilor de module și celule din țările terțe au fost, în medie, mai mari decât prețul unitar mediu al importurilor din China. Informațiile disponibile privind importurile din Taiwan arată că prețul mediu de import pentru module a fost mai mare decât prețul mediu de import pentru module provenind din China, în timp ce prețul mediu de import pentru celule s-a situat în limitele prețului mediu de import pentru celule provenind din China. Cu toate acestea, deoarece nu au fost disponibile informații detaliate privind prețurile fiecărui tip de produs, comparația prețurilor medii poate fi utilizată cu titlu orientativ, dar nu se pot formula concluzii definitive pe această bază. În cursul perioadei luate în considerare, volumul importurilor de celule din Taiwan a crescut continuu, ceea ce a dus la o creștere a cotei de piață cu aproximativ 14 puncte procentuale. Prin urmare, deși se recunoaște că este posibil ca importurile de celule din Taiwan să fie contribuit la prejudiciul suferit de industria din Uniune, nu se poate concluziona că acestea au afectat legătura de cauzalitate între importurile subvenționate din RPC și prejudiciul suferit de industria din Uniune, dat fiind faptul că volumul importurilor de celule din RPC a fost ușor mai ridicat decât cel al importurilor din Taiwan. În ceea ce privește prețurile, deși prețurile orientative medii se situează în aceleași limite, nu se poate formula nicio concluzie pe această bază din cauza lipsei de informații disponibile cu privire la tipurile specifice de celule importate. Totuși, în cursul PA, în ansamblu pentru produsul care face obiectul anchetei, în pofida unei creșteri a cotei de piață, volumele au fost mai mici decât cele ale RPC și nivelurile lor de prețuri au fost în general mai mari, cu excepția celulelor. Din aceste motive, în special având în vedere volumele importurilor și cotele de piață ale altor țări terțe, precum și nivelurile lor de prețuri, care sunt, în medie, similare sau mai mari decât cele ale industriei din Uniune, se poate concluziona că importurile din țările terțe nu au afectat legătura de cauzalitate dintre importurile subvenționate și prejudiciul suferit de industria din Uniune.
(622)
Mai multe părți interesate au formulat observații după comunicarea constatărilor finale cu privire la constatările privind importurile din alte țări terțe. Cu toate acestea, părțile respective nu au adus informații și elemente de probă noi care ar fi putut să modifice constatările relevante.
(623)
Aceste părți au subliniat în special volumul de importuri de celule din Taiwan. Cu toate acestea, valoarea absolută a volumului importurilor de produs în cauză din Taiwan (1 132 MW) reprezintă o cotă foarte mică (sub 5 %) din totalul consumului Uniunii (21 559 MW) și în comparație cu importurile din RPC (15 005 MW). Prin urmare, importurile din Taiwan au contribuit doar marginal sau deloc la prejudiciul suferit de industria din Uniune și nu afectează legătura de cauzalitate.
Tabelul 12
Importurile și cotele de piață ale importurilor din alte țări terțe
MODULE
2009
2010
2011
PA
Volumul importurilor din toate celelalte țări terțe (MW)
1 003
1 702
1 385
1 195
(Indice 2009 = 100)
100
169
138
119
Cota de piață a importurilor din toate celelalte țări terțe
18,4 %
14,0 %
7,0 %
6,8 %
Preț mediu de import EUR/kW
2 385,34
1 852,23
1 430,90
1 218,41
(Indice 2009 = 100)
100
78
60
51
Volumul importurilor din Taiwan (MW)
49
144
140
135
(Indice 2009 = 100)
100
294
286
276
Cota de piață a importurilor din Taiwan
0,9 %
1,2 %
0,7 %
0,8 %
Preț mediu de import EUR/kW
2 102,04
1 659,72
1 350,00
1 125,93
(Indice 2009 = 100)
100
79
64
54
Volumul importurilor din SUA (MW)
140
180
51
60
(Indice 2009 = 100)
100
129
36
43
Cota de piață a importurilor din SUA
2,6 %
1,5 %
0,3 %
0,3 %
Preț mediu de import EUR/kW
2 400,00
1 872,22
1 431,37
1 233,33
(Indice 2009 = 100)
100
78
60
51
Volumul importurilor din restul Asiei (MW)
720
1,140
1,029
879
(Indice 2009 = 100)
100
158
143
122
Cota de piață a importurilor din restul Asiei
13,2 %
9,3 %
5,2 %
5,0 %
Preț mediu de import EUR/kW
2 400,00
1 870,18
1 440,23
1 229,81
(Indice 2009 = 100)
100
78
60
51
Volumul importurilor din restul lumii (MW)
94
238
165
121
(Indice 2009 = 100)
100
253
176
129
Cota de piață a importurilor din restul lumii
1,7 %
2,0 %
0,8 %
0,7 %
Preț mediu de import EUR/kW
2 404,26
1 869,75
1 442,42
1 231,40
(Indice 2009 = 100)
100
78
60
51
Sursă: Europressedienst
CELULE
2009
2010
2011
PA
Volumul importurilor din toate celelalte țări terțe (MW)
510
884
1 100
1 457
(Indice 2009 = 100)
100
173
216
286
Cota de piață a importurilor din toate celelalte țări terțe
23,7 %
26,6 %
25,5 %
36,2 %
Preț mediu de import EUR/kW
1 166,67
1 072,40
751,82
553,88
(Indice 2009 = 100)
100
92
64
47
Volumul importurilor din Taiwan (MW)
235
400
540
997
(Indice 2009 = 100)
100
170
230
424
Cota de piață a importurilor din Taiwan
10,9 %
12,0 %
12,5 %
24,8 %
Preț mediu de import EUR/kW
948,94
1 100,00
670,37
514,54
(Indice 2009 = 100)
100
116
71
54
Volumul importurilor din SUA (MW)
40
40
40
33
(Indice 2009 = 100)
100
100
100
83
Cota de piață a importurilor din SUA
1,9 %
1,2 %
0,9 %
0,8 %
Preț mediu de import EUR/kW
1 350,00
1 050,00
825,00
636,36
(Indice 2009 = 100)
100
78
61
47
Volumul importurilor din Japonia (MW)
60
154
170
145
(Indice 2009 = 100)
100
257
283
242
Cota de piață a importurilor din Japonia
2,8 %
4,6 %
3,9 %
3,6 %
Preț mediu de import EUR/kW
1 350,00
1 051,95
829,41
641,38
(Indice 2009 = 100)
100
78
61
48
Volumul importurilor din restul lumii (MW)
175
290
350
282
(Indice 2009 = 100)
100
166
200
161
Cota de piață a importurilor din restul lumii
8,1 %
8,7 %
8,1 %
7,0 %
Preț mediu de import EUR/kW
1 348,57
1 051,72
831,43
638,30
(Indice 2009 = 100)
100
78
62
47
Sursă: Europressedienst
5.3.2. Importuri nesubvenționate din RPC
(624)
Importurile nesubvenționate din RPC au fost atent analizate și s-a constatat faptul că acestea nu exercită niciun impact semnificativ asupra situației industriei din Uniune, care ar putea afecta legătura de cauzalitate dintre importurile subvenționate și prejudiciul suferit de industria din Uniune.
5.3.3. Evoluția consumului Uniunii
(625)
După cum se menționează la considerentul (509) de mai sus, consumul Uniunii a crescut cu 221 % pentru module și cu 87 % pentru celule în perioada luată în considerare. Consumul a atins un punct maxim în anul 2011 și a scăzut în PA, menținându-se în continuare cu mult peste nivelul de la începutul perioadei luate în considerare din 2009. Industria din Uniune nu a putut beneficia de această creștere a consumului întrucât cota sa de piață a scăzut de la 19 % la 13 % pentru module și de la 68 % la 38 % pentru celule în timpul aceleiași perioade. În același timp, cota de piață a RPC a crescut brusc până în 2011 și apoi a rămas stabilă la un nivel semnificativ în cursul PA, când consumul a scăzut. Prin urmare, având în vedere că, în pofida scăderii consumului Uniunii în cursul PA, importurile subvenționate din RPC fie și-au menținut cota de piață (module), fie au înregistrat o creștere a acesteia (celule) în detrimentul industriei din Uniune în cursul perioadei luate în considerare, nu se poate concluziona că scăderea consumului a fost de natură să afecteze legătura de cauzalitate dintre importurile subvenționate și prejudiciul suferit de industria din Uniune. În plus, ancheta a arătat faptul că, întrucât capacitatea industriei din Uniune a fost, în orice caz, mult mai redusă decât nivelurile de consum, consumul în scădere în PA nu a putut influența situația prejudiciabilă a industriei din Uniune.
(626)
Este dificil să se stabilească, pe baza informațiilor disponibile, în ce măsură cererea este condiționată de sistemele de sprijin ale statelor membre. Într-adevăr, după cum se menționează în considerentul (632) de mai jos, există o mare varietate de sisteme de sprijin și interacțiunea dintre aceste sisteme și cerere este foarte complexă și, prin urmare, este dificil să se cuantifice impactul lor exact. Cu toate acestea, datele disponibile indică, de asemenea, faptul că cererea de energie solară va continua să existe și să crească în timp chiar și în absența sistemelor de sprijin, deși la niveluri mai reduse decât în contextul sistemelor de sprijin. În acest context, mai multe părți au susținut faptul că paritatea de rețea a fost deja atinsă sau aproape atinsă în unele regiuni ale Uniunii.
(627)
O parte interesată a susținut faptul că importurile din RPC nu au captat întreaga creștere a consumului și că, deși în cazul modulelor industria din Uniune a pierdut cota de piață între 2009 și 2010, aceasta și-a sporit rentabilitatea în aceeași perioadă. În plus, s-a afirmat faptul că, în anul 2009, când importurile de celule din RPC aveau o cotă de piață de numai 8 %, industria din Uniune a suferit totuși o pierdere de 8 %.
(628)
După cum s-a indicat deja la considerentele (609) - (616) de mai sus, în pofida scăderii consumului în Uniune în PA, importurile subvenționate din RPC fie și-au menținut cota de piață (module), fie și-au majorat această cotă (celule), în detrimentul industriei din Uniune în perioada luată în considerare. Prin urmare, nu se poate concluziona că scăderea de consum înregistrată a fost de natură să afecteze legătura de cauzalitate dintre importurile subvenționate și prejudiciul suferit de industria din Uniune. În plus, ancheta a arătat faptul că, întrucât capacitatea industriei din Uniune a fost, în orice caz, mult mai redusă decât nivelurile de consum, consumul în scădere în PA nu a putut influența situația prejudicioasă a industriei din Uniune. Prin urmare, această afirmație a fost respinsă.
(629)
O altă parte interesată a contestat faptul că va exista în continuare cerere în Uniune, chiar și în absența sistemelor naționale de sprijin. Această parte susține că există o legătură între cerere și sistemele de sprijin, precum și că, în absența unor astfel de sisteme, proiectele din sectorul fotovoltaic nu ar mai fi rentabile și, prin urmare, cererea de panouri solare ar dispărea, de asemenea. Totuși, partea în cauză nu a furnizat niciun element de probă care să fi putut infirma constatarea de la considerentul (626). În absența unor informații noi în această privință, acest argument a fost respins.
(630)
În urma comunicării constatărilor finale, guvernul RPC au susținut că, faptul că capacitatea industriei din Uniune nu a satisfăcut în niciun caz cererea de la nivelul Uniunii este irelevant din moment ce volumul vânzărilor de module ale industriei din Uniune a scăzut în paralel cu scăderea consumului și a reiterat faptul că scăderea consumului între 2011 și PA a cauzat prejudiciul important suferit de industria din Uniune. Deși, într-adevăr, între 2011 și PA consumul la nivelul Uniunii a scăzut și volumul vânzărilor de module a scăzut cu o tendință similară, această situație trebuie privită în raport cu evoluția prețurilor subvenționate ale producătorilor chinezi, care au subcotat în mod semnificativ prețurile practicate de industria din Uniune, obligând astfel industria din Uniune să vândă în pierdere. În acest sens trebuie amintit faptul că, astfel cum s-a indicat în considerentul (111) din regulamentul antidumping provizoriu, importurile din RPC fie și-au menținut cota de piață (module), fie și-au crescut-o (celule) atunci când consumul a fost în scădere. În același timp, prețurile de import ale producătorilor chinezi au scăzut în mod semnificativ și au subcotat în mod semnificativ prețurile de vânzare ale industriei din Uniune. Prin urmare, această afirmație a fost respinsă.
5.3.4. Tarifele fixe - principalul exemplu de sisteme de sprijin
(631)
O serie de părți interesate au afirmat că prejudiciul suferit de industria din Uniune a fost legat de reducerile care au afectat tarifele fixe puse în aplicare de către statele membre. Aceste reduceri ar fi condus, conform părților interesate respective, la o scădere a numărului instalațiilor solare și la reducerea cererii pentru produsul care face obiectul anchetei, pe piața Uniunii, cauzând astfel un prejudiciu important industriei din Uniune.
(632)
Statele membre au introdus tarife fixe, obligații privind cota certificatelor verzi comercializabile, ajutoare pentru investiții și stimulente fiscale pentru a sprijini producția de energie din surse regenerabile. În unele state membre sprijinul este acordat, de asemenea, prin fondurile structurale ale UE. Cel mai frecvent aplicate instrumente de sprijin pentru energia solară sunt reprezentate de tarifele fixe. Analiza Comisiei s-a concentrat pe acest tip de sisteme de sprijin.
(633)
Tarifele fixe reprezintă un instrument de sprijin financiar care are ca obiectiv atingerea unor ținte naționale obligatorii privind utilizarea energiei din surse regenerabile, astfel cum se prevede în Directiva 2009/28/CE (102) privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile. Nivelul sprijinului și modul de aplicare a tarifelor fixe variază de la un stat membru la altul. Prin intermediul tarifelor fixe, operatorii de rețea sunt obligați să cumpere energie solară la prețuri care să permită producătorilor de energie solară (de obicei, proprietarii instalațiilor solare) să își recupereze costurile și să obțină un nivel rezonabil de rentabilitate. Tarifele fixe, ca și alte sisteme de sprijin, sunt în majoritatea cazurilor supuse și dispozițiilor în materie de control al ajutoarelor de stat, în conformitate cu articolele 107 și 108 din TFUE, care garantează absența unei supracompensări pentru producătorii de energie electrică.
(634)
În pofida diferențelor existente la nivel național, au putut fi observate trei fenomene în ceea ce privește evoluția tarifelor fixe în Uniune: (i) reducerea ratelor tarifelor fixe; (ii) suspendarea programului de tarife fixe în totalitate (Spania); și (iii) introducerea de praguri de capacitate („plafoane”) pentru instalațiile eligibile pentru finanțare, precum și de plafoane generale pentru noile capacități create anual care beneficiază de sprijin la nivel național. În ceea ce privește plafoanele, acestea par să fi fost introduse în principal în cursul anului 2012 și cel mai probabil nu au niciun efect asupra consumului în cursul PA. Prin urmare, analiza s-a concentrat asupra suspendării recente a tarifelor fixe în Spania și asupra reducerii ratelor tarifelor fixe în majoritatea statelor membre. S-a analizat dacă acest fenomen a avut un impact asupra cererii pe piața Uniunii și dacă acest fapt ar fi putut cauza prejudiciul important suferit de industria din Uniune. În acest sens, s-a considerat că impactul evoluției tarifelor fixe asupra cererii de module a fost, de asemenea, reprezentativ pentru situația privind celulele. Într-adevăr, dat fiind că celulele sunt indispensabile pentru producția de module și că acestea nu sunt utilizate în alte procese de producție, o scădere a cererii pentru module declanșează automat o scădere a cererii pentru celule.
(635)
Deși a confirmat legătura dintre evoluția tarifelor fixe și consum, ancheta a stabilit că scăderea consumului între 2011 și PA nu a afectat legătura de cauzalitate dintre importurile subvenționate din RPC și prejudiciul important suferit de industria Uniunii, astfel cum se descrie în detaliu la considerentul (625) de mai sus. Într-adevăr, ancheta a arătat că, deși situația industriei din Uniune s-a deteriorat, producătorii-exportatori au fost în măsură să își mențină cotele mari de piață pentru module (80 %) și au înregistrat chiar o ușoară creștere a cotelor de piață pentru celule (de la 20 % în 2011 la 22 % în cursul PA). În plus, este de remarcat faptul că prețul mediu practicat de industria din Uniune pentru module a scăzut cu 53 % în cursul perioadei luate în considerare, în principal datorită creșterii importante a importurilor subvenționate și a presiunii substanțiale asupra prețurilor pe care aceste importuri le-au exercitat pe piața Uniunii. Prin urmare, scăderea rentabilității industriei din Uniune nu poate avea ca motiv principal reducerea tarifelor fixe.
(636)
Prin urmare, se recunoaște faptul că tarifele fixe au generat o cerere de energie solară și că recentele suspendări ale tarifelor fixe (în Spania) și reduceri ale acestora în alte state membre au dus la o scădere a consumului produsului care face obiectul anchetei pe parcursul PA, ceea ce ar fi putut contribui la prejudiciul suferit de industria din Uniune. Cu toate acestea, scăderea consumului în PA nu a fost de natură să afecteze legătura de cauzalitate dintre importurile subvenționate și prejudiciul suferit de industria din Uniune.
(637)
Mai multe părți au susținut că reducerea tarifelor fixe a redus atractivitatea oportunităților de investiții în energie solară pentru investitori, reducând astfel cererea pentru produsul în cauză în Uniune.
(638)
Deși a confirmat o legătură între ratele tarifelor fixe și nivelul investițiilor în sectorul energiei solare, ancheta a arătat, de asemenea, că investițiile în sectorul energiei solare sunt mai puțin dependente de tarifele fixe în regiunile cu un nivel mare de expunere la soare, în care producția de energie solară este mai eficientă și în regiunile cu prețuri ridicate ale energiei electrice. Într-adevăr, ancheta a arătat că se efectuează încă investiții (de exemplu, în Spania), în pofida suspendării sistemului de tarife fixe. În plus, ancheta a arătat că oportunitățile de investiții în sectorul energiei solare sunt în continuare atractive, chiar dacă ratele tarifelor fixe s-au redus. Pe baza concluziilor de mai sus, argumentul a fost respins.
(639)
Mai multe părți au susținut faptul că evoluția tarifelor fixe a exercitat o puternică presiune asupra prețurilor și, prin urmare, asupra rentabilității industriei din Uniune, în sensul scăderii acestora. O parte interesată a susținut faptul că s-a examinat numai impactul evoluției tarifelor fixe asupra cererii, deși ar fi trebuit analizat și impactul asupra prețurilor. În același context, mai multe părți interesate au susținut faptul că cele mai multe dintre statele membre aplicaseră reduceri majore în 2010, exercitând astfel presiuni în sensul scăderii asupra prețurilor modulelor.
(640)
În ceea ce privește acest argument, ar trebui remarcat faptul că statele membre au aplicat reduceri ale tarifelor fixe la momente diferite și la viteze diferite, precum și că este dificilă prezentarea unei imagini de ansamblu a întregii Uniuni. Indiferent de momentul în care ratele tarifelor fixe au atins niveluri foarte scăzute, scăderea semnificativă a prețurilor și a rentabilității în Uniune în timpul perioadei luate în considerare nu poate fi explicată exclusiv sau în principal prin reducerea tarifelor fixe. În primul rând, pe baza informațiilor colectate pentru Germania și Italia, care au reprezentat, cumulat, 75 % din consumul Uniunii în 2011, scăderea prețului mediu de vânzare a fost mai pronunțată decât scăderea ratelor tarifelor fixe în PA. În al doilea rând, elementele de probă colectate indică faptul că, în unele țări precum Italia, chiar și în contextul unor rate ale tarifelor fixe foarte generoase, industria din Uniune a trebuit să scadă în mod semnificativ prețurile. În cele din urmă, în PA, industria din Uniune a trebuit să vândă la prețuri sub costul de producție, ceea ce a reprezentat, în principal, o consecință a faptului că producătorii-exportatori din China dețineau 80 % din consumul Uniunii și, prin urmare, puterea de a influența mecanismul de stabilire a prețurilor.
(641)
Ancheta a stabilit, în continuare, faptul că, până în 2011, ratele mai ridicate ale tarifelor fixe, alături de scăderea prețurilor modulelor în Uniune, au sporit în mare măsură atractivitatea sectorului energiei solare, întrucât investitorii obțineau rate foarte ridicate de recuperare a investițiilor. Prin urmare, acest fapt a condus la un număr ridicat de investiții și, ulterior, la o cerere sporită de panouri solare. Ca o consecință a cererii sporite, valoarea totală a tarifelor fixe plătite a crescut semnificativ și cele mai multe state membre și-au revizuit sistemele de tarife fixe existente în sens descendent, pentru a evita, printre altele, o creștere a costurilor cu energia electrică. Acest lucru arată că este posibil ca reducerile tarifelor fixe să fi fost, de asemenea, rezultatul prețurilor în scădere și nu invers. Prin urmare, această afirmație a fost respinsă.
(642)
În urma comunicării constatărilor finale, o parte a afirmat că există o contradicție între considerentul (640) de mai sus, conform căruia o evaluare a cererii la nivelul Uniunii, în ansamblu, este dificilă și considerentul (608) de mai sus, care menționează că o analiză a legăturii de cauzalitate pentru fiecare stat membru nu ar conduce la rezultate elocvente. În această privință se precizează că, în evaluarea efectuată conform descrierii din considerentul (640) de mai sus, se face referire la dificultatea de a obține o imagine generală privind evoluțiile ratelor tarifelor fixe pentru întreaga Uniune și nu privind cererea la nivelul Uniunii, astfel cum a susținut partea interesată. În consecință, rezultă că nu există contradicții între cele două considerente și, prin urmare, argumentul a fost respins.
(643)
După comunicarea constatărilor finale, o parte a afirmat că, chiar și în contextul unor rate ridicate ale tarifelor fixe, prețul modulelor poate scădea în mod semnificativ ca urmare a dezvoltării tehnologice, a economiilor de scară, a reducerii costurilor și a creșterii capacității de producție globale. În ceea ce privește această afirmație, se observă că elementele de probă colectate arată că producătorii italieni au fost nevoiți să își reducă prețurile sub costul de producție chiar și atunci când ratele tarifelor fixe erau ridicate. Deși factorii menționați mai sus ar fi putut avea, într-adevăr, un impact asupra costurilor medii, aceștia nu pot explica de ce producătorii din Uniune au fost nevoiți să își reducă prețurile la un nivel situat sub costul de producție. Prin urmare, se concluzionează că factorul principal care a determinat scăderea prețurilor la niveluri nesustenabile sunt importurile subvenționate din RPC, iar această afirmație a fost respinsă.
(644)
După comunicarea constatărilor finale, o parte interesată a susținut că concluzia din considerentul (641) de mai sus, conform căreia reducerile tarifelor fixe ar fi fost, de asemenea, rezultatul prețurilor în scădere și nu invers, nu este susținută de niciun element de probă.
(645)
Se observă că concluziile formulate în considerentul (641) de mai sus s-au bazat pe informațiile disponibile în cursul anchetei, iar scenariul descris a fost într-adevăr considerat rezonabil, având în vedere circumstanțele acestei piețe specifice. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(646)
După comunicarea constatărilor finale, o parte nu a fost de acord cu concluzia că presiunea pentru reducerea prețurilor exercitată asupra producătorilor din Uniune s-a datorat, în principal, importurilor subvenționate și a susținut că, dimpotrivă, reducerile tarifelor fixe au fost cele care au forțat producătorii din Uniune să își reducă prețurile. Aceeași parte a reiterat afirmația că, atunci când tarifele fixe au fost reduse, prețurile sistemelor fotovoltaice au scăzut în paralel cu reducerile tarifelor fixe astfel încât costurile pentru dezvoltatorii de proiecte nu au crescut, ceea ce a provocat în cele din urmă presiunea scăderii prețurilor asupra producătorilor din Uniune.
(647)
Deoarece nu a fost adus niciun element de probă concludent în sprijinul acestor afirmații, Comisia și-a menținut analiza și concluziile menționate în considerentele (640) - (641) de mai sus.
(648)
Aceeași parte a afirmat că piețele sunt determinate de evoluția tarifelor fixe și a furnizat informații care indică numărul de instalații fotovoltaice pentru anii 2012 și 2013 în Regatul Unit. Informațiile furnizate de partea respectivă au constat într-o publicație a guvernului Regatului Unit realizată pe baza înregistrărilor săptămânale din Registrul central al tarifelor fixe din Regatul Unit (Central FiT Register, CFR). Se remarcă faptul că aceste informații se referă în cea mai mare parte la o perioadă din afara PA și la un singur stat membru, în timp ce prezenta anchetă s-a concentrat pe situația pieței din Uniune în ansamblu. În orice caz, nu este contestat faptul că nivelurile tarifelor fixe influențează cererea, deoarece rentabilitatea investițiilor în zone cu mai puține radiații solare depinde de nivelul tarifelor fixe. Cu toate acestea, pentru a demonstra că prejudiciul a fost cauzat de nivelul tarifelor fixe stabilite în cursul PA, părțile interesate ar fi trebuit să arate că o creștere a prețurilor practicate de producătorii din Uniune la un nivel neprejudiciabil ar fi însemnat că producătorii din Uniune nu ar fi fost în măsură să vândă produsul în cauză pentru că investițiile în sistemele fotovoltaice nu ar fi fost viabile la aceste niveluri ale prețurilor. Însă astfel de dovezi nu au fost furnizate. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(649)
Mai multe părți au susținut că, în contextul ratelor scăzute ale tarifelor fixe, investițiile în proiectele fotovoltaice au fost viabile, din punct de vedere economic, numai atunci când s-au bazat pe panouri solare cu prețuri mai mici, provenite din RPC. Prin urmare, s-a afirmat că reducerile aplicate tarifelor fixe au cauzat prejudicii importante industriei din Uniune. O altă parte a susținut că rata tarifelor fixe influențează mecanismul de stabilire a prețurilor modulelor.
(650)
Ar trebui să se observe faptul că respectivul cost al unui modul la care proiectul și-ar menține viabilitatea din punct de vedere economic variază de la un stat membru la altul sau de la o regiune la alta, în funcție de diverși factori, precum tarifele fixe, alte stimulente normative, expunerea la soare, prețurile energiei electrice convenționale etc. În plus, ancheta a arătat că instalațiile actuale depind tot mai puțin de tarifele fixe, întrucât este posibil ca paritatea la rețeaua de energie fotovoltaică să fi fost atinsă pentru anumite tipuri de instalații în anumite regiuni din Europa, precum o mare parte din Italia, Spania, Portugalia, sudul Franței și Grecia. Din motivele expuse mai sus, argumentele în acest sens au fost respinse.
(651)
O parte interesată a susținut că Comisia nu a anchetat măsura în care industria din Uniune a anticipat retragerea bruscă a sistemelor naționale de sprijin sau reducerea sprijinului oferit de acestea. Nu au fost aduse argumente în favoarea acestei afirmații. Totuși, ar trebui observat că, pe baza elementelor de probă colectate, nu există informații care să indice faptul că industria din Uniune a reacționat la semnalele primite din partea pieței (evoluția consumului) și la alte informații disponibile (reducerea sistemelor de sprijin) într-un mod nerezonabil. Prin urmare, această afirmație a fost respinsă.
(652)
O parte interesată a susținut că reducerea tarifelor fixe a cauzat o scădere a vânzărilor pentru industria din Uniune pentru că investițiile fuseseră viabile numai la prețurile accesibile practicate de RPC. Dovezile colectate arată, de fapt, doar o scădere ușoară a vânzărilor industriei din Uniune în PA, spre deosebire de ceea ce s-ar aștepta în cazul în care proiectele fotovoltaice ar fi fezabile numai cu module din RPC. În mod contrar, vânzările de module de către industria din Uniune au crescut până în 2011 și, ulterior, au scăzut ușor în PA, urmând aceeași tendință ca și consumul. Prin urmare, această afirmație a fost respinsă.
(653)
O parte interesată a afirmat că scăderea tarifelor fixe a forțat industria din Uniune să scadă prețurile pentru a menține interesul investitorilor în sectorul energiei fotovoltaice și pentru a permite dezvoltarea în continuare a cererii și a creșterii.
(654)
Ancheta a arătat că industria din Uniune a fost obligată să reducă prețurile în principal din cauza presiunii exercitate de importurile subvenționate și nu din cauza reducerii tarifelor fixe. Acest lucru este confirmat de faptul că cele mai importante reduceri ale prețurilor practicate de industria din Uniune au avut loc în 2010 și 2011, înaintea aplicării principalelor reduceri ale tarifelor fixe. Într-adevăr, creșterea importurilor subvenționate din RPC a generat o subcotare semnificativă a prețurilor industriei din Uniune și a forțat industria din Uniune să își reducă prețurile la niveluri tot mai scăzute. Din aceste motive, afirmația a fost respinsă.
(655)
O altă parte interesată a susținut faptul că respectivele constatări menționate în considerentele (174) și (175) din regulamentul antidumping provizoriu, potrivit cărora modificările tarifelor fixe nu au afectat legătura de cauzalitate, nu au niciun temei juridic sau faptic și sunt în neconcordanță cu articolul 8 alineatul (5) din regulamentul de bază, deoarece Comisia nu a evaluat nivelul prejudiciului cauzat de reducerile tarifelor fixe și a considerat că scăderea semnificativă a prețului practicat de industria din Uniune a fost o consecință generată doar de importurile subvenționate din China. Aceeași parte a afirmat că scăderea prețurilor modulelor și celulelor a fost un fenomen global și nu s-a datorat presiunii exercitate de importurile din China.
(656)
În ceea ce privește afirmația potrivit căreia Comisia nu a evaluat nivelul prejudiciului cauzat de reducerea tarifelor fixe, se face trimitere la considerentele (628) și (629) de mai sus, precum și la considerentele (640) și (641), în care Comisia concluzionează că nici scăderea cererii, nici impactul tarifelor fixe asupra prețurilor din Uniune nu au fost de natură să afecteze legătura de cauzalitate dintre prejudiciul suferit de industria din Uniune și importurile subvenționate din RPC, indiferent dacă și în ce măsură este posibil ca acest impact și această scădere să fi fost cauzate de reducerea tarifelor fixe. Prin urmare, afirmația potrivit căreia constatările Comisiei nu au un temei faptic a fost respinsă. În ceea ce privește afirmația referitoare la aspectul global al scăderii prețurilor modulelor și celulelor, se face trimitere la considerentele (619) - (621) de mai sus, în care sunt evaluate prețurile și volumele importurilor în Uniune din alte țări decât RPC. Deși a existat, într-adevăr, o tendință descendentă generală la nivelul prețurilor modulelor și al celulelor, prețurile importurilor subvenționate din RPC au exacerbat tendința descendentă la niveluri ce determină înregistrarea de pierderi. Pe baza concluziilor de mai sus, argumentul a fost respins.
(657)
În rezumat, tarifele fixe au reprezentat un factor important pentru dezvoltarea pieței energiei fotovoltaice în Uniune și evoluția consumului produsului care face obiectul anchetei a fost influențată de existența tarifelor fixe. Cu toate acestea, ancheta a arătat că, în pofida unor reduceri importante ale tarifelor fixe, consumul nu a scăzut în mod semnificativ. În plus, ancheta a arătat că reducerea prețurilor din Uniune nu a fost cauzată în principal de reducerile tarifelor fixe. Prin urmare, se concluzionează că evoluția tarifelor fixe nu a fost de natură să afecteze legătura de cauzalitate dintre importurile subvenționate și prejudiciul important suferit de industria din Uniune.
5.3.5. Alt sprijin financiar acordat industriei din Uniune
(658)
Unele părți interesate au susținut că prejudiciul important suferit de industria din Uniune a fost cauzat de o reducere a sprijinului financiar acordat acesteia. În sprijinul acestei afirmații, s-au oferit informații pe baza subvențiilor acordate unuia dintre producătorii din Uniune înainte de perioada luată în considerare (între 2003 și 2006).
(659)
Elementele de probă furnizate nu au evidențiat nicio legătură între prejudiciul important suferit de industria din Uniune și orice presupuse subvenții primite de unul dintre producătorii din Uniune pe parcursul perioadei care precedă perioada luată în considerare. În plus, întrucât aceste informații se referă la o perioadă anterioară perioadei luate în considerare, ele par irelevante. Prin urmare, nu s-a putut stabili nicio legătură între presupusele subvenții primite de industria din Uniune și prejudiciul important suferit. Pe această bază, argumentul a fost respins.
5.3.6. Surplusul de capacitate
(660)
S-a susținut că prejudiciul important suferit de industria din Uniune a fost cauzat de un surplus de capacitate pe piața Uniunii și pe piața mondială în general. S-a susținut, de asemenea, că surplusul de capacitate pe piața mondială a dus la consolidarea actuală a industriei din Uniune și că orice prejudiciu s-a datorat unui număr prea mare de instalații de producție. În plus, mai multe părți interesate au susținut că prejudiciul important suferit de industria din Uniune a fost legat de surplusul de capacitate a industriei din Uniune pe care aceasta l-a generat. În schimb, anumite părți interesate au susținut că prejudiciul suferit de industria din Uniune se datorează faptului că aceasta nu a realizat investițiile necesare pentru a-și spori capacitatea.
(661)
Chiar dacă industria din Uniune și-a sporit capacitatea de producție, volumul său total de producție nu a acoperit nivelurile tot mai ridicate ale consumului de pe piața Uniunii în cursul perioadei luate în considerare. În consecință, creșterea capacității de producție a industriei din Uniune a fost rezonabilă și a urmat evoluția pieței, și anume creșterea consumului. Prin urmare, aceasta nu poate fi considerată drept cauză a prejudiciului suferit.
(662)
De asemenea, pe această bază, argumentul că industria din Uniune nu a realizat investiții pentru a-și spori capacitatea nu a fost confirmat în cursul anchetei. Din contră, astfel cum s-a menționat mai sus, în cursul perioadei luate în considerare, industria din Uniune și-a sporit în mod progresiv capacitatea și a dispus de capacitate suplimentară, ceea ce arată că putea să răspundă unei cereri suplimentare. Prin urmare, acest argument a fost respins.
(663)
Unele părți interesate au afirmat că toți operatorii de pe piață, inclusiv cei din sectoarele din amonte și din aval, se aflau într-o situație dificilă, generată de un surplus de capacitate de pe piața mondială și de noile condiții de piață care au rezultat. În această privință, s-a susținut că produsul care face obiectul anchetei a devenit un produs de bază pentru care producătorii individuali nu mai sunt capabili să stabilească prețurile, acestea fiind supuse, la nivel mondial, cererii și ofertei. S-a afirmat că prejudiciul important suferit de industria din Uniune a fost cauzat de această situație și nu de importurile care au făcut obiectul unor subvenții.
(664)
Ancheta a confirmat existența unui surplus de capacitate pe piața mondială, provenind în special din Republica Populară Chineză. Argumentul potrivit căruia noile condiții de piață ar fi determinat transformarea produsului care face obiectul anchetei într-un produs de bază nu justifică o politică de prețuri neloială și practici comerciale neloiale. În acest sens, trebuie remarcat faptul că industria din Uniune produce și vinde produsul care face obiectul anchetei de peste 20 de ani, în timp ce industria din RPC a produsului în cauză s-a dezvoltat doar recent (aproximativ la mijlocul ultimului deceniu), în principal ca urmare a tarifelor fixe și a altor stimulente în vigoare în Uniune și ca urmare a creșterii cererii care a rezultat. Din aceste motive, argumentele menționate mai sus au fost respinse.
(665)
O parte interesată a susținut că surplusul de capacitate a condus la raționalizarea prețurilor. În acest sens, trebuie subliniat că, pe de o parte, surplusul de capacitate a condus, de fapt, la o „uniformizare la un nivel inferior” și la blocarea prețurilor industriei din Uniune, care a depășit, în medie, reducerea costurilor de producție. Pe de altă parte, creșterea capacității de către industria din Uniune a urmat evoluția pieței și a fost considerată rezonabilă. În plus, creșterea capacității de producție de celule s-a aflat la un nivel mai scăzut decât cea de module. Prin urmare, afirmația făcută în această privință a fost respinsă.
(666)
O altă parte interesată a susținut că prejudiciul suferit de industria din Uniune se datorează faptului că aceasta se concentrează numai asupra investițiilor specializate și că nu a realizat investițiile necesare pentru a-și spori capacitatea și a reduce costurile. Nici această afirmație nu a putut fi confirmată de constatările anchetei, care au arătat că industria din Uniune și-a mărit capacitatea de producție și eficacitatea în timpul perioadei luate în considerare. Prin urmare, această afirmație a fost respinsă.
(667)
În plus, o parte interesată a susținut că industria din Uniune și-a mărit capacitatea de producție în pofida ratelor de utilizare a capacității deja scăzute, rezultând astfel un prejudiciu autoprovocat. Totuși, această afirmație se bazează pe o comparație între tendința investițiilor efectuate de producătorii din Uniune incluși în eșantion și tendința utilizării capacității la nivelul întregii industrii din Uniune, ceea ce nu reprezintă o bază adecvată pentru comparație. Mai mult, ancheta a arătat că industria din Uniune nu și-a extins capacitățile de producție la un nivel care să depășească evoluția consumului din Uniune; prin urmare, acest argument a fost respins.
(668)
De asemenea, probele adunate indică faptul că, prin investiții în utilaje noi, industria din Uniune ar putea reduce costurile de producție și ar putea deveni mai competitivă din acest punct de vedere. Prin urmare, acest argument a fost respins.
(669)
În urma comunicării constatărilor finale, unele părți interesate au contestat că creșterile capacității industriei din Uniune erau rezonabile și că acestea au urmat evoluția pieței și, în special, evoluția consumului din Uniune. Cu toate acestea, în ceea ce privește modulele, capacitatea de producție a crescut cu 106 %, în timp ce consumul din Uniune a crescut cu 221 % în cursul perioadei luate în considerare, adică mai mult decât dublu. În mod similar, în ceea ce privește celulele, capacitatea de producție a crescut cu 39 %, în timp ce consumul din Uniune a crescut cu 87 % în cursul perioadei luate în considerare. Acest lucru arată că respectiva creștere a capacităților a fost semnificativ mai mică decât creșterea consumului și, prin urmare, aceasta nu poate fi considerată nerezonabilă, dat fiind faptul că în Uniune nu a existat niciodată o supracapacitate. În plus, analiza care studiază dacă creșterea capacității este rezonabilă nu ar trebui să se bazeze pe o analiză de la an la an, ci ar trebui să ia în considerare tendința în cursul întregii perioade luate în considerare. Prin urmare, creșterile capacității devin în mod normal pe deplin operaționale după o anumită perioadă de timp după efectuarea investiției, iar analiza izolată a unui singur an poate conduce la o imagine distorsionată. Prin urmare, argumentul a fost respins.
5.3.7. Impactul prețurilor materiilor prime
(670)
Mai multe părți interesate au susținut că prejudiciul important suferit de industria din Uniune s-a datorat evoluției prețurilor pentru polisiliciu, principala materie primă pentru producerea plachetelor. S-a afirmat că industria din Uniune a încheiat contracte de furnizare la prețuri fixe pe termen lung și, prin urmare, nu a putut beneficia de scăderea prețului pentru polisiliciu în timpul perioadei luate în considerare.
(671)
Ancheta a arătat că, deși industria din Uniune a încheiat contracte de furnizare pe termen lung pentru polisiliciu, aceste contracte au fost în mare parte renegociate pe baza evoluției prețurilor polisiliciului, iar prețurile contractuale au atins niveluri apropiate sau uneori chiar mai mici decât prețurile de pe piața la vedere.
(672)
Unele părți interesate au susținut că industria din Uniune, sau cel puțin o parte a acesteia, nu a putut beneficia de scăderea prețurilor pentru polisiliciu, în cursul PA, din cauza contractelor pe termen lung pentru materii prime. Aceste părți au afirmat că renegocierea sau rezilierea contractelor pe termen lung pentru polisiliciu și/sau plachete a condus la sancțiuni. Pentru a susține acest argument, aceste părți au furnizat articole de presă care relatează că unii producători din Uniune s-au confruntat cu litigii sau că și-au reziliat contractele. Unele părți au furnizat informații potrivit cărora contractele pe termen lung nu ar putea fi renegociate.
(673)
Polisiliciul este principala materie primă pentru producătorii de plachete. Ancheta a arătat că prețurile pentru polisiliciu au crescut în 2008, când au atins nivelul maxim de aproximativ 500 USD/kg, dar au scăzut din nou în 2009, ajungând la aproximativ 50 - 55 USD/kg, la sfârșitul anului 2009, cu doar o ușoară tendință de creștere în 2010 și la începutul anului 2011. Prețurile au scăzut în mod semnificativ în cursul PA, ajungând la 30 USD/kg (potrivit Rapoartelor științifice și de politici elaborate de Centrul Comun de Cercetare - JRC și Raportului de situație privind sectorul fotovoltaic 2012). Trebuie remarcat faptul că impactul prețurilor pentru polisiliciu în industria din Uniune ar putea fi mai degrabă marginal, întrucât orice efect asupra costului de producție a celulelor și a modulelor s-a diluat prin intermediul lanțului de valori. În plus, articolele de presă menționate mai sus se referă la evoluțiile post-PA care nu au afectat situația industriei din Uniune în cauză în cursul PA și, prin urmare, nu pot fi luate în considerare. Se poate confirma că industria din Uniune a putut, într-adevăr, renegocia nu numai prețurile aferente contractelor pe termen lung, ci și orice penalități contractuale referitoare la aceste contracte pe termen lung.
(674)
Una din părțile interesate a susținut în continuare că este suficient ca doar unii producători din Uniune să fi fost afectați de contractele pe termen lung și că situația industriei din Uniune în ansamblu este irelevantă. Potrivit afirmațiilor acestei părți, costurile mai ridicate nu trebuie neapărat să-i afecteze pe toți operatorii în același mod. Acest argument ignoră constatarea potrivit căreia, în ansamblu, în multe cazuri, pentru industria din Uniune, prețurile medii pentru polisiliciu nu au fost mai mari decât prețul pieței sau decât prețurile la vedere și, prin urmare, faptul că toți operatorii sau doar o parte a acestora sunt afectați de costurile mai ridicate nu este considerat a fi pertinent. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(675)
O altă parte interesată a solicitat Comisiei să separe, să distingă și să cuantifice efectele fiecărui factor cu impact asupra situației industriei din Uniune; în special, efectul scăderii semnificative a prețurilor pentru polisiliciu ar trebui să fie analizat separat. În acest sens, s-a afirmat că scăderea prețurilor de vânzare a fost cauzată mai degrabă de scăderea prețurilor pentru polisiliciu decât de presiunea prețurilor exercitată de importurile din China. În ceea ce privește industria din Uniune, prețurile medii de vânzare au scăzut mult mai mult decât scăderea costului mediu de producție, asupra căruia scăderea prețurilor materiilor prime ar putea avea impact. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(676)
În urma comunicării constatărilor finale, unele părți interesate au reiterat faptul că impactul scăderii prețurilor pentru polisiliciu asupra costurilor de producție ale industriei Uniunii nu a fost limitat sau diluat prin intermediul lanțului de valori, astfel cum s-a concluzionat în cadrul anchetei. Cu toate acestea, astfel cum s-a menționat deja în considerentul (255) de mai sus, polisiliciul este principala materie primă pentru producătorii de plachete și, prin urmare, s-a constatat că orice impact asupra costurilor de producție al celulelor sau modulelor a fost diluat în lanțul de valori. Părțile interesate în cauză nu au furnizat elemente de probă care să fi putut infirma această constatare. În plus, ancheta a arătat că tendința de scădere a prețurilor pentru polisiliciu în cursul perioadei luate în considerare s-a reflectat în costul mediu de producție al celulelor și modulelor pentru industria din Uniune inclusă în eșantion, care au scăzut într-o proporție similară cu prețurile pentru polisiliciu. Una dintre părțile interesate a contestat impactul presupuselor sancțiuni pe care industria din Uniune a trebuit să le plătească ca urmare a renegocierii contractelor de furnizare. În această privință, nu se poate exclude faptul că este posibil ca unii producători să fi trebuit să plătească penalizări pentru anularea contractelor de furnizare de plachete în cursul perioadei luate în considerare. Cu toate acestea, Comisia nu a găsit nicio dovadă că aceste sancțiuni ar fi putut avea un efect asupra situației industriei din Uniune în ansamblu, sau că acestea ar fi fost reprezentative. De asemenea, astfel de elemente de probă nu au fost prezentate de partea interesată în cauză. Prin urmare, deși nu se poate exclude complet posibilitatea ca sancțiunile să fi avut un impact negativ asupra unui număr limitat de producători din Uniune, impactul global asupra industriei din Uniune este în cel mai bun caz marginal și, prin urmare, acesta nu ar putea rupe legătura de cauzalitate dintre importurile subvenționate și prejudiciul important suferit de industria Uniunii în ansamblu. Prin urmare, aceste argumente au fost respinse.
(677)
O altă parte interesată a afirmat că scăderea prețurilor de vânzare ale produsului care face obiectul anchetei în Uniune se datorează în parte reducerii prețului pentru polisiliciu. Cu toate acestea, în acest sens trebuie remarcat faptul că ancheta a arătat că importurile din RPC au fost subvenționate și au subcotat în mod substanțial prețurile practicate de industria din Uniune. Prin urmare, scăderea prețurilor nu se limitează la reducerea costurilor de producție care se poate explica prin scăderea prețurilor materiilor prime. Dacă scăderea prețurilor ar fi fost doar efectul scăderii prețurilor materiilor prime, industria din Uniune nu ar fi fost obligată să reducă prețurile de vânzare la un preț inferior costului său de producție. Prin urmare, această afirmație trebuie respinsă.
(678)
O altă parte interesată a reiterat faptul că litigiul unui producător din Uniune după PA a afectat cel puțin situația acestui producător din Uniune încă din cursul PA. Totuși, această parte nu a explicat cum și în ce măsură un astfel de eveniment care s-a petrecut după PA ar fi putut să fi afectat situația producătorului respectiv în cursul PA. De asemenea, ancheta nu a evidențiat niciun element de probă care să arate un astfel de efect. Prin urmare, această afirmație trebuie respinsă.
(679)
În plus, aceeași parte interesată a pus sub semnul întrebării constatările menționate anterior, deoarece nu ar fi fost prezentată nicio dovadă. Cu toate acestea, constatările anchetei s-au bazat pe fapte și pe dovezi clare, ale căror versiuni neconfidențiale au fost la dispoziția tuturor părților interesate.
(680)
Din aceste motive, se concluzionează că, deși este posibil ca unii producători din Uniune să fi fost afectați de contractele pe termen lung, industria din Uniune, în ansamblu, nu a suferit ca urmare a acestor contracte pe termen lung și a putut să beneficieze pe deplin de scăderea prețurilor pentru materiile prime. Prin urmare, s-a constatat că contractele pe termen lung nu au afectat legătura de cauzalitate dintre importurile subvenționate și prejudiciul important suferit de industria din Uniune.
5.3.8. Prejudiciu autoprovocat: impactul automatizării, al dimensiunii, al economiilor de scară, al consolidării, al inovării, al raportului cost-eficacitate și al importurilor industriei din Uniune
(681)
Mai multe părți interesate au susținut că prejudiciul suferit de industria din Uniune s-a datorat gradului ridicat de automatizare a procesului de producție. S-a afirmat că micii producători sunt dezavantajați în comparație cu producătorii mai mari integrați pe verticală și că, prin urmare, orice prejudiciu suferit de micii producători nu poate fi atribuit importurilor care au făcut obiectul unor subvenții. În acest context, s-a susținut, de asemenea, că, în orice caz și în ansamblu, industria din Uniune nu a putut beneficia de economiile de scară ca urmare a dimensiunii sale reduse.
(682)
Ancheta a arătat că micii producători de pe piața Uniunii beneficiau, de asemenea, de un nivel ridicat de automatizare a procesului lor de producție, cu un efect pozitiv asupra costurilor lor de producție. Majoritatea producătorilor din Uniune s-au specializat într-o singură etapă a procesului de producție (celule sau module), ceea ce, prin specializare, le-a permis să-și sporească competitivitatea privind tipul de produs specific pe care îl produceau. Argumentul că prejudiciul suferit de industria din Uniune a fost cauzat de impactul gradului ridicat de automatizare a fost, prin urmare, respins.
(683)
Unele părți interesate au afirmat că presiunea prețurilor a avut ca rezultat consolidarea industriei din Uniune și a industriei chineze și că aceasta din urmă reprezintă cauza prejudiciului important suferit de industria din Uniune. Cu toate acestea, ancheta a arătat că procesul de consolidare a fost mai degrabă o consecință a importurilor care au făcut obiectul unor subvenții și a practicilor comerciale neloiale. În plus, partea în cauză nu a adus elemente de probă pentru a arăta în ce măsură procesul de consolidare ar fi putut cauza prejudiciul suferit.
(684)
De asemenea, s-a afirmat că prejudiciul suferit s-a datorat lipsei integrării pe verticală a industriei din Uniune. În general, în condiții normale de piață, producătorii integrați pe verticală ar trebui să beneficieze de mai multă securitate în ceea ce privește lanțul lor de aprovizionare. Cu toate acestea, ancheta a arătat că acei producători din Uniune care erau integrați pe verticală nu au putut exploata pe deplin acest avantaj, deoarece presiunea asupra prețurilor exercitată de importurile care au făcut obiectul unor subvenții a fost extrem de ridicată. În plus, industria din Uniune, precum și producătorii integrați pe verticală din Uniune, nu au putut beneficia în totalitate de ratele ridicate de utilizare a capacității pentru a realiza economii de scară, ca urmare a importurilor care au făcut obiectul unor subvenții. În plus, ancheta nu a evidențiat nicio corelație între integrarea pe verticală și rate de rentabilitate mai ridicate, dat fiind că presiunea puternică exercitată asupra prețurilor a modificat această corelație.
(685)
Unele părți interesate au afirmat că industria din Uniune nu a beneficiat de inovare tehnică și de investiții în noile tehnologii. Cu toate acestea, ancheta nu a scos la iveală niciun element concret care să confirme aceste afirmații. Dimpotrivă, ancheta a arătat că majoritatea investițiilor efectuate de industria din Uniune au vizat achiziționarea de noi utilaje, precum și sectorul cercetării și dezvoltării, și că nu există diferențe tehnologice semnificative între produse la nivel mondial.
(686)
De asemenea, o parte interesată a susținut că prejudiciul important suferit se datorează execuției scăzute a proiectelor (proiecte eșuate). În acest sens, este de remarcat faptul că argumentul respectiv nu a fost susținut prin elemente de probă. În plus, orice proiect eșuat ar putea fi considerat mai curând o consecință a importurilor care au făcut obiectul unor subvenții. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(687)
Mai multe părți interesate au afirmat că industria din Uniune nu a fost în măsură să își raționalizeze costurile la timp pentru a răspunde evoluțiilor de pe piața mondială. Potrivit afirmațiilor făcute de alte părți, costul forței de muncă și cheltuielile indirecte sunt mai mari în Uniune decât în RPC.
(688)
După cum au indicat rezultatele anchetei, costul de producție al industriei din Uniune a fost în continuă scădere în cursul perioadei luate în considerare. Productivitatea a crescut pentru module și celule. Astfel cum s-a menționat mai sus, ca urmare a creșterii importurilor originare din RPC care au făcut obiectul unor subvenții și, prin urmare, a presiunii semnificative asupra prețurilor pe piața Uniunii, industria din Uniune nu a putut beneficia de reducerile costurilor.
(689)
Se remarcă faptul că producătorii-exportatori din RPC nu beneficiază de un avantaj comparativ cu privire la materiile prime (polisiliciu) și echipamentele utilizate, dat fiind că ambele au fost importate în mare parte din Uniune. În ceea ce privește costul forței de muncă și cheltuielile indirecte, acestea au reprezentat, în medie, mai puțin de 10 % din costul total al unui modul în cursul PA și se consideră că nu au jucat un rol semnificativ. În ceea ce privește costurile de electricitate, acestea au reprezentat, în medie, mai puțin de 1 % din costul total al unui modul în cursul PA și se consideră că nu au jucat un rol semnificativ. În plus, afirmația potrivit căreia producătorii chinezi au folosit cele mai noi echipamente nu a fost susținută cu probe.
(690)
De asemenea, s-a afirmat că unii producători din Uniune au importat celule și/sau module din țara în cauză și că au revândut aceste produse pe piața Uniunii ca și cum ar fi fost vorba de produsele lor proprii. Prejudiciul care rezultă din aceste tranzacții nu ar trebui să fie atribuit importurilor care au făcut obiectul unor subvenții. Cu toate acestea, ancheta a arătat că importurile produsului în cauză realizate de industria din Uniune au fost de natură complementară și au avut volume limitate comparativ cu producția totală a Uniunii și, prin urmare, efectul acestora, dacă există, ar fi doar unul marginal și nu ar putea fi considerat în măsură să afecteze legătura de cauzalitate dintre importurile care au făcut obiectul unor subvenții și prejudiciul suferit de industria din Uniune.
(691)
Prin urmare, pentru a se alinia la tendința de scădere a prețurilor importurilor din RPC, industria din Uniune a fost nevoită să depună eforturi considerabile pentru a-și raționaliza costurile de producție. În pofida eforturilor depuse de industria din Uniune, această raționalizare a costurilor nu s-a putut reflecta în prețul de vânzare, ca urmare a subcotării semnificative exercitate de importurile care au făcut obiectul unor subvenții.
(692)
O anumită parte interesată a susținut că prejudiciul suferit de industria din Uniune a fost cauzat de insuficiența unor economii de scară ale industriei din Uniune. S-a afirmat că micii producători sunt dezavantajați în comparație cu producătorii mai mari integrați pe verticală și că, prin urmare, orice prejudiciu suferit de acești producători nu poate fi atribuit importurilor care fac obiectul unor subvenții. O altă parte interesată a afirmat că automatizarea procesului de producție este costisitoare și că, prin urmare, economiile de scară sunt chiar mai importante în vederea reducerii costurilor de producție.
(693)
Ancheta a arătat că industria din Uniune, precum și producătorii mai mari integrați pe verticală, nu au putut beneficia în totalitate de ratele ridicate de utilizare a capacității pentru a realiza economii de scară, ca urmare a importurilor care au făcut obiectul unor subvenții. În orice caz, ancheta nu a evidențiat nicio corelație între dimensiune, integrarea pe verticală și rate de rentabilitate mai ridicate, dat fiind că presiunea puternică exercitată de importurile care au făcut obiectul unor subvenții asupra prețurilor a modificat această corelație. Ancheta a arătat că nu mai există un beneficiu pentru economiile de scară într-o piață în care ratele de utilizare sunt reduse, ceea ce era, de asemenea, valabil pentru producătorii chinezi. Prin urmare, aceste argumente au fost respinse.
(694)
În plus, o parte interesată a susținut că investitorii și băncile nu finanțează proiecte în cazul în care producătorul de module este prea mic, deoarece producătorii mai mari oferă garanții mai bune și sunt solvabili. Cu alte cuvinte, băncile și investitorii sunt reticenți în a finanța proiecte legate de sectorul fotovoltaic care utilizează module produse în Uniune. Cu toate acestea, ancheta a arătat că orice potențială preferință a investitorilor și a băncilor de a-i finanța pe producătorii chinezi care au capacități de producție mai mari este rezultatul denaturării pe care importurile care au făcut obiectul unor subvenții au creat-o pe piața Uniunii. După cum s-a menționat mai sus, dimensiunea liniilor de producție nu are niciun rol în cazul în care ratele de utilizare rămân scăzute. Prin urmare, acest argument a fost respins.
(695)
O parte interesată a afirmat că industria din Uniune a avut o structură a costurilor nefavorabilă în comparație cu concurenții săi chinezi, întrucât aceștia din urmă au beneficiat de costuri mai mici pentru forța de muncă, electricitate și amortizare și, în plus, au avut la dispoziție cele mai noi echipamente. Cu toate acestea, partea în cauză nu a putut oferi informații noi sau documente justificative care să poată inversa constatările prezentei anchete în acest sens. În special, afirmația potrivit căreia producătorii chinezi au folosit cele mai noi echipamente a fost abordată de constatările de la considerentul (203) din regulamentul antidumping provizoriu, arătând că producătorii-exportatori din RPC nu au beneficiat de niciun avantaj comparativ, în special deoarece utilajele și echipamentele au fost importate din Uniunea Europeană. Prin urmare, argumentele de mai sus au fost respinse.
(696)
O altă parte a afirmat că producătorii chinezi au beneficiat de un avantaj comparativ în ceea ce privește prețurile pentru polisiliciu și economiile de scară, ceea ce a condus la costuri mai mici pentru utilaje. Această parte nu a furnizat informații noi sau documente justificative în acest sens. Prin urmare, afirmația acestei părți a fost respinsă.
(697)
De asemenea, o parte interesată a afirmat că unii producători din Uniune au importat celule și/sau module din țara în cauză și au revândut aceste produse pe piața Uniunii ca și cum ar fi fost vorba de produsele lor proprii. Partea în cauză a cerut ca prejudiciul care rezultă din aceste tranzacții să nu fie atribuit importurilor care au făcut obiectul unor subvenții. Cu toate acestea, ancheta a arătat că importurile produsului în cauză realizate de industria din Uniune au fost de natură complementară și au avut volume limitate comparativ cu producția Uniunii și, prin urmare, efectul acestora, dacă există, ar fi doar unul marginal și nu ar putea fi considerat în măsură să afecteze legătura de cauzalitate dintre importurile care au făcut obiectul unor subvenții și prejudiciul suferit de industria din Uniune.
(698)
Potrivit afirmațiilor unui importator neafiliat, creșterea numărului de angajați ar trebui să fie luată în considerare în analiză. În ceea ce privește această afirmație, se remarcă faptul că ocuparea forței de muncă a crescut între 2009 și 2011 pentru module și apoi a scăzut în cursul PA. Pentru celule, ocuparea forței de muncă a crescut până în 2010, apoi a scăzut în 2011 și, ulterior, a continuat să scadă în cursul PA. Se observă că, pentru module, ocuparea forței de muncă a urmat tendința producției Uniunii. Pentru celule, întrucât importurile din China și-au crescut cota de piață pe parcursul întregii perioade în detrimentul industriei din Uniune, aceasta din urmă nu a putut beneficia de creșterea consumului cum era de așteptat. Prin urmare, scăderea ocupării forței de muncă în 2011 și în cursul PA corespunde societăților care fie au intrat în insolvență, fie și-au încetat producția de celule.
(699)
În urma comunicării constatărilor finale, o parte interesată a reiterat faptul că prejudiciul suferit de industria din Uniune se datora faptului că aceasta este la scară mică, fiind absentă o economie de scară. Astfel cum s-a explicat deja în considerentul (682) de mai sus și în considerentele (195) și (196) din regulamentul antidumping provizoriu, chiar și pe piața mondială, dimensiunea și, prin urmare, beneficiul economiilor de scară nu mai pot exista dacă ratele de utilizare sunt, în general, scăzute, și dacă există supracapacități enorme la nivel mondial. Prin urmare, această afirmație trebuie respinsă.
(700)
Mai mult, aceeași parte a reiterat afirmația că prejudiciul suferit de industria din Uniune s-a datorat incapacității industriei din Uniune de a realiza orice avantaj din punct de vedere al costurilor. Această parte a susținut faptul că acest lucru s-a datorat în special faptului că majoritatea producătorilor din Uniune au fost integrate pe verticală. Cu toate acestea, această parte nu a furnizat nicio altă informație suplimentară care să arate în ce măsură faptul că producătorii sunt integrați pe verticală ar fi putut să aibă un impact negativ asupra structurii costurilor acestora. Prin urmare, această afirmație trebuie respinsă.
(701)
Din aceste motive, toate argumentele de mai sus au fost respinse.
5.3.9. Concurența din partea produselor fotovoltaice cu strat subțire și a altor tehnologii fotovoltaice
(702)
Mai multe părți interesate au susținut că prejudiciul suferit de industria din Uniune a fost cauzat de concurența din partea produselor fotovoltaice cu strat subțire și a altor tehnologii fotovoltaice, întrucât aceste tehnologii sunt interschimbabile și au aceleași utilizări finale. De asemenea, s-a susținut că produsele cu strat subțire concurau cu produsul care face obiectul anchetei, în special pentru sistemele montate pe sol și acoperișurile comerciale/industriale, care constituie o parte importantă din totalul pieței fotovoltaice a Uniunii.
(703)
Ancheta a arătat că produsele fotovoltaice cu strat subțire sunt fabricate din materii prime diferite și nu utilizează plachete din siliciu cristalin. În general, acestea prezintă un randament al conversiei mult mai scăzut și generează o putere de ieșire mai mică decât modulele din siliciu cristalin. Prin urmare, ele nu pot fi folosite în zonele în care accesul este limitat, cum ar fi acoperișurile, ceea ce înseamnă că nu sunt complet interschimbabile cu produsul în cauză. De asemenea, ancheta a arătat că, deși produsele fotovoltaice cu strat subțire sunt mai puțin costisitoare decât produsul care face obiectul anchetei, acestea reprezintă doar o cotă de piață limitată din piața totală de echipamente fotovoltaice a Uniunii, în cursul perioadei luate în considerare. Prin urmare, deși poate exista o anumită concurență între produsele cu strat subțire și produsul în cauză, această concurență este considerată a fi limitată.
(704)
În urma comunicării constatărilor finale, o parte interesată a reiterat faptul că concurența din partea produselor fotovoltaice cu strat subțire a cauzat probabil prejudiciul important suferit de industria din Uniune. În acest sens, partea a declarat că în Germania cota de piață a produselor cu strat subțire din totalul pieței produselor fotovoltaice a fost substanțială în cea mai mare parte din PA și a scăzut numai la începutul anului 2012.
(705)
Ancheta a arătat, într-adevăr, că prețurile medii ale produselor cu strat subțire au fost la un nivel mai scăzut decât nivelurile medii ale prețurilor produsului care face obiectul anchetei.
(706)
Cu toate acestea, astfel cum se menționează în considerentul (703) de mai sus, produsele cu strat subțire prezintă un randament al conversiei mult mai scăzut și o putere de ieșire mai mică decât modulele din siliciu cristalin și, prin urmare, concurența dintre aceste produse, dacă există, nu a putut contribui la prejudiciul suferit de industria din Uniune, deoarece modulele din siliciu cristalin reprezintă tehnologia dominantă de pe piața Uniunii de elemente fotovoltaice. Raportul de situație privind sectorul fotovoltaic din 2012 al JRC precizează că, în urma scăderii prețurilor pentru polisiliciu, produsele cu strat subțire au pierdut în ultimii ani din cota de piață în favoarea modulelor din siliciu cristalin.
(707)
Din aceste motive, argumentele au fost respinse.
5.3.10. Criza financiară și efectele sale
(708)
S-a susținut că recesiunea economică și criza financiară au afectat în mod negativ accesul industriei din Uniune la finanțare și, prin urmare, au cauzat prejudiciul suferit de industria din Uniune.
(709)
Capacitatea industriei din Uniune de a mobiliza capital a scăzut în mod semnificativ în cursul perioadei luate în considerare. Dat fiind că industria solară necesită investiții importante, capacitatea de a mobiliza capital este crucială. Recesiunea economică a avut un anumit impact asupra situației industriei din Uniune. Totuși, ancheta a arătat că, în pofida creșterii observate pe piața Uniunii între 2009 și 2011, situația industriei din Uniune s-a degradat ca urmare a importurilor din RPC care au făcut obiectul unor subvenții, importuri care au generat o puternică subcotare a prețurilor de vânzare ale industriei din Uniune. Prin urmare, s-a concluzionat că eventualele efecte ale crizei financiare au fost agravate de creșterea importurilor care au făcut obiectul unor subvenții din China și că accesul limitat la finanțare s-a datorat, în mare măsură, climatului negativ de pe piață, situația și perspectivele industriei din Uniune fiind o consecință a importurilor care au făcut obiectul unor subvenții.
(710)
De asemenea, s-a analizat dacă prejudiciul suferit de industria din Uniune a fost cauzat de incapacitatea industriei din Uniune de a căuta finanțare adecvată cât timp aceasta a fost profitabilă. Ancheta a arătat că, de exemplu, în 2010, industria din Uniune era încă profitabilă, nivelul investițiilor crescând cu 315 % față de 2009 pentru module, în timp ce creșterea a fost de 10 % pentru celulele. Dat fiind că industria fotovoltaică necesită investiții importante, este de așteptat ca industria din Uniune să caute în continuare finanțare adecvată, pentru a îmbunătăți rentabilitatea și pentru a concura cu importurile neloiale care au făcut obiectul unor subvenții. Prin urmare, se concluzionează că lipsa de acces la finanțare a fost rezultatul situației denaturate și nu cauza acesteia.
(711)
În urma notificării constatărilor finale, o parte interesată a reiterat faptul că efectele prejudiciabile ale crizei financiare ar trebui să fie separate și distincte, și să nu fie atribuite importurilor subvenționate. Această parte a făcut referire la informațiile publice disponibile care indică faptul că cel puțin un producător din Uniune a considerat criza financiară ca fiind principala cauză a situației prejudiciabile a acestuia. Prezenta anchetă și-a bazat constatările pe date specifice societăților care sunt semnificativ mai complete decât declarațiile publice ale unor societăți specifice. Prin urmare, declarația publică la care se face referire nu poate infirma constatarea că, deși criza financiară a avut un anumit impact asupra situației industriei din Uniune, aceasta nu a fost în măsură să afecteze legătura de cauzalitate dintre importurile subvenționate și prejudiciul suferit de industria din Uniune. Prin urmare, această afirmație trebuie respinsă.
(712)
O altă parte interesată a afirmat că accesul diferit la finanțare al industriei din Uniune față de producătorii-exportatori chinezi ar trebui să fie luat în considerare. Această parte a susținut că acesta a fost unul dintre principalii factori care au cauzat prejudiciul important suferit de industria din Uniune, și nu importurile subvenționate. Cu toate acestea, s-a constatat că accesul preferențial la finanțare al unui număr de producători-exportatori chinezi denaturează piața și că ar putea fi unul dintre principalele motive care permite producătorilor-exportatori chinezi să exporte produsul în cauză la prețuri subvenționate. Prin urmare, acest factor nu poate afecta legătura de cauzalitate dintre importurile subvenționate și prejudiciul important suferit de industria din Uniune. Prin urmare, această afirmație a fost respinsă.
(713)
Din aceste motive, potrivit concluziilor, deși criza financiară a avut un anumit impact asupra situației industriei din Uniune, aceasta nu a fost în măsură să afecteze legătura de cauzalitate dintre importurile care au făcut obiectul unor subvenții și prejudiciul suferit de industria din Uniune. În consecință, argumentele au fost respinse.
5.3.11. Performanța la export a industriei din Uniune
(714)
Unele părți interesate au afirmat că vânzările la export ale industriei din Uniune au scăzut în mod semnificativ în cursul perioadei luate în considerare și în mod special între 2009 și 2011 pentru module și între 2009 și primul trimestru al anului 2012 pentru celule și că acest lucru a cauzat prejudiciul important suferit de industria din Uniune.
(715)
Cu toate acestea, astfel cum se arată în tabelul de mai jos, volumele exporturilor de module rămân semnificative, în pofida unei scăderi ușoare în cursul PA, iar prețurile medii în cursul PA au depășit costurile medii pentru module în cursul perioadei luate în considerare. Prin urmare, acest lucru nu a putut cauza prejudiciul suferit de industria din Uniune. În ceea ce privește celulele, volumele exporturilor au reprezentat doar aproximativ 12 % din volumul total al producției de celule. Prin urmare, în pofida prețurilor scăzute în cursul PA, acest lucru ar fi putut avea doar un impact limitat asupra situației industriei din Uniune. Prin urmare, argumentele în această privință au fost respinse.
Tabelul 13-a
Module
2009
2010
2011
PA
Volumul exporturilor de module în MW
989
1 279
1 157
1 148
(Indice 2009 = 100)
100
129
117
116
Preț mediu de export (EUR/kW)
2 500
1 900
1 470
1 230
(Indice 2009 = 100)
100
76
59
49
Sursă: Europressedienst
Tabelul 13-b
Celule
2009
2010
2011
PA
Volumul exporturilor de celule în MW
62
320
315
238
(Indice 2009 = 100)
100
516
508
384
Preț mediu de export (EUR/kW)
1 350
1 050
830
640
(Indice 2009 = 100)
100
78
61
47
Sursă: Europressedienst
(716)
Din aceste motive, s-a constatat că impactul performanței la export a industriei din Uniune nu a fost de natură să contribuie la prejudiciul important suferit de industria din Uniune. Prin urmare, argumentele părților în această privință au fost respinse.
5.3.12. Descoperirea depozitelor de gaze de șist în Uniunea Europeană
(717)
O parte interesată a afirmat că prejudiciul suferit de industria din Uniune a fost cauzat de descoperirea unor depozite de gaze de șist în Uniune iar perspectiva creșterii producției de gaze de șist ieftine în Uniune a redus investițiile publice și private în proiecte legate de energia din surse regenerabile.
(718)
Ancheta a constatat o creștere semnificativă a consumului produsului care face obiectul anchetei în cursul perioadei luate în considerare, astfel cum s-a menționat deja în considerentul (509) de mai sus. În plus, ancheta nu a scos la iveală nicio informație factuală care să confirme că prejudiciul suferit de industria din Uniune s-a datorat descoperirii unor depozite de gaze de șist în Uniunea Europeană. Prin urmare, afirmația a fost respinsă.
5.3.13. Schema UE de comercializare a certificatelor de emisii (ETS)
(719)
Aceeași parte a susținut că prejudiciul suferit de industria din Uniune a fost cauzat de nivelul redus al investițiilor în producția de energie solară ca urmare a prețurilor scăzute pe piață pentru creditele de emisii CO2 în cadrul schemei Uniunii Europene de comercializare a certificatelor de emisii.
(720)
Nu s-a prezentat însă nicio dovadă în acest sens, iar ancheta nu a scos la lumină nicio circumstanță factuală care să confirme aceste afirmații. Dimpotrivă, ancheta a indicat o creștere considerabilă a consumului produsului care face obiectul anchetei în cursul perioadei luate în considerare. Din aceste motive, argumentul a fost respins.
5.3.14. Decizii de management
(721)
Unele părți interesate au afirmat că prejudiciul important suferit de cel puțin unul dintre producătorii din Uniune a fost cauzat de decizii de management inadecvate. Aceste afirmații s-au bazat pe conturile anuale, pe unele informații conținute într-o scrisoare trimisă de un acționar al societății celorlalți acționari și pe un articol de presă.
(722)
Nicio informație din dosar nu a arătat că deciziile de management ale societății în cauză au fost neobișnuite sau lipsite de prudență sau că au avut un impact asupra întregii industrii din Uniune. Prin urmare, argumentele în această privință au fost respinse.
5.3.15. Alte politici guvernamentale
(723)
O parte interesată a susținut că prejudiciul important suferit de industria din Uniune a fost cauzat de alte politici guvernamentale, cum ar fi politicile privind energia din surse regenerabile, politicile menite să încurajeze inovarea, politicile de reducere a birocrației, politicile de facilitare a comerțului și reglementările privind accesul la rețea, dat fiind că aceste politici sunt în avantajul producătorilor-exportatori. Cu toate acestea, deși este adevărat că unele dintre politicile menționate ar putea facilita importurile din alte țări terțe și o creștere generală a industriei energiei solare, aceste politici ar avantaja și industria din Uniune. În plus, aceste politici nu sunt concepute să promoveze importurile în Uniune la prețuri prejudiciabile subvenționate. Prin urmare, argumentele în această privință au fost respinse.
5.3.16. Alte argumente
(724)
O parte interesată a susținut că prejudiciul suferit de industria din Uniune s-a datorat dezavantajului precursorilor și lipsei de sprijin politic din partea Comisiei Europene în anii precedenți. De asemenea, această parte a susținut că, în afară de sistemele naționale de sprijin, populația, PIB-ul, consumul de electricitate, oportunitățile de finanțare și posibilitatea conectării la rețea sunt factori importanți în fiecare piață. Cu toate acestea, partea de mai sus nu a fost capabilă să susțină cu probe afirmațiile făcute, și, prin urmare, acestea au fost respinse.
(725)
În urma comunicării constatărilor finale, aceeași parte interesată a reiterat faptul că prejudiciul suferit de industria din Uniune s-a datorat dezavantajului precursorilor. Cu toate acestea, argumentul respectiv nu a fost niciodată analizat sau dovedit și, prin urmare, a fost respins.
5.4. Evaluarea cumulativă a altor factori despre care s-a constatat că au contribuit la prejudiciu
(726)
Ancheta a arătat că următorii alți factori ar fi putut contribui la prejudiciu: importurile de produs în cauză din Taiwan; reducerea nivelului tarifelor fixe; contractele pe termen lung pentru polisiliciu ale unui număr restrâns de producători din Uniune; criza economică și financiară.
(727)
Așa cum s-a arătat mai sus în secțiunile 5.3.1 și, respectiv, 5.3.7, posibila contribuție a importurilor provenite din Taiwan și a contractelor pe termen lung pentru polisiliciu ale unui număr limitat de producători din Uniune este, în cel mai bun caz, marginală, deoarece orice impact al acestora a fost diluat prin intermediul lanțului de valori.
(728)
În ceea ce privește criza economică și financiară, ancheta a arătat că principala cauză a dificultăților industriei din Uniune privind accesul la capitalul necesar pentru investiții au fost importurile subvenționate, care au împiedicat industria din Uniune să își vândă produsele la prețuri profitabile atunci când piața Uniunii a fost caracterizată de rate puternice de creștere (2009 - 2011).
(729)
În ceea ce privește tarifele fixe, părțile terțe nu au fost în măsură să demonstreze că nivelurile tarifelor fixe din cursul PA ar fi fost atât de scăzute încât să împiedice producătorii din Uniune să vândă produsul în cauză la prețuri neprejudiciabile. Instituțiile acceptă afirmația că reducerile nivelurilor tarifelor fixe ar putea explica cererea redusă, deoarece investițiile în anumite regiuni nu au mai fost viabile. Însă acestea nu pot afecta legătura de cauzalitate, chiar luate împreună cu ceilalți factori despre care s-a constatat că contribuie la prejudiciu, întrucât acestea erau încă la un nivel la care, în lipsa importurilor subvenționate, producătorii din Uniune ar fi putut să își vândă produsele la prețuri neprejudiciabile.
(730)
Prin urmare, chiar dacă efectul cumulativ al celorlalți patru factori care au contribuit probabil la prejudiciu este evaluat, legătura de cauzalitate dintre subvenții și prejudiciu nu este afectată.
5.5. Concluzie privind legătura de cauzalitate
(731)
Ancheta a relevat o legătură cauzală între prejudiciul important suferit de industria din Uniune și importurile din RPC care au făcut obiectul unor subvenții. Au fost analizate alte posibile cauze ale prejudiciului, cum ar fi importurile din alte țări terțe, importurile din RPC care nu fac obiectul unor subvenții, consumul, tarifele fixe, alt sprijin financiar acordat industriei din Uniune, surplusul de capacitate, impactul prețurilor materiilor prime, prejudiciul autoprovocat, concurența reprezentată de produsele cu strat subțire, criza financiară și efectele sale, performanța la export a industriei din Uniune, descoperirea unor depozite de gaze de șist în Uniunea Europeană, deciziile de management, schema UE de comercializare a certificatelor de emisii, alte politici guvernamentale, și s-a considerat că niciuna dintre aceste cauze nu a fost de natură să afecteze legătura de cauzalitate stabilită între importurile din RPC care au făcut obiectul unor subvenții și prejudiciul important suferit de industria din Uniune.
(732)
Toate efectele altor factori care au contribuit la prejudiciu, în afara importurilor subvenționate, au fost analizate în mod individual și colectiv. În consecință, s-a concluzionat că respectiva evaluare colectivă a tuturor factorilor care ar fi putut avea un impact asupra situației prejudiciabile a industriei din Uniune (și anume, importurile din țări terțe, tarifele fixe, impactul prețurilor materiilor prime, criza financiară) nu reușesc să explice în mod colectiv prejudiciul suferit de industria din Uniune, în special în ceea ce privește prețurile scăzute și pierderile financiare cauzate de penetrarea importurilor la preț scăzut în cantități semnificative de produs în cauză originar din RPC. Pe baza analizei de mai sus, care a distins și separat în mod corespunzător efectele prejudiciabile ale importurilor care au făcut obiectul unor subvenții de efectele tuturor factorilor cunoscuți asupra situației industriei din Uniune, s-a concluzionat că există o legătură cauzală între importurile din RPC care au făcut obiectul unor subvenții și prejudiciul important suferit de industria din Uniune în cursul PA.
6. INTERESUL UNIUNII
6.1. Observații preliminare
(733)
În conformitate cu articolul 31 din regulamentul de bază, s-a examinat dacă, în pofida constatărilor de mai sus privind subvenționarea prejudiciabilă, există motive imperioase care să conducă la concluzia că nu este în interesul Uniunii să se adopte măsuri compensatorii în acest caz specific. În acest scop și în conformitate cu articolul 31 alineatul (1) din regulamentul de bază, analiza interesului Uniunii s-a bazat pe evaluarea tuturor intereselor implicate, inclusiv cele ale industriei din Uniune, ale societăților de pe piețele din amonte și din aval din sectorul energiei fotovoltaice, ale importatorilor, ale utilizatorilor și ale consumatorilor produsului în cauză.
(734)
Aproximativ 150 de operatori s-au făcut cunoscuți după deschiderea anchetei antidumping paralele și au fost luați în considerare în mod corespunzător în cadrul prezentei anchete. Au fost trimise chestionare specifice importatorilor neafiliați, operatorilor din amonte (inclusiv unui producător de materii prime și furnizorilor de echipamente de producție pentru produsul care face obiectul anchetei), operatorilor din aval (inclusiv dezvoltatorilor de proiecte și societăților care realizează instalarea) și Organizației europene a consumatorilor (BEUC). Trei asociații reprezentând diverși operatori (industria din Uniune, operatori din amonte și aval) din sectorul energiei fotovoltaice au prezentat informații.
(735)
S-a susținut că evaluarea interesului Uniunii nu s-a bazat pe un număr reprezentativ de operatori.
(736)
Comisia a contactat diferiți operatori în felul următor.
(737)
Operatorii din amonte și din aval: după cum s-a menționat în considerentul (734) de mai sus, Comisia a trimis chestionare specifice către aproximativ 150 de operatori, inclusiv către importatorii neafiliați care s-au oferit să participe după deschiderea anchetei și care, prin urmare, au avut posibilitatea de a furniza date relevante Comisiei. S-au primit douăzeci și unu de chestionare completate. În plus, s-au luat în considerare în cadrul anchetei nu doar răspunsurile la chestionare, ci și observațiile verificabile și justificate în mod corespunzător precum și documentele furnizate de părțile interesate la termenele specificate, indiferent dacă aceste părți au răspuns sau nu la chestionar. În special, AFASE a transmis Comisiei observații în numele membrilor săi - operatori din domeniul fotovoltaic - care au fost, de asemenea, analizate.
(738)
În ceea ce privește importatorii neafiliați, așa cum s-a menționat în considerentul (25) de mai sus, Comisia i-a contactat pe toți cei 250 de importatori neafiliați care au fost făcuți cunoscuți de către reclamant și a selectat un eșantion provizoriu în conformitate cu articolul 27 din regulamentul de bază, pentru a cuprinde cel mai mare volum reprezentativ de importuri care poate face în mod rezonabil obiectul anchetei ținând seama de timpul disponibil. Cu toate acestea, după verificare s-a confirmat că numai una dintre societățile selectate în mod provizoriu era importator neafiliat. Într-un stadiu ulterior al anchetei, noi importatori neafiliați, care au prezentat inițial un formular de eșantionare în etapa de deschidere a anchetei, dar nu au fost incluși în eșantion, au fost invitați să coopereze în continuare în cadrul anchetei. Șase dintre aceștia au fost de acord și au primit un chestionar, cinci au prezentat un răspuns din care trei răspunsuri au fost considerate a fi suficient de complete. Prin urmare, eșantionul definitiv de importatori neafiliați cuprinde patru importatori neafiliați, reprezentând între 2 % și 5 % din importurile produsului în cauză. Referitor la acest procentaj scăzut, trebuie avut în vedere faptul că majoritatea importurilor produsului în cauză în Uniune nu se efectuează prin intermediul importatorilor neafiliați.
(739)
În concluzie, pentru analiza interesului Uniunii, au fost luate în considerare următoarele informații:
-
răspunsurile la chestionar primite de la opt producători din Uniune incluși în eșantion și de la patru importatori neafiliați incluși în eșantion, precum și răspunsurile la chestionarul specific primite de la opt operatori din amonte și treisprezece operatori din aval (șapte dezvoltatori de proiecte/instalatori; șase furnizori de servicii activi, de asemenea, în industria fotovoltaică) din cei 150 de operatori care s-au oferit să participe după deschiderea anchetei și care au primit chestionare specifice;
-
datele verificate în cursul verificărilor la fața locului la sediile a opt producători din Uniune, un importator neafiliat, doi operatori din amonte, patru operatori din aval (dezvoltatori de proiecte/instalatori) și o asociație (a se vedea considerentul (17) din regulamentul antidumping provizoriu și considerentul (29) de mai sus);
-
datele privind interesul Uniunii prezentate de alte părți interesate, inclusiv asociații, precum și datele aflate la dispoziția publicului privind evoluția pieței produselor fotovoltaice din Europa, în special: Global Market Outlook for Photovoltaics 2013 - 2017 (Perspectiva pieței mondiale pentru produsele fotovoltaice 2013 - 2017) publicat de EPIA.
6.2. Interesul industriei din Uniune
(740)
În cursul PA, industria din Uniune dispunea de o forță de muncă de aproximativ 21 000 de persoane angajate direct pentru producerea și vânzarea produsului similar.
(741)
Ancheta a stabilit că industria din Uniune a suferit un prejudiciu important cauzat de importurile originare din țara în cauză care au făcut obiectul unor subvenții, în cursul perioadei de anchetă. Trebuie reamintit faptul că o serie de indicatori de prejudiciu au arătat o tendință negativă pe parcursul perioadei luate în considerare. În special, indicatorii de prejudiciu legați de performanța financiară a producătorilor din Uniune cooperanți, cum ar fi rentabilitatea, fluxul de numerar și randamentul investițiilor, au fost grav afectați. De fapt, producătorii de module și celule din Uniune au suferit pierderi în 2011 și în cursul PA. Prin urmare, unii producători din Uniune au fost deja nevoiți să își închidă instalațiile de producție, în timp ce alții s-au confruntat cu problema insolvabilității. Dacă nu se vor lua măsuri, este foarte probabil ca deteriorarea situației economice a industriei din Uniune să se accentueze.
(742)
Este de așteptat ca instituirea unor taxe compensatorii să restabilească condiții de concurență echitabile pe piața Uniunii, permițând industriei din Uniune să alinieze prețurile produsului similar pentru a reflecta costurile de producție și a-și îmbunătăți astfel rentabilitatea. Este de așteptat, de asemenea, ca instituirea unor măsuri compensatorii să permită industriei din Uniune să-și recâștige, cel puțin parțial, cota de piață pierdută în cursul perioadei luate în considerare, cu impact pozitiv asupra situației sale financiare generale. În plus, industria din Uniune ar trebui să beneficieze de un acces mai ușor la capital și să realizeze investiții suplimentare în cercetare și dezvoltare și în inovare în sectorul fotovoltaic. În sfârșit, ancheta a indicat, de asemenea, o posibilă reîncepere a activității de către unii producători din Uniune care au fost nevoiți să-și înceteze producția ca urmare a presiunii exercitate de importurile din China. În ansamblu, conform acestui scenariu, ar fi garantate nu numai cele 21 000 de locuri de muncă existente în industria din Uniune (în cursul PA), dar ar exista, de asemenea, perspectiva rezonabilă a unei extinderi a producției și a creșterii gradului de ocupare a forței de muncă.
(743)
În absența unor măsuri, este de așteptat să se înregistreze pierderi suplimentare ale cotei de piață și o deteriorare suplimentară a rentabilității industriei din Uniune. Această situație nu ar fi viabilă pe termen scurt și mediu. În consecință, pe lângă numărul mare de producători din Uniune care au fost deja forțați să iasă de pe piață, alți producători ar putea fi amenințați cu falimentul, ceea ce, pe termen scurt și mediu, ar duce probabil la dispariția industriei din Uniune, cu repercusiuni importante asupra locurilor de muncă existente.
(744)
Unele părți interesate au contestat că industria din Uniune ar putea beneficia de pe urma măsurilor compensatorii, susținând că (i) măsurile vor reduce cererea de produse fotovoltaice din Uniune și, prin urmare, industria din Uniune nu va fi în măsură să-și crească vânzările; (ii) industria din Uniune dispune de locuri de producție mici și, prin urmare, nu este în măsură să satisfacă cererea de anumite tipuri de instalații, cum ar fi acoperișurile comerciale și instalațiile mari montate la sol; (iii) producătorii din Uniune nu sunt solvabili; (iv) instituirea unor taxe pentru celule va determina creșterea de facto a costului de producție al producătorilor de module din Uniune și le va face mai puțin atractive pentru consumatori; (v) în cazul unei scăderi semnificative a importurilor din China, producătorii din alte țări terțe vor profita cel mai probabil de reducerea importurilor din RPC.
(745)
În ceea ce privește afirmația potrivit căreia măsurile vor reduce cererea de produse fotovoltaice în Uniune și, prin urmare, industria din Uniune nu va fi în măsură să-și crească vânzările, se observă că părțile nu au putut să furnizeze dovezi verificabile privind existența unei legături directe între instituirea măsurilor și scăderea cererii de produse fotovoltaice, care s-a dovedit a fi influențată de-a lungul anilor de mai mulți factori.
(746)
Ca răspuns la afirmația că industria din Uniune dispune de locuri de producție mici și că, prin urmare, nu este în măsură să satisfacă cererea de anumite tipuri de instalații, cum ar fi acoperișurile comerciale și instalațiile mari montate la sol, trebuie remarcat faptul că ancheta a arătat că industria din Uniune are capacitatea de a furniza atât instalații comerciale și industriale (între 40 kW și 1 MW) cât și instalații din segmentul pieței utilităților (1 MW și 10 MW). În plus, ancheta nu a evidențiat faptul că produsele furnizate de diferiți producători nu au putut fi utilizate în cadrul aceluiași proiect. Prin urmare, această afirmație a fost respinsă.
(747)
Argumentul că industria din Uniune nu ar beneficia de pe urma măsurilor, deoarece producătorii din Uniune nu sunt solvabili, și că fondurile de investiții nu ar accepta să finanțeze proiecte care implică module fabricate în UE nu a fost susținut cu probe. În orice caz, este de așteptat ca instituirea de măsuri să restabilească condiții de piață echitabile, ceea ce ar trebui să-i reasigure pe investitori, inclusiv pe cei din sectorul bancar, în ceea ce privește capacitatea industriei din Uniune de a dezvolta proiecte viabile. Din aceste motive, argumentul a fost respins.
(748)
Referitor la afirmația potrivit căreia instituirea unor taxe pentru celule va determina creșterea de facto a costului de producție al producătorilor de module din Uniune și le va face mai puțin atractive pentru consumatori, deși nu este exclus ca o anumită creștere a prețurilor să aibă loc ca urmare a instituirii de taxe, ar trebui să se ia în considerare, de asemenea, că informațiile publice disponibile indică o tendință descendentă a prețurilor pentru module și celule. Astfel, deși costul celulelor ar putea crește ca urmare a măsurilor, tendința generală de scădere a prețurilor ar trebui să conducă la reducerea costurilor pentru module. De asemenea, producătorii în cauză pot decide să-și achiziționeze celulele în Uniune, și nu din RPC. În cele din urmă, se preconizează că instituirea de măsuri va crește gradul de utilizare a capacităților producătorilor de celule din Uniune, sporind astfel economia de scară a acestora și reducând costurile în consecință. Prin urmare, această afirmație a fost respinsă.
(749)
Argumentul potrivit căruia celelalte țări terțe, mai degrabă decât industria din Uniune, vor profita de situație în cazul unei scăderi semnificative a importurilor din China după instituirea măsurilor nu a fost confirmat de anchetă. Ancheta nu a evidențiat niciun indiciu clar potrivit căruia alte țări terțe și-ar orienta exporturile în mod masiv către piața Uniunii, în special ținând seama de extinderea probabilă a altor piețe din țările terțe, în special în Asia, astfel cum rezultă din prognozele publice disponibile. În cele din urmă, chiar dacă importurile din alte țări terțe ar crește ca urmare a scăderii importurilor din China, nu există nicio indicație că industria din Uniune nu va putea concura cu importurile din aceste țări.
(750)
În răspunsul la comunicarea constatărilor finale, unele părți au susținut că este nerealist să se aștepte apariția în Uniune a unei industrii sustenabile care să producă module și celule, întrucât niciun investitor rațional nu ar fi dispus să investească în producătorii din Uniune despre care se presupune că suferă de o structură a costurilor nefavorabilă și, prin urmare, nu pot produce la prețuri competitive. Ancheta nu a confirmat faptul că industria din Uniune suferă de o structură a costurilor nefavorabilă, astfel cum se explică în considerentele (202) și (203) din regulamentul antidumping provizoriu. Prin urmare, lipsa importurilor subvenționate și utilizarea capacităților de producție într-o mai mare măsură ar trebui să creeze economii de scară și ar trebui să permită apariția unei industrii sustenabile în Uniune. Având în vedere cele de mai sus, argumentul a fost respins.
(751)
O parte a susținut că cererea din Uniune este impulsionată de dezvoltarea tarifelor fixe și că rentabilitatea investiției așteptată de investitori este legată de această dezvoltare. În special, s-a susținut că, în cazul în care prețurile în Uniune cresc ca urmare a impunerii de taxe, fără ca tarifele fixe să urmeze această creștere, cererea va scădea iar industria din Uniune nu va beneficia în urma instituirii taxelor.
(752)
Ca răspuns la afirmația de mai sus, este de remarcat faptul că, în ciuda corelației dintre nivelul tarifelor fixe și nivelul cererii de instalații fotovoltaice, probele adunate în timpul anchetei arată că cererea viitoare va depinde tot mai puțin de tarifele fixe și alte sisteme de sprijin, întrucât este posibil ca paritatea de rețea în sectorul fotovoltaic să fi fost atinsă de anumite tipuri de instalații în mai multe regiuni din Uniune. Mai mult, randamentul preconizat al investițiilor trebuie să se bazeze pe prețuri de piață corecte. În cele din urmă, deși nu este exclus să apară o anumită creștere a prețurilor în urma instituirii măsurilor, trebuie remarcat faptul că din informațiile publice disponibile rezultă o tendință generală descendentă a prețurilor. În consecință, argumentul a fost respins.
(753)
Părțile interesate au subliniat faptul că, deoarece cererea de panouri solare este determinată de sistemele de sprijin, în special de tarifele fixe, precum și prin nivelul prețurilor energiei electrice pentru consumatorii finali (care determină paritatea de rețea), elasticitatea prețurilor cererii poate fi foarte ridicată. Deși este adevărat că o creștere importantă a prețurilor poate conduce la o reducere importantă a cererii, având în vedere natura deosebită a pieței evidențiată de părțile interesate respective, argumentul a fost respins, deoarece este foarte puțin probabil ca majorările de prețuri provocate de măsuri să fie importante, din următoarele motive. În primul rând, toate sursele disponibile confirmă faptul că scăderea importantă a prețurilor pentru produsul în cauză observată pe întreaga durată a PA și după PA până în prezent va continua. În al doilea rând, efectul economic al angajamentului care a fost acceptat de Comisie este că producătorii-exportatori chinezi vor furniza produsul în cauză la un preț minim de import sub 60 c/W, care este cu mult sub prețul care a fost observat în cursul PA, la un volum care corespunde, în linii mari, cotei lor de piață din prezent. La acest nivel de preț, este foarte puțin probabil ca cererea să scadă într-un mod semnificativ, deoarece acest nivel de preț asigură o cerere suficientă atât la nivelul actual de sprijin acordat prin sistemele de sprijin, cât și la nivelurile actuale ale parității rețelei. Mai mult, este probabil ca prețul energiei electrice pentru consumatorii finali să crească, în timp ce se preconizează că prețul produsului în cauză va scădea. Prin intermediul unei formule de indexare, angajamentul garantează faptul că o continuare a diminuării prețului produsului în cauză este luată în considerare la calcularea prețului minim de import. Prin urmare, aceste argumente au fost respinse.
(754)
Mai multe părți interesate au susținut că interesul industriei din Uniune nu este semnificativ, deoarece valoarea adăugată creată de către industriile din amonte și din aval este mult mai importantă decât valoarea adăugată creată de industria din Uniune în lanțul valoric corespunzător sectorului fotovoltaic. Argumentul că diferite segmente din sectorul fotovoltaic au o valoare adăugată diferită nu este contestat. Ancheta a stabilit că industria din Uniune a suferit un prejudiciu important din cauza practicilor comerciale neloiale. Într-adevăr, unii producători din Uniune au fost deja nevoiți să-și înceteze activitatea și, în absența unor măsuri, o viitoare deteriorare a situației pare sigură. Deoarece toate segmentele sectorului fotovoltaic sunt strâns legate între ele, dispariția producției din Uniune ar fi în detrimentul întregului sector fotovoltaic, acesta devenind complet dependent de o aprovizionare externalizată. Prin urmare, tot din motive de securitate a aprovizionării, argumentul a fost respins.
(755)
Ca răspuns la comunicarea constatărilor finale, o parte interesată a repetat afirmația conform căreia creșterea valorii adăugate creată de industria din amonte și din aval, în comparație cu industria din Uniune, pentru produsul în cauză, este relevantă pentru decizia de a institui sau nu taxe compensatorii. În această privință se confirmă faptul că, la evaluarea interesului Uniunii, instituțiile au evaluat efectele pozitive și negative pe care taxele le-ar putea avea pentru diferiții operatori economici. Întrucât impactul asupra industriei din amonte și din aval este limitat, măsurile vor permite industriei din Uniune să se redreseze în urma efectului subvențiilor prejudiciabile.
(756)
O parte a contestat numărul de locuri de muncă care ar putea fi asigurat prin instituirea măsurilor. Aceasta a susținut că în industria din Uniune sunt aproximativ 6 000 de angajați, și nu 25 000 cum s-a raportat în considerentul (229) din regulamentul antidumping provizoriu.
(757)
Însă, nu există dovezi în sprijinul afirmației de mai sus și, prin urmare, afirmația a fost respinsă. Se clarifică faptul că, având în vedere excluderea plachetelor din definiția produsului, ocuparea forței de muncă în industria din Uniune s-a ridicat la aproximativ 21 000 de angajați în decursul PA. Părțile interesate nu au furnizat dovezi conform cărora numărul angajaților din industria din Uniune s-ar fi schimbat în mod semnificativ după PA.
(758)
În concluzie, ancheta a demonstrat că industria din Uniune a suferit un prejudiciu important în urma importurilor din RPC care au făcut obiectul unor subvenții, fiind în imposibilitatea de a-și recupera investiția prin vânzări profitabile. Se preconizează că instituirea măsurilor va restabili condițiile unor schimburi comerciale echitabile pe piața Uniunii, permițând industriei din Uniune să concureze de pe o poziție de egalitate. Pe termen scurt, scăderea probabilă a importurilor din RPC ar trebui să permită industriei din Uniune să-și crească vânzările în Uniune și, astfel, să utilizeze mai eficient capacitățile de producție disponibile. Aceasta, la rândul său, poate duce la economii de scară. Deși este posibil ca prețurile produsului similar să crească într-o perioadă scurtă de timp ca urmare a măsurilor, este probabil de asemenea să se mențină tendința generală descendentă a prețurilor având în vedere, pe de o parte, scăderea suplimentară a costului de producție al produsului care face obiectul anchetei și, pe de altă parte, presiunea concurențială exercitată de producătorii din țările terțe, care ar concura, de asemenea, pe piața Uniunii.
(759)
Prin urmare, s-a concluzionat că instituirea taxelor compensatorii definitive ar fi în interesul industriei din Uniune.
6.3. Interesul importatorilor neafiliați
(760)
După cum s-a menționat în considerentul (26) de mai sus, s-a analizat situația importatorilor incluși în eșantion.
(761)
În ansamblu, în cursul PA, activitatea celor patru importatori neafiliați cooperanți în legătură cu produsul în cauză a variat între 60 % și 100 % din activitățile lor totale. În plus, cei patru importatori neafiliați cooperanți au importat din RPC între 16 % și 100 % din importurilor lor totale de module, doar unul realizând importuri exclusiv din țara în cauză. Rentabilitatea celor patru importatori neafiliați cooperanți legată de produsul în cauză a fost în medie de 2,3 % în cursul PA.
(762)
S-a invocat argumentul că instituirea de măsuri pentru produsul în cauză va afecta negativ activitatea importatorilor. În primul rând, instituirea de taxe nu ar trebui să conducă la eliminarea tuturor importurilor din RPC. În al doilea rând, deși este de așteptat ca instituirea de măsuri să aibă un efect negativ asupra situației financiare a importatorilor care importă numai din RPC, având în vedere creșterea probabilă a importurilor din alte țări terțe, importatorii care se aprovizionează din RPC ar trebui să fie în măsură să se aprovizioneze din alte surse.
(763)
O parte interesată a afirmat că impactul taxelor asupra importatorilor neafiliați a fost subestimat, deoarece nu există surse alternative de aprovizionare disponibile imediat care ar putea înlocui importul din China al produsului în cauză dacă se instituie taxele, și că schimbarea sursei de aprovizionare este un proces dificil, ținând cont de faptul că marea parte a producției se află în RPC, iar acest lucru ar genera costuri suplimentare semnificative.
(764)
În acest sens, se reamintește faptul că instituirea de măsuri nu ar trebui să conducă la dispariția importurilor produsului în cauză din RPC. Ancheta a indicat că posibila scădere a importurilor din RPC va avea un impact în special asupra acelor importatori care importă produsul în cauză exclusiv din RPC, această situație aplicându-se numai pentru unul din cei patru importatori neafiliați cooperanți. În ceea ce privește impactul măsurilor asupra situației financiare a importatorilor neafiliați, nu s-a exclus că acesta poate fi negativ, dar s-a ajuns la concluzia că acest lucru va depinde în mare măsură de capacitatea lor de a-și schimba sursele de aprovizionare sau de a transfera cel puțin o parte din posibila creștere a prețurilor către clienți. Pentru operatorii care importă produsul și din alte surse decât RPC sau importă și alte produse decât produsul în cauză, impactul negativ va fi și mai limitat. Prin urmare, Comisia consideră că, deși este probabil să existe un impact negativ asupra importatorilor produsului în cauză, acest impact va rămâne, în ansamblu, limitat.
(765)
Un importator neafiliat a susținut că are nevoie de o perioadă de lucru și investiții financiare semnificative înainte de a accepta produsele unui nou furnizor. În acest sens, s-a afirmat în răspunsul la comunicarea constatărilor finale că, în momentul vizitei la fața locului, au fost furnizate echipei de verificare dovezi relevante referitoare la cerința privind testarea pe termen lung pe care un importator trebuie să o efectueze înainte de a lua o decizie de aprovizionare de la un anumit exportator.
(766)
Este recunoscut faptul că stabilirea unei noi relații între un importator și un furnizor poate genera costuri suplimentare și necesită timp (de exemplu, pentru încercarea produsului). Totuși, acest lucru nu compensează necesitatea de a restabili concurența echitabilă pe piață. În același timp, schimbarea furnizorilor pare a fi un risc normal, calculat, al activității profesionale de importator și este legat de faptul că piața produselor fotovoltaice este în curs de maturizare și, prin urmare, suferă schimbări constante (de exemplu, falimente, consolidări) care necesită trecerea la noi furnizori. În plus, se poate presupune că noile tipuri de module care ajung pe piață în mod constant (care prezintă, de exemplu, noi caracteristici de randament) necesită, de asemenea, efectuarea de încercări. În acest sens, încercarea unui produs nou (chiar și de la același furnizor) pare a fi o procedură standard mai degrabă decât o activitate neobișnuită. În consecință, argumentul a fost respins.
(767)
Ca răspuns la comunicarea constatărilor finale, două părți au reiterat afirmația că interesul importatorilor neafiliați nu a fost luat în considerare în mod corespunzător. Una dintre părți a afirmat că lipsa versiunii neconfidențiale a răspunsurilor la chestionare transmise de importatorii suplimentari care au cooperat nu a permis o evaluare adecvată de către părți. Aceasta a contestat evaluarea Comisiei în ceea ce privește posibilitatea ca importurile în Uniune din altă țară terță să crească, permițând astfel importatorilor să își schimbe furnizorii, pe baza supoziției că alte piețe terțe sunt în plină dezvoltare. În acest scop, partea a susținut că această ipoteză este contrară concluziei specificate în considerentul (749) de mai sus, și anume că importurile din alte țări terțe nu ar fi substanțiale. O altă parte a contestat faptul că Comisia a respectat principiul nediscriminării, deoarece producătorii din Uniune au avut o importanță mai mare în evaluarea Comisiei decât ceilalți operatori.
(768)
În primul rând, se confirmă faptul că versiunea neconfidențială a răspunsurilor la chestionare primite după publicarea regulamentului antidumping provizoriu din partea importatorilor suplimentari care au cooperat era inclusă în dosar pentru consultarea de către părțile interesate. În al doilea rând, nu există nicio contradicție între ipoteza că importurile din alte țări terțe ar putea crește ca răspuns la scăderea importurilor din RPC și că o astfel de creștere nu ar trebui să fi substanțială având în vedere creșterea cererii de instalații fotovoltaice la scară mondială. În același timp, deoarece este de așteptat ca industria din Uniune să recupereze o anumită parte din cota de piață care a fost anterior deținută de produsele originare din RPC, anumite reduceri ale cifrei de afaceri pentru importatorii neafiliați nu pot fi excluse. Cu toate acestea, se observă că dimensiunea globală a pieței de produse fotovoltaice va continua probabil să crească pe termen lung, deoarece paritatea rețelei este atinsă în tot mai multe regiuni. În cele din urmă, se clarifică faptul că, astfel cum se procedează în toate anchetele în materie de protecție comercială, deși situația industriei din Uniune a fost evaluată pentru a stabili dacă ea a suferit un prejudiciu important cauzat de importurile subvenționate, în contextul analizei privind interesul Uniunii, interesul industriei din Uniune a fost evaluat în mod egal în raport cu alți operatori economici, inclusiv importatori neafiliați. Totodată, se clarifică faptul că ancheta care a stabilit dacă industria din Uniune a suferit un prejudiciu material este reglementată în special de articolul 8 alineatul (4) din regulamentul de bază, care stabilește standardele minime pentru o astfel de anchetă. Interesul Uniunii este analizat numai după o constatare pozitivă a subvențiilor prejudiciabile în conformitate cu standardele prevăzute la articolul 31 din regulamentul de bază. Prin urmare, s-a considerat că impactul negativ probabil al măsurilor asupra anumitor importatori, în special a celor care se aprovizionează exclusiv din RPC, nu este mai mare decât beneficiile măsurilor pentru industria din Uniune și decât beneficiile pe termen mediu și lung pentru piața Uniunii de produse fotovoltaice care ar rezulta dintr-o concurență loială.
(769)
Prin urmare, s-a concluzionat că instituirea unor măsuri la nivelul propus poate avea un anumit impact negativ asupra situației importatorilor neafiliați ai produsului în cauză.
6.4. Interesul operatorilor din amonte
(770)
Operatorii din amonte au ca principal obiect de activitate producerea de materii prime, proiectarea și producerea echipamentelor de producție pentru produsul care face obiectul anchetei. S-au primit opt răspunsuri la chestionar din partea operatorilor în amonte. S-au efectuat două vizite de verificare, la un producător de materii prime și la un producător de echipamente de producție.
(771)
În ansamblu, în cursul PA, activitatea celor opt operatori din amonte cooperanți legată de produsul care face obiectul anchetei a variat în raport cu totalul activității lor și a reprezentat 100 % din activitate în cazul unei singure societăți cooperante, variind între 6 % și 80 % în cazul celorlalte societăți. În medie, în cursul PA, activitatea legată de produsul în cauză a reprezentat aproximativ 41 % din totalul activității operatorilor în amonte care au cooperat. În ceea ce privește locurile de muncă, cei opt operatori din amonte care au cooperat au angajat, în cursul PA, aproximativ 4 200 de persoane. Rentabilitatea a variat în funcție de fiecare segment și societate individuală, mergând de la rate ridicate la o rentabilitate ușor negativă. Ancheta a arătat că operatorii care au înregistrat o rentabilitate negativă au suferit din cauza deteriorării situației industriei din Uniune, dat fiind că unii dintre clienții pe care i-au pierdut erau producători din Uniune ai produsului care face obiectul anchetei, precum și din cauza scăderii consumului. În urma excluderii plachetelor din definiția produsului, producătorii din Uniune ai acestui produs ar trebui să beneficieze de pe urma instituirii taxelor, deoarece se preconizează că industria din Uniune își va spori producția de celule și de module.
(772)
Vânzările operatorilor din amonte din Uniune au vizat Uniunea, RPC și alte țări terțe. În cursul PA, vânzările au fost repartizate, în medie, astfel: aproximativ 20 % din vânzări în Uniune, aproape 50 % în RPC și aproximativ 30 % în alte țări terțe.
(773)
Unele părți din sectorul în amonte au susținut că instituirea unor măsuri compensatorii le-ar afecta în mod negativ activitățile, dat fiind că RPC reprezintă principala lor piață de export. S-a susținut că taxele ar limita considerabil importurile produsului în cauză din RPC către Uniune și, ca urmare a acestui fapt, RPC și-ar limita importurile de polisiliciu și de echipamente de producție din Uniune. Prin urmare, s-a pretins că operatorii din amonte ai Uniunii ar fi nevoiți să își reducă activitățile economice și numărul salariaților.
(774)
Este de remarcat faptul că scopul taxei nu este de a elimina importurile produsului în cauză din China, ci de a restabili condițiile de concurență echitabile. Astfel, importurile din China ar trebui să continue să aprovizioneze piața Uniunii, într-o oarecare măsură, dar la prețuri echitabile. În plus, ancheta a arătat că operatorii din amonte ai Uniunii sunt prezenți la nivel mondial pe diferite piețe naționale și, prin urmare, nu depind doar de exporturile către RPC. Prin urmare, este rezonabil să se considere că, pe piața mondială a produselor fotovoltaice, producătorii din amonte ai Uniunii vor putea să compenseze eventuala scădere a exporturilor către RPC prin exportul către alte piețe care, conform studiilor de piață disponibile în mod public, se preconizează că vor crește. În orice caz, piața chineză a energiei fotovoltaice se confruntă deja cu un important surplus de capacitate de producție și, prin urmare, este puțin probabil ca producătorii de instalații din Uniune să poată vinde mai multe instalații de producție pe termen scurt și mediu în RPC.
(775)
Părțile interesate au argumentat că majoritatea intrărilor în lanțul valoric în sectorul fotovoltaic provin din Uniune și că o astfel de situație avantajoasă poate înceta în cazul în care se instituie taxe. În răspunsul la comunicarea constatărilor finale, o parte a indicat că măsurile din acest caz pot da naștere altor măsuri, pe care RPC le-ar putea institui asupra produselor din Uniune.
(776)
În acest sens, se preconizează că importurile din China vor aproviziona în continuare piața Uniunii, chiar și în condițiile instituirii taxelor. În plus, mai multe surse disponibile în mod public în sectorul fotovoltaic, cum ar fi Global Market Outlook for Photovoltaics 2013 - 2017 (Perspectiva pieței mondiale pentru produsele fotovoltaice 2013 - 2017) publicat de EPIA, prognozează că posibila scădere a cererii în Uniune ar trebui să fie doar una pe termen scurt (în 2013 și 2014) și că, în Uniune, consumul va crește din nou în următorii ani. În plus, abordarea practicilor comerciale neloiale este de natură să permită o creștere durabilă pe piața produselor fotovoltaice din Uniune pe termen mediu și lung, de pe urma căreia toți operatorii din Uniune ar trebui să beneficieze. În sfârșit, în ceea ce privește argumentul privind posibilele represalii din partea RPC ca răspuns la măsurile în acest caz, se reamintește faptul că RPC, în calitate de membru al OMC, poate recurge la anchete de apărare comercială numai în împrejurări justificate și orice anchetă de acest tip trebuie să respecte normele stricte ale OMC. Comisia monitorizează orice anchetă de acest tip pentru a se asigura că sunt respectate normele OMC. În consecință, argumentul a fost respins.
(777)
Unele părți au contestat argumentul potrivit căruia exporturile reduse ale operatorilor de energie fotovoltaică din amonte din Uniune către RPC ar putea fi compensate de exporturile către alte piețe, susținând că taxele vor determina o scădere a cererii mondiale pentru acel produs.
(778)
În acest sens, se observă în primul rând că nu se preconizează ca importurile din China să înceteze complet ca urmare a instituirii taxelor. În plus, informațiile culese în cursul anchetei nu au stabilit nicio corelație între evoluția importurilor din RPC pe piața Uniunii și exporturile din RPC către alte piețe. În plus, surse publice disponibile, cum ar fi Global Market Outlook for Photovoltaics 2013 - 2017 (Perspectiva pieței mondiale pentru produsele fotovoltaice 2013 - 2017) publicat de EPIA, preconizează că piața de produse fotovoltaice la nivel mondial va crește în următorii ani. În ceea ce privește piața energiei fotovoltaice din China, există indicii potrivit cărora consumul intern va crește substanțial (de exemplu, astfel cum indică EPIA). Având în vedere cele de mai sus, nu este de așteptat ca exporturile operatorilor din amonte din Uniune către RPC să scadă în mod semnificativ ca urmare a instituirii de măsuri.
(779)
De asemenea, trebuie remarcat faptul că scăderea cererii în Uniune în 2013 și 2014 ar putea avea un impact negativ asupra operatorilor din amonte. Totuși, această situație nu poate avea legătură, cel puțin nu într-o mare măsură, cu taxele. În plus, referitor la producătorii din Uniune de utilaje pentru industria fotovoltaică și având în vedere capacitatea de rezervă substanțială existentă în RPC, este puțin probabil ca exporturile acestora către RPC să poată crește în mod semnificativ, chiar și în cazul în care producătorii chinezi și-ar mări volumul de producție. În cele din urmă, informațiile culese în timpul anchetei au indicat faptul că și producătorii de utilaje pot fi afectați de cel de-al 12-lea plan cincinal al RPC pentru industria fotovoltaică solară, care prevede că, până în 2015, 80 % din echipamentele de producție pentru celule ar trebui să vină din RPC. Atât timp cât această schimbare este realizată în conformitate cu normele OMC, aceasta poate, de asemenea, limita și mai mult posibilitatea producătorilor de mașini în Uniune să concureze pe piața chineză. Prin urmare, argumentul de mai sus a fost respins.
(780)
În răspunsul la comunicarea constatărilor finale, guvernul RPC a susținut că cel de-al 12-lea Plan cincinal pentru industria solară fotovoltaică oferă numai unele principii directoare generale care nu sunt obligatorii, deoarece nu sunt prevăzute competențe executive și, prin urmare, nu ar trebui să fie considerată ca o indicație a faptului că posibilitatea producătorilor de mașini din Uniune de a concura pe piața chineză va fi limitată. În această privință, se menționează că guvernul RPC a inclus sectorul fotovoltaic printre sectoarele industriale strategice în cel de-al 12-lea Plan cincinal și au emis, de asemenea, un plan specific pentru industria solară fotovoltaică. În cuprinsul acestui plan, guvernul RPC și-a exprimat sprijinul pentru „societățile superioare” și pentru „societățile cheie”, s-a angajat să „promoveze punerea în aplicare a unor politici diverse de sprijinire a industriei fotovoltaice” și „să elaboreze proiecte generice ale unor politici de sprijin în domeniul industriei, al finanțelor și al impozitării […]”. În plus, deoarece planul conține directivele esențiale care trebuie realizate de industria chineză în cursul perioadei de cinci ani, acesta are un impact profund asupra mediului de afaceri, atât în RPC, cât și în țările care fac afaceri cu RPC. Având în vedere cele de mai sus, există indicii clare conform cărora libertatea de alegere a producătorilor chinezi de celule și presiunea concurențială a producătorilor din Uniune de echipament de producție care exportă către piața chineză sunt restricționate de plan. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(781)
Un producător de materie primă cooperant a contestat perspectiva compensării altor piețe pentru producția scăzută de pe piața chineză, având în vedere capacitatea de producție importantă existentă în RPC, care nu ar putea fi ușor de construit în altă parte. Acest argument este respins, deoarece nu există indicii cu privire la presupusa scădere a producției de pe piața chineză.
(782)
O parte interesată a contestat numărul de angajați din sectorul din amonte la care face referire considerentul (236) din regulamentul antidumping provizoriu. Se clarifică faptul că numărul de 4 200 de angajați nu se referă la întregul sector, ci numai la operatorii din amonte cooperanți, cum ar fi producătorii de echipamente și furnizorii de polisiliciu, pe baza răspunsurilor date la chestionar.
(783)
Având în vedere cele de mai sus, se concluzionează că impactul măsurilor compensatorii asupra producătorilor de instalații nu ar fi semnificativ, în timp ce impactul asupra furnizorului de materie primă poate fi negativ pe termen scurt, având în vedere posibila reducere a vânzărilor sale către RPC.
6.5. Interesul operatorilor din aval
(784)
Operatorii din aval au ca obiect principal de activitate dezvoltarea de proiecte, activități de marketing, comunicare și instalațiile fotovoltaice. S-au primit treisprezece răspunsuri la chestionare din partea operatorilor din aval, și anume șapte de la operatori a căror activitate este direct legată de produsul similar (și anume dezvoltatori de proiecte și instalatori) și șase de la furnizori de servicii din sectorul fotovoltaic (logistică, transport, relații publice etc.), adică operatori a căror activitate nu este direct legată de produsul care face obiectul anchetei. Aceste răspunsuri la chestionar l-au inclus și pe cel primit de la un importator neafiliat care s-a dovedit a corespunde categoriei de operator din aval, întrucât obiectul său principal de activitate este instalarea [a se vedea considerentul (25) de mai sus].
(785)
În considerentul (242) din regulamentul antidumping provizoriu s-a apreciat că, în ansamblu, activitatea operatorilor din aval (instalatori și dezvoltatori de proiecte) cu privire la produsul care face obiectul anchetei variază în raport cu activitatea lor totală. În medie, în cursul PA, aceasta a reprezentat 41 %. Rentabilitatea operatorilor cooperanți în ceea ce privește produsul care face obiectul anchetei a fost, în medie, de aproximativ 11 % în cursul PA. În ceea ce privește locurile de muncă, cei șapte operatori din aval cooperanți dispuneau, în cursul PA, de o forță de muncă de aproximativ 550 de persoane.
(786)
Mai multe părți au contestat reprezentativitatea datelor referitoare la operatorii din aval cu privire la cifra de afaceri, rentabilitate și ocuparea forței de muncă, obținute de Comisie din răspunsurile la chestionare de la șapte operatori din aval. AFASE a prezentat un „sondaj” realizat în rândul membrilor săi (instalatori), pentru a ilustra faptul că, pentru majoritatea instalatorilor, industria fotovoltaică constituie o sursă principală de venit. AFASE a mai susținut că operatorii din aval, în special instalatorii, contrar constatărilor enunțate în considerentul (242) din regulamentul antidumping provizoriu, ar realiza marje de profit cu o singură cifră care nu permit absorbția niciunei taxe.
(787)
În ceea ce privește reprezentativitatea datelor utilizate în regulamentul antidumping provizoriu, Comisia a utilizat toate datele furnizate de acei operatori din aval care au completat chestionarul specific, precum și informațiile furnizate de AFASE, astfel cum se explică în considerentul (737) de mai sus.
(788)
În ceea ce privește afirmația că industria fotovoltaică constituie sursa principală de venit pentru instalatori, o analiză suplimentară a răspunsurilor la chestionar prezentate de cei șapte operatori din aval (instalatori și dezvoltatori de proiecte) a confirmat că activitatea direct legată de produsul similar care face obiectul anchetei a reprezentat, în medie, aproximativ 42 % din totalul activității acestor operatori, iar rentabilitatea a fost în medie de 11 %. Cu toate acestea, atunci când se iau în considerare și activitățile lor (care nu sunt direct legate de produsul care face obiectul anchetei), importanța lor globală crește substanțial pentru trei din cei șapte operatori. Ca urmare, marja corespunzătoare s-ar situa între aproximativ 45 % și 100 % în cursul PA. În plus, pentru cei șapte operatori (instalatori și dezvoltatori de proiecte), rentabilitatea activității din domeniul fotovoltaic, inclusiv activitățile care nu sunt direct legate de produsul care face obiectul anchetei, a fi în medie de 9 %. Din punct de vedere al ocupării forței de muncă, activitatea din domeniul fotovoltaic, inclusiv activitățile care nu sunt direct legate de produsul care face obiectul anchetei, s-ar ridica la aproximativ 660 de locuri de muncă cu normă întreagă în cursul PA pentru cei șapte operatori. În afară de proiectele și instalațiile din domeniul fotovoltaic, acești operatori au fost, de asemenea, activi în domeniul instalațiilor eoliene și în producția de echipamente electrice.
(789)
Se consideră că orice impact al măsurilor asupra operatorilor din aval trebuie să fie evaluat în primul rând cu privire la activitatea lor direct legată de produsul care face obiectul anchetei, care în PA a atins o rentabilitate medie de 11 %. Cu toate acestea, chiar dacă evaluarea vizează activitatea globală în sectorul fotovoltaic care nu este direct legată de produsul care face obiectul anchetei, concluziile nu se vor schimba în mod semnificativ, deoarece, în general, diferiții factori luați în considerare, și anume rentabilitatea și posibilitatea de a absorbi o parte din taxe, nu variază în mod semnificativ (rentabilitatea a scăzut de la o medie de 11 % la o medie de 9 %). În răspunsul la comunicarea constatărilor finale, o parte la sediul căreia Comisia a efectuat o vizită de verificare a contestat reprezentativitatea concluziei privind rentabilitatea instalatorilor și dezvoltatorilor care, în măsura în care aceștia sunt implicați, s-ar baza numai pe o singură tranzacție. Acest argument se respinge, deoarece Comisia a calculat rentabilitatea operatorilor din aval pe baza tuturor datelor prezentate de operatorii în aval în răspunsurile lor la chestionar.
(790)
În ceea ce privește sondajul realizat de AFASE în rândul membrilor săi, se observă în primul rând că toți operatorii au avut posibilitatea de a se prezenta la deschiderea anchetei și de a răspunde la chestionarul specific conceput pentru operatorii din aval prin care s-au solicitat informații necesare în vederea evaluării impactului taxelor asupra acestora. În al doilea rând, identitatea instalatorilor nu a fost divulgată în cadrul sondajului, ceea ce nu a permis o verificare, de exemplu, a relevanței și a fiabilității datelor furnizate. În al treilea rând, deși o serie de întrebări din cadrul acestui sondaj se referă la capacitatea instalatorilor de a absorbi posibilele taxe, sondajul nu a inclus nicio trimitere la profitul realizat de aceste societăți în cursul PA, lipsind, astfel, un element important pentru evaluarea impactului măsurilor. În consecință, din sondajul furnizat nu ar putea fi trase concluzii elocvente.
(791)
A fost adus în discuție argumentul că măsurile nu sunt în interesul Uniunii, deoarece vor duce la creșterea prețurilor modulelor, descurajându-i astfel pe utilizatorii finali/consumatori să instaleze produse fotovoltaice. Prin urmare, operatorii din aval vor avea mult mai puține comenzi și vor fi obligați să-și reducă activitatea. Această evaluare se bazează pe un studiu efectuat de Prognos privind eventualele pierderi de locuri de muncă, prezentat în cursul anchetei. Conform studiului, marea majoritate a locurilor de muncă din sectorul fotovoltaic al Uniunii este în pericol în cazul în care vor fi instituite taxe. Studiul utilizează o estimare realizată de EPIA, conform căreia numărul total de locuri de muncă directe existente în 2011, în toate segmentele sectorului fotovoltaic din Uniune, incluzând producătorii, importatorii, operatorii din amonte și din aval, este de 265 000. Pornind de la estimarea din 2011 privind numărul total de locuri de muncă din sectorul fotovoltaic, studiul realizat de Prognos a concluzionat că, din cele 265 000 de locuri de muncă, se vor pierde până la 242 000 de locuri de muncă în decurs de trei ani, în funcție de nivelul taxei. Se presupune că cea mai mare parte a pierderilor de locuri de muncă ar avea loc pe piața din aval care, conform estimărilor din 2011 realizate de Prognos, înregistra aproximativ 220 000 de locuri de muncă.
(792)
Ancheta nu a confirmat scenariul de mai sus și a indicat un număr mult mai redus de locuri de muncă directe existente în sectorul fotovoltaic al Uniunii în 2011, în cursul PA și în 2012.
(793)
Pentru început, ancheta a pus la îndoială exactitatea numărului total de locuri de muncă directe din sectorul fotovoltaic, astfel cum a fost estimat de EPIA. În special, în cursul vizitei de verificare efectuate la EPIA, s-a dovedit că datele utilizate pentru a se ajunge la cifra de 265 000 erau imprecise și nu permiteau o astfel de concluzie. De fapt, informațiile obținute în cursul vizitei de verificare indică faptul că numărul locurilor de muncă directe în sectorul fotovoltaic, calculat pentru 2011, ar avea o marjă de eroare de până la 20 %. În plus, estimarea include locurile de muncă create în alte țări europene care nu fac parte din Uniunea Europeană, precum și locurile de muncă legate de produsul cu strat subțire, care nu intră în domeniul de aplicare al prezentei anchete.
(794)
Se clarifică faptul că marja de eroare de 20 % din numărul total de locuri de muncă directe în sectorul fotovoltaic estimat de Asociația europeană a industriei fotovoltaice, care se poate aplica în plus sau în minus, a devenit evidentă în cursul vizitei de verificare la EPIA. Se arată astfel cât de dificilă este evaluarea unor cifre precise cu privire la ocuparea forței de muncă în sectorul din aval, deoarece există puține surse, de multe ori contradictorii, din care au fost colectate date.
(795)
În ciuda acestor îndoieli, chiar dacă s-a folosit estimarea inițială a locurilor de muncă pentru a analiza impactul asupra măsurilor, trebuie să fie făcute următoarele observații. Estimarea vizează locurile de muncă din sectorul fotovoltaic european în 2011, an în care au fost instalate numeroase produse fotovoltaice în Uniune (aproximativ 20 GW). Este rezonabil să se presupună că, având în vedere reducerea numărului de instalații, care au atins aproximativ 17,5 GW în PA și 15 GW în 2012, numărul de locuri de muncă în special în sectorul din aval s-a redus la rândul său, fiind direct corelat cu nivelul instalațiilor. În acest sens, presa de specialitate aflată la dispoziția publicului a arătat faptul că, în Germania, care reprezintă cea mai mare piață națională, numărul de locuri de muncă din sectorul fotovoltaic a scăzut de la 128 000 la 100 000 între 2011 și 2012, inclusiv locurile de muncă create de producători. În plus, ancheta a pus la îndoială faptul că cifra a inclus numai locurile de muncă cu normă întreagă, exclusiv din sectorul fotovoltaic. În acest sens, ancheta a arătat că, în special pe piața din aval (instalații), activitatea în sectorul fotovoltaic reprezintă în general numai o parte dintr-o activitate mult mai largă, activitatea principală fiind instalațiile de încălzire sau de electricitate, instalațiile sanitare etc.
(796)
Având în vedere cele de mai sus, este probabil ca instituirea de măsuri să ducă la o creștere a prețurilor produsului care face obiectul anchetei în Uniune, ceea ce, pe termen scurt, ar putea genera o reducere a instalațiilor fotovoltaice. Cu toate acestea, locurile de muncă legate de acest segment al pieței pot fi afectate numai într-o măsură limitată, având în vedere considerațiile următoare. În primul rând, activitatea legată de sectorul fotovoltaic reprezintă, cel puțin pentru unii instalatori, doar o parte a activităților lor și are, de asemenea, un caracter sezonier. Prin urmare, instalatorii ar trebui să poată desfășura alte activități în cazul în care cererea de instalații fotovoltaice s-ar reduce. Dat fiind că obiectivele privind energia din surse regenerabile și privind eficiența energiei, convenite la nivelul Uniunii, sunt obligatorii din punct de vedere juridic pentru statele membre, este de așteptat ca o cerere redusă de instalații solare să ducă la creșterea cererii pentru alte forme de energie din surse regenerabile și de eficiență energetică. Este probabil că numeroși angajați din sectorul din aval să dispună de competențele necesare pentru a beneficia de creșterea cererii în aceste sectoare înrudite. În al doilea rând, având în vedere profiturile existente pe piața din aval (a se vedea considerentul 785 de mai sus), instalatorii ar trebui să poată absorbi o parte din creșterea prețurilor, limitând astfel impactul asupra prețurilor finale și asupra cererii de instalații fotovoltaice.
(797)
Independent de instituirea de taxe, estimările publice privind cererea de instalații fotovoltaice indică o posibilă reducere a cererii în 2013, cu instalații anuale corespunzând unei producții între 9,8 GW și 16,5 GW în 2013, ceea ce ar putea, în orice caz, să afecteze numărul de locuri de muncă de pe piața din aval.
(798)
În sfârșit, se observă că posibila creștere a prețurilor produselor fotovoltaice este inevitabilă, dat fiind că producătorii din RPC care aprovizionează piața Uniunii par a înregistra pierderi importante, situație care nu ar fi viabilă.
(799)
În ceea ce privește pierderile de locuri de muncă, informațiile culese în timpul anchetei au confirmat că sectorul din aval s-a confruntat cu astfel de pierderi ca urmare a restrângerii cererii de instalații fotovoltaice în Uniune de aproximativ 5 GW între 2011 și 2012. Aceste pierderi de locuri de muncă nu pot fi asociate măsurilor, întrucât ele reflectă o evoluție a pieței. În plus, pentru 2013 și 2014, se prevede o reducere suplimentară a cererii, ceea ce, cel mai probabil, va avea ca rezultat pierderi de locuri de muncă în sectorul fotovoltaic. De asemenea, o astfel de evoluție a cererii a fost prognozată de importante centre de cercetare înainte de deschiderea anchetei și, prin urmare, astfel de pierderi de locuri de muncă nu pot fi atribuite instituirii de măsuri.
(800)
Industria din Uniune a prezentat un studiu realizat de PriceWaterHouseCoopers (denumită în continuare „PWC”) privind impactul posibil al măsurii asupra locurilor de muncă din sectorul fotovoltaic. Studiul PWC face trimitere la studiul realizat de Prognos, care prevedea pierderi mari de locuri de muncă pe piața produselor fotovoltaice ca urmare a instituirii de măsuri, prezentat de AFASE înaintea instituirii taxelor antidumping provizorii și care a fost abordat în considerentul (791) de mai sus. Studiul PWC a criticat studiul realizat de Prognos, subliniind faptul că numărul total de locuri de muncă pe care Prognos le-a estimat ca putând fi pierdute a depășit chiar numărul total de locuri de muncă existente în sectorul fotovoltaic din Uniune. În ceea ce privește impactul taxelor pe piața Uniunii, concluziile PWC diferă de cele ale Prognos, prognozând un impact pozitiv net asupra locurilor de muncă din Uniune și indicând că beneficiile depășesc posibilele efecte negative ale taxelor (de exemplu, asupra cererii).
(801)
AFASE a susținut că Comisia nu a dezvăluit sursa marjei de eroare de 20 % pentru locurile de muncă directe din sectorul fotovoltaic, calculată de EPIA pentru 2011.
(802)
Această marjă de eroare de 20 %, care se poate aplica în sens crescător sau în sens descrescător, a devenit evidentă în timpul vizitei de verificare la EPIA. Se arată astfel cât de dificilă este evaluarea unor cifre precise cu privire la ocuparea forței de muncă în sectorul din aval, deoarece există puține surse, de multe ori contradictorii, din care au fost colectate date.
(803)
În răspunsul lor la comunicarea constatărilor definitive, unele părți au susținut că analiza Comisiei a trecut cu vederea faptul că taxele vor contribui și mai mult la pierderea de locuri de muncă care rezultă din numărul mai redus de instalații fotovoltaice după 2011. S-a susținut faptul că aceste pierderi de locuri de muncă, în special în sectorul din aval, sunt strâns legate de faptul că instalatorii din domeniul fotovoltaic sunt dependenți de instalațiile solare. În plus, AFASE reproșează Comisiei că nu a luat în considerare în mod adecvat sondajul efectuat în rândul membrilor săi și nici un sondaj similar efectuat de către o asociație profesională în domeniul energiei solare din Regatul Unit, care ar fi ilustrat această dependență.
(804)
În ceea ce privește presupusa trecere cu vederea de către Comisie a impactului taxelor asupra locurilor de muncă, se face trimitere la considerentele (799) și (800) de mai sus, unde sunt abordate argumentele privind impactul măsurilor asupra locurilor de muncă în sectorul fotovoltaic și unde se recunoaște că, într-adevăr, locurile de muncă din sectorul din aval ar putea fi afectate pe termen scurt din cauza măsurilor.
(805)
În ceea ce privește sondajul efectuat de AFASE și cel efectuat de asociația profesională în domeniul energiei solare din Regatul Unit, în răspunsul la comunicarea constatărilor finale a fost precizată identitatea societăților care participă la interviu. Sondajele au prezentat totuși unele deficiențe deoarece, de exemplu, anumite răspunsuri au fost incomplete. Analiza sondajelor a arătat următoarele. Referitor la sondajul efectuat de AFASE, se observă, în primul rând, că majoritatea celor 50 de instalatori care au răspuns la interviu au declarat că sunt activi în mod exclusiv pe piața produselor fotovoltaice. 15 din cei 50 de instalatori au declarat că sunt, de asemenea, activi și în alte activități din afara sectorului fotovoltaic, cum ar fi încălzire, instalații electrice și domeniul eolian, într-o anumită măsură. În cazul sondajului din Regatul Unit, 21 din cele 31 de societăți din Regatul Unit care au răspuns la interviu desfășurau, de asemenea, alte activități decât cele din domeniul fotovoltaic. Acest rezultat demonstrează că, în ceea ce privește aproape o jumătate dintre dezvoltatorii de proiect și instalatori, constatarea prezentată în considerentul (247) din regulamentul antidumping provizoriu privind capacitatea de a întreprinde alte activități precum cele legate de instalațiile de încălzire și instalațiile electrice, instalațiile sanitare și alte instalații de energie regenerabilă este corectă. Cu toate acestea, este recunoscut faptul că această capacitate poate exista într-o măsură mai mică decât s-a estimat în regulamentul antidumping provizoriu. Efectul său de atenuare asupra pierderilor de locuri de muncă poate fi, prin urmare, mai puțin important decât cel preconizat inițial. În al doilea rând, unii dintre operatorii intervievați de AFASE și de asociația profesională în domeniul energiei solare din Regatul Unit au folosit produse fabricate în Uniune, iar unii dintre aceștia prevăd achiziționarea de produse care nu sunt de origine chineză ca urmare a măsurilor, pentru a evita o creștere a prețurilor.
Astfel, dependența lor de importurile chineze și impactul măsurilor ar trebui să fie reduse, întrucât aceștia au acces la produse fabricate în Uniune. În al treilea rând, evaluarea impactului măsurilor asupra activității tuturor operatorilor care au făcut obiectul sondajului nu permitea formularea unor concluzii definitive, deoarece evaluările lor au fost foarte divergente. Unele societăți au fost chiar în imposibilitatea de a evalua un astfel de impact. În al patrulea rând, și răspunsurile la întrebarea privind numărul de proiecte din domeniul fotovoltaic care riscă să fie anulate în cazul instituirii taxelor au variat între „nu foarte multe” la „toate proiectele” în sondajul efectuat în Regatul Unit. Unii operatori nu au reușit să facă o estimare. În fine, niciunul dintre cele două sondaje nu a conținut întrebarea cu privire la rentabilitatea operatorilor economici intervievați, care este importantă pentru evaluarea posibilității de absorbție a creșterii prețurilor, în cazul în care aceasta se va produce, cauzată de taxa respectivă.
(806)
Mai multe părți au susținut că instalatorii nu își pot schimba cu ușurință activitățile și nu se pot orienta către alte instalații de energie din resurse regenerabile având în vedere tehnologiile diferite și know-how-ul implicat. Prin urmare, în cazul instituirii taxelor, aceștia ar da faliment. După comunicarea constatărilor finale, acest argument a fost repetat de către o parte interesată, argumentând că instalatorii au investit resurse substanțiale în specializarea în domeniul fotovoltaic, cum ar fi formarea specifică, ceea ce ar demonstra că principalul lor domeniu de activitate se concentrează pe industria fotovoltaică și că aceștia nu s-ar fi putut orienta cu ușurință către alte activități.
(807)
Acest argument a fost insuficient motivat, având în vedere că nu s-a demonstrat care ar fi cunoștințele precise pe care un instalator ar trebui să dobândească și cât de dificilă și costisitoare ar fi obținerea acestora. În orice caz, instituțiile recunosc faptul că instalatorii au dezvoltat un know-how specific instalării de module fotovoltaice. Cu toate acestea, dezvoltarea acestui know-how este relativ recentă și se adaugă la competențele primare ale instalatorilor, indiferent dacă acestea sunt în domeniul instalațiilor electrice, de încălzire, sanitare etc. De asemenea, acest know-how s-a dezvoltat și ca răspuns la o practică neloială, și anume influxul masiv de importuri subvenționate din RPC. Independent de competențele specializate ale angajaților instalatorilor, argumentul trebuie luat în considerare în paralel cu analiza efectuată în considerentele (792) - (800) de mai sus privind situația ocupării forței de muncă în sectorul din aval care, pe termen scurt, ar putea fi afectată în mod negativ, dar care, datorită unui comerț sustenabil, ar putea conduce la o creștere a ocupării forței de muncă a instalatorilor pe termen mediu și lung. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(808)
Mai multe părți au contestat capacitatea operatorilor din aval de a absorbi, chiar și parțial, o posibilă creștere a prețurilor. Acest argument a fost motivat insuficient, împiedicând, astfel, o evaluare a măsurii în care această afirmație a fost corectă. Rentabilitatea operatorilor cooperanți din aval legată direct de produsul în cauză a fost evaluată la aproximativ 11 % în medie, ceea ce lasă operatorilor în cauză posibilitatea de a absorbi, cel puțin parțial, creșterea prețurilor, dacă va fi cazul. În acest context, se reamintește faptul că tendința generală a prețurilor este una descendentă.
(809)
În răspunsul la comunicarea constatărilor finale, unele părți au reiterat afirmația privind existența unui risc major de reducere a cererii de produse solare în Uniune ca urmare a măsurilor, care conform părților respective reprezintă un argument împotriva acestor măsuri. Una dintre părți a afirmat că, în prezent, în cazul energiei solare există o elasticitate ridicată a cererii în funcție de preț și chiar și o creștere limitată a prețului produselor solare ar duce la o scădere pronunțată a cererii. Această parte estimează că o taxă compensatorie în jur de 30 % poate scădea în continuare cererea cu 8 GW, iar o taxă de 50 % ar scădea cererea cu 10 GW. Într-un mod similar, AFASE făcut referire la un studiu efectuat de către un analist al pieței care prevede, de asemenea, o reducere a cererii de până la 2 GW în 2013 ca rezultat al unei taxe de 50 %, deci o scădere de o amploare mult mai mică.
(810)
Deși o serie de scenarii diferite privind scăderea cererii au fost transmise de către părți în cursul anchetei, în plus față de cele menționate mai sus, acestea nu conțin rezultate comparabile. Deși nu se poate exclude faptul că taxele ar putea avea drept rezultat o reducere a cererii pentru instalațiile fotovoltaice, cuantificarea unor astfel de efecte este dificil de efectuat ținând cont de diferitele elemente care influențează atractivitatea instalațiilor fotovoltaice în Uniune. În plus, chiar și în cazul în care o astfel de scădere a cererii ar avea loc pe termen scurt, beneficiile preconizate pe termen mediu și lung ca urmare a comerțului echitabil ar compensa impactul negativ pe termen scurt. În cele din urmă, chiar AFASE a recunoscut că evaluarea legăturii directe între cerere și taxe ar fi disponibilă numai după instituirea taxelor. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(811)
Astfel cum s-a menționat în considerentul (784) de mai sus, șase răspunsuri la chestionar au fost primite de la furnizorii de servicii din sectorul fotovoltaic (logistică, transport, relații publice etc.), adică operatori a căror activitate nu este direct legată de produsul care face obiectul anchetei. Aceste răspunsuri au furnizat indicații privind importanța relativă a activității asociate sectorului fotovoltaic în raport cu totalul activității operatorilor cooperanți în cauză. În pofida anumitor deficiențe în răspunsurile oferite, datele din chestionare au permis evaluarea activității asociate sectorului fotovoltaic a acestor operatori ca fiind marginală în raport cu activitatea lor totală. Într-adevăr, activitatea asociată sectorului fotovoltaic a reprezentat, în medie, doar aproximativ 5 % din cifra de afaceri totală a acestora și aproximativ 8 % din totalul locurilor de muncă. În ceea ce privește rentabilitatea, aceasta a fost, în medie, de aproximativ 7 %. Cu toate acestea, se observă că datele privind rentabilitatea nu au fost complete, deoarece nu toți operatorii au oferit informații cu privire la acest aspect. Prin urmare, s-a ajuns la concluzia că un eventual impact al măsurilor asupra situației economice a prestatorilor de servicii din sectorul fotovoltaic este puțin probabil să fie semnificativă.
(812)
Având în vedere cele de mai sus, se concluzionează că impactul măsurilor asupra operatorilor din aval ar fi într-o anumită măsură negativ pe termen scurt, având în vedere reducerea mai accentuată a numărului de instalații în raport cu un scenariu speculativ fără taxe, astfel cum este prevăzut de către principalele centre de cercetare și în măsura în care taxa nu poate fi absorbită de operatorii din aval. În pofida posibilei reduceri a cererii pentru instalațiile fotovoltaice, instalatorii ar trebui să poată desfășura alte activități, indiferent dacă sunt legate de alte surse de energie regenerabile sau de activitatea principală a instalatorilor, astfel cum s-a menționat mai sus. Având în vedere datele furnizate, s-a ajuns la concluzia că un eventual impact al măsurilor asupra situației economice a prestatorilor de servicii din sectorul fotovoltaic este puțin probabil să fie semnificativ.
6.6. Interesul utilizatorilor finali (al consumatorilor)
(813)
Nu s-au primit contribuții din partea vreunui reprezentant direct al intereselor utilizatorilor finali, cum ar fi asociațiile de consumatori. În acest caz, se face trimitere la două tipuri de utilizatori finali: consumatorii casnici și alți utilizatori finali (de exemplu, instituții, alți investitori). Ancheta a arătat că numai aproximativ un sfert din instalațiile fotovoltaice existente în Uniune (așa-numitele instalații pentru acoperișuri, mai mici) au fost comandate de către consumatori. Celelalte instalații (montate pe sol, industriale și comerciale la o scară mult mai mare) au fost comandate de către alți utilizatori finali.
(814)
Mai multe părți au susținut că, în cazul în care se vor institui măsuri, consumatorii ar avea de suferit din cauza creșterii prețurilor pentru modulele fotovoltaice. Deși se așteaptă o oarecare creștere a prețurilor pentru modulele fotovoltaice pe piața UE, ca urmare a taxelor, consumatorii și alți utilizatori finali nu vor fi probabil afectați decât într-o măsură limitată, deoarece ancheta a arătat că prețul unui modul reprezintă până la 50 % din costurile totale ale unei instalații fotovoltaice. Având în vedere marjele de profit obținute de dezvoltatorii de proiecte și de instalatori, este rezonabil să se presupună că eventuala creștere a prețurilor modulelor pentru consumator poate fi absorbită cel puțin parțial și, prin urmare, atenuată. Pe baza informațiilor disponibile, se concluzionează că măsurile antidumping la nivelul propus al taxei vor fi, cel puțin parțial, absorbite de lanțul de aprovizionare și, prin urmare, nu vor duce neapărat la creșterea prețurilor pentru consumatori la nivelul vânzării cu amănuntul.
(815)
Se observă, de asemenea, că dacă nu s-ar impune taxe, consumatorii nu ar avea decât o singură sursă de aprovizionare pentru module în viitor, ca urmare a dispariției probabile a industriei din Uniune. Conform acestui scenariu, producătorii-exportatori chinezi ar putea să își consolideze poziția deja foarte puternică pe piață, ceea ce ar putea duce, de asemenea, la o creștere a prețurilor pe termen scurt și mediu, în detrimentul consumatorilor/utilizatorilor finali. În orice caz, după cum s-a menționat mai sus, creșterea prețurilor pare a fi inevitabilă, având în vedere faptul că producătorii din RPC înregistrează pierderi.
(816)
Unele părți au susținut că taxele ar determina creșterea prețului produsului care face obiectul anchetei. Prin urmare, am asista la un declin al cererii de instalații fotovoltaice, deoarece acestea ar fi prea scumpe pentru consumatori și nu ar fi suficient de atractive pentru alți investitori.
(817)
După cum s-a menționat deja în considerentul (752), chiar și în cazul unei creșteri temporare a prețurilor ca urmare a instituirii măsurilor, tendința generală a prețurilor este una descendentă, după cum au confirmat mai multe surse publice. Prin urmare, argumentul este respins. Deși este dificil de cuantificat exact posibila creștere a prețurilor ca urmare a instituirii măsurilor și o posibilă contracție ulterioară a cererii, se amintesc mai multe elemente. În primul rând, produsul care face obiectul anchetei reprezintă până la 50 % din costul total al unei instalații fotovoltaice și, prin urmare, taxa poate fi absorbită cel puțin parțial. În al doilea rând, concurența dintre industria din Uniune și producătorii din țările terțe deja prezenți pe piața Uniunii este de natură să mențină prețurile la un nivel redus. În același timp, industria din Uniune ar trebui să fie capabilă să obțină rezultate financiare mai bune datorită economiilor de scară care rezultă dintr-o utilizare mai bună a unităților de producție și din costurile de producție reduse. În al treilea rând, cererea de instalații fotovoltaice este corelată nu numai cu nivelurile de preț ale produsului care face obiectul anchetei, dar și cu nivelul tarifelor fixe. La nivelul scăzut al cererii din prezent, în raport cu nivelul din anul 2011 și PA, este de așteptat ca tarifele fixe să nu scadă la fel de repede ca în perioada luată în considerare, permițând astfel investiții continue în proiecte fotovoltaice. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(818)
În răspunsul la comunicarea constatărilor finale, o parte a contestat raționamentul de mai sus. Aceasta a susținut că tendința scăderii prețurilor nu mai poate fi menținută după instituirea măsurilor. Partea reamintește că măsurile reprezintă o creștere foarte semnificativă a costurilor care nu poate fi pe deplin compensată de scăderea costurilor și/sau de importurile din țări terțe. În plus, aceasta a reamintit faptul că industria din Uniune nu va fi în măsură să facă noi investiții în instalații și utilaje și că operatorii din aval pot absorbi puțin în cazul în care profitul lor este de 11 %. În sfârșit, nu există niciun element de probă care să sugereze că tarifele fixe ar putea compensa creșterea prețurilor.
(819)
Trebuie reamintit faptul că, contrar acestei afirmații, nu se așteaptă ca creșterea prețurilor cauzată de măsuri să fie compensată în totalitate, ci mai degrabă că este posibilă o creștere temporară a prețurilor în urma măsurilor (a se vedea considerentul (247) din regulamentul antidumping provizoriu). Într-adevăr, o astfel de creștere a prețurilor ar putea rezulta din diferența de preț dintre prețurile chineze subvenționate și produsele care nu sunt de origine chineză. Cu toate acestea, informațiile colectate în timpul anchetei susțin faptul că o eventuală creștere a prețurilor poate fi parțial absorbită de o serie de factori, având în vedere că profiturile în sectorul din aval se situează la un nivel mediu de 11 %. În sfârșit, în ceea ce privește afirmația că nu există niciun element de probă care să sugereze că tarifele fixe ar putea compensa creșterea prețurilor, este rezonabil să se presupună că tarifele fixe vor fi ajustate în timp, în funcție de evoluția prețurilor pentru proiecte.
(820)
O parte a susținut că, începând cu luna martie 2013, prețurile pentru module au crescut cu 20 % în Uniune și că există o lipsă acută de stoc din 2013. Argumentul nu a fost susținut cu elemente de probă și, dimpotrivă, sursele de informații publice confirmă o relativă stabilitate a prețurilor în al doilea trimestru al anului 2013. Chiar și în cazul în care aceste informații ar fi fost corecte, acestea nu ar face decât să reflecte faptul că după înregistrarea importurilor, riscul unei posibile taxe compensatorii ar fi fost deja inclus în preț. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(821)
O altă parte a afirmat că proiectele fotovoltaice nu ar genera profit pentru un investitor dacă scăderea tarifelor fixe nu este corelată cu scăderea costurilor proiectului, inclusiv prețul modulelor, deoarece acestea reprezintă o parte semnificativă a costurilor într-un anumit proiect. În acest sens, s-a susținut că taxele ar pune în discuție viabilitatea multor proiecte fotovoltaice, deoarece acestea ar determina o creștere a prețului.
(822)
După cum s-a menționat în considerentul (752) de mai sus, tendința generală a prețurilor produsului care face obiectul anchetei pare să fie una descendentă. În plus, importanța tarifelor fixe cu privire la piață este în scădere, întrucât în multe regiuni este probabil să se atingă paritatea de rețea. Din aceste motive, argumentul că prețul modulelor fotovoltaice ar putea avea un impact negativ asupra proiectelor fotovoltaice, inclusiv problema viabilității lor, a fost respins.
(823)
O parte interesată a prezentat un exemplu de modelare internă pentru a demonstra că viabilitatea multor proiecte fotovoltaice ar fi pusă în pericol în cazul aplicării taxelor.
(824)
Această modelare nu a permis o cuantificare corectă a măsurii în care atractivitatea investițiilor în instalații fotovoltaice (de exemplu, randamentul investițiilor) ar putea scădea în cazul creșterii prețurilor la produsul vizat de anchetă. Cu toate acestea, premisa că orice taxă ar fi suportată integral de utilizatorii finali sau de consumatori, pentru modelarea menționată, este puțin probabilă, având în vedere marjele de profit existente ale operatorilor din aval. În plus, o decizie de investiție nu se bazează numai pe prețul modulelor, ci, de asemenea, depinde de mulți alți factori, inclusiv, printre altele, de existența unui cadru general favorabil pentru instalații fotovoltaice într-o anumită țară, nivelul de sprijin și, respectiv, prețul energiei electrice (pentru paritatea de rețea). Prin urmare, acest argument a fost respins.
(825)
Pe baza celor de mai sus, s-a concluzionat că instituirea măsurilor va avea, în ansamblu, un impact limitat asupra consumatorilor și a altor utilizatori finali. Aceasta ar avea loc indiferent de rolul sistemelor naționale de sprijin în stimularea cererii de produse fotovoltaice. Dacă sistemele naționale de sprijin sunt adaptate la creșterea prețurilor panourilor solare (prin intermediul unor tarife fixe mai mari), impactul asupra consumatorilor poate fi inexistent.
6.7. Alte argumente
(826)
Unele părți au afirmat că industria din Uniune nu este în măsură să aprovizioneze piața Uniunii cu cantitățile cerute și, prin urmare, în cazul în care se vor institui taxe compensatorii, există un risc major de penurie în Uniune, ceea ce poate conduce la o creștere și mai mare a prețurilor produsului în cauză.
(827)
Ancheta a constatat că acest argument este nejustificat. Din 2009 până în prezent, industria din Uniune nu și-a mai utilizat pe deplin capacitatea de producție. În cursul PA, rata de utilizare a capacității de producție a Uniunii pentru module a fost de 41 %, cu o capacitate suplimentară disponibilă de aproximativ 5,7 GW; rata de utilizare a capacității de producție a Uniunii pentru celule a fost de 63 %, cu o capacitate suplimentară disponibilă de aproximativ 1,2 GW. Prin urmare, grație capacității disponibile, industria din Uniune ar fi capabilă să concureze pentru o cotă suplimentară de piață pe termen scurt. De asemenea, pe termen mediu, este rezonabil să se presupună că industria din Uniune își va spori capacitatea de producție pentru a putea realiza economii de scară mai bune și pentru a obține eventuale reduceri de preț. În plus, există și alte surse de aprovizionare la nivel mondial, care sunt prezente pe piața Uniunii și care vor putea concura pe piața Uniunii în cazul scăderii importurilor de produse chinezești. Ancheta a arătat că, în cursul PA, capacitatea disponibilă de producție existentă din alte țări terțe decât China a fost de 5,6 GW pentru module și de 6 GW pentru celule. Prin urmare, capacitatea disponibilă totală a Uniunii și a producătorilor din afara Uniunii este suficientă pentru a compensa pe termen scurt posibila reducere a importurilor chinezești, ținând cont de cererea de instalații fotovoltaice în UE, prevăzută pentru 2013 (între 9,8 GW și 16,5 GW) și pentru 2014 (între 9 GW și 17,1 GW) de către principalele centre de cercetare precum EPIA.
(828)
Chiar dacă a fost făcută o presupunerea mai conservatoare cu privire la capacitatea de producție a Uniunii (a se vedea considerentul (545) de mai sus), capacitatea de rezervă comună a Uniunii și a țărilor terțe ar fi suficientă pentru a completa pe termen scurt scăderea potențială a importurilor din China. De asemenea, pe termen mediu, este rezonabil să se presupună că industria din Uniune își va spori capacitatea de producție pentru a putea realiza economii de scară, ceea ce va permite obținerea unor reduceri de preț suplimentare. Prin urmare, argumentul a fost respins.
(829)
Unele părți au susținut, de asemenea, că instituirea de taxe pentru produsul în cauză va afecta dezvoltarea pieței fotovoltaice din Europa și, prin urmare, obiectivele Strategiei Europa 2020 privind sursele regenerabile de energie și reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră din UE nu vor fi îndeplinite.
(830)
În primul rând, obiectivele Strategiei Europa 2020 nu depind în mod exclusiv de energia solară. La fel de importante sunt și alte energii din surse regenerabile, cum ar fi: energia eoliană, biomasa, energia hidroelectrică etc. Dat fiind că nu s-a fixat un procent anume pentru energia solară în vederea îndeplinirii obiectivelor Strategiei Europa 2020, nu se preconizează ca reducerea ușoară a numărului de instalații fotovoltaice să crească costurile totale ale Strategiei Europa 2020. În plus, prețul panourilor solare este doar unul dintre numeroșii factori care sunt vitali pentru dezvoltarea sectorului fotovoltaic în Uniune. Este tot atât de important să se asigure un cadru juridic și financiar favorabil la nivelul Uniunii și la nivel național, să se îmbunătățească accesul la finanțare al proiectelor în domeniul energiilor regenerabile și să se realizeze investiții în cercetare și dezvoltare. În ceea ce privește finanțarea investițiilor în domeniul energiei solare, instituirea de taxe va îmbunătăți situația industriei din Uniune și a sectorului fotovoltaic în ansamblu. Prin urmare, este de așteptat să se amelioreze și accesul la capital, atât pentru industria din Uniune, cât și pentru investitorii din sectorul fotovoltaic. În sfârșit, se reamintește că scopul taxelor nu este de a elimina importurile din China, ci de a restabili o concurență loială. Datele privind profiturile obținute pe piața din aval indică faptul că orice creștere a prețului produsului în cauză va fi parțial atenuată de către operatorii de pe piața din aval. Prin urmare, prețul modulelor nu ar trebui să crească semnificativ pentru utilizatorii finali/consumatori și cererea de instalații solare ar trebui să rămână conform estimărilor.
(831)
Pe baza celor de mai sus, se concluzionează că instituirea măsurilor nu va avea, în ansamblu, un impact negativ semnificativ asupra altor politici ale UE.
6.8. Concluzie privind interesul Uniunii
(832)
Efectele pozitive generale pentru industria din Uniune compensează impactul negativ probabil asupra altor operatori din sectorul fotovoltaic, inclusiv asupra utilizatorilor finali (consumatorilor).
(833)
Ținând seama de cele menționate mai sus și pe baza informațiilor disponibile privind interesul Uniunii, nu există motive imperioase împotriva instituirii de măsuri definitive la importurile produsului în cauză, originare din RPC.
7. MĂSURI COMPENSATORII DEFINITIVE
(834)
Ținând seama de concluziile privind subvențiile, prejudiciul, legătura de cauzalitate și interesul Uniunii, ar trebui instituite măsuri compensatorii definitive pentru a se preveni agravarea prejudiciului cauzat industriei din Uniune de importurile care au făcut obiectul unor subvenții.
7.1. Nivelul de eliminare a prejudiciului
(835)
Pentru a stabili nivelul acestor măsuri, s-a ținut cont de marjele de subvenție constatate și de valoarea taxei necesare pentru a elimina prejudiciul suferit de producătorii din Uniune, fără a depăși marjele de subvenție constatate.
(836)
În vederea calculării valorii taxei necesare pentru a elimina efectele subvențiilor prejudiciabile, s-a considerat că măsurile ar trebui să permită industriei din Uniune să-și acopere costurile de producție și să obțină profitul înainte de impozitare pe care această industrie ar putea să îl obțină în mod rezonabil în acest sector, în condiții de concurență normală, adică în lipsa importurilor care fac obiectul unor subvenții, din vânzarea produsului similar în Uniune. În conformitate cu jurisprudența Tribunalului, un astfel de profit este cel realizat la începutul perioadei luate în considerare, și anume înainte de creșterea importurilor care au făcut obiectul unor subvenții. Prin urmare, profitul țintă a fost stabilit la 8 % pe baza profitului mediu ponderat realizat de industria din UE în 2009 și 2010 pentru module și celule, în perioada când se înregistra profit.
(837)
În urma comunicării constatărilor finale, industria din Uniune a afirmat că rentabilitatea din anul 2010 ar trebui să fie folosită ca nivel de rentabilitate pe care industria din Uniune l-ar putea obține în mod rezonabil, în lipsa importurilor subvenționate, mai degrabă decât marja de profit medie a anilor 2009 și 2010. În acest sens, s-a susținut că rentabilitatea din 2009 s-a dovedit a fi insuficientă, iar circumstanțele din cei doi ani au fost în mod clar diferite, având în vedere în special evoluția consumului în 2010, care a atenuat efectele subvenționării în anul respectiv. În această privință, ar trebui remarcat că nu este relevant dacă marja medie de profit realizată de industria din Uniune a fost „suficientă” atunci când s-a stabilit nivelul de eliminare a prejudiciului. Nivelul de eliminare a prejudiciului ar trebui să se bazeze pe profitul care poate fi realizat în mod rezonabil, în lipsa importurilor subvenționate. Practica autorităților de anchetă este să considere că acest nivel a fost atins la începutul perioadei luate în considerare. Deoarece în acest caz industria din Uniune a realizat pierderi în ceea ce privește vânzările de celule la începutul perioadei luate în considerare din 2009, această metodologie a fost inadecvată, și s-a considerat ca fiind mai fiabilă stabilirea nivelului de eliminare a prejudiciului pe baza marjei de profit medii din primul și al doilea an din perioada luată în considerare. În acest sens, s-a considerat, de asemenea, că este irelevant faptul că circumstanțele au fost diferite în acești doi ani.
(838)
O altă parte a reiterat afirmația că ar trebui stabilite profituri țintă diferite pentru module și celule, deoarece rentabilitatea acestor tipuri de produse au arătat tendințe diferite în cursul perioadei luate în considerare. Deși indicatorii au fost, într-adevăr, prezentați separat pentru fiecare tip de produs, concluziile obținute pentru fiecare indicator se referă la produsul care face obiectul anchetei, în ansamblu. Se reamintește, de asemenea, faptul că modulele și celulele sunt unul și același produs și, prin urmare, marjele de subvenție și nivelul de eliminare a prejudiciului au fost stabilite pe această bază.
(839)
Pe această bază, s-a calculat un preț neprejudiciabil al produsului similar pentru industria din Uniune. Prețul neprejudiciabil a fost obținut adăugând marja de profit de 8 % menționată mai sus la costul de producție din cursul PA al producătorilor din Uniune incluși în eșantion.
(840)
Majorarea de preț necesară a fost apoi determinată prin compararea prețului de import mediu ponderat al producătorilor-exportatori cooperanți din RPC care au fost incluși în eșantion, astfel cum s-a stabilit pentru calcularea subcotării prețului, ajustat în mod corespunzător pentru a ține cont de costurile de import și de taxele vamale, cu prețul mediu ponderat neprejudiciabil al produsului similar vândut pe piața Uniunii în cursul PA de producătorii din Uniune incluși în eșantion. Eventualele diferențe rezultate din această comparație au fost apoi exprimate ca procent din valoarea de import CIF medie ponderată.
(841)
Una dintre părți a susținut că vânzările producătorilor din Uniune incluși în eșantion s-au concentrat pe piața produselor de înaltă calitate, cum ar fi sectorul rezidențial/micii comercianți, ceea ce a atras tarife fixe mai mari, și a sugerat că prețul de vânzare la nivelul industriei din Uniune ar trebui să fie ajustat în consecință. Trebuie menționat faptul că această afirmație nu ar trebui să fie decisivă pentru calcularea marjei de prejudiciu, întrucât ancheta a arătat că producătorii din Uniune nu au înregistrat profituri.
7.2. Măsuri definitive
(842)
În lumina celor de mai sus și în conformitate cu articolul 15 din regulamentul de bază, ar trebui instituită o taxă compensatorie definitivă la importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componente cheie (de exemplu, celule), originare sau expediate din RPC, la nivelul cel mai mic dintre marja de subvenție și marja de prejudiciu constatate, în conformitate cu regula celei mai mici taxe. În acest caz, nivelul taxei ar trebui stabilit, în consecință, la nivelul marjelor de subvenție constatate.
(843)
Având în vedere gradul ridicat de cooperare din partea producătorilor-exportatori chinezi, taxa aplicabilă „tuturor celorlalte societăți” a fost stabilită la nivelul celei mai ridicate taxe impuse societăților care au fost incluse în eșantion sau care au cooperat la anchetă. Taxa aplicabilă „tuturor celorlalte societăți” va fi aplicată societăților care nu au cooperat la anchetă.
(844)
Pentru societățile cooperante neincluse în eșantion și enumerate în anexă, nivelul taxei definitive se stabilește la nivelul mediei ponderate a taxelor aplicabile societăților incluse în eșantion.
(845)
Pe baza celor de mai sus, ratele la care vor fi aplicate aceste taxe sunt stabilite după cum urmează:
Denumirea societății
Marjă de subvenție
Marjă de prejudiciu
Taxă compensatorie
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
4,9 %
46,3 %
4,9 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
41,8 %
6,3 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
48,2 %
3,5 %
JingAo Solar Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd,
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd,
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd;
5,0 %
56,5 %
5,0 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd,
11,5 %
58,2 %
11,5 %
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
11,5 %
58,2 %
11,5 %
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd,
de minimis
64,9 %
0,0 %
Renesola Jiangsu Ltd
Renesola Zhejiang Ltd
4,6 %
80,1 %
4,6 %
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
60,1 %
6,5 %
Societățile enumerate în anexă
6,4 %
51,1 %
6,4 %
Toate celelalte societăți
11,5 %
80,1 %
11,5 %
(846)
Măsurile compensatorii de mai sus sunt stabilite sub formă de taxe ad valorem.
(847)
Nivelurile taxelor compensatorii pentru fiecare societate, menționate în prezentul regulament, au fost stabilite pe baza constatărilor prezentei anchete. Prin urmare, acestea reflectă situația constatată în cursul anchetei în ceea ce privește societățile respective. Aceste niveluri ale taxei (spre deosebire de taxa națională aplicabilă în cazul „tuturor celorlalte societăți”) sunt aplicabile exclusiv importurilor de produse originare din țara în cauză și fabricate de societățile respective, și anume de persoanele juridice menționate. Produsele importate fabricate de orice altă societate al cărei nume nu este menționat în mod specific în articolul 1, inclusiv de către entitățile afiliate societăților menționate în mod specific, nu pot beneficia de aceste niveluri și vor fi supuse taxei aplicabile „tuturor celorlalte societăți”.
(848)
Orice cerere prin care se solicită aplicarea unui nivel individual al taxelor compensatorii pentru fiecare societate (de exemplu, ca urmare a modificării denumirii persoanei juridice sau ca urmare a creării unor noi entități de producție și de vânzare) ar trebui să fie adresată imediat Comisiei (103), împreună cu toate informațiile relevante, în special orice modificări ale activităților societății, referitoare la producție, vânzările interne și la export asociate, de exemplu, cu modificarea denumirii sau cu crearea entităților de producție și de vânzare. Regulamentul va fi modificat, după caz, prin actualizarea listei de societăți care beneficiază de niveluri individuale ale taxei.
(849)
Pentru a asigura o aplicare corespunzătoare a taxei compensatorii, nivelul taxei reziduale ar trebui să se aplice nu numai producătorilor-exportatori necooperanți, ci și acelor producători care nu au realizat exporturi către Uniune în decursul PA.
(850)
Se instituie măsuri pentru a permite producătorilor din Uniune să se redreseze în urma efectului prejudiciabil al subvenției. În măsura în care ar exista un dezechilibru inițial între avantajul potențial pentru producătorii din Uniune și costul pentru alți operatori economici din Uniune, acest dezechilibru ar putea fi compensat printr-o creștere și/sau reîncepere a producției în Uniune. Cu toate acestea, este posibil ca scenariul preconizat de creștere a producției în Uniune să nu fie în concordanță cu evoluția pieței, în contextul volatilității acesteia. Consumul de module la nivelul Uniunii a crescut cu 264 % între 2009 și 2011, și a scăzut cu 43 de puncte procentuale în perioada de 6 luni dintre 2011 și perioada de anchetă. Volatilitatea este și mai impresionantă atunci când se are în vedere perioada 2006 - 2011, când consumul de module la nivelul Uniunii a crescut de la mai puțin de 1 GW la aproape 20 GW sau o creștere de aproximativ 2 000 % în doar cinci ani. Se preconizează că aceasta volatilitate va continua să crească, iar previziunile publicate de asociațiile de societăți arată diferențe de 100 % și chiar mai mari între diferitele scenarii, chiar pentru perioada pe termen mediu 2014 - 2015.
(851)
Din aceste motive, se consideră oportun în astfel de circumstanțe excepționale să se limiteze durata măsurilor pe o perioadă de numai doi ani.
(852)
Această perioadă ar trebui să fie suficientă pentru ca producătorii din Uniune să se dezvolte și/sau să reînceapă producția, și în același timp să nu pună în pericol în mod semnificativ situația altor operatori economici din Uniune. Se consideră că perioada de doi ani va fi cea mai potrivită pentru a analiza dacă instituirea măsurilor a avut într-adevăr efectul de creștere a producției din Uniune și, astfel, de echilibrare a efectelor negative asupra altor operatori economici din Uniune.
(853)
În urma comunicării constatărilor finale, un producător din Uniune a afirmat că durata limitată la 2 ani este prea scurtă pentru a se redresa în urma prejudiciului suferit. În plus, s-a susținut că o durată de 2 ani nu ar permite producătorilor din Uniune să prezinte planuri de afaceri pentru actualul și următorul exercițiu financiar. În acest sens, se remarcă faptul că durata măsurilor este până în decembrie 2015, iar aceasta ar trebui să fie suficientă pentru ca producătorii din Uniune să prezinte planuri de afaceri până în 2015.
(854)
În plus, producătorul din Uniune nu a contestat motivele pentru care durata a fost limitată la doi ani, și anume volatilitatea pieței. Producătorul chiar a apreciat în mod explicit o revizuire în cazul în care măsurile trebuie să fie modificate ca urmare a modificării situației pieței. Dat fiind că probabilitatea unei modificări a condițiilor de piață în termen de doi ani este, într-adevăr, ridicată în contextul acestei piețe volatile, se consideră oportună limitarea măsurilor la doi ani, încă de la început.
(855)
În urma comunicării constatărilor finale, reclamantul a susținut că doi ani sunt insuficienți pentru a investi în producție, făcând referire la considerentul (852). Cu toate acestea, din cauza unei importante capacități de producție neutilizate a industriei din Uniune, o creștere a producției se poate realiza printr-o mai bună utilizare a capacităților de producție existente, care ar trebui să poată fi realizată fără investiții suplimentare importante.
(856)
Reclamantul a susținut în continuare că instituirea unor taxe compensatorii definitive pentru o perioadă de doi ani este insuficientă pentru ca industria Uniunii să se redreseze în urma efectelor prejudiciabile ale subvențiilor anterioare. Cu toate acestea, instituirea de taxe compensatorii nu poate lua în considerare doar interesul industriei din Uniune, ci trebuie să pună în balanță avantajul potențial pentru producătorii din Uniune și costul pentru alți agenți economici din Uniune. Pe această bază, decizia privind limitarea măsurilor la doi ani este menținută.
(857)
Toate părțile au fost informate cu privire la faptele și considerentele esențiale pe baza cărora s-a intenționat să se recomande instituirea unei taxe compensatorii definitive pentru importurile de module sau panouri fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin, precum și celule de tipul celor utilizate în modulele sau panourile fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin, originare sau expediate din Republica Populară Chineză (comunicarea finală). Tuturor părților li s-a acordat o perioadă în care au putut face observații cu privire la comunicarea finală.
(858)
Observațiile orale și scrise prezentate de părțile interesate au fost examinate și luate în considerare după caz.
7.3. Înregistrarea și efectul retroactiv
(859)
După cum s-a menționat în considerentul (7) de mai sus, Comisia a adoptat, la 1 martie 2013, Regulamentul (UE) nr. 182/2013 al Comisiei prin care importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume, celule și plachete) originare sau expediate din Republica Populară Chineză se supun înregistrării începând cu 6 martie 2013.
(860)
Începând cu 6 iunie 2013, obligația de înregistrare a importurilor în scopul asigurării protecției împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping a fost eliminată prin regulamentul antidumping provizoriu. În ceea ce privește prezenta anchetă antisubvenție și având în vedere constatările de mai sus, înregistrarea importurilor în scopul anchetei antisubvenții, în conformitate cu articolul 24 alineatul (5) din regulamentul de bază, ar trebui să înceteze.
(861)
În ceea ce privește o posibilă aplicare retroactivă a măsurilor compensatorii, criteriile prevăzute la articolul 16 alineatul (4) din regulamentul de bază trebuie să fie evaluate. În conformitate cu acest articol, se poate percepe o taxă compensatorie definitivă pe produsele care au fost introduse pentru consum cu cel mult 90 de zile înainte de data aplicării măsurilor provizorii, dar nu anterior deschiderii anchetei.
(862)
În acest caz, nu au fost aplicate măsuri compensatorii provizorii. În consecință, s-a decis ca taxa compensatorie definitivă să nu se perceapă retroactiv.
8. FORMA MĂSURILOR
(863)
În urma adoptării măsurilor antidumping provizorii, în cadrul anchetei antidumping desfășurate în paralel (104), un grup de producători-exportatori cooperanți, inclusiv societățile lor afiliate din RPC și din Uniunea Europeană, împreună cu Camera de Comerț din China pentru Importul și Exportul de Produse Mecanice și Electronice (China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products, CCCME) au oferit un angajament de preț comun în conformitate cu articolul 8 alineatul (1) din regulamentul antidumping de bază (105). Oferta de angajament a fost, de asemenea, sprijinită de guvernul RPC. Comisia a examinat oferta și, prin Decizia 2013/423/UE (106), a acceptat această ofertă de angajament.
(864)
În urma Deciziei 2013/423/UE, producătorii-exportatori, împreună cu CCCME, au depus o notificare de modificare a ofertei lor de angajament inițiale. Ei au solicitat revizuirea angajamentului pentru a lua în considerare excluderea plachetelor din definiția produsului, astfel cum se descrie în considerentele (46) și (99). În plus, un număr de exportatori suplimentari, în termenul precizat la articolul 8 alineatul (2) din regulamentul antidumping de bază, au solicitat să fie incluși în angajament.
(865)
Același grup de producători-exportatori, împreună cu CCCME, în termenul stabilit la articolul 13 alineatul (2) din regulamentul de bază (107), au cerut ca termenii respectivului angajament să fie acceptați de către Comisie pentru a elimina, de asemenea, orice efecte prejudiciabile ale importurilor subvenționate. Prin Decizia de punere în aplicare 2013/707/UE, Comisia a acceptat această ofertă privind taxele definitive,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
1. Se instituie o taxă compensatorie definitivă la importurile de module sau panouri fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin, precum și la importurile de celule de tipul celor utilizate în modulele sau panourile pe bază de siliciu cristalin (celulele au o grosime de maximum 400 micrometri), care se încadrează în prezent la codurile NC ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 și ex 8541 40 90 (codurile TARIC 85013100281, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 și 8541409039) originare sau expediate din Republica Populară Chineză, cu excepția cazului în care acestea se află în tranzit în sensul articolului V din GATT.
Următoarele tipuri de produse sunt excluse din definiția produsului în cauză:
-
încărcătoarele solare care constau din mai puțin de șase celule, sunt portabile și furnizează energie electrică pentru dispozitive sau încarcă baterii;
-
produsele fotovoltaice cu strat subțire,
-
produsele fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin care sunt în permanență integrate în produse electrice, în cazul în care funcția produselor electrice este alta decât generarea de energie electrică și în cazul în care aceste produse electrice consumă electricitatea generată de celula (celulele) fotovoltaică (fotovoltaice) pe bază de siliciu cristalin integrată (integrate);
-
modulele sau panourile cu o tensiune de ieșire de maximum 50 V CC și o putere de ieșire de maximum 50 W exclusiv pentru utilizare directă ca încărcătoare de baterii în sisteme cu aceleași caracteristici de tensiune și putere.
2. Nivelul taxei compensatorii definitive care se aplică la prețul net franco la frontiera Uniunii, înainte de vămuire, se stabilește pentru produsul descris la alineatul (1) și fabricat de către societățile enumerate mai jos după cum urmează:
Societate
Nivelul taxei
Cod adițional TARIC
Wuxi Suntech Power Co. Ltd;
Suntech Power Co. Ltd;
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd;
Luoyang Suntech Power Co. Ltd;
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd; Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd,
4,9 %
B796
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
B797
Changzhou Trina Solar Energy Co., Ltd.;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
B791
JingAo Solar Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd,
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd,
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
5,0 %
B794
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd,
11,5 %
B793
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
11,5 %
B927
Delsolar (Wujiang) Ltd
0 %
B792
Renesola Jiangsu Ltd
Renesola Zhejiang Ltd
4,6 %
B921
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
B845
Societățile enumerate în anexă
6,4 %
Toate celelalte societăți
11,5 %
B999 (108)
3. Cu excepția existenței unor dispoziții contrare, se aplică dispozițiile în vigoare în materie de taxe vamale.
Articolul 2
1. Importurile declarate pentru punerea în liberă circulație a produselor care se încadrează în prezent la codul NC ex 8541 40 90 (coduri TARIC 8541409021, 8541409029, 8541409031 și 8541409039) care sunt facturate de societăți ale căror angajamente sunt acceptate de Comisie și al căror nume este menționat în anexa la Decizia de punere în aplicare 2013/707/EU, sunt scutite de taxa antisubvenții instituită la articolul 1, cu condiția ca:
(a)
o societate enumerată în anexa la Decizia de punere în aplicare 2013/707/EU să fi fabricat, expediat și facturat produsele menționate mai sus fie direct, fie prin intermediul societății sale afiliate enumerate, de asemenea, în anexa la Decizia de punere în aplicare 2013/707/EU, fie societăților lor afiliate din Uniune care acționează ca importator și pun în liberă circulație mărfurile în Uniune, fie primului client independent care acționează în calitate de importator și pune mărfurile în liberă circulație în Uniune;
(b)
aceste importuri să fie însoțite de o factură conformă cu angajamentul, care este o factură comercială conținând cel puțin elementele și declarația menționate în anexa II la prezentul regulament
(c)
aceste importuri să fie însoțite de un certificat de angajament în conformitate cu anexa III la prezentul regulament; și
(d)
mărfurile declarate și prezentate în vamă să corespundă exact descrierii din factura conformă cu angajamentul.
2. Se instituie o datorie vamală în momentul acceptării declarației de punere în liberă circulație:
(a)
ori de câte ori se constată faptul că, în ceea ce privește importurile descrise la alineatul (1), una sau mai multe dintre condițiile menționate în respectivul alineat nu sunt îndeplinite; sau
(b)
atunci când Comisia își retrage acceptul privind angajamentul în conformitate cu articolul 13 alineatul (9) din Regulamentul (CE) nr. 597/2009 printr-un regulament sau o decizie care se referă la anumite tranzacții și declară nevalabile facturile relevante conforme cu angajamentul.
Articolul 3
Societățile ale căror angajamente sunt acceptate de Comisie și ale căror nume sunt enumerate în anexa la Decizia de punere în aplicare 2013/707/UE, sub rezerva anumitor condiții precizate în această decizie, vor emite și o factură pentru tranzacțiile care nu sunt exceptate de la plata taxelor antisubvenție. Această factură este o factură comercială conținând cel puțin elementele prevăzute în anexa 4 la prezentul regulament.
Articolul 4
Înregistrarea importurilor în temeiul Regulamentului (UE) nr. 182/2013 prin care se supun înregistrării importurile de module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și componentele lor cheie (și anume, celule și plachete) originare sau expediate din Republica Populară Chineză încetează.
Articolul 5
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament expiră la 7 decembrie 2015.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 2 decembrie 2013.