NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1230/2012
ze dne 12. prosince 2012,
kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 661/2009, pokud jde o požadavky pro schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel týkající se jejich hmotností a rozměrů, a mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 661/2009 ze dne 13. července 2009 o požadavcích pro schvalování typu motorových vozidel, jejich přípojných vozidel a systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla z hlediska obecné bezpečnosti (1), a zejména na čl. 14 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (2), a zejména na čl. 39 odst. 2, 3 a 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 661/2009 je zvláštní nařízení pro účely schvalování typu podle směrnice 2007/46/ES.
(2)
Nařízením (ES) č. 661/2009 se zrušuje směrnice Rady 92/21/EHS ze dne 31. března 1992 o hmotnostech a rozměrech motorových vozidel kategorie M1 (3), jakož i směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/27/ES ze dne 22. července 1997 o hmotnostech a rozměrech určitých kategorií motorových vozidel a jejich přípojných vozidel a o změně směrnice 70/156/EHS (4). Požadavky týkající se hmotností a rozměrů motorových vozidel a jejich přípojných vozidel stanovené v uvedených směrnicích by měly být převzaty do tohoto nařízení a v případě potřeby změněny tak, aby se přizpůsobily vývoji vědeckých a technických poznatků.
(3)
Nařízení (ES) č. 661/2009 obsahuje základní ustanovení týkající se požadavků pro schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, pokud jde o jejich hmotnosti a rozměry. Je proto nutné pro takové schválení typu stanovit rovněž zvláštní postupy, zkoušky a požadavky.
(4)
Směrnice Rady 96/53/ES ze dne 25. července 1996, kterou se pro určitá silniční vozidla provozovaná v rámci Společenství stanoví maximální přípustné rozměry pro vnitrostátní a mezinárodní provoz a maximální přípustné hmotnosti pro mezinárodní provoz (5), stanovuje určité maximální přípustné rozměry pro vnitrostátní a mezinárodní provoz v členských státech. Při konstrukci vozidel je proto důležité, aby byly zohledněny rozměry, které jsou již v rámci Unie harmonizovány v zájmu podpory a zajištění volného pohybu zboží.
(5)
Směrnice 97/27/ES členským státům umožňovala udělovat ES schválení typu vozidlům, jejichž krajní rozměry překračovaly maximální přípustné rozměry stanovené v uvedené směrnici. Rovněž členským státům umožňovala odmítnout registraci vozidel, jimž bylo uděleno ES schválení typu, pokud jejich krajní rozměry nesplňovaly požadavky stanovené na základě svých vnitrostátních právních předpisů. Je důležité, aby byla zachována možnost povolit za určitých podmínek schválení typu vozidel překračujících přípustné mezní hodnoty, prokáží-li se v členských státech, v nichž je silniční infrastruktura uzpůsobena takovému stavu, výhody z hlediska silniční dopravy a životního prostředí. Pokud se počet vozidel, jež mohou využít odchylného schvalování typu podle článku 23 směrnice 2007/46/EC, pokud jde o maximální přípustné rozměry, omezí na počet nezbytný pro účely tohoto nařízení, měla by být zajištěna možnost povolit taková vozidla na základě systémů pro schválení typu vozidla vyráběného v malých sériích či jednotlivě. Přílohu XII směrnice 2007/46/ES je proto třeba změnit, aby zahrnovala taková početní omezení.
(6)
Směrnice 96/53/ES stanoví maximální přípustné hmotnosti, jež se použijí pouze pro mezinárodní provoz. Uvedená směrnice však členským státům umožňuje, aby pro vnitrostátní provoz i nadále používaly své vnitrostátní právní předpisy. V důsledku toho zřejmě nelze v krátké době harmonizovat maximální technicky přípustnou hmotnost naloženého vozidla a maximální technicky přípustnou hmotnost na nápravy nebo na skupinu náprav za účelem provozu v členských státech. Vzhledem k existenci neharmonizovaných pravidel týkajících se konstrukce silniční infrastruktury je však vhodné požadovat na členských státech, aby pro registraci/provoz stanovily maximální přípustné hmotnosti vozidel s povolením pro vnitrostátní či mezinárodní provoz podle směrnice 96/53/ES a aby zavedly postup umožňující takové stanovení.
(7)
Vzhledem ke zkušenostem získaným při používání právních předpisů Unie týkajících se hmotností a rozměrů vozidel je nezbytné, aby byly stanoveny jasně definované pojmy. Některé z těchto pojmů již byly stanoveny ve směrnicích 97/27/ES a 92/21/EHS. Z důvodu jednotnosti je vhodné tyto definice převzít a v případě potřeby je přizpůsobit s ohledem na vývoj technických a vědeckých poznatků.
(8)
Vzhledem k tomu, že definice skutečné hmotnosti jednotlivého vozidla je zahrnuta do tohoto nařízení, je nezbytné příslušným způsobem změnit přílohu IX směrnice 2007/46/ES, aby se zabránilo nejasnostem při vyplňování prohlášení o shodě.
(9)
Vzhledem k tomu, že bílá kniha „Plán jednotného evropského dopravního prostoru - vytvoření konkurenceschopného dopravního systému účinně využívajícího zdroje“ (6) zdůraznila nutnost zlepšit aerodynamické vlastnosti silničních vozidel a výzkum prokázal, že montáží aerodynamických zařízení na vozidla lze zásadním způsobem snížit spotřebu paliva motorových vozidel a tím i emise CO2, je důležité, aby byla montáž takových aerodynamických zařízení na vozidla povolena. Aerodynamická zařízení by měla být zařazena do seznamu zařízení nebo vybavení, jež se nebere v úvahu při stanovení krajních rozměrů, neboť se tato zařízení skládají z přídavných zařízení, jež v důsledku své konstrukce přesahují krajní zadní nebo boční části vozidel. Tento jejich přesah zadní či boční části je však zásadně nutno omezit tak, aby nebyla ohrožena bezpečnost silničního provozu a aby byla zachována možnost intermodální dopravy. V tomto nařízení by proto měly být stanoveny nezbytné technické požadavky.
(10)
Dostupný software umožňuje využití virtuálních zkušebních metod, jež vycházejí z počítačových simulací. Vzhledem k tomu, že tyto simulace umožňují úspornější a méně náročné zkoušky, je vhodné umožnit, aby byly využity při kontrole, zda vozidlo může projet po úplné kruhové trajektorii (360°), a při měření maximálního vybočení zádi vozidla při projíždění vozidla uvnitř trajektorie. Proto je rovněž nezbytné doplnit toto nařízení na seznam regulačních aktů uvedených v příloze XVI směrnice 2007/46/ES.
(11)
V zájmu zajištění řádného fungování systému schvalování typu je třeba aktualizovat přílohy směrnice 2007/46/ES.
(12)
Přílohy I, III, IX, XII a XVI směrnice 2007/46/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny. Jelikož ustanovení přílohy XII jsou dostatečně podrobná a není třeba dalších prováděcích kroků ze strany členských států, je vhodné je nahradit nařízením v souladu s čl. 39 odst. 8 směrnice 2007/46/ES.
(13)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Technického výboru - motorová vozidla,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví požadavky pro ES schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, pokud jde o jejich hmotnosti a rozměry.
2. Toto nařízení se vztahuje na neúplná, úplná a dokončená vozidla kategorií M, N a O.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí, vedle definic uvedených ve směrnici 2007/46/ES a v nařízení (ES) č. 661/2009, tyto definice:
1)
„typem vozidla“ se rozumí skupina vozidel, jak je definována v části B přílohy II směrnice 2007/46/ES;
2)
„standardním vybavením“ se rozumí základní konfigurace vozidla, jež je vybaveno všemi prvky požadovanými regulačními akty uvedenými v příloze IV nebo XI směrnice 2007/46/ES, včetně veškerých prvků, které jsou namontovány, aniž by tím vznikaly nějaké další požadavky na konfiguraci nebo úroveň vybavení;
3)
„volitelným vybavením“ se rozumí veškeré prvky, jež nejsou součástí standardního vybavení a za jejichž montáž na vozidlo odpovídá výrobce, a které může zákazník objednat;
4)
„hmotností v pohotovostním stavu“ se rozumí
a)
u motorových vozidel:
hmotnost vozidla, jehož palivová nádrž (palivové nádrže) se naplní alespoň na 90 % svého objemu, včetně hmotnosti řidiče, paliva a kapalin, vybaveného standardním vybavením podle specifikací výrobce, a jsou-li součástí vybavení, i hmotnost karosérie, kabiny, spojovacího zařízení a náhradního kola (náhradních kol), jakož i nářadí;
b)
v případě přípojného vozidla:
hmotnost vozidla, včetně paliva a kapalin, vybaveného standardním vybavením podle specifikací výrobce, a jsou-li součástí vybavení, i hmotnost karosérie, dalšího (dalších) spojovacího (spojovacích) zařízení a náhradního kola (náhradních kol) a nářadí;
5)
„hmotností volitelného vybavení“ se rozumí hmotnost vybavení, jež může být namontováno na vozidle vedle standardního vybavení podle specifikací výrobce;
6)
„skutečnou hmotností vozidla“ se rozumí hmotnost v pohotovostním stavu a hmotnost volitelného vybavení namontovaného na jednotlivém vozidle;
7)
„maximální technicky přípustnou hmotností naloženého vozidla“ (M) se rozumí maximální hmotnost stanovená pro vozidlo na základě jeho konstrukčních vlastností a konstrukční výkonnosti; technicky přípustná hmotnost naloženého přívěsu nebo návěsu zahrnuje statickou hmotnost přenesenou na přípojné vozidlo, je-li připojeno;
8)
„maximální technicky přípustnou hmotností naložené jízdní soupravy“ (MC) se rozumí maximální hmotnost stanovená pro kombinaci motorového vozidla a jednoho nebo více přípojných vozidel na základě jeho konstrukčních vlastností a konstrukční výkonnosti nebo maximální hmotnost určená pro jízdní soupravu složenou z tahače návěsu a návěsu;
9)
„maximální technicky přípustnou přípojnou hmotností“ (TM) se rozumí maximální hmotnost jednoho nebo více přípojných vozidel, jež mohou být tažena tažným vozidlem, odpovídající celkové hmotnosti přenášené na zem koly nápravy nebo skupiny náprav jakéhokoli přípojného vozidla připojeného k tažnému vozidlu;
10)
„nápravou“ se rozumí společná osa rotace dvou či více kol, hnací či volně se otáčející, složená z jedné či více částí umístěných ve stejné rovině kolmé k podélné střednici vozidla;
11)
„skupinou náprav“ se rozumí více náprav, jež mají vzdálenost mezi nápravami omezenu na vzdálenost mezi nápravami definovanou coby vzdálenost „d“ v příloze I směrnice 96/53/ES a jež spolupůsobí díky zvláštní konstrukci odpružení;
12)
„jednotlivou nápravou“ se rozumí náprava, kterou nelze považovat za součást skupiny náprav;
13)
„maximální technicky přípustnou hmotností na nápravu“ (m) se rozumí hmotnost, která odpovídá maximálnímu přípustnému statickému svislému zatížení přenášenému koly nápravy na zem, danému konstrukčními vlastnostmi nápravy a vozidla a jejich konstrukční výkonností;
14)
„maximální technicky přípustnou hmotností na skupinu náprav“ (μ) se rozumí hmotnost, která odpovídá maximálnímu přípustnému statickému svislému zatížení přenášenému koly skupiny náprav na zem, danému konstrukčními vlastnostmi skupiny náprav a vozidla a jejich konstrukční výkonností;
15)
„spojovacím zařízením“ se rozumí mechanické zařízení včetně jeho součástí, jak je vymezeno v bodech 2.1 až 2.6 předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) č. 55 - Jednotná ustanovení týkající se schvalování mechanických spojovacích částí jízdních souprav vozidel (7) a spojení vozidel nakrátko, jak je vymezeno v bodě 2.1.1 předpisu EHK OSN č. 102 - Jednotná ustanovení pro schvalování I.A zařízení pro spojení vozidel nakrátko (ZSVN) II. vozidel, pokud jde o montáž schváleného typu ZSVN (8);
16)
„bodem spojení“ se rozumí střed působení spojovacího zařízení namontovaného na tažené vozidlo v rámci spojovacího zařízení namontovaného na tažné vozidlo;
17)
„hmotností spojovacího zařízení“ se rozumí hmotnost vlastního spojovacího zařízení a součástí potřebných k montáži spojovacího zařízení na vozidlo;
18)
„maximální technicky přípustnou hmotností působící v bodě spojení“ se rozumí:
a)
u tažného vozidla hmotnost odpovídající maximálnímu přípustnému statickému svislému zatížení v bodě spojení (hodnota „S“ nebo „U“) tažného vozidla, danému konstrukčními vlastnostmi spojovacího zařízení a tažného vozidla;
b)
v případě návěsu, přívěsu s nápravami uprostřed nebo tuhého přívěsu hmotnost odpovídající maximálnímu přípustnému statickému svislému zatížení (hodnota „S“ nebo „U“), jež má být přenášena přípojným vozidlem na tažné vozidlo v bodě spojení, danému konstrukčními vlastnostmi spojovacího zařízení a přípojného vozidla;
19)
„hmotností cestujících“ se rozumí jmenovitá hmotnost v závislosti na kategorii vozidla násobená počtem míst k sezení, včetně míst k sezení pro členy posádky a míst k stání, jsou-li takové, jež však nezahrnuje řidiče;
20)
„hmotností řidiče“ se rozumí jmenovitá hmotnost 75 kg působící v referenčním bodě místa k sezení řidiče;
21)
„užitečnou hmotností“ se rozumí rozdíl mezi maximální technicky přípustnou hmotností naloženého vozidla a hmotností v pohotovostním stavu zvětšenou o hmotnost cestujících a volitelného vybavení;
22)
„délkou“ se rozumí rozměr stanovený v bodech 6.1.1, 6.1.2 a 6.1.3 normy ISO 612:1978; tato definice se použije rovněž pro kloubová vozidla složená ze dvou či více částí;
23)
„šířkou“ se rozumí rozměr stanovený v bodě 6.2 normy ISO 612:1978;
24)
„výškou“ se rozumí rozměr stanovený v bodě 6.3 normy ISO 612:1978;
25)
„rozvorem“ se rozumí toto:
a)
rozměr uvedený v bodě 6.4.1 normy ISO 612:1978;
b)
v případě přívěsu s jednou nápravou uprostřed vodorovná vzdálenost mezi svislou osou spojovacího zařízení a středem nápravy;
c)
v případě přívěsu s více než jednou nápravou uprostřed vodorovná vzdálenost mezi svislou osou spojovacího zařízení a středem první nápravy;
26)
„vzdáleností mezi nápravami“ se rozumí vzdálenost mezi dvěma sousedními nápravami uvedenými v bodě 6.4 normy ISO 612:1978 v případě vozidel s více než dvěma nápravami; v případě, že jsou na vozidle namontovány pouze dvě nápravy, nebo v případě návěsu, přívěsu nebo tuhého přívěsu se vzdáleností mezi nápravami, jež je uvedená v bodě 6.4.2 normy ISO 612:1978, rozumí „rozvor“ definovaný v odstavci 25;
27)
„rozchodem“ se rozumí vzdálenost uvedená v bodě 6.5 normy ISO 612:1978;
28)
„předsazením točnice“ se rozumí vzdálenost uvedená v bodě 6.19.2 normy ISO 612: 1978, přičemž se zohlední poznámka uvedená v bodě 6.19 této uvedené normy;
29)
„předním poloměrem upevnění návěsu“ se rozumí vodorovná vzdálenost od osy návěsného čepu a kterýmkoliv bodem předku návěsu;
30)
„předním převisem“ se rozumí vodorovná vzdálenost mezi svislou rovinou procházející přes první nápravu nebo osou čepu v případě návěsu a nejpřednějším bodem vozidla;
31)
„zadním převisem“ se rozumí vodorovná vzdálenost mezi svislou rovinou procházející před poslední zadní nápravu a nejzadnější částí vozidla; je-li na vozidle namontováno spojovací zařízení pevně, je nejzadnějším bodem vozidla bod spojení;
32)
„délkou ložné plochy“ se rozumí vzdálenost od nejpřednějšího vnitřního bodu k nejzadnějšímu vnitřnímu bodu ložného prostoru, měřená vodorovně v podélné rovině vozidla;
33)
„vybočením zádi“ se rozumí vzdálenost mezi skutečným krajním bodem dosaženým zadním koncem vozidla při jízdě za podmínek stanovených v oddíle 7 části B nebo oddíle 6 části C přílohy I tohoto nařízení;
34)
„zařízením pro zdvihání nápravy“ se rozumí mechanismus namontovaný na vozidle za účelem zdvižení nápravy nad zem a jejího spouštění na zem;
35)
„zdvihatelnou nápravou“ se rozumí náprava, jež může být zdvižena ze své obvyklé polohy a opětovně spuštěna prostřednictvím zařízení pro zdvihání nápravy;
36)
„zatížitelnou nápravou“ se rozumí náprava, jejíž zatížení lze měnit bez zvedání pomocí zařízení pro zdvihání nápravy;
37)
„pneumatickým odpružením“ se rozumí systém odpružení, u kterého je nejméně 75 % pružicího účinku vyvoláno pneumatickou pružinou;
38)
„třídou autobusu nebo autokaru“ se rozumí skupina vozidel, jak je definována v bodech 2.1.1 a 2.1.2 předpisu EHK OSN č. 107 - Jednotná ustanovení pro schvalování vozidel kategorie M2 nebo M3 z hlediska jejich celkové konstrukce (9);
39)
„kloubovým vozidlem“ se rozumí vozidlo kategorie M2 nebo M3, jak je definováno v bodě 2.1.3 předpisu EHK OSN č. 107;
40)
„nedělitelným nákladem“ se rozumí náklad, který nemůže být pro účely silniční dopravy rozdělen na dva nebo více nákladů bez nepřiměřených výdajů nebo nebezpečí poškození a který v důsledku své hmotnosti nebo rozměrů nemůže být dopravován vozidlem, jehož hmotnosti a rozměry vyhovují maximálním přípustným hmotnostem a rozměrům použitelným v členském státě.
Článek 3
Povinnosti výrobců
1. Výrobce stanoví pro každou verzi v rámci typu vozidla bez ohledu na stav dokončenosti vozidla tyto hmotnosti:
a)
maximální technicky přípustnou hmotnost naloženého vozidla;
b)
maximální technicky přípustnou hmotnost naložené jízdní soupravy;
c)
maximální technicky přípustnou přípojnou hmotnost;
d)
maximální technicky přípustnou hmotnost na nápravy nebo maximální technicky přípustnou hmotnost na skupinu náprav;
e)
maximální technicky přípustné hmotnosti působící v bodě (bodech) spojení, přičemž se zohlední technické vlastnosti spojovacích zařízení, jež případně jsou nebo mohou být namontována na vozidlo.
2. Výrobce při stanovení hmotností uvedených v odstavci 1 zohlední nejlepší postupy osvědčené technické praxe a nejlepší dostupné technické znalosti, aby se minimalizovala nebezpečí mechanického selhání, zejména pak ta, jež jsou způsobena únavou materiálů, a předešlo se poškození silniční infrastruktury.
3. Výrobce vezme při stanovení hmotností uvedených v odstavci 1 v úvahu maximální rychlost danou konstrukcí vozidla.
Vybaví-li výrobce vozidlo zařízením pro omezení rychlosti, je maximální konstrukční rychlost skutečnou rychlostí, kterou umožňuje dosáhnout zařízení pro omezení rychlosti.
4. Výrobce při stanovení hmotností uvedených v odstavci 1 neukládá žádná omezení užívání vozidla, s výjimkou omezení týkajících se parametrů pneumatik, jež mohou být konstrukčně přizpůsobeny k dané rychlosti, jak je umožněno podle předpisu EHK OSN č. 54 - Jednotná ustanovení pro schvalování typu pneumatik užitkových vozidel a jejich přípojných vozidel (10) a podle části 5 přílohy II nařízení Komise (EU) č. 458/2011 (11).
5. Výrobce v případě nedokončených vozidel, včetně vozidel s karosérií typu podvozek-kabina, jež vyžadují další stupeň dokončení, poskytne veškeré příslušné informace výrobcům dalšího stupně, aby bylo zajištěno, že požadavky podle tohoto nařízení budou i nadále dodržovány.
Výrobce pro účely prvního pododstavce určí polohu těžiště hmotnosti odpovídající součtu zatížení.
6. Nedokončená vozidla kategorií M2, M3, N2 a N3, jež nemají namontovánu karosérii, se konstruují tak, aby umožnila výrobcům dalšího stupně splnit požadavky podle oddílů 7 a 8 části B a oddílů 6 a 7 části C přílohy I.
Článek 4
Ustanovení pro ES schvalování typu vozidla, pokud jde o jeho hmotnosti a rozměry
1. Výrobce nebo jeho zástupce předloží schvalovacímu orgánu žádost o ES schválení typu pro typ vozidla z hlediska jeho hmotností a rozměrů.
2. Žádost musí být vyhotovena podle vzoru informačního dokumentu uvedeného v příloze V části A.
3. Pro účely výpočtů rozložení hmotnosti předá výrobce schvalovacímu orgánu typu pro každou technickou konfiguraci v rámci typu vozidla, definovanou souborem hodnot všech relevantních bodů uvedených v příloze V, informace nezbytné k určení těchto hmotností:
a)
maximální technicky přípustné hmotnosti naloženého vozidla;
b)
maximální technicky přípustné hmotnosti na nápravy nebo na skupinu náprav;
c)
maximální technicky přípustné přípojné hmotnosti;
d)
maximální technicky přípustné hmotnosti působící v bodě (bodech) spojení;
e)
maximální technicky přípustné hmotnosti naložené jízdní soupravy.
Informace se poskytují v tabulce nebo jiné vhodné podobě po dohodě se schvalovacím orgánem.
4. Pokud volitelné vybavení podstatným způsobem ovlivňuje hmotnosti a rozměry vozidla, výrobce poskytne příslušné technické zkušebně údaje o umístění, hmotnosti a geometrické poloze těžiště ve vztahu k nápravám volitelného vybavení, jež lze na vozidlo namontovat.
5. Odchylně od odstavce 4 může výrobce, skládá-li se volitelné vybavení z několika částí nacházejících se v různých místech vozidla, poskytnout technické zkušebně pouze rozložení hmotnosti volitelného vybavení na nápravy.
6. U skupin náprav uvede výrobce rozložení celkové hmotnosti, která působí na skupinu, mezi jednotlivé nápravy.
Je-li to nezbytné, uvede výrobce vzorec rozložení hmotnosti nebo předloží příslušné grafy rozložení.
7. Jestliže to schvalovací orgán nebo technická zkušebna považuje za nutné, může po výrobci požadovat, aby poskytl pro účely inspekce jedno vozidlo představující typ, který má být schválen.
8. Výrobce vozidla může schvalovacímu orgánu předložit žádost o uznání rovnocennosti odpružení s pneumatickým odpružením.
Schvalovací orgán uzná rovnocennost odpružení s pneumatickým odpružením, jsou-li splněny požadavky podle přílohy III.
Uznala-li technická zkušebna rovnocennost, vystaví zkušební protokol. Schvalovací orgán připojí zkušební protokol a technický popis odpružení k certifikátu ES schválení typu.
9. Jsou-li splněny požadavky stanovené v přílohách I až IV tohoto nařízení, udělí schvalovací orgán schválení typu v souladu se systémem číslování stanoveným v příloze VII směrnice 2007/46/ES.
Tentýž členský stát nesmí přidělit stejné číslo jinému typu vozidla.
10. Pro účely odstavce 9 schvalovací orgán vyhotoví certifikát ES schválení typu podle vzoru uvedeného v příloze V části B.
11. Pro účely čl. 12 odst. 2 směrnice 2007/46/ES se použijí přípustné odchylky uvedené v dodatku 2 k příloze I.
Článek 5
Maximální přípustné hmotnosti pro registraci/provoz
1. Vnitrostátní orgány stanoví pro účely registrace a uvedení do provozu vozidel, pro něž bylo uděleno schválení typu podle tohoto nařízení, pro každou variantu a verzi v rámci typu vozidla veškeré následující hmotnosti, jež jsou podle směrnice 96/53/ES povoleny pro vnitrostátní či mezinárodní provoz:
a)
maximální přípustnou hmotnost naloženého vozidla pro registraci/provoz;
b)
maximální přípustnou hmotnost pro registraci/provoz na nápravu (nápravy);
c)
maximální přípustná hmotnost pro registraci/provoz na skupinu náprav;
d)
maximální přípustnou přípojnou hmotnost pro registraci/provoz;
e)
maximální přípustnou hmotnost naložené jízdní soupravy pro registraci/provoz.
Vnitrostátní orgány stanoví postup pro určení maximálních přípustných hmotností pro registraci/provoz uvedených v prvním pododstavci. Určí příslušný orgán pověřený stanovením těchto hmotností a stanoví informace, jež musí být uvedenému příslušnému orgánu předloženy.
2. Maximální přípustné hmotnosti pro registraci/provoz určené postupem uvedeným v odstavci 1 nesmí překročit maximální hmotnosti uvedené v čl. 3 odst. 1.
3. V zájmu zajištění řádného fungování systémů vozidla, zejména brzdového systému a systému řízení, konzultuje příslušný orgán otázky rozdělení hmotnosti na nápravy nebo skupinu náprav s výrobcem.
4. Vnitrostátní orgány při určování maximálních přípustných hmotností pro registraci/provoz zajistí, aby byly neustále dodržovány požadavky regulačních aktů uvedených v příloze IV a XI směrnice 2007/46/ES.
5. Dospějí-li vnitrostátní orgány k závěru, že požadavky některého z regulačních aktů uvedených v příloze IV a XI směrnice 2007/46/ES, s výhradou tohoto nařízení, již nejsou splněny, budou vyžadovat, aby byly provedeny nové zkoušky a případně uděleno nové schválení typu nebo prodloužení schvalovacím orgánem, jenž udělil původní schválení typu na základě dotčeného regulačního aktu.
Článek 6
Výjimky
1. Aniž je dotčen čl. 4 odst. 3 směrnice 96/53/ES, může být uděleno ES schválení typu vozidlům, jejichž rozměry překračují požadavky tohoto nařízení a jež jsou určena pro přepravu nedělitelných nákladů. V takovém případě musí certifikát schválení typu a prohlášení o shodě jasně uvádět, že toto vozidlo je určeno pouze k přepravě nedělitelných nákladů.
2. Členské státy mohou podle článků 23 a 24 směrnice 2007/46/ES udělit schválení vozidlům překračujícím maximální přípustné rozměry stanovené v bodě 1.1 částí B, C, a D přílohy I tohoto nařízení.
Schválení typu podle článku 23 směrnice 2007/46/ES podléhají početním omezením stanoveným v části A oddíle 3 přílohy XII uvedené směrnice.
Článek 7
Přechodná ustanovení
1. Vnitrostátní orgány povolí prodej a uvedení do provozu vozidel, pro něž bylo schválení typu uděleno před datem uvedeným v čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 661/2009, a nadále budou udělovat prodloužení schválení udělených v souladu s požadavky uvedenými ve směrnici 92/21/EHS a ve směrnici 97/27/ES.
2. Odchylně od odstavce 1 končí platnost ES schválení typu udělených podle článku 7 směrnice 97/27/ES k datu uvedenému v čl. 19 odst. 1 nařízení (ES) č. 661/2009.
Podle článku 27 směrnice 2007/46/ES však členské státy mohou, požádá-li o to výrobce, registrovat vozidla z výběhu série, jejichž ES schválení typu již není platné, a povolovat jejich prodej nebo uvádění do provozu.
3. Po uplynutí dne 10. ledna 2014 musí výrobci vydávat prohlášení o shodě, jež jsou v souladu s tímto nařízením.
Do dne 9. ledna 2014 výrobci uvádějí skutečnou hmotnost vozidla v položce 52 prohlášení o shodě, není-li uvedena v jiné položce prohlášení o shodě.
Článek 8
Změny směrnice 2007/46/ES
Přílohy I, III, IX a XVI směrnice 2007/46/ES se mění v souladu s přílohou VI tohoto nařízení.
Příloha XII směrnice 2007/46/ES se nahrazuje přílohou VII tohoto nařízení.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na nové typy vozidel, kterým se schválení typu udělí ode dne 1. listopadu 2012.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 12. prosince 2012.
REGULAMENTUL (UE) NR. 1230/2012 AL COMISIEI
din 12 decembrie 2012
de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 661/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind cerințele de omologare de tip pentru masele și dimensiunile autovehiculelor și ale remorcilor acestora și de modificare a Directivei 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 661/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 privind cerințele de omologare de tip pentru siguranța generală a autovehiculelor, a remorcilor acestora, precum și a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate care le sunt destinate (1), în special articolul 14 alineatul (1),
având în vedere Directiva 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007 de stabilire a unui cadru pentru omologarea autovehiculelor și remorcilor acestora, precum și a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate destinate vehiculelor respective (Directivă-cadru) (2), în special articolul 39 alineatele (2), (3) și (5),
întrucât:
(1)
Regulamentul (CE) nr. 661/2009 este un regulament individual în sensul procedurii de omologare de tip prevăzută în Directiva 2007/46/CE.
(2)
Regulamentul (CE) nr. 661/2009 abrogă Directiva 92/21/CEE a Consiliului din 31 martie 1992 privind masele și dimensiunile autovehiculelor din categoria M1 (3), precum și Directiva 97/27/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iulie 1997 privind masele și dimensiunile anumitor categorii de autovehicule și ale remorcilor acestora și de modificare a Directivei 70/156/CEE (4). Cerințele privind masele și dimensiunile autovehiculelor și ale remorcilor acestora stabilite în aceste directive ar trebui preluate în prezentul regulament și, acolo unde este necesar, modificate în vederea adaptării acestora la evoluția cunoștințelor științifice și tehnice.
(3)
Regulamentul (CE) nr. 661/2009 stabilește dispoziții fundamentale privind cerințele pentru omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora în ceea ce privește masele și dimensiunile acestora. Din aceste motive, este necesar, de asemenea, să fie stabilite proceduri, încercări și cerințe specifice pentru acest tip de omologări.
(4)
Directiva 96/53/CEE a Consiliului din 25 iulie 1996 de stabilire, pentru anumite vehicule rutiere care circulă în interiorul Comunității, a dimensiunilor maxime autorizate în traficul național și internațional și a greutății maxime autorizate în traficul internațional (5) stabilește anumite dimensiuni maxime autorizate pentru traficul național și internațional în statele membre. Prin urmare, este important să se ia în considerare, în sensul construcției de vehicule, dimensiunile care au fost deja armonizate în Uniune în scopul de a încuraja și de a asigura libera circulație a mărfurilor.
(5)
Directiva 97/27/CE a permis statelor membre să acorde omologarea CE de tip unor vehicule ale căror dimensiuni de gabarit nu corespundeau dimensiunilor maxime autorizate specificate în directiva respectivă. Directiva a permis, de asemenea, statelor membre să refuze înmatricularea vehiculelor cărora le-a fost acordată omologarea CE de tip, dacă dimensiunile de gabarit ale acestora nu îndeplinesc cerințele din legislația lor națională. Este important să se mențină posibilitatea de a permite, în anumite condiții, omologarea de tip a vehiculelor care depășesc limitele autorizate în cazul în care acest lucru se dovedește a fi mai avantajos pentru traficul rutier și pentru mediu în statele membre în care infrastructura rutieră este adaptată la situația respectivă. Prin urmare, trebuie asigurată posibilitatea de a permite înscrierea în circulație a unor astfel de vehicule în cadrul unor sisteme de omologare de tip pentru serii mici sau individuale, cu condiția ca numărul de vehicule care pot beneficia de o derogare în conformitate cu articolul 23 din Directiva 2007/46/CE în ceea ce privește dimensiunile maxime autorizate să fie limitat la strictul necesar în scopul aplicării prezentului regulament. Anexa XII la Directiva 2007/46/CE ar trebui, prin urmare, modificată pentru a include asemenea limite cantitative.
(6)
Directiva 96/53/CE specifică mase maxime autorizate care sunt aplicabile numai traficului internațional. Cu toate acestea, directiva respectivă permite statelor membre să continue să aplice pentru traficul național legislațiile lor naționale. Prin urmare, armonizarea masei maxime cu încărcătură tehnic admisibile și a masei maxime tehnic admisibile pe axe sau pe un grup de axe în scopul circulației în statele membre nu pare să fie realizabilă pe termen scurt. Cu toate acestea, având în vedere existența normelor nearmonizate privind construcția infrastructurii rutiere, este oportun să se prevadă obligația statelor membre de a stabili masele maxim admisibile pentru înmatriculare/exploatare ale vehiculelor autorizate pentru traficul național sau internațional în temeiul Directivei 96/53/CE și să stabilească o procedură pentru determinarea acestor mase.
(7)
Având în vedere experiența dobândită în punerea în aplicare a legislației Uniunii privind masele și dimensiunile vehiculelor, este necesar să se specifice concepte definite în mod clar. Unele dintre aceste concepte au fost deja definite în Directivele 97/27/CE și 92/21/CEE. Din motive de coerență, este oportun ca aceste definiții să fie preluate și, unde este cazul, să fie adaptate pentru a ține seama de progresul tehnic și științific.
(8)
Având în vedere că definiția masei reale a unui vehicul individual a fost inclusă în prezentul regulament, este necesar, pentru evitarea oricăror confuzii la completarea certificatului de conformitate, ca anexa IX la Directiva 2007/46/CE să fie modificată în consecință.
(9)
Deoarece în cartea albă intitulată „Foaie de parcurs pentru un spațiu european unic al transporturilor - Către un sistem de transport competitiv și eficient din punct de vedere al resurselor (6)” a fost subliniată necesitatea de a îmbunătăți performanțele aerodinamice ale vehiculelor rutiere și cercetările au arătat că, prin montarea unor dispozitive aerodinamice pe vehicule, consumul de carburant al autovehiculelor și, prin urmare, emisiile de CO2 ar putea fi reduse în mod semnificativ, este important să se permită instalarea unor astfel de dispozitive aerodinamice pe vehicule. Având în vedere că dispozitivele aerodinamice constau în adaosuri care, datorită construcției lor, depășesc limitele exterioare ale vehiculelor în spate sau lateral, acestea ar trebui incluse în lista de dispozitive sau echipamente care nu sunt luate în considerare la determinarea dimensiunilor de gabarit. Cu toate acestea, este esențial să fie limitată protuberanța acestora în spate și lateral astfel încât să nu fie afectată siguranța rutieră și transportul intermodal să rămână posibil. Prin urmare, în prezentul regulament ar trebui prevăzute cerințele tehnice necesare.
(10)
Programele informatice disponibile permit utilizarea încercărilor virtuale bazate pe tehnici asistate de calculator. Deoarece tehnicile respective permit efectuarea de încercări mai eficiente din punct de vedere al costurilor și mai puțin greoaie, este oportun să se prevadă posibilitatea de a le utiliza pentru a verifica dacă un vehicul poate să parcurgă o traiectorie completă de 360° și pentru a măsura balansul posterior maxim atunci când vehiculul parcurge traiectoria. Prin urmare, este necesar, de asemenea, să fie adăugată la prezentul regulament lista actelor de reglementare incluse în anexa XVI la Directiva 2007/46/CE.
(11)
În vederea asigurării bunei funcționări a sistemului de omologare, este necesară actualizarea anexelor la Directiva 2007/46/CE.
(12)
Prin urmare, anexele I, III, IX, XII și XVI la Directiva 2007/46/CE ar trebui modificate în consecință. Întrucât dispozițiile anexei XII sunt suficient de detaliate și nu necesită măsuri de transpunere suplimentare din partea statelor membre, este, prin urmare, oportună înlocuirea acesteia prin intermediul unui regulament în temeiul articolului 39 alineatul (8) din Directiva 2007/46/CE.
(13)
Măsurile prevăzute de prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului tehnic pentru autovehicule,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Obiect și domeniu de aplicare
(1) Prezentul regulament stabilește cerințele pentru omologarea de tip a autovehiculelor și a remorcilor acestora în ceea ce privește masele și dimensiunile.
(2) Prezentul regulament se aplică vehiculelor incomplete, complete și completate din categoriile M, N și O.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentului regulament, pe lângă definițiile prevăzute în Directiva 2007/46/CE și în Regulamentul (CE) nr. 661/2009, se aplică următoarele definiții:
1.
„tip de vehicul” înseamnă un set de vehicule astfel cum sunt definite în partea B a anexei II la Directiva 2007/46/CE;
2.
„echipament standard” înseamnă configurația de bază a unui vehicul echipat cu toate componentele necesare prevăzute în actele de reglementare menționate în anexa IV și în anexa XI la Directiva 2007/46/CE, inclusiv toate componentele care sunt instalate fără să necesite specificații suplimentare la nivelul configurației sau al echipamentelor;
3.
„echipamente opționale” înseamnă toate componentele neincluse în echipamentul standard destinate montării pe un vehicul sub responsabilitatea producătorului care pot fi comandate de client;
4.
„masa vehiculului în stare de funcționare” înseamnă
(a)
în cazul unui autovehicul:
masa vehiculului, cu rezervorul (rezervoarele) de combustibil umplut(e) la cel puțin 90 % din capacitatea (capacitățile) acestuia (acestora), inclusiv masa conducătorului auto, a combustibilului și a lichidelor, dotat cu echipamentul standard în conformitate cu specificațiile producătorului și, dacă sunt prezente, masa caroseriei, a cabinei conducătorului auto, a dispozitivului de cuplare și a roții (roților) de rezervă, precum și a sculelor;
(b)
în cazul unei remorci:
masa vehiculului, inclusiv combustibilul și lichidele, dotat cu echipamentul standard în conformitate cu specificațiile producătorului și, dacă sunt prezente, masa caroseriei, a dispozitivului (dispozitivelor) de cuplare suplimentar(e), a roții (roților) de rezervă, precum și a sculelor;
5.
„masa echipamentelor opționale” înseamnă masa echipamentelor care pot fi montate pe vehicul în plus față de echipamentul standard, în conformitate cu specificațiile producătorului;
6.
„masa reală a vehiculului” înseamnă masa în stare de funcționare plus masa echipamentelor opționale instalate pe un vehicul individual;
7.
„masa maximă tehnic admisibilă (M)” înseamnă masa maximă în stare încărcată atribuită unui vehicul pe baza caracteristicilor sale constructive și a performanțelor sale de proiectare; masa maximă tehnic admisibilă a remorcii sau a semiremorcii include masa statică transferată vehiculului tractor la cuplare;
8.
„masa maximă tehnic admisibilă a ansamblului (MC)” reprezintă masa maximă în stare încărcată atribuită ansamblului format dintr-un autovehicul și una sau mai multe remorci pe baza caracteristicilor sale constructive și a performanțelor sale de proiectare sau masa maximă atribuită unui ansamblu format dintr-un vehicul tractor și o semiremorcă;
9.
„masa tractabilă maximă tehnic admisibilă” (TM) înseamnă masa maximă a uneia sau mai multor remorci care pot fi tractate de un vehicul tractant care corespunde sarcinii totale exercitate asupra solului de către roțile unei axe sau ale unui grup de axe ale tuturor remorcilor cuplate la vehiculul tractor;
10.
„axă” înseamnă axa comună de rotație a două sau a mai multor roți motoare sau care se rotesc liber, formată dintr-unul sau mai multe segmente situate într-un plan perpendicular pe axa longitudinală a vehiculului;
11.
„grup de axe” înseamnă un număr de axe având o distanță între ele limitată la una dintre distanțele între axe menționate ca distanța „d” în anexa I la Directiva 96/53/CE și care interacționează datorită construcției specifice a suspensiei;
12.
„axă separată” înseamnă o axă care nu poate fi considerată ca făcând parte dintr-un grup de axe;
13.
„masa maximă tehnic admisibilă pe axă” (m) reprezintă masa care corespunde sarcinii statice verticale maxim admisibile transmise la sol de către roțile axei, pe baza caracteristicilor constructive ale axei și ale vehiculului și a performanțelor de proiectare ale acestora;
14.
„masa maximă tehnic admisibilă pe un grup de axe” (μ) reprezintă masa care corespunde sarcinii statice verticale maxim admisibile transmise la sol de către roțile grupului de axe, pe baza caracteristicilor constructive ale grupului de axe și ale vehiculului și a performanțelor de proiectare ale acestora;
15.
„cuplaj” înseamnă un dispozitiv mecanic care include componentele definite la punctele 2.1-2.6 din Regulamentul nr. 55 al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE/ONU) - Dispoziții uniforme privind omologarea dispozitivelor mecanice de cuplare a ansamblurilor de vehicule (7), precum și un dispozitiv de cuplare strânsă, astfel cum este definit la punctul 2.1.1 din Regulamentul CEE-ONU nr. 102 - Dispoziții uniforme privind omologarea: I. unui dispozitiv de cuplare strânsă (DCS) II. vehiculelor relativ la montarea unui tip omologat de DCS (8);
16.
„punct de cuplare” înseamnă centrul de fixare a dispozitivului de cuplare montat pe un vehicul tractat în dispozitivul de cuplare montat pe un vehicul tractor;
17.
„masa dispozitivului de cuplare” înseamnă masa cuplajului în sine și a componentelor necesare pentru fixarea dispozitivului de cuplare pe vehicul;
18.
„masa maximă tehnic admisibilă la punctul de cuplare” înseamnă:
(a)
în cazul unui vehicul tractor, masa corespunzătoare sarcinii statice verticale maxime admisibile la punctul de cuplare (valoarea „S” sau „U”) a unui vehicul de tractare, pe baza caracteristicilor constructive ale cuplajului și ale vehiculului tractor;
(b)
în cazul unei semiremorci, al unei remorci cu axă centrală sau al unei remorci cu bară de tracțiune rigidă, masa corespunzătoare sarcinii statice verticale maxim admisibile (valoarea „S” sau „U”) transmise vehiculului tractor de remorcă la punctul de cuplare pe baza caracteristicilor constructive ale cuplajului și ale remorcii;
19.
„masa pasagerilor” înseamnă o masă nominală în funcție de categoria vehiculului înmulțită cu numărul de locuri pe scaun, inclusiv, dacă este cazul, locurile pentru membrii echipajului și locurile în picioare, cu excepția locului conducătorului auto;
20.
„masa conducătorului auto” înseamnă o masă stabilită la 75 kg plasată în punctul de referință al scaunului conducătorului auto;
21.
„masa utilă” înseamnă diferența dintre masa maximă tehnic admisibilă și masa în stare de funcționare la care s-a adăugat masa pasagerilor și masa echipamentelor opționale;
22.
„lungime” înseamnă dimensiunea definită la punctele 6.1.1, 6.1.2 și 6.1.3 din Standardul ISO 612:1978; această definiție se aplică, de asemenea, vehiculelor articulate alcătuite din două sau mai multe secțiuni;
23.
„lățime” înseamnă dimensiunea definită la punctul 6.2 din Standardul ISO 612:1978;
24.
„înălțime” înseamnă dimensiunea definită la punctul 6.3 din Standardul ISO 612:1978;
25.
„ampatament” înseamnă:
(a)
dimensiunea la care se face referire la punctul 6.4.1 din Standardul ISO 612:1978;
(b)
pentru o remorcă cu axă centrală cu o singură axă, distanța orizontală dintre axa verticală a sistemului de cuplare și centrul axei;
(c)
pentru o remorcă cu axă centrală cu mai mult de o axă, distanța orizontală dintre axa verticală a sistemului de cuplare și centrul primei axe;
26.
„distanța dintre axe” înseamnă distanța dintre două axe consecutive prevăzute la punctul 6.4 din Standardul ISO 612:1978 în cazul vehiculelor cu mai mult de două axe; dacă vehiculul este prevăzut cu numai două axe sau în cazul unei semiremorci, al unei remorci cu bară de tracțiune sau al unei remorci cu bară de tracțiune rigidă, distanța dintre axe menționată la punctul 6.4.2 din Standardul ISO 612:1978 are înțelesul de „ampatament”, astfel cum este definit la punctul 25;
27.
„ecartament” înseamnă dimensiunea la care se face referire la punctul 6.5 din Standardul ISO 612:1978;
28.
„avansul pivotului de cuplare” însemnă distanța la care se face referire la punctul 6.19.2 din Standardul ISO 612:1978, ținând cont de nota de la punctul 6.19 din același standard.
29.
„raza de asamblare frontală a semiremorcii” înseamnă distanța orizontală între axa pivotului de cuplare și orice punct din partea anterioară a semiremorcii;
30.
„consolă față” înseamnă distanța orizontală dintre planul vertical care trece prin prima axă anterioară sau prin pivotul de cuplare în cazul unei semiremorci și cel mai avansat punct al vehiculului;
31.
„consolă spate” înseamnă distanța orizontală dintre planul vertical care trece prin ultima axă posterioară și punctul cel mai din spate al vehiculului; în cazul în care vehiculul este echipat cu un dispozitiv de cuplare neamovibil, punctul cel mai din spate al vehiculului este punctul de cuplare;
32.
„lungimea zonei de încărcare” înseamnă distanța dintre punctul interior cel mai din față și punctul interior cel mai din spate al zonei de încărcare, măsurată orizontal în planul longitudinal al vehiculului;
33.
„balans posterior” înseamnă distanța dintre punctul extrem la care ajunge efectiv partea din spate a unui vehicul manevrat în condițiile prevăzute la punctul 7 din partea B sau la punctul 6 din partea C a anexei I la prezentul regulament;
34.
„elevator de axă” înseamnă un dispozitiv montat pe un vehicul în scopul ridicării unei axe de la nivelul solului și coborârii acesteia la nivelul solului;
35.
„axă liftabilă sau retractabilă” înseamnă o axă care poate fi ridicată din poziția sa normală și recoborâtă cu ajutorul unui elevator de axă;
36.
„axă încărcabilă” înseamnă o axă a cărei sarcină poate fi modificată fără a fi ridicată cu ajutorul unui elevator de axă;
37.
„suspensie pneumatică” înseamnă un sistem de suspensie la care efectul de arc este asigurat în proporție de cel puțin 75 % prin resort pneumatic.
38.
„clasa unui autobuz sau a unui autocar” înseamnă un set de vehicule astfel cum este definit la punctele 2.1.1 și 2.1.2 din Regulamentul CEE-ONU nr. 107 - Dispoziții uniforme privind omologarea vehiculelor din categoriile M2 sau M3 în ceea ce privește construcția generală a acestora (9);
39.
„vehicul articulat” înseamnă un vehicul din categoria M2 sau M3, definit la punctul 2.1.3 din Regulamentul CEE-ONU nr. 107;
40.
„încărcătură indivizibilă” înseamnă o încărcătură care, în scopul transportului rutier, nu poate fi împărțită în două sau mai multe încărcături fără cheltuieli disproporționate sau fără riscuri de daune și care, din cauza masei sau a dimensiunilor sale, nu poate fi transportată de un vehicul ale cărui mase și dimensiuni sunt conforme cu masele și dimensiunile maxime autorizate în vigoare într-un stat membru.
Articolul 3
Obligațiile producătorilor
(1) Producătorul determină, pentru fiecare versiune a unui tip de vehicul, indiferent de stadiul de fabricație al vehiculului, următoarele mase:
(a)
masa maximă tehnic admisibilă;
(b)
masa maximă tehnic admisibilă a ansamblului de vehicule;
(c)
masa remorcabilă maximă tehnic admisibilă;
(d)
masa maximă tehnic admisibilă pe axe sau masa maximă tehnic admisibilă pe un grup de axe;
(e)
masa maximă tehnic admisibilă la punctul (punctele) de cuplare luând în considerare caracteristicile tehnice ale dispozitivelor de cuplare care sunt montate sau pot fi montate pe vehicul, după caz.
(2) La determinarea maselor prevăzute la alineatul (1), producătorul trebuie să țină cont de cele mai bune practici de bună inginerie și de cele mai bune cunoștințe tehnice disponibile pentru a reduce la minimum riscurile de defecțiuni mecanice, în special cele cauzate de oboseala materialelor și pentru a evita avarierea infrastructurii rutiere.
(3) Pentru a determina masele prevăzute la alineatul (1), producătorul trebuie să țină cont de viteza maximă prin construcție a vehiculului.
În cazul în care vehiculul este echipat de către producătorul acestuia cu un dispozitiv de limitare a vitezei, viteza maximă prin construcție este viteza efectivă permisă de limitatorul de viteză.
(4) Pentru a determina masele prevăzute la alineatul (1), producătorul nu impune restricții privind utilizarea vehiculului cu excepția celor referitoare la capacitatea pneurilor care pot fi adaptate la viteza prin construcție în conformitate cu Regulamentul CEE-ONU nr. 54 - Dispoziții uniforme privind omologarea anvelopelor pneumatice pentru vehicule comerciale și remorcile acestora (10) și cu secțiunea 5 din anexa II la Regulamentul (UE) nr. 458/2011 (11).
(5) Pentru vehicule incomplete, inclusiv pentru vehiculele cu cabina conducătorului auto pe șasiu, care necesită încă o etapă de fabricație, producătorul furnizează toate informațiile relevante pentru producătorii etapei următoare, astfel încât cerințele prezentului regulament să fie în continuare îndeplinite.
În scopul aplicării primului paragraf, producătorul precizează poziția centrului de greutate al masei corespunzătoare încărcăturii totale.
(6) Vehiculele incomplete din categoriile M2, M3, N2 și N3 care nu sunt prevăzute cu caroserie trebuie proiectate astfel încât să permită producătorilor din etapa ulterioară să îndeplinească cerințele de la punctele 7 și 8 din partea B și de la punctele 6 și 7 din partea C ale anexei I.
Articolul 4
Dispoziții privind omologarea CE de tip a unui tip de vehicul în ceea ce privește masele și dimensiunile acestuia
(1) Producătorul sau reprezentantul acestuia depune la autoritatea de omologare de tip cererea de omologare CE de tip pentru un vehicul în ceea ce privește masele și dimensiunile acestuia.
(2) Cererea se întocmește în conformitate cu modelul fișei de informații prevăzut în partea A din anexa V.
(3) Pentru calculul distribuției masei pe axe, producătorul furnizează autorității de omologare, pentru fiecare configurație tehnică din cadrul tipului de vehicul, astfel cum este definit prin setul de valori ale punctelor relevante din anexa V, informațiile necesare pentru determinarea următoarelor mase:
(a)
masa maximă tehnic admisibilă;
(b)
masa maximă tehnic admisibilă pe axă sau pe grupul de axe;
(c)
masa remorcabilă maximă tehnic admisibilă;
(d)
masa maximă tehnic admisibilă la punctul (punctele) de cuplare;
(e)
masa maximă tehnic admisibilă a ansamblului de vehicule.
Informațiile se furnizează sub formă de tabel sau în orice alt format adecvat, în acord cu autoritatea de omologare de tip.
(4) În situația în care echipamentele opționale afectează în mod semnificativ masele și dimensiunile vehiculului, producătorul furnizează serviciului tehnic amplasarea, masa și poziția geometrică a centrului de greutate în raport cu axele echipamentelor opționale care pot fi instalate pe vehicul.
(5) Prin derogare de la dispozițiile alineatului (4), în cazul în care echipamentele opționale sunt alcătuite din mai multe componente, amplasate pe vehicul în locuri diferite, producătorul poate furniza serviciului tehnic numai distribuția masei pe axe a echipamentelor opționale.
(6) Pentru grupuri de axe, producătorul indică distribuția pe axe a masei totale aplicate grupului.
Dacă este necesar, producătorul prezintă formulele utilizate pentru calculul distribuției sau graficele de distribuție relevante.
(7) Dacă autoritatea de omologare sau serviciul tehnic consideră că este necesar, producătorul pune la dispoziție în vederea inspecției un vehicul reprezentativ pentru tipul supus omologării.
(8) Producătorul vehiculului poate depune la autoritatea de omologare de tip o cerere de recunoaștere a echivalenței unei suspensii cu o suspensie pneumatică.
Dacă cerințele din anexa III sunt îndeplinite, autoritatea de omologare recunoaște echivalența unei suspensii cu o suspensie pneumatică.
În cazul în care serviciul tehnic a recunoscut echivalența, se redactează un raport de încercare. Autoritatea de omologare anexează raportul de încercare și descrierea tehnică a suspensiei la certificatul de omologare CE de tip.
(9) Dacă cerințele prevăzute în anexele I-IV la prezentul regulament sunt îndeplinite, autoritatea de omologare acordă omologarea de tip în conformitate cu sistemul de numerotare prevăzut în anexa VII la Directiva 2007/46/CE.
Un stat membru nu atribuie același număr de omologare unui alt tip de vehicul.
(10) În sensul alineatului (9), autoritatea de omologare eliberează un certificat de omologare CE de tip întocmit în conformitate cu modelul prevăzut în partea B a anexei V.
(11) Abaterile permise menționate în apendicele 2 la anexa I se aplică în sensul articolului 12 alineatul (2) din Directiva 2007/46/CE.
Articolul 5
Mase maxim admisibile pentru înmatriculare/punere în circulație
(1) În scopul înmatriculării și punerii în circulație a vehiculelor cărora li s-a acordat omologarea de tip în temeiul prezentului regulament, autoritățile naționale stabilesc, pentru fiecare variantă și versiune din cadrul tipului de vehicul, toate masele următoare, care sunt autorizate pentru traficul național sau internațional în temeiul Directivei 96/53/CE:
(a)
masa maxim admisibilă pentru înmatriculare/punere în circulație;
(b)
masa maxim admisibilă pe axă (axe) pentru înmatriculare/punere în circulație;
(c)
masa maxim admisibilă pe grup de axe pentru înmatriculare/punere în circulație;
(d)
masa de remorcare maxim admisibilă pentru înmatriculare/punere în circulație
(e)
masa maxim admisibilă a ansamblului pentru înmatriculare/punere în circulație:
Autoritățile naționale stabilesc procedura pentru determinarea maselor maxim admisibile pentru înmatriculare/punere în circulație prevăzute la primul paragraf. Acestea desemnează autoritatea competentă însărcinată cu stabilirea maselor în cauză și precizează informațiile care trebuie furnizate autorității competente respective.
(2) Masele maxim admisibile de înmatriculare/punere în circulație stabilite în conformitate cu procedura menționată la alineatul (1) nu pot depăși masele maxime menționate la articolul 3 alineatul (1).
(3) Producătorul este consultat de către autoritatea competentă cu privire la distribuția masei pe axe sau grup de axe pentru a garanta buna funcționare a sistemelor vehiculului, în special a sistemului de direcție și de frânare.
(4) La determinarea maselor maxim admisibile de înmatriculare/punere în circulație, autoritățile naționale se asigură că cerințele prevăzute în actele de reglementare enumerate în anexa IV și în anexa XI la Directiva 2007/46/CE sunt în continuare îndeplinite.
(5) În cazul în care autoritățile naționale constată că cerințele unuia dintre actele de reglementare enumerate în anexa IV și în anexa XI la Directiva 2007/46/CE, cu excepția prezentului regulament, nu mai sunt îndeplinite, trebuie efectuate încercări noi și o nouă omologare de tip sau o extindere, după caz, este acordată de către autoritatea de omologare care a acordat omologarea de tip inițială în conformitate cu actul de reglementare în cauză.
Articolul 6
Derogări
(1) Fără a aduce atingere articolului 4 alineatul (3) din Directiva 96/53/CE, omologarea CE de tip poate fi acordată pentru vehiculele destinate transportului de încărcături indivizibile ale căror dimensiuni depășesc cerințele din prezentul regulament. În acest caz, certificatul de omologare de tip și certificatul de conformitate trebuie să indice în mod clar că vehiculul este destinat numai transportului de încărcături indivizibile.
(2) Statele membre pot acorda omologări în conformitate cu articolele 23 și 24 din Directiva 2007/46/CE pentru vehiculele care depășesc dimensiunile maxime autorizate prevăzute la punctul 1.1 din părțile B, C și D ale anexei I la prezentul regulament.
Omologările de tip în conformitate cu articolul 23 din Directiva 2007/46/CE sunt supuse limitelor cantitative stabilite la punctul 3 din partea A a anexei XII la directiva menționată.
Articolul 7
Dispoziții tranzitorii
(1) Autoritățile naționale permit vânzarea și intrarea în exploatare a vehiculelor cărora li s-a acordat omologarea de tip înainte de data menționată la articolul 13 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 661/2009 și continuă să aprobe extinderi ale omologărilor acordate în temeiul Directivei 92/21/CEE și a Directivei 97/27/CE.
(2) Prin derogare de la alineatul (1), omologările CE de tip acordate în temeiul articolului 7 din Directiva 97/27/CE încetează să fie valabile la data la care se face referire la articolul 19 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 661/2009.
Cu toate acestea, statele membre pot înmatricula și permite vânzarea sau punerea în circulație a vehiculelor de sfârșit de serie a căror omologare CE de tip nu mai este valabilă, în cazul în care producătorul solicită acest lucru în conformitate cu articolul 27 din Directiva 2007/46/CE.
(3) Începând cu 10 ianuarie 2014, producătorii eliberează certificate de conformitate care sunt conforme cu prezentul regulament.
Până la 9 ianuarie 2014, aceștia indică masa reală a vehiculului la rubrica 52 din certificatul de conformitate, cu excepția cazului în care aceasta este indicată în una dintre celelalte rubrici ale certificatului de conformitate.
Articolul 8
Modificări aduse Directivei 2007/46/CE
Anexele I, III, IX și XVI la Directiva 2007/46/CE se modifică în conformitate cu anexa VI la prezentul regulament.
Anexa XII la Directiva 2007/46/CE se înlocuiește cu anexa VII la prezentul regulament.
Articolul 9
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică pentru noile tipuri de vehicule pentru care omologarea de tip este acordată de la 1 noiembrie 2012.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 12 decembrie 2012.