PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 4. února 2014,
kterým se zrušuje rozhodnutí 2000/745/ES, kterým se přijímají závazky nabídnuté v souvislosti s antidumpingovým a antisubvenčním řízením týkajícím se dovozu některých polyethylentereftalátů (PET) pocházejících mimo jiné z Indie
(2014/109/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní antisubvenční nařízení“), a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. STÁVAJÍCÍ OPATŘENÍ
(1)
Vyrovnávací opatření na dovoz polyethylentereftalátů (dále jen „PET“) pocházejících z Indie byla v platnosti od roku 2000 (2). Tato opatření byla naposledy ponechána v platnosti prováděcím nařízením Rady (EU) č. 461/2013 (3), a sice po přezkumu před pozbytím platnosti.
(2)
Antidumpingová opatření na dovoz PET pocházejících z Indie byla v platnosti od roku 2000 (4). Tato opatření byla naposledy ponechána v platnosti nařízením Rady (ES) č. 192/2007 (5), a sice po přezkumu před pozbytím platnosti. Dne 24. února 2012 zahájila Komise následný přezkum opatření před pozbytím platnosti. Prováděcím rozhodnutím 2013/226/EU (6) odmítla Rada návrh prováděcího nařízení Rady týkajícího se zachování antidumpingového cla na dovoz PET pocházejících mimo jiné z Indie, který předložila Komise, a uvedená antidumpingová opatření tedy pozbyla platnosti.
(3)
V roce 2000 přijala Komise rozhodnutím 2000/745/ES (7) cenové závazky (dále jen „závazky“), které nabídly v souvislosti s antidumpingovým i antisubvenčním řízením mimo jiné tyto indické společnosti: Pearl Engineering Polymers Limited (dále jen „Pearl“) a Reliance Industries Limited (dále jen „Reliance“). V roce 2005 přijala Komise rozhodnutím 2005/697/ES (8), kterým se mění rozhodnutí 2000/745/ES, závazek od indické společnosti South ASEAN Petrochem Limited, která v důsledku fúze změnila svůj název na Dhunseri Petrochem & Tea Limited (dále jen „Dhunseri“) (9).
B. ZMĚNA OKOLNOSTÍ BĚHEM PROVÁDĚNÍ ZÁVAZKŮ
(4)
Změna okolností během provádění závazků může odůvodnit rozhodnutí Komise vykonat svou pravomoc a zrušit přijetí závazků, jak je stanoveno v čl. 13 odst. 9 základního antisubvenčního nařízení.
(5)
Zrušení antidumpingových opatření a zachování vyrovnávacího cla představuje změnu okolností, za kterých byly závazky přijaty. Závazky byly přijaty za situace, kdy byla v platnosti jak antidumpingová, tak antisubvenční opatření. Základní prvek závazků, což je minimální dovozní cena, odráží prvek dumpingu i subvencování. V současné době neexistuje žádný prvek dumpingu. Proto není minimální dovozní cena na odpovídající úrovni.
C. PORUŠENÍ ZÁVAZKU
(6)
Kromě toho jedna z indických společností, Pearl, nesplnila svou oznamovací povinnost vůči Komisi. Tato společnost nepředložila čtvrtletní zprávy o prodejích. Komise tedy není schopna závazek účinně sledovat.
(7)
Podmínky závazku stanoví, že nepředložení zpráv se považuje za porušení závazku. Nedávný rozsudek Soudního dvora (10) rovněž potvrdil, že povinnost informovat musí být považována za základní povinnost nutnou pro řádné fungování závazku.
(8)
Přijetí závazku společnosti Pearl musí být na tomto základě zrušeno.
D. PÍSEMNÁ PODÁNÍ
(9)
Uvedeným třem společnostem se dostalo možnosti slyšení a předložení písemných podání. Dvě indické společnosti a výbor výrobců PET v Evropě (CPME) zastupující odvětví Unie poskytly své připomínky.
1. Změněné okolnosti jako důvod ke zrušení přijetí závazku
(10)
Jedna společnost tvrdila, že pro návrh na zrušení přijetí závazku chybí právní základ. Uvedená strana tvrdila, že čl. 13 odst. 9 základního antisubvenčního nařízení nezmiňuje výslovně „změněné okolnosti“ a spojuje veškeré možnosti zrušení přijetí závazku s případy porušení. Tento argument bylo nutné odmítnout. Ustanovení čl. 13. odst. 9 základního antisubvenčního nařízení „změněné okolnosti“ skutečně výslovně nezmiňuje. Avšak je jasné, že případy, kdy Komise může zrušit přijetí závazku, neomezuje na případy porušení. Stanoví, že „jestliže některá strana poruší nebo odvolá závazky, nebo v případě, že Komise zruší přijetí závazku [podtržení doplněno], je přijetí daného závazku po konzultacích zrušeno…“. Zdůrazňuje tedy, že zrušení přijetí závazku může tvořit samostatný základ pro toto zrušení.
(11)
Pravomoc Komise rozhodnout sama o přijetí nebo odmítnutí nabídky závazku se musí ve skutečnosti odrážet i v právu zrušit přijetí závazku, pokud se změní okolnosti, na jejichž základě byly nabídky závazků přijaty. Podle judikatury Soudního dvora „určují orgány při výkonu své posuzovací pravomoci, zda […] jsou závazky přijatelné“ (11). Uvedené posuzovací pravomoci jsou v oblasti opatření na ochranu obchodu obecně široké, protože soudy Unie uznávají, že v této oblasti musí orgány posuzovat složitou hospodářskou, politickou a právní situaci. Konkrétně Soudní dvůr rozhodl, že Komise „při výkonu pravomocí, které jí byly svěřeny v [základním nařízení] má velmi širokou posuzovací pravomoc, pokud jde o zájmy Společenství, při rozhodování o jakýchkoli opatřeních potřebných k řešení situace, které nastala“ (12). Komise má proto při přijímání, odmítání nebo rušení závazku posuzovací pravomoc, aby mohla provádět opatření týkající se obchodu v zájmu Unie.
(12)
Komise proto zamítá argument, že změna okolností ve srovnání s okolnostmi, které panovaly v době přijetí závazku, nemůže sloužit jako důvod pro zrušení uvedeného závazku.
2. Soulad zrušení s předchozími právními akty týkajícími se téhož řízení
(13)
Jedna společnost tvrdila, že rozhodnutím Komise 2013/223/EU (13) bylo potvrzeno přijetí jejího závazku. Jako související argument vznesla, že čl. 2 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 461/2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo, představuje další uznání toho, že závazek by mohl zůstat v platnosti i po skončení platnosti antidumpingového cla. Oba tyto argumenty jsou zavádějící. Rozhodnutím 2013/223/EU odvolala Komise přijetí závazků jedné indonéské a jedné indické společnosti, jelikož porušily své povinnosti předkládat zprávy. Zrušení v případě jedné společnosti v žádném případě nevylučuje následné rozhodnutí Komise zrušit přijetí jiných závazků, pokud toto opatření bude odůvodněné vzhledem k okolnostem konkrétního případu.
(14)
V prováděcím nařízení (EU) č. 461/2013, vyhlášeném dne 23. května 2013, se odrazila změna rozhodnutí 2000/745/ES v důsledku přijetí rozhodnutí 2013/223/EU (odvolání závazku v případě jedné indonéské a jedné indické společnosti). Prováděcí nařízení (EU) č. 461/2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo, bylo vyhlášeno tentýž den jako prováděcí rozhodnutí 2013/226/EU, kterým Rada zrušila antidumpingové clo. Důsledky uvedeného rozhodnutí by mohla Komise posoudit pouze po jeho přijetí.
(15)
Argumenty této strany tedy musely být odmítnuty.
3. Matematická úprava minimální dovozní ceny (MIP)
(16)
Jedna společnost požádala, aby Komise z MIP odečetla částku odpovídající stanovenému antidumpingovému clu, a tím uvedla MIP do souladu se základním opatřením - vyrovnávacím clem. Tuto operaci nebylo možné provést. Zaprvé, podle podmínek závazku je jakákoli revize působnosti a minimálních cen možná pouze prostřednictvím prozatímního přezkumu podle článku 19 základního antisubvenčního nařízení. Zadruhé, tato společnost žádala o to, aby ze stávající MIP byly pouze odečteny částky odpovídající částce stanoveného antidumpingového cla. Ve stávajícím závazku jsou mechanismy MIP a indexace založeny buď na ceně, která nepůsobí újmu, stanovené pro trh Unie (cílová cena), nebo na běžné hodnotě (v závislosti na dané společnosti), jak byla určena v roce 1999. Ve druhém zmiňovaném případě žádný základ pro MIP neexistuje, jelikož platnost antidumpingového cla vypršela. Kdyby byl závazek posuzován pouze s ohledem na vyrovnávací clo, vývozní cena (navýšená o částku stanoveného vyrovnávacího cla) by se mohla stát srovnávacím základem pro MIP. S cílem stanovit odpovídající MIP by Komise nejprve musela zjistit vývozní cenu, která by sloužila jako srovnávací základ. V tomto případě nelze žádný takový srovnávací základ jednoduše zjistit, mimo jiné proto, že opatření jsou v platnosti již po dlouhou dobu. Kromě toho zavedený mechanismus indexace, který se týká ceny, jež nepůsobí újmu (cílové ceny), nebo běžné hodnoty, nelze jednoduše převzít pro vývozní cenu. Jakákoli jednoduchá matematická úprava by vyžadovala, aby bylo možné snadno zjistit veškeré prvky nezbytné pro výpočet MIP a aby tyto prvky byly nesporné. Pouze v takovém případě může Komise zaručit rovnocennost závazku s platným opatřením. Tato podmínka není v tomto případě splněna. Jednoduchá matematická operace, kterou navrhoval žadatel, tedy není možná.
(17)
Pokud jde o platný závazek, musí Komise jednat včas, aby splnila rozhodnutí Rady o zrušení platného antidumpingového cla. Je tedy třeba vyvarovat se jakéhokoli dalšího prodlení. Zrušením přijetí závazku není dotčeno jakékoli možné budoucí rozhodnutí v případě, že nějaká společnost bude chtít předložit nabídku závazku.
(18)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana znovu zopakovala, že minimální dovozní cena by měla být snížena jednoduchou matematickou operací. Zpochybnila příslušné odůvodnění Komise jako „nevhodné a postrádající jakýkoli základ“. Tento postoj však nebyl nijak podložen, a proto je nutné jej odmítnout. Toto tvrzení bylo kromě toho předmětem 16. bodu odůvodnění.
(19)
Žádost o matematickou úpravu MIP tedy bylo nutné odmítnout.
4. Projednávaná věc T-422/13
(20)
Jedna společnost tvrdila, že závazky by měly zůstat v platnosti, dokud Tribunál nepřijme rozhodnutí ve věci T-422/13 CPME a další v. Rada. Uvedená společnost tvrdí, že pokud bude odvětví Unie úspěšné při napadnutí prováděcího rozhodnutí 2013/226/EU, kterým se zrušuje antidumpingové clo, Komise bude povinna závazek obnovit. Tento argument je zavádějící. Komise musí posoudit stávající situaci a jednat včas, aby splnila rozhodnutí Rady o zrušení antidumpingových opatření. Komise při rozhodování o této otázce nemůže předjímat možný výsledek soudní věci. Vzhledem k této skutečnosti je nutné včas přijmout rozhodnutí týkající se platných závazků.
5. Porušení závazku
(21)
Jedna společnost tvrdila, že porušení povinnosti podávat zprávy ze strany jedné společnosti by nemělo mít žádné důsledky pro jiné společnosti. Tímto se potvrzuje, že porušení povinnosti podávat zprávy bylo zjištěno pouze u společnosti Pearl.
6. Možný přezkum a závazky
(22)
Dvě indické společnosti tvrdily, že závazky by měly zůstat v platnosti, dokud nebudou k dispozici výsledky možného prozatímního přezkumu minimální dovozní ceny. Komise poznamenává, že jelikož platnost antidumpingového cla vypršela, základ pro minimální dovozní cenu přestal existovat (viz 16. bod odůvodnění). Je nutné včas přijmout rozhodnutí pro řešení účinků této změny. Společnost zároveň může požádat o přezkum platného opatření a v této souvislosti nabídnout nový závazek týkající se pouze platných antidumpingových opatření.
(23)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana znovu zopakovala, že Komise měla zahájit prozatímní přezkum z moci úřední a závazek měl mezitím zůstat v platnosti až do doby, než bude znám výsledek takového přezkumu.
(24)
Komise předně poukazuje na to, že má sama pravomoc rozhodnout o zahájení antisubvenčního přezkumného šetření. V tomto konkrétním případě však přezkumné šetření souvisí s přáním jednoho vývozce nabídnout nový závazek. Komise proto nemá žádný důvod zahájit přezkum bez nové nabídky závazku od dotčeného vývozce, v souladu s článkem 13 základního nařízení.
(25)
Kromě toho musí závazek jakožto rovnocenná forma opatření odpovídat základnímu opatření uloženému Radou. Tak tomu již není, což vedlo Komisi k návrhu zrušit platný závazek.
(26)
Je pravda, že strany mohou požádat o prozatímní přezkum na základě ustanovení základního antisubvenčního nařízení, a jakákoli možná nová nabídka závazku pak bude posuzována v rámci takového případného přezkumu.
7. Antisubvenční clo jako překážka dovozu
(27)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana tvrdila, že zrušení přijetí závazku „by neomezilo úroveň ochrany v souvislosti s pozbytím platnosti antidumpingových opatření (…), ale spíše [by] znemožnilo uživatelům PET dovoz“. Komise v tomto ohledu poznamenává, že vzhledem k neexistenci závazku přestává být minimální dovozní cena pro vývozce srovnávacím základem. Tato strana neposkytla důkazy o tom, proč by vyrovnávací clo mělo indickým vývozcům bránit v dovozu. V každém případě se účel uložení opatření a případně přijetí závazku netýká možnosti uživatelů dovážet. Účelem je stanovit úroveň ochrany, jak tato strana sama uvádí. Zájmy uživatelů byly posouzeny v souvislosti s otázkou, zda uložení opatření je v zájmu Unie, spolu se zájmy všech ostatních dotčených stran. Byl vyvozen závěr, že uložení opatření není v rozporu se zájmem Unie. Tento argument tedy musel být odmítnut.
8. Závěr ohledně připomínek jednotlivých stran
(28)
Žádný z argumentů vznesených zúčastněnými stranami nebyl takového rázu, aby změnil návrh Komise na zrušení přijetí závazku.
E. ZRUŠENÍ ROZHODNUTÍ 2000/745/ES
(29)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti by mělo být přijetí uvedených závazků zrušeno a rovněž by mělo být zrušeno rozhodnutí 2000/745/ES. V souladu s tím by se na dovoz PET vyrobených společnostmi Dhunseri, Reliance a Pearl (doplňkový kód TARIC pro společnost Dhunseri: A585, doplňkový kód TARIC pro společnost Reliance: A181 a doplňkový kód TARIC pro společnost Pearl: A182) mělo použít konečné vyrovnávací clo uložené čl. 1 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 461/2013,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2000/745/ES se zrušuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 4. února 2014.
DECIZIA DE PUNERE ÎN APLICARE A COMISIEI
din 4 februarie 2014
de abrogare a Deciziei 2000/745/CE privind acceptarea angajamentelor oferite în cadrul procedurilor antidumping și antisubvenții referitoare la importurile anumitor tipuri de polietilentereftalat (PET) originare, printre altele, din India
(2014/109/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 597/2009 al Consiliului din 11 iunie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenții din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (1) (denumit în continuare „regulamentul antisubvenție de bază”), în special articolul 13,
după consultarea comitetului consultativ,
întrucât:
A. MĂSURILE EXISTENTE
(1)
Măsurile compensatorii la importurile de polietilentereftalat („PET”) originare din India sunt în vigoare începând cu anul 2000 (2). Cel mai recent s-a decis menținerea acestor măsuri prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 461/2013 al Consiliului (3), în urma unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor.
(2)
Măsurile antidumping la importurile de PET originare din India sunt în vigoare începând cu anul 2000 (4). Cel mai recent s-a decis menținerea acestor măsuri prin Regulamentul (CE) nr. 192/2007 al Consiliului (5), în urma unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor. La 24 februarie 2012, Comisia a inițiat o nouă reexaminare în perspectiva expirării măsurilor. Prin Decizia de punere în aplicare 2013/226/UE (6), Consiliul a respins propunerea Comisiei de regulament de punere în aplicare al Consiliului privind menținerea taxei antidumping la importurile de PET originare, printre altele, din India și, prin urmare, măsurile antidumping au expirat.
(3)
În 2000, prin Decizia 2000/745/CE (7), Comisia a acceptat angajamentele de preț (denumite în continuare „angajamentele”) prezentate, printre altele, de societățile indiene Pearl Engineering Polymers Limited („Pearl”) și Reliance Industries Limited („Reliance”), în legătură cu procedurile antidumping și cu procedurile antisubvenție. În 2005, prin Decizia 2005/697/CE (8) de modificare a Deciziei 2000/745/CE, Comisia a acceptat un angajament din partea societății indiene South ASEAN Petrochem Limited, care, ca urmare a unei fuziuni, și-a schimbat denumirea în Dhunseri Petrochem & Tea Limited („Dhunseri”) (9).
B. MODIFICAREA CIRCUMSTANȚELOR PE PARCURSUL APLICĂRII ANGAJAMENTELOR
(4)
O modificare a circumstanțelor pe parcursul aplicării angajamentelor poate justifica decizia Comisiei de a-și exercita competența de a retrage acceptarea angajamentelor, astfel cum se prevede la articolul 13 alineatul (9) din regulamentul de bază antisubvenții.
(5)
Abrogarea măsurilor antidumping și menținerea taxelor compensatorii constituie o modificare a circumstanțelor în care au fost acceptate angajamentele. Angajamentele au fost acceptate în prezența ambelor măsuri (antidumping și compensatorii). Elementul central al angajamentelor, prețul minim la import („PMI”), reflectă atât elementul de dumping, cât și cel de subvenție. În prezent, nu există niciun element de dumping. Prin urmare, PMI nu este la nivelul corespunzător.
C. ÎNCĂLCĂRI ALE ANGAJAMENTULUI
(6)
În plus, Pearl, una dintre societățile indiene, nu a respectat obligația de raportare față de Comisie. Societatea nu a prezentat trimestrial rapoarte privind vânzările. Astfel, Comisia nu este în măsură să monitorizeze efectiv angajamentul.
(7)
Dispozițiile angajamentului prevăd că refuzul de a prezenta rapoarte constituie o încălcare a angajamentului. O hotărâre recentă a Curții de Justiție (10) a confirmat în egală măsură că obligațiile de raportare trebuie să fie considerate drept obligații primare pentru buna funcționare a unui angajament.
(8)
Acceptarea angajamentului prezentat de societatea Pearl trebuie să fie retrasă și pe această bază.
D. OBSERVAȚII SCRISE
(9)
Cele trei societăți au avut posibilitatea de a-și face cunoscute opiniile și de a transmite observații în scris. Două societăți indiene și Comitetul de producători de PET din Europa (CPME), reprezentând industria din Uniune, au transmis observații.
1. Modificarea circumstanțelor ca motiv pentru retragerea acceptării unui angajament
(10)
O societate a afirmat că propunerea de a retrage acceptarea angajamentului nu are un temei juridic. Partea respectivă a susținut că articolul 13 alineatul (9) din regulamentul de bază antisubvenții nu menționează în mod explicit „modificarea circumstanțelor” și condiționează posibilitatea de a retrage acceptarea angajamentului de existența unei încălcări. A fost necesar să se respingă argumentul respectiv. Într-adevăr, articolul 13 alineatul (9) din regulamentul de bază antisubvenții nu menționează în mod explicit „modificarea circumstanțelor”. Cu toate acestea, este evident că acesta nu limitează situațiile în care Comisia poate retrage acceptarea unui angajament la cazurile de încălcare. Regulamentul prevede că, „[î]n caz de încălcare sau de retragere a unui angajament de către o parte sau în caz de retragere a acceptării angajamentului de către Comisie [sublinierea noastră], acceptarea angajamentului se retrage, după consultări…”. Prin urmare, retragerea acceptării angajamentului este evidențiată ca bază unică pentru retragere.
(11)
De fapt, puterea de apreciere a Comisiei, în vederea acceptării sau respingerii unei oferte de angajament, trebuie să se reflecte în competența de a retrage acceptarea unui angajament, în cazul în care împrejurările pe baza cărora au fost acceptate ofertele de angajament suferă o schimbare. Conform jurisprudenței Curții, „este rolul instituțiilor să stabilească, prin exercitarea puterii lor de apreciere, dacă […] angajamentele sunt acceptabile” (11). În general, instituțiile dispun de o largă putere de apreciere în domeniul măsurilor de protecție a comerțului, dat fiind că instanțele Uniunii recunosc că, în acest domeniu, instituțiile trebuie să analizeze situații economice, politice și juridice complexe. Mai precis, conform afirmațiilor Curții, Comisia, „atunci când exercită competențele care îi sunt atribuite de [regulamentul de bază], dispune de o largă putere de apreciere pentru a stabili, în funcție de interesul Comunității, adoptarea oricăror măsuri necesare pentru a face față situației constatate” (12). Prin urmare, Comisia, atunci când acceptă, respinge sau retrage un angajament, dispune de puterea de apreciere necesară pentru a permite punerea în aplicare a măsurilor în domeniul comerțului care sunt necesare în interesul Uniunii.
(12)
Prin urmare, Comisia respinge argumentul conform căruia o schimbare a circumstanțelor în raport cu cele existente la momentul acceptării angajamentului nu poate servi drept motiv pentru retragerea acceptării respective.
2. Coerența retragerii cu actele juridice precedente privind aceeași procedură
(13)
O societate a afirmat că Decizia 2013/223/UE a Comisiei (13) a reconfirmat acceptarea angajamentului său. Un alt argument a fost acela că articolul 2 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 461/2013 de instituire a unei taxe compensatorii definitive a reprezentat o altă recunoaștere a faptului că angajamentul putea rămâne în vigoare după expirarea taxelor antidumping. Ambele argumente sunt greșite. Prin Decizia 2013/223/UE, Comisia a retras acceptarea angajamentului unei societăți indoneziene și al unei societăți indiene care nu au respectat obligațiile de raportare. O retragere privind o societate nu împiedică în niciun fel o decizie ulterioară a Comisiei de retragere a acceptării altor angajamente, dacă o astfel de măsură se justifică ținând cont de circumstanțele unui caz specific.
(14)
În consecință, Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 461/2013, publicat la 23 mai 2013, a reflectat modificarea Deciziei 2000/745/CE ca urmare a adoptării Deciziei 2013/223/UE (retragerea angajamentului unei societăți indoneziene și al unei societăți indiene). Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 461/2013 de instituire a unei taxe compensatorii definitive a fost publicat în aceeași zi ca Decizia de punere în aplicare 2013/226/UE, prin care Consiliul a abrogat taxa antidumping. Consecințele celei de a doua decizii nu au putut fi evaluate de Comisie decât după adoptarea acesteia.
(15)
Prin urmare, a fost necesar să se respingă argumentele avansate de către partea în cauză.
3. Adaptarea matematică a PMI
(16)
O societate a solicitat Comisiei să deducă din PMI o sumă corespunzând taxei antidumping fixe, astfel încât PMI să fie în conformitate cu măsura în cauză - - taxa compensatorie. Această operațiune nu a putut fi efectuată. În primul rând, în conformitate cu termenii angajamentului, orice revizuire a domeniului de aplicare și a prețurilor minime este posibilă numai prin intermediul unei reexaminări intermediare, în conformitate cu articolul 19 din regulamentul de bază antisubvenții. În al doilea rând, societatea a solicitat pur și simplu deducerea din PMI actual a sumelor corespunzând valorii taxei antidumping fixe. În angajamentul actual, PMI și mecanismul de indexare se bazează fie pe prețul neprejudiciabil stabilit pentru piața Uniunii (preț indicativ), fie pe valoarea normală (în funcție de societatea în cauză), astfel cum a fost stabilită în 1999. În ultimul caz, dat fiind că taxa antidumping a expirat, nu există nicio bază pentru stabilirea PMI. Dacă angajamentul ar fi fost evaluat numai cu privire la taxa compensatorie, prețul de export (majorat cu valoarea taxei compensatorii fixe) ar fi putut fi considerat o valoare de referință pentru PMI. Pentru a stabili un PMI adecvat, Comisia ar trebui mai întâi să identifice prețul de export care va servi drept valoare de referință. În cazul de față nu poate fi identificată cu ușurință o astfel de valoare de referință, nu în ultimul rând deoarece măsurile sunt în vigoare de mult timp. De asemenea, mecanismul de indexare în vigoare în prezent, care se bazează pe prețul neprejudiciabil (prețul indicativ) sau pe valoarea normală, nu poate fi aplicat pur și simplu în cazul prețului de export. Pentru realizarea unei simple adaptări matematice ar fi fost necesar ca toate elementele necesare pentru a calcula PMI să fie ușor de identificat și de necontestat. Numai în acest caz Comisia poate asigura echivalența angajamentului cu măsura în vigoare. Această condiție nu este îndeplinită în cazul de față. Prin urmare, este imposibil să se efectueze o simplă operațiune matematică, după cum sugerează solicitantul.
(17)
Comisia trebuie să acționeze în timp util în ceea ce privește angajamentul în vigoare, pentru a da curs deciziei Consiliului de abrogare a taxelor antidumping în vigoare. Prin urmare, orice întârziere suplimentară trebuie să fie evitată. Retragerea acceptării angajamentului nu împiedică adoptarea unei decizii în viitor, în cazul în care o societate dorește să depună o ofertă de angajament.
(18)
În urma celei de a doua comunicări a constatărilor Comisiei, o parte a reafirmat faptul că prețul minim de import ar trebui să fie redus printr-o simplă operație matematică. Partea a contestat raționamentul Comisiei în această privință, considerându-l „neadecvat și lipsit de fundamentare”. Totuși, această poziție nu a fost justificată în mod corespunzător și, prin urmare, a trebuit să fie respinsă. În orice caz, argumentul a fost examinat la considerentul 16 de mai sus.
(19)
În consecință, a fost necesar să se respingă cererea de a ajusta matematic PMI.
4. Cauza pendinte T-422/13
(20)
O societate a afirmat că angajamentele ar trebui să rămână în vigoare până la adoptarea hotărârii Tribunalului în cauza T-422/13, CPME și alții/Consiliul. Conform afirmațiilor respectivei societăți, în cazul în care industria din Uniune va obține câștig de cauză în recursul împotriva Deciziei de punere în aplicare 2013/226/UE de abrogare a taxelor antidumping, Comisia ar fi obligată să restabilească angajamentul. Acest argument este greșit. Comisia trebuie să evalueze situația actuală și să acționeze în timp util pentru a da curs deciziei Consiliului de abrogare a măsurilor antidumping. Deciziile Comisiei în acest sens nu se pot baza pe o anticipare a rezultatului posibil al unei cauze. Având în vedere acest fapt, decizia privind angajamentele în vigoare trebuie adoptată în timp util.
5. Încălcări ale angajamentului
(21)
O societate a afirmat că nerespectarea obligațiilor de raportare de către o societate nu ar trebui să aibă consecințe asupra altor societăți. Comisia confirmă faptul că a constatat că numai societatea Pearl nu și-a respectat obligațiile de raportare.
6. Reexaminarea eventuală și angajamentele
(22)
Două societăți indiene au susținut că angajamentele ar trebui să rămână în vigoare până când vor fi cunoscute rezultatele unei eventuale reexaminări intermediare a PMI. Comisia remarcă faptul că, dat fiind că taxa antidumping a expirat, nu există nicio bază pentru stabilirea PMI (a se vedea considerentul 16 de mai sus). Pentru a remedia efectele acestei schimbări, o decizie trebuie adoptată în timp util. În paralel, o societate poate solicita reexaminarea măsurii în vigoare și, în acest context, poate oferi un nou angajament care să vizeze exclusiv măsurile compensatorii în vigoare.
(23)
În urma celei de a doua comunicări a constatărilor Comisiei, o parte a reafirmat faptul că ar fi trebuit lansată o reexaminare intermediară ex officio de către Comisie, iar angajamentul ar trebui să rămână în vigoare până la comunicarea rezultatelor reexaminării.
(24)
Comisia menționează în primul rând că deschiderea unei anchete de reexaminare antisubvenție ține de puterea sa de apreciere. Totuși, în acest caz specific, deschiderea unei anchete de reexaminare este condiționată de dorința unui exportator de a oferi un nou angajament. Prin urmare, Comisia nu are niciun motiv să deschidă o anchetă de reexaminare în lipsa unei noi oferte de angajament din partea exportatorului în cauză, în conformitate cu articolul 13 din regulamentul de bază.
(25)
Mai mult, dat fiind că reprezintă o formă de echivalare a măsurilor, un angajament trebuie să corespundă măsurii în cauză impuse de Consiliu. Dat fiind că nu mai este cazul, Comisia a propus retragerea angajamentului în vigoare.
(26)
Părțile pot, într-adevăr, să solicite o reexaminare intermediară pe baza dispozițiilor regulamentului antisubvenție de bază și orice nouă ofertă de angajament va fi examinată în contextul unei astfel de reexaminări.
7. Taxa antisubvenție - un obstacol în calea importurilor
(27)
În urma celei de a doua comunicări a constatărilor Comisiei, o parte a afirmat că retragerea acceptării angajamentului „în loc să reducă nivelul de protecție ca răspuns la expirarea măsurilor antidumping, (…) ar împiedica utilizatorii de PET să importe”. Comisia menționează în acest sens că, în absența unui angajament, prețul minim de import nu mai reprezintă un punct de referință pentru exportator. Partea nu și-a justificat afirmația că taxa compensatorie ar împiedica exportatorii indieni să importe. În orice caz, scopul impunerii unor măsuri și al acceptării unui angajament, dacă este adecvat, nu este de a permite utilizatorilor să importe. Scopul este de a impune un nivel de protecție, după cum remarcă partea. Interesele utilizatorilor, precum și interesele tuturor celorlalte părți interesate, au fost evaluate în cadrul examinării interesului Uniunii de a impune măsuri. S-a concluzionat că impunerea de măsuri nu este contrară interesului Uniunii. Prin urmare, argumentul a trebuit să fie respins.
8. Concluzie privind observațiile transmise de părți
(28)
Niciunul dintre argumentele prezentate de către părțile interesate nu a fost de natură să modifice propunerea Comisiei de retragere a acceptării angajamentului.
E. ABROGAREA DECIZIEI 2000/745/CE
(29)
Având în vedere cele menționate anterior, se impune retragerea acceptării angajamentelor și abrogarea Deciziei 2000/745/CE. În consecință, taxele compensatorii definitive instituite prin articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 461/2013 ar trebui să se aplice importurilor de PET fabricat de societățile Dhunseri, Reliance și Pearl (cod adițional TARIC A585 pentru Dhunseri, cod adițional TARIC A181 pentru Reliance și cod adițional TARIC A182 pentru Pearl),
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Decizia 2000/745/CE se abrogă.
Articolul 2
Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Adoptată la Bruxelles, 4 februarie 2014.