NAŘÍZENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY (EU) č. 1163/2014
ze dne 22. října 2014
o poplatcích za dohled
(ECB/2014/41)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (1), a zejména na druhý pododstavec čl. 4 odst. 3, článek 30 a druhý pododstavec čl. 33 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na veřejnou konzultaci a analýzu provedenou v souladu s čl. 30 odst. 2 nařízení (EU) č. 1024/2013,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 1024/2013 zřizuje jednotný mechanismus dohledu, který se skládá z Evropské centrální banky (ECB) a vnitrostátních příslušných orgánů.
(2)
Podle nařízení (EU) č. 1024/2013 ECB odpovídá za účinné a konzistentní fungování jednotného mechanismu dohledu nad všemi úvěrovými institucemi, finančními holdingovými společnostmi a smíšenými finančními holdingovými společnostmi ve všech členských státech eurozóny, jakož i v členských státech mimo eurozónu, které navázaly úzkou spolupráci s ECB. Pravidla a postupy, kterými se řídí spolupráce ECB s vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními pověřenými orgány v rámci jednotného mechanismu dohledu, jsou vymezeny v nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 (ECB/2014/17) (2).
(3)
Článek 30 nařízení (EU) č. 1024/2013 stanoví, že ECB uloží úvěrovým institucím usazeným v zúčastněných členských státech a v zúčastněném členském státě zřízeným pobočkám úvěrových institucí usazených v nezúčastněném členském státě roční poplatek za dohled. Tyto poplatky, které ECB ukládá, by měly pokrývat a neměly by překračovat náklady vzniklé ECB v souvislosti s úkoly, které jí byly svěřeny podle článků 4 až 6 nařízení (EU) č. 1024/2013.
(4)
Roční poplatek za dohled by měl sestávat z částky, kterou by měly každoročně platit všechny úvěrové instituce usazené v zúčastněných členských státech a v zúčastněném členském státě zřízené pobočky úvěrových institucí usazených v nezúčastněném členském státě, nad nimiž je vykonáván dohled v rámci jednotného mechanismu dohledu.
(5)
V rámci jednotného mechanismu dohledu je odpovědnost ECB a jednotlivých vnitrostátních příslušných orgánů v oblasti dohledu rozdělena na základě významu dohlížených subjektů.
(6)
ECB má pravomoc vykonávat přímý dohled nad významnými úvěrovými institucemi, finančními holdingovými společnostmi, smíšenými finančními holdingovými společnostmi usazenými v zúčastněných členských státech a nad v zúčastněném členském státě zřízenými pobočkami významných úvěrových institucí usazených v nezúčastněných členských státech.
(7)
ECB rovněž vykonává dozor nad fungováním jednotného mechanismu dohledu, jenž zahrnuje všechny úvěrové instituce, ať významné, či méně významné. ECB má ve vztahu ke všem úvěrovým institucím usazeným v zúčastněných členských státech výlučnou pravomoc vydávat povolení k činnosti úvěrové instituce, povolení odejmout a posuzovat nabývání a zcizování kvalifikovaných účastí.
(8)
Vnitrostátní příslušné orgány odpovídají za přímý dohled nad méně významnými dohlíženými subjekty, aniž by byla dotčena pravomoc ECB vykonávat přímý dohled v konkrétních případech, kdy je to nezbytné k zajištění důsledného uplatňování vysokých standardů dohledu. Toto sdílení pravomocí v oblasti dohledu v rámci jednotného mechanismu dohledu a s tím související náklady vzniklé ECB jsou zohledněny při rozdělení částky, která má být získána zpět prostřednictvím poplatků za dohled, mezi kategorie významných dohlížených subjektů a méně významných dohlížených subjektů.
(9)
Čl. 33 odst. 2 nařízení (EU) č. 1024/2013 vyžaduje, aby ECB prostřednictvím nařízení a rozhodnutí zveřejnila podrobné operační postupy pro provádění úkolů, které jsou jí svěřeny nařízením (EU) č. 1024/2013.
(10)
Podle čl. 30 odst. 3 nařízení (EU) č. 1024/2013 mají poplatky vycházet z objektivních kritérií souvisejících s důležitostí a rizikovým profilem dotyčných úvěrových institucí, včetně jejích rizikově vážených aktiv.
(11)
Poplatky se vypočítávají na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států. To znamená, že jsou-li úvěrové instituce součástí dohlížené skupiny usazené v zúčastněných členských státech, vypočte se a platí se jeden poplatek na úrovni skupiny.
(12)
Při výpočtu ročního poplatku za dohled by se neměly brát v úvahu dceřiné společnosti usazené v nezúčastněných členských státech. V této souvislosti a s cílem určit relevantní faktory pro výpočet poplatku pro dohlíženou skupinu by měly být poskytovány subkonsolidované údaje za všechny dceřiné společnosti a provozy kontrolované mateřským podnikem v zúčastněných členských státech. Náklady na tvorbu těchto subkonsolidovaných údajů však mohou být vysoké, a dohlížené subjekty by proto měly mít možnost zvolit si poplatek vypočtený na základě údajů poskytnutých na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států včetně dceřiných společností usazených v nezúčastněných členských státech, i když by to mohlo mít za následek vyšší poplatek.
(13)
Instituce uvedené v čl. 2 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (3) jsou vyňaty z úkolů v oblasti dohledu svěřených ECB podle nařízení (EU) č. 1024/2013, a ECB jim proto nebude poplatky ukládat.
(14)
Nařízení má obecnou působnost, je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech eurozóny. Je proto vhodným právním nástrojem pro zakotvení praktických postupů k provedení článku 30 nařízení (EU) č. 1024/2013.
(15)
V souladu s čl. 30 odst. 5 nařízení (EU) č. 1024/2013 není tímto nařízením dotčeno právo vnitrostátních příslušných orgánů ukládat poplatky v souladu s vnitrostátním právem a v rozsahu, v jakém úkoly v oblasti dohledu nebyly svěřeny ECB, nebo pokud jde o náklady na spolupráci s ECB, na pomoc ECB a při jednání podle pokynů ECB, v souladu s příslušným právem Unie a s výhradou ujednání k provedení nařízení (EU) č. 1024/2013, včetně článků 6 a 12,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ČÁST I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví:
a)
postupy pro výpočet celkové výše ročních poplatků za dohled ukládaných ve vztahu k dohlíženým subjektům a dohlíženým skupinám;
b)
metodiku a kritéria pro výpočet ročního poplatku za dohled hrazeného každým dohlíženým subjektem a každou dohlíženou skupinou;
c)
postup pro výběr ročních poplatků za dohled ze strany ECB;
2. Celková výše ročních poplatků za dohled zahrnuje roční poplatek za dohled nad každým významným dohlíženým subjektem nebo skupinou a každým méně významným dohlíženým subjektem nebo skupinou a ECB ji vypočítává na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států.
Článek 2
Definice
Není-li uvedeno jinak, platí pro účely tohoto nařízení definice obsažené v nařízení (EU) č. 1024/2013 a nařízení (EU) č. 468/2014 (ECB/2014/17) spolu s těmito definicemi:
1.
„ročním poplatkem za dohled“ se rozumí poplatek, který se platí za každý dohlížený subjekt a každou dohlíženou skupinu a který se vypočte v souladu s postupy vymezenými v čl. 10 odst. 6;
2.
„ročními náklady“ se rozumí částka určená v souladu s ustanoveními článku 5, kterou ECB za určité období placení poplatků získá zpět prostřednictvím ročních poplatků za dohled;
3.
„poplatníkem“ se rozumí úvěrová instituce nebo pobočka, která platí poplatek v souladu s článkem 4 a které je určena výzva k zaplacení poplatku;
4.
„faktory pro výpočet poplatku“ se rozumí údaje o dohlíženém subjektu nebo dohlížené skupině vymezené v čl. 10 odst. 3 písm. a), které se používají pro výpočet ročního poplatku za dohled;
5.
„výzvou k zaplacení poplatku“ se rozumí výzva vydaná v souladu s tímto nařízením příslušnému poplatníkovi, v níž je vymezen roční poplatek za dohled, který má tento poplatník platit;
6.
„úvěrovou institucí, která platí poplatek“ se rozumí úvěrová instituce usazená v zúčastněném členském státě;
7.
„pobočkou, která platí poplatek“ se rozumí pobočka zřízená v zúčastněném členském státě úvěrovou institucí usazenou v nezúčastněném členském státě;
8.
„obdobím placení poplatku“ se rozumí kalendářní rok;
9.
„prvním obdobím placení poplatku“ se rozumí časové období, které začíná dnem, ve který ECB převezme úkoly, které jí byly svěřeny nařízením (EU) č. 1024/2013, a které končí koncem kalendářního roku, ve kterém ECB tyto úkoly převezme;
10.
„skupinou subjektů, které platí poplatek“ se rozumí i) dohlížená skupina a ii) určitý počet poboček, které platí poplatek, které se v souladu s čl. 3 odst. 3 považují za jednu pobočku;
11.
„členským státem“ se rozumí členský stát Unie;
12.
„celkovými aktivy“ se rozumí celková hodnota aktiv určená v souladu s článkem 51 nařízení (EU) č. 468/2014 (ECB/2014/17). V případě skupiny subjektů, které platí poplatek, se do celkových aktiv nezapočítávají dceřiné společnosti usazené v nezúčastněných členských státech a třetích zemích;
13.
„celkovou rizikovou expozicí“ se ve vztahu ke skupině subjektů, které platí poplatek, a ve vztahu k úvěrové instituci, která platí poplatek a která není součástí skupiny subjektů, které platí poplatek, rozumí objem určený na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států a vypočtený za použití čl. 92 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (4).
Článek 3
Obecná povinnost platit roční poplatek za dohled
1. ECB uloží ve vztahu ke každému dohlíženému subjektu a každé dohlížené skupině roční poplatek za dohled za každé období placení poplatku.
2. Roční poplatek za dohled za každý dohlížený subjekt a každou dohlíženou skupinu se stanoví ve výzvě k zaplacení poplatku vydané poplatníkovi, který má tento poplatek platit. Poplatník je adresátem výzvy k zaplacení poplatku a jakéhokoli oznámení nebo sdělení ze strany ECB v souvislosti s poplatky za dohled. Poplatník odpovídá za zaplacení ročního poplatku za dohled.
3. Dvě či více poboček zřízených toutéž úvěrovou institucí ve stejném zúčastněném členském státě, které platí poplatek, se považují za jednu pobočku. Pobočky, které platí poplatek, zřízené toutéž úvěrovou institucí v různých zúčastněných členských státech, se za jednu pobočku nepovažují.
4. Pobočky, které platí poplatek, se pro účely tohoto nařízení považují za oddělené od dceřiných společností téže úvěrové instituce usazených v témže zúčastněném členském státě.
Článek 4
Poplatník
1. Poplatníkem ročního poplatku za dohled je:
a)
úvěrová instituce, která platí poplatek, jedná-li se o úvěrovou instituci, která platí poplatek a která není součástí dohlížené skupiny;
b)
pobočka, která platí poplatek, jedná-li se o pobočku, která platí poplatek a která není spojena s jinou pobočkou, která platí poplatek;
c)
subjekt určený v souladu ustanoveními odstavce 2, jedná-li se o dohlíženou skupinu subjektů, které platí poplatek.
2. Aniž by byla dotčena ujednání v rámci skupiny subjektů, které platí poplatek, týkající se rozdělení nákladů, považuje se skupina subjektů, které platí poplatek, za jednu jednotku. Každá skupina subjektů, které platí poplatek, jmenuje poplatníka za celou skupinu a totožnost tohoto poplatníka oznámí ECB. Poplatník musí být usazen v zúčastněném členském státě. Toto oznámení se považuje za platné, pouze pokud:
a)
uvádí názvy všech dohlížených subjektů ve skupině, na něž se oznámení vztahuje;
b)
je podepsáno jménem všech dohlížených subjektů ve skupině;
c)
je ECB doručeno nejpozději do 1. července každého roku, aby bylo zohledněno při vydání výzvy k zaplacení poplatku pro následující období placení poplatku.
Je-li ECB včas doručeno více než jedno oznámení za skupinu subjektů, které platí poplatek, má přednost oznámení, které bylo ECB doručeno jako poslední před uplynutím lhůty.
3. Aniž by byl dotčen odstavec 2, vyhrazuje si ECB právo určit poplatníka.
ČÁST II
VÝDAJE A NÁKLADY
Článek 5
Roční náklady
1. Základem pro stanovení ročních poplatků za dohled jsou roční náklady, které se získávají zpět prostřednictvím ročních poplatků za dohled.
2. Výše ročních nákladů se stanoví na základě výše ročních výdajů, které sestávají ze všech výdajů, které ECB vznikly v příslušném období placení poplatku a které přímo či nepřímo souvisejí s úkoly ECB v oblasti dohledu.
Celková výše ročních poplatků za dohled pokrývá, ale nepřekračuje náklady vzniklé ECB v souvislosti s úkoly v oblasti dohledu v průběhu příslušného období placení poplatku.
3. Při stanovení výše ročních nákladů ECB zohlední:
a)
výši všech poplatků za předchozí období placení poplatku, kterou nebylo možné vybrat;
b)
všechny platby úroků přijaté v souladu s článkem 14;
c)
všechny částky přijaté nebo navrácené v souladu s čl. 7 odst. 3.
Článek 6
Odhad a stanovení ročních nákladů
1. Aniž by byla dotčena zpravodajská povinnost podle nařízení (EU) č. 1024/2013, ECB do konce každého kalendářního roku vypočte odhadované roční náklady za období placení poplatku pro následující kalendářní rok.
2. ECB stanoví skutečné roční náklady za určité období placení poplatku do čtyř měsíců po skončení tohoto období placení poplatku.
3. Odhadované roční náklady a skutečné roční náklady slouží jako základ pro výpočet celkové výše ročních poplatků za dohled uvedené v čl. 9 odst. 1.
ČÁST III
STANOVENÍ ROČNÍHO POPLATKU ZA DOHLED
Článek 7
Nové dohlížené subjekty nebo změna statusu
1. Je-li nad dohlíženým subjektem nebo dohlíženou skupinou vykonáván dohled pouze po část období placení poplatku, vypočte se roční poplatek za dohled podle počtu celých měsíců během období placení poplatku, po které je nad dohlíženým subjektem nebo dohlíženou skupinou vykonáván dohled.
2. Pokud se v návaznosti na příslušné rozhodnutí ECB změní status dohlíženého subjektu či dohlížené skupiny z významného na méně významný nebo naopak, vypočte se roční poplatek za dohled na základě počtu měsíců, v nichž byl dohlížený subjekt či dohlížená skupina významným nebo méně významným subjektem či skupinou v poslední den měsíce.
3. Pokud se výše uloženého ročního poplatku za dohled liší od výše poplatku vypočtené v souladu s odstavci 1 nebo 2, ECB poplatníkovi příslušnou částku vrátí, nebo mu vystaví dodatečnou fakturu k úhradě.
Článek 8
Rozdělení ročních nákladů mezi významné a méně významné dohlížené subjekty
1. Za účelem výpočtu ročního poplatku za dohled, který se platí za každý dohlížený subjekt a dohlíženou skupinu, se roční náklady dělí na dvě části, z nichž jedna je pro každou kategorii dohlížených subjektů a dohlížených skupin, takto:
a)
roční náklady, které se získají zpět od významných dohlížených subjektů;
b)
roční náklady, které se získají zpět od méně významných dohlížených subjektů.
2. Roční náklady se v souladu s odstavcem 1 rozdělí na základě nákladů příslušných funkčních oblastí, které vykonávají přímý dohled nad významnými dohlíženými subjekty a nepřímý dohled nad méně významnými dohlíženými subjekty.
Článek 9
Výše ukládaných poplatků
1. Celková výše ročních poplatků za dohled, které ECB uloží, je součtem:
a)
odhadovaných ročních nákladů za stávající období placení poplatku podle schváleného rozpočtu na období placení poplatku;
b)
přeplatku či nedoplatku za předchozí období placení poplatku, který se určí tak, že se skutečné roční náklady vzniklé za předchozí období placení poplatku odečtou od odhadovaných ročních nákladů za předchozí období placení poplatku.
2. ECB určí pro každou kategorii dohlížených subjektů a dohlížených skupin celkovou částku, která má být prostřednictvím ročních poplatků za dohled vybrána; tato částka se zveřejňuje do 30. dubna příslušného období placení poplatku na internetových stránkách ECB.
Článek 10
Roční poplatek za dohled, který se platí za dohlížené subjekty nebo dohlížené skupiny
1. Roční poplatek za dohled, který se platí za každý významný dohlížený subjekt nebo významnou dohlíženou skupinu, se stanoví tak, že se částka, která má být vybrána od kategorie významných dohlížených subjektů a významných dohlížených skupin přidělí jednotlivým významným dohlíženým subjektům a významným dohlíženým skupinám na základě příslušných faktorů pro výpočet poplatku.
2. Roční poplatek za dohled, který se platí za každý méně významný dohlížený subjekt nebo méně významnou dohlíženou skupinu, se stanoví tak, že se částka, která má být vybrána od kategorie méně významných dohlížených subjektů a méně významných dohlížených skupin přidělí jednotlivým méně významným dohlíženým subjektům a méně významným dohlíženým skupinám na základě příslušných faktorů pro výpočet poplatku.
3. Faktory pro výpočet poplatku na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států se vypočítají na níže uvedeném základě.
a)
Faktory pro výpočet poplatku, které se použijí pro stanovení ročního poplatku za dohled, který se platí za každý dohlížený subjekt nebo dohlíženou skupinu, je výše:
i)
celkových aktiv;
ii)
celkové rizikové expozice (V případě pobočky, která platí poplatek, se má za to, že celková riziková expozice je rovna nule.)
k referenčnímu datu.
b)
Údaje týkající se faktorů pro výpočet poplatku jsou určeny a shromažďovány v souladu s rozhodnutím ECB, které vymezuje příslušnou metodiku a postupy. Toto rozhodnutí bude zveřejněno na internetových stránkách ECB.
c)
Pro účely výpočtu faktorů pro výpočet poplatku by dohlížené skupiny zpravidla neměly zahrnovat aktiva dceřiných společností v nezúčastněných členských státech a třetích zemích. Dohlížené skupiny se mohou rozhodnout, že tato aktiva při stanovení faktorů pro výpočet poplatku zahrnou.
d)
V případě dohlížených subjektů nebo dohlížených skupin, které jsou klasifikovány jako méně významné na základě čl. 6 odst. 4 nařízení (EU) č. 1024/2013, nepřesahuje faktor pro výpočet poplatku, kterým jsou celková aktiva, 30 miliard EUR.
e)
Relativní váha používaná ve vztahu k faktorům pro výpočet poplatku je:
i)
celková aktiva: 50 %;
ii)
celková riziková expozice: 50 %.
4. Poplatníci poskytují faktory pro výpočet poplatku s referenčním datem 31. prosince předcházejícího roku a vnitrostátnímu příslušnému orgánu předávají údaje vyžadované pro výpočet ročních poplatků za dohled ze strany ECB do konce pracovní doby 1. července roku následujícího po uvedeném referenčním datu, nebo v následující pracovní den, pokud 1. červenec není dnem pracovním. Sestavují-li dohlížené subjekty roční účetní závěrku ke konci účetního roku, který se liší od roku kalendářního, mohou poplatníci poskytnout faktory pro výpočet poplatku s referenčním datem, kterým je konec jejich účetního roku. Vnitrostátní příslušné orgány tyto údaje předávají ECB v souladu s postupy, které stanoví ECB. Součet celkových aktiv všech poplatníků a součet celkových rizikových expozic všech poplatníků se zveřejňuje na internetových stránkách ECB.
5. Pokud poplatník faktory pro výpočet poplatku neposkytne, určí ECB faktory pro výpočet poplatku podle metodiky vymezené v rozhodnutí ECB. Neposkytnutí faktorů pro výpočet poplatku v souladu s odstavcem 4 tohoto článku se považuje za porušení tohoto nařízení.
6. Výpočet ročního poplatku za dohled, který má každý poplatník platit, se provádí, jak je uvedeno níže.
a)
Roční poplatek za dohled je součtem minimální složky poplatku a proměnné složky poplatku.
b)
Minimální složka poplatku se vypočítá jako pevný procentní podíl z celkové výše ročních poplatků za dohled za každou kategorii dohlížených subjektů a dohlížených skupin, jež se stanoví v souladu s články 8 a 9. Pro kategorii významných dohlížených subjektů a významných dohlížených skupin tvoří pevný procentní podíl 10 %. Tato částka se rovným dílem dělí mezi všechny poplatníky. Pro významné dohlížené subjekty a významné dohlížené skupiny s celkovými aktivy do 10 miliard EUR se minimální složka poplatku snižuje na polovinu. Pro kategorii méně významných dohlížených subjektů a méně významných dohlížených skupin tvoří pevný procentní podíl 10 %. Tato částka se rovným dílem dělí mezi všechny poplatníky. Minimální složka poplatku představuje spodní hranici ročního poplatku za dohled na poplatníka.
c)
Proměnná složka poplatku je rozdíl mezi celkovou výší ročních poplatků za dohled za každou kategorii dohlížených subjektů, jež se stanoví v souladu s články 8 a 9, a minimální složkou poplatku pro tutéž kategorii. Proměnná složka poplatku se jednotlivým poplatníkům v každé kategorii přiřazuje podle podílu jednotlivého poplatníka na součtu vážených faktorů pro výpočet poplatku všech poplatníků, jež se stanoví v souladu s odstavcem 3.
Na základě výpočtu provedeného podle předcházejících odstavců a faktorů pro výpočet poplatku poskytnutých podle odstavce 4 tohoto článku stanoví ECB roční poplatek za dohled, který má každý poplatník hradit. Roční poplatek za dohled, který má být uhrazen, bude poplatníkovi oznámen prostřednictvím výzvy k zaplacení poplatku.
ČÁST IV
SPOLUPRÁCE S VNITROSTÁTNÍMI PŘÍSLUŠNÝMI ORGÁNY
Článek 11
Spolupráce s vnitrostátními příslušnými orgány
1. Předtím, než rozhodne o konečné výši poplatku, ECB s cílem zajistit, aby dohled byl i nadále nákladově efektivní a přiměřený pro všechny dotčené úvěrové instituce a pobočky, komunikuje s vnitrostátními příslušnými orgány. Za tímto účelem ECB ve spolupráci s vnitrostátními příslušnými orgány vytvoří a zavede vhodný komunikační kanál.
2. Pokud o to ECB požádá, vnitrostátní příslušné orgány ECB napomáhají při ukládání poplatků.
3. V případě úvěrových institucí v zúčastněných členských státech mimo eurozónu, jejichž úzká spolupráce s ECB nebyla pozastavena ani ukončena, vydá ECB vnitrostátnímu příslušnému orgánu daného členského státu pokyny, pokud se týká předání faktorů pro výpočet poplatku a fakturace ročního poplatku za dohled.
ČÁST V
FAKTURACE
Článek 12
Výzva k zaplacení poplatku
1. ECB každoročně vydává výzvu k zaplacení poplatku adresovanou každému poplatníkovi.
2. Výzva k zaplacení poplatku upřesňuje, jakým způsobem se roční poplatek za dohled platí. Poplatník je povinen splnit požadavky, které jsou ve výzvě k zaplacení poplatku uvedeny ohledně placení ročního poplatku za dohled.
3. Částku splatnou na základě výzvy k zaplacení poplatku poplatník zaplatí do 35 dnů ode dne vydání výzvy k zaplacení poplatku.
Článek 13
Oznámení výzvy k zaplacení poplatku
1. Poplatník odpovídá za aktualizaci kontaktních údajů pro účely předložení výzvy k zaplacení poplatku a oznámí ECB jakékoli změny kontaktních údajů (tj. jméno, funkce, organizační jednotka, adresa, e-mailová adresa, telefonní číslo, faxové číslo). Poplatník oznámí ECB jakékoli změny kontaktních údajů nejpozději do 1. července každého období placení poplatku. Kontaktní údaje se týkají fyzické osoby nebo pokud možno funkce v rámci organizace poplatníka.
2. Výzvu k zaplacení poplatku ECB oznámí kterýmkoli z těchto způsobů: a) elektronicky nebo jiným srovnatelným komunikačním prostředkem, b) faxem, c) expresní kurýrní službou, d) doporučenou poštou s doručenkou, e) osobním předáním či doručením. Výzva k zaplacení poplatku je platná bez podpisu.
Článek 14
Úrok v případě neplacení
Aniž je dotčen jakýkoli jiný nápravný prostředek, který má ECB k dispozici, nabíhá v případě částečného placení, neplacení či nedodržení podmínek placení uvedených ve výzvě k zaplacení poplatku každodenní úrok z dlužné částky ročního poplatku za dohled s úrokovou sazbou ve výši hlavní refinanční sazby ECB plus 8 procentních bodů ode dne splatnosti příslušné platby.
ČÁST VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 15
Sankce
V případě porušení tohoto nařízení může ECB dohlíženým subjektům ukládat sankce v souladu s nařízením Rady (ES) č. 2532/98 (5) doplněným nařízením (EU) č. 468/2014 (ECB/2014/17).
Článek 16
Přechodná ustanovení
1. Výzva k zaplacení poplatku za první období placení poplatku bude vydána spolu s výzvou k zaplacení poplatku za období placení poplatku roku 2015.
2. S cílem umožnit, aby ECB mohla začít ukládat roční poplatek za dohled, jmenuje každá skupina subjektů, které platí poplatek, za tuto skupinu poplatníka a jeho totožnost v souladu s čl. 4 odst. 2 oznámí ECB do 31. prosince 2014.
3. Poplatník poprvé předloží údaje uvedené v čl. 13 odst. 1 do 1. března 2015.
Článek 17
Zpráva a přezkum
1. V souladu s čl. 20 odst. 2 nařízení (EU) č. 1024/2013 ECB každoročně předkládá Evropskému parlamentu, Radě Evropské unie, Evropské komisi a Euroskupině zprávu o plánovaném vývoji struktury a výše ročních poplatků za dohled.
2. ECB provede přezkum tohoto nařízení, zejména pokud se týká metodiky a kritérií pro výpočet ročních poplatků za dohled, které mají být uloženy každému dohlíženému subjektu a skupině, nejpozději do roku 2017.
Článek 18
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 22. října 2014.
REGULAMENTUL (UE) NR. 1163/2014 AL BĂNCII CENTRALE EUROPENE
din 22 octombrie 2014
privind taxele de supraveghere
(BCE/2014/41)
CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului din 15 octombrie 2013 de conferire a unor atribuții specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit (1), în special articolul 4 alineatul (3) al doilea paragraf, articolul 30 și articolul 33 alineatul (2) al doilea paragraf,
având în vedere consultarea publică și analiza desfășurate în conformitate cu articolul 30 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013,
întrucât:
(1)
Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 instituie un Mecanism unic de supraveghere (MUS) compus din Banca Centrală Europeană (BCE) și autoritățile naționale competente (ANC).
(2)
În temeiul Regulamentului (UE) nr. 1024/2013, BCE este responsabilă cu funcționarea eficace și coerentă a MUS pentru toate instituțiile de credit, societățile financiare holding și societățile financiare holding mixte din toate statele membre din zona euro, precum și din statele membre din afara zonei euro care inițiază o cooperare strânsă cu BCE. Regulile și procedurile care guvernează cooperarea dintre BCE și ANC în cadrul MUS și cu autoritățile naționale desemnate sunt stabilite în Regulamentul (UE) nr. 468/2014 al Băncii Centrale Europene (BCE/2014/17) (2).
(3)
Articolul 30 din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 prevede perceperea de către BCE a unei taxe anuale de supraveghere de la instituțiile de credit cu sediul în statele membre participante și sucursalele înființate într-un stat membru participant de către o instituție de credit cu sediul într-un stat membru neparticipant. Taxele percepute de BCE ar trebui să acopere și să nu depășească cheltuielile suportate de BCE în legătură cu atribuțiile care îi sunt conferite prin articolele 4-6 din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013.
(4)
Taxa anuală de supraveghere ar trebui să cuprindă o sumă de plătit anual de către toate instituțiile de credit cu sediul în statele membre participante și sucursalele înființate într-un stat membru participant de către o instituție de credit cu sediul într-un stat membru neparticipant care sunt supravegheate în cadrul MUS.
(5)
În cadrul MUS, responsabilitățile de supraveghere ale BCE și ale fiecărei ANC sunt alocate pe baza caracterului semnificativ al entităților supravegheate.
(6)
BCE are competență de supraveghere directă pentru instituțiile de credit semnificative, societățile financiare holding, societățile financiare holding mixte cu sediul în statele membre participante și sucursalele din state membre participante care aparțin instituțiilor de credit semnificative cu sediul în state membre neparticipante.
(7)
De asemenea, BCE supraveghează funcționarea MUS, care include toate instituțiile de credit, indiferent dacă sunt semnificative sau mai puțin semnificative. BCE are competență exclusivă în raport cu toate instituțiile de credit cu sediul în statele membre participante pentru autorizarea entităților privind inițierea activității unei instituții de credit, pentru retragerea autorizațiilor și pentru evaluarea achizițiilor și cedărilor de participații calificate.
(8)
ANC sunt responsabile cu supravegherea directă a entităților supravegheate mai puțin semnificative, fără a aduce atingere prerogativei BCE de a exercita supravegherea directă în cazurile specifice în care acest lucru este necesar pentru aplicarea consecventă a standardelor înalte de supraveghere. Atunci când se alocă suma de recuperat prin taxele de supraveghere între categoriile de entități supravegheate semnificative și entități supravegheate mai puțin semnificative, este luată în considerare această partajare a responsabilităților de supraveghere în cadrul MUS, împreună cu cheltuielile aferente suportate de către BCE.
(9)
Articolul 33 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 prevede că BCE trebuie să publice, prin intermediul unor regulamente și decizii, modalitățile operaționale detaliate privind punerea în aplicare a atribuțiilor care îi sunt conferite prin Regulamentul (UE) nr. 1024/2013.
(10)
Conform articolului 30 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013, taxele se bazează pe criterii obiective legate de importanța și profilul de risc al instituțiilor de credit vizate, inclusiv de activele ponderate în funcție de risc ale acestora.
(11)
Taxele se calculează la cel mai înalt nivel de consolidare în statele membre participante. Aceasta înseamnă că, în cazul în care instituțiile de credit fac parte dintr-un grup supravegheat cu sediul în statele membre participante, o taxă este calculată și plătită la nivel de grup.
(12)
În calcularea taxei anuale de supraveghere, filialele cu sediul în statele membre neparticipante nu ar trebui luate în considerare. În acest sens și pentru a determina factorii relevanți ai taxei unui grup supravegheat, ar trebui furnizate date subconsolidate pentru toate filialele și operațiunile controlate de întreprinderea-mamă în statele membre participante. Cu toate acestea, costurile producerii acestor date subconsolidate pot fi ridicate și, din acest motiv, entitățile supravegheate ar trebui să poată opta pentru o taxă calculată pe baza datelor furnizate la cel mai înalt nivel de consolidare din statele membre participante, incluzând filiale cu sediul în state membre neparticipante, chiar dacă acest lucru ar conduce la o taxă mai mare.
(13)
Instituțiile menționate la articolul 2 alineatul (5) din Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului (3) sunt excluse de la atribuțiile de supraveghere conferite BCE în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 și, prin urmare, BCE nu va percepe taxe asupra acestora.
(14)
Un regulament este general aplicabil, obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre din zona euro. Prin urmare, acesta este instrumentul juridic adecvat pentru stabilirea modalităților practice de punere în aplicare a articolului 30 din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013.
(15)
În conformitate cu articolul 30 alineatul (5) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013, prezentul regulament nu aduce atingere dreptului ANC de a percepe taxe în conformitate cu dreptul național și, în măsura în care atribuțiile de supraveghere nu au fost conferite BCE sau în privința costurilor legate de cooperarea cu și sprijinirea BCE și adoptarea de măsuri ca urmare a instrucțiunilor acesteia, în conformitate cu legislația relevantă a Uniunii și sub rezerva măsurilor stabilite în vederea punerii în aplicare a Regulamentului (UE) nr. 1024/2013, inclusiv a articolelor 6 și 12,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
PARTEA I
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Obiect și domeniu de aplicare
(1) Prezentul regulament stabilește:
(a)
modalitățile pentru calcularea valorii totale a taxelor anuale de supraveghere de perceput în ceea ce privește entitățile supravegheate și grupurile supravegheate;
(b)
metodologia și criteriile de calculare a taxei anuale de supraveghere care urmează a fi percepută de la fiecare entitate supravegheată și fiecare grup supravegheat;
(c)
procedura de colectare de către BCE a taxelor anuale de supraveghere.
(2) Valoarea totală a taxelor anuale de supraveghere include taxa anuală de supraveghere pentru fiecare entitate supravegheată semnificativă sau grup supravegheat semnificativ și fiecare entitate supravegheată mai puțin semnificativă sau grup supravegheat mai puțin semnificativ și se calculează de către BCE la nivelul cel mai înalt de consolidare în statele membre participante.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentului regulament, se aplică definițiile cuprinse în Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 și Regulamentul (UE) nr. 468/2014 (BCE/2014/17), cu excepția cazului în care se prevede altfel, concomitent cu următoarele definiții:
1.
„taxă anuală de supraveghere” înseamnă taxa de plătit pentru fiecare entitate supravegheată și grup supravegheat, calculată în conformitate cu modalitățile prevăzute la articolul 10 alineatul (6);
2.
„costuri anuale” înseamnă suma determinată în conformitate cu dispozițiile articolului 5 și care urmează a fi recuperată de către BCE prin intermediul taxelor anuale de supraveghere pentru o perioadă specifică de taxare;
3.
„debitor al taxei” înseamnă instituția de credit plătitoare de taxă sau sucursala plătitoare de taxă determinată în conformitate cu articolul 4 și căreia i se adresează comunicarea taxei;
4.
„factori ai taxei” înseamnă datele referitoare la o entitate supravegheată sau un grup supravegheat stabilite la articolul 10 alineatul (3) litera (a) care sunt utilizate pentru a calcula taxa anuală de supraveghere;
5.
„comunicare a taxei” înseamnă o comunicare care precizează taxa anuală de supraveghere de plătit de către debitorul relevant al taxei și emisă acestuia în conformitate cu prezentul regulament;
6.
„instituție de credit plătitoare de taxă” înseamnă o instituție de credit cu sediul într-un stat membru participant;
7.
„sucursală plătitoare de taxă” înseamnă o sucursală înființată într-un stat membru participant de către o instituție de credit cu sediul într-un stat membru neparticipant;
8.
„perioadă de taxare” înseamnă un an calendaristic;
9.
„prima perioadă de taxare” înseamnă perioada de timp dintre data la care BCE își asumă atribuțiile care i-au fost conferite prin Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 și sfârșitul anului calendaristic în care BCE își asumă aceste atribuții;
10.
„grup de entități plătitoare de taxă” înseamnă (i) un grup supravegheat; și (ii) un număr de sucursale plătitoare de taxă considerate a fi o singură sucursală în conformitate cu articolul 3 alineatul (3);
11.
„stat membru” înseamnă un stat membru al Uniunii;
12.
„active totale” înseamnă valoarea totală a activelor determinată în conformitate cu articolul 51 din Regulamentul (UE) nr. 468/2014 (BCE/2014/17). În cazul unui grup de entități plătitoare de taxă, activele totale exclud filialele cu sediul în state membre neparticipante și țări terțe;
13.
„expunerea totală la risc” înseamnă, pentru un grup de entități plătitoare de taxă și o instituție de credit plătitoare de taxă care nu face parte dintr-un grup de entități plătitoare de taxă, valoarea determinată la cel mai înalt nivel de consolidare în cadrul statelor membre participante și calculată prin aplicarea articolului 92 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (4).
Articolul 3
Obligația generală de a plăti taxa anuală de supraveghere
(1) BCE percepe o taxă anuală de supraveghere de la fiecare entitate supravegheată și fiecare grup supravegheat pentru fiecare perioadă de taxare.
(2) Taxa anuală de supraveghere pentru fiecare entitate supravegheată și fiecare grup supravegheat va fi indicată într-o comunicare a taxei transmisă debitorului taxei și trebuie plătită de către acesta. Debitorul taxei va fi destinatarul comunicării taxei și al oricărei notificări sau comunicări transmise de BCE cu privire la taxele de supraveghere. Debitorul taxei va fi responsabil pentru plata taxei anuale de supraveghere.
(3) Două sau mai multe sucursale plătitoare de taxă înființate de aceeași instituție de credit în același stat membru participant sunt considerate ca o singură sucursală. Sucursalele plătitoare de taxă ale aceleiași instituții de credit cu sediul în state membre participante diferite nu sunt considerate ca o singură sucursală.
(4) În scopul prezentului regulament, sucursalele plătitoare de taxă sunt considerate a fi separate de filialele aceleiași instituții de credit cu sediul în același stat membru participant.
Articolul 4
Debitorul taxei
(1) În ceea ce privește taxa anuală de supraveghere, debitorul taxei este:
(a)
instituția de credit plătitoare de taxă, în cazul unei instituții de credit plătitoare de taxă care nu face parte dintr-un grup supravegheat;
(b)
sucursala plătitoare de taxă, în cazul unei sucursale plătitoare de taxă care nu este combinată cu altă sucursală plătitoare de taxă;
(c)
determinat în conformitate cu dispozițiile alineatului (2), în cazul unui grup supravegheat de entități plătitoare de taxă.
(2) Fără a aduce atingere aranjamentelor din cadrul unui grup de entități plătitoare de taxă în ceea ce privește alocarea costurilor, un grup de entități plătitoare de taxă este tratat ca o singură unitate. Fiecare grup de entități plătitoare de taxă desemnează debitorul taxei pentru întregul grup și notifică BCE identitatea debitorului taxei. Debitorul taxei are sediul într-un stat membru participant. Această notificare este considerată valabilă numai în cazul în care:
(a)
precizează numele tuturor entităților supravegheate din grup acoperite de notificare;
(b)
este semnată în numele tuturor entităților supravegheate din grup;
(c)
ajunge la BCE până la 1 iulie în fiecare an cel târziu, pentru a fi luată în considerare la emiterea comunicării taxei pentru perioada de taxare următoare.
În cazul în care la BCE ajung la timp mai multe notificări pentru un grup de entități plătitoare de taxă, are prioritate notificarea primită de BCE cel mai aproape de termen, dar înainte de acesta.
(3) Fără a aduce atingere alineatului (2), BCE își rezervă dreptul de a determina debitorul taxei.
PARTEA II
CHELTUIELI ȘI COSTURI
Articolul 5
Costuri anuale
(1) Costurile anuale stau la baza determinării taxelor anuale de supraveghere și sunt recuperate prin plata unor astfel de taxe anuale de supraveghere.
(2) Valoarea costurilor anuale este determinată pe baza valorii cheltuielilor anuale care constau în orice cheltuieli suportate de BCE în perioada de taxare relevantă care sunt legate direct sau indirect de atribuțiile de supraveghere ale acesteia.
Valoarea totală a taxelor anuale de supraveghere acoperă, dar nu depășește cheltuielile suportate de BCE în legătură cu atribuțiile sale de supraveghere în perioada de taxare relevantă.
(3) La determinarea costurilor anuale, BCE ia în considerare:
(a)
orice taxe legate de perioade anterioare de taxare care nu erau colectabile;
(b)
orice dobânzi primite în conformitate cu articolul 14;
(c)
orice sume primite sau rambursate în conformitate cu articolul 7 alineatul (3).
Articolul 6
Estimarea și determinarea costurilor anuale
(1) Fără a aduce atingere obligațiilor sale de raportare prevăzute de Regulamentul (UE) nr. 1024/2013, BCE, până la sfârșitul fiecărui an calendaristic, calculează costurile anuale estimate pentru perioada de taxare aferentă anului calendaristic următor.
(2) În termen de patru luni de la sfârșitul fiecărei perioade de taxare, BCE determină costurile anuale efective pentru acea perioadă de taxare.
(3) Costurile anuale estimate și costurile anuale efective servesc ca bază pentru calcularea valorii totale a taxelor anuale de supraveghere menționată la articolul 9 alineatul (1).
PARTEA III
DETERMINAREA TAXEI ANUALE DE SUPRAVEGHERE
Articolul 7
Entități supravegheate noi sau schimbare de statut
(1) Atunci când o entitate supravegheată sau un grup supravegheat face obiectul supravegherii doar pentru o parte a perioadei de taxare, taxa anuală de supraveghere se calculează în funcție de numărul de luni complete ale perioadei de taxare pentru care entitatea supravegheată sau grupul supravegheat face obiectul supravegherii.
(2) Atunci când, în urma unei decizii a BCE în acest sens, statutul unei entități supravegheate sau a unui grup supravegheat se schimbă de la semnificativ la mai puțin semnificativ sau invers, taxa anuală de supraveghere se calculează pe baza numărului de luni în care entitatea supravegheată sau grupul supravegheat a fost o entitate semnificativă sau mai puțin semnificativă sau un grup semnificativ sau mai puțin semnificativ în ultima zi a lunii.
(3) Atunci când valoarea taxei anuale de supraveghere percepute deviază de la valoarea taxei calculate în conformitate cu alineatul (1) sau (2), BCE efectuează o rambursare către debitorul taxei sau emite debitorului taxei o factură suplimentară.
Articolul 8
Împărțirea costurilor anuale între entități supravegheate semnificative și mai puțin semnificative
(1) Pentru a calcula taxa anuală de supraveghere de plătit pentru fiecare entitate supravegheată și grup supravegheat, costurile anuale sunt divizate în două părți, una pentru fiecare categorie de entități supravegheate și grupuri supravegheate, după cum urmează:
(a)
costurile anuale de recuperat de la entități supravegheate semnificative;
(b)
costurile anuale de recuperat de la entități supravegheate mai puțin semnificative.
(2) Împărțirea costurilor anuale în conformitate cu alineatul (1) se face în baza costurilor alocate funcțiilor relevante care efectuează supravegherea directă a entităților supravegheate semnificative și supravegherea indirectă a entităților supravegheate mai puțin semnificative.
Articolul 9
Suma de perceput
(1) Valoarea totală a taxelor anuale de supraveghere ce urmează a fi percepute de BCE reprezintă suma următoarelor elemente:
(a)
costurile anuale estimate pentru perioada curentă de taxare calculate pe baza bugetului aprobat pentru perioada de taxare;
(b)
orice surplus sau deficit din perioada anterioară de taxare determinat prin deducerea costurilor anuale efective suportate pentru perioada de taxare anterioară din costurile anuale estimate colectate în perioada anterioară de taxare.
(2) Pentru fiecare categorie de entități supravegheate și grupuri supravegheate, BCE decide valoarea totală care urmează a fi percepută prin intermediul taxelor anuale de supraveghere, aceasta fiind publicată pe website-ul acesteia până la data de 30 aprilie din perioada de taxare relevantă.
Articolul 10
Taxa anuală de supraveghere de plătit în ceea ce privește entitățile supravegheate sau grupurile supravegheate
(1) Taxa anuală de supraveghere de plătit pentru fiecare entitate supravegheată semnificativă sau grup supravegheat semnificativ se determină prin alocarea sumei care urmează a fi percepută de la categoria de entități supravegheate semnificative și grupuri supravegheate semnificative către entitățile supravegheate semnificative și grupurile supravegheate semnificative individuale, pe baza factorilor taxei ce le revin.
(2) Taxa anuală de supraveghere de plătit pentru fiecare entitate supravegheată mai puțin semnificativă sau grup supravegheat mai puțin semnificativ se determină prin alocarea sumei care urmează a fi percepută de la categoria de entități supravegheate mai puțin semnificative și grupuri supravegheate mai puțin semnificative către entitățile supravegheate mai puțin semnificative și grupurile supravegheate mai puțin semnificative individuale, pe baza factorilor taxei ce le revin.
(3) Factorii taxei la nivelul cel mai înalt de consolidare în statele membre participante se calculează pe următoarea bază.
(a)
Factorii taxei utilizați pentru a determina taxa anuală de supraveghere de plătit pentru fiecare entitate supravegheată sau grup supravegheat reprezintă valoarea, la data de referință, a următoarelor elemente:
(i)
active totale;
(ii)
expunerea totală la risc. În cazul unei sucursale plătitoare de taxă, expunerea totală la risc este considerată zero.
(b)
Datele referitoare la factorii taxei se determină și se colectează în conformitate cu decizia BCE care stabilește metodologia și procedurile aplicabile. Această decizie se publică pe website-ul BCE.
(c)
Pentru calcularea factorilor taxei, grupurile supravegheate ar trebui, ca regulă, să excludă activele filialelor localizate în state membre neparticipante și țări terțe. Grupurile supravegheate pot decide să nu excludă aceste active pentru determinarea factorilor taxei.
(d)
Pentru entitățile supravegheate sau grupurile supravegheate clasificate ca mai puțin semnificative pe baza articolului 6 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013, factorul taxei pentru activele totale nu depășește 30 miliarde EUR.
(e)
Ponderea relativă utilizată pentru factorii taxei este următoarea:
(i)
active totale: 50 %;
(ii)
expunerea totală la risc: 50 %.
(4) Debitorii taxei furnizează factorii taxei cu data de referință 31 decembrie din anul precedent și transmit datele necesare către ANC în cauză pentru calcularea taxelor anuale de supraveghere de către BCE până la încheierea activității pe data de 1 iulie din anul care urmează respectivei date de referință sau în următoarea zi lucrătoare, în cazul în care 1 iulie nu este o zi lucrătoare. Dacă entitățile supravegheate își pregătesc conturile anuale pe baza sfârșitului de an contabil care e diferit de anul calendaristic, debitorii taxei pot furniza factori ai taxei cu data de referință a sfârșitului de an contabil pe care îl aplică. ANC transmite BCE aceste date în conformitate cu procedurile care urmează a fi stabilite de către BCE. Suma activelor totale ale debitorilor taxei și suma expunerii totale la risc a debitorilor taxei se publică pe website-ul BCE.
(5) În cazul în care un debitor al taxei nu furnizează factorii taxei, BCE determină factorii taxei în conformitate cu metodologia prevăzută în decizia BCE. Nefurnizarea factorilor taxei conform alineatului (4) este considerată încălcare a prezentului regulament.
(6) Calcularea taxei anuale de supraveghere de plătit de fiecare debitor al taxei se efectuează astfel cum se precizează mai jos.
(a)
Taxa anuală de supraveghere este suma componentei minime a taxei și a componentei variabile a taxei.
(b)
Componenta minimă a taxei este calculată ca un procent fix din valoarea totală a taxelor anuale de supraveghere pentru fiecare categorie de entități supravegheate și grupuri supravegheate, astfel cum sunt determinate în conformitate cu articolele 8 și 9. Pentru categoria de entități supravegheate semnificative și grupuri supravegheate semnificative, procentul fix este 10 %. Această valoare este împărțită egal între toți debitorii taxei. Pentru entitățile supravegheate semnificative și grupurile supravegheate semnificative cu active totale de 10 miliarde EUR sau mai puțin, componenta minimă a taxei este înjumătățită. Pentru categoria de entități supravegheate mai puțin semnificative și grupuri supravegheate mai puțin semnificative, procentul fix este 10 %. Această valoare este împărțită egal între toți debitorii taxei. Componenta minimă a taxei reprezintă limita inferioară a taxei anuale de supraveghere pe debitor al taxei.
(c)
Componenta variabilă a taxei este diferența dintre valoarea totală a taxelor anuale de supraveghere pentru fiecare categorie de entități supravegheate, astfel cum este determinată în conformitate cu articolele 8 și 9, și componenta minimă a taxei pentru aceeași categorie. Componenta variabilă a taxei este alocată debitorilor individuali ai taxei din fiecare categorie, în conformitate cu cota fiecărui debitor al taxei în suma factorilor ponderați ai taxei ai tuturor debitorilor taxei, determinați în conformitate cu alineatul (3).
Pe baza calculului făcut în conformitate cu paragrafele precedente și a factorilor taxei furnizați în conformitate cu alineatul (4) al prezentului articol, BCE decide cu privire la taxa anuală de supraveghere de plătit de către fiecare debitor al taxei. Taxa anuală de supraveghere de plătit se comunică debitorului taxei prin intermediul documentului intitulat „comunicare a taxei”.
PARTEA IV
COOPERAREA CU ANC
Articolul 11
Cooperarea cu ANC
(1) BCE comunică cu ANC înainte de a decide cu privire la cuantumul final al taxei, astfel încât să se asigure că supravegherea rămâne eficientă din punct de vedere al costurilor și rezonabilă pentru toate instituțiile de credit și sucursalele vizate. În acest scop, BCE elaborează și pune în aplicare un canal corespunzător de comunicare, în cooperare cu ANC.
(2) ANC sprijină BCE în perceperea taxelor dacă BCE solicită acest lucru.
(3) În cazul instituțiilor de credit dintr-un stat membru participant din afara zonei euro a cărui cooperare strânsă cu BCE nu este nici suspendată, nici nu a încetat, BCE emite instrucțiuni către ANC a acelui stat membru cu privire la colectarea factorilor taxei și facturarea taxei anuale de supraveghere.
PARTEA V
FACTURARE
Articolul 12
Comunicarea taxei
(1) BCE emite anual o comunicare a taxei fiecărui debitor al taxei.
(2) Comunicarea taxei specifică mijloacele prin care trebuie plătită taxa anuală de supraveghere. Debitorul taxei respectă cerințele stabilite în comunicarea taxei în ceea ce privește plata taxei anuale de supraveghere.
(3) Suma datorată în baza comunicării taxei este plătită de debitorul taxei în termen de 35 de zile de la data emiterii comunicării taxei.
Articolul 13
Notificarea comunicării taxei
(1) Debitorul taxei are responsabilitatea de a actualiza datele de contact pentru transmiterea comunicării taxei și comunică BCE orice modificări ale datelor de contact (respectiv nume, funcție, unitate organizațională, adresă, adresă de e-mail, număr de telefon, număr de fax). Debitorul taxei comunică BCE orice modificări ale datelor de contact până cel târziu la data de 1 iulie a fiecărei perioade de taxare. Aceste date de contact aparțin unei persoane fizice sau, de preferință, unei funcții din cadrul organizației care este debitor taxei.
(2) Comunicarea taxei este notificată de către BCE prin oricare dintre mijloacele următoare: (a) electronic sau prin alte mijloace de comunicare comparabile; (b) prin fax; (c) prin serviciu de curierat rapid; (d) prin scrisoare recomandată cu confirmare de primire; (e) prin înmânare. Comunicarea taxei este valabilă fără semnătură.
Articolul 14
Dobânda în caz de neplată
Fără a aduce atingere oricăror altor acțiuni aflate la dispoziția BCE, în caz de plată parțială, neplată sau nerespectare a condițiilor pentru plată precizate în comunicarea taxei, se acumulează zilnic dobândă pentru valoarea datorată a taxei anuale de supraveghere la rata dobânzii stabilită de BCE pentru operațiunile principale de refinanțare plus 8 puncte procentuale de la data la care plata a devenit scadentă.
PARTEA VI
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 15
Sancțiuni
În cazul unei încălcări a prezentului regulament, BCE poate impune sancțiuni entităților supravegheate, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 2532/98 al Consiliului (5) completat de Regulamentul (UE) nr. 468/2014 (BCE/2014/17).
Articolul 16
Dispoziții tranzitorii
(1) Comunicarea taxei pentru prima perioadă de taxare este emisă împreună cu comunicarea taxei pentru perioada de taxare 2015.
(2) Pentru a permite BCE să înceapă perceperea taxei anuale de supraveghere, fiecare grup de entități plătitoare de taxă desemnează debitorul taxei pentru grupul respectiv și notifică BCE identitatea debitorului taxei până la 31 decembrie 2014, în conformitate cu articolul 4 alineatul (2).
(3) Debitorul taxei transmite pentru prima dată datele menționate la articolul 13 alineatul (1) până la 1 martie 2015.
Articolul 17
Raportare și reexaminare
(1) În conformitate cu articolul 20 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013, BCE prezintă anual Parlamentului European, Consiliului Uniunii Europene, Comisiei Europene și Eurogrupului un raport privind evoluția preconizată a structurii și a cuantumului taxelor anuale de supraveghere.
(2) BCE efectuează până în 2017 o reexaminare a prezentului regulament, în special cu privire la metodologia și criteriile de calculare a taxelor anuale de supraveghere care urmează a fi percepute de la fiecare entitate supravegheată și fiecare grup supravegheat.
Articolul 18
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoate datei publicării sale în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în statele membre în conformitate cu tratatele.
Adoptat la Frankfurt pe Main, 22 octombrie 2014.