NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) 2015/585
ze dne 18. prosince 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o regulační technické normy vymezující období krytí rizika marží
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 304 odst. 5 čtvrtý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rámec pro výpočet období krytí rizika marží používaných pro výpočet kapitálových požadavků členů clearingového systému pro expozice vůči jejich klientům by měl být vhodný jak pro instituce používající metodu interního modelu, tak pro instituce používající standardizované metody. Měl by rovněž odrážet změny podmínek na trhu, aby představoval správný obezřetnostní přístup, aniž by zároveň na tyto instituce uvaloval nepřiměřenou provozní zátěž.
(2)
Ačkoli se definice likvidačních období používaných ústředními protistranami liší od definice období krytí rizika marží používaných členy clearingového systému pro účely výpočtu kapitálových požadavků pro expozice vůči jejich klientům, ve své podstatě jsou oba pojmy velmi podobné. Likvidační období totiž odrážejí změny podmínek na trhu a zohledňují období pro uzavření smluv a transakcí. Odhady likvidačních období provedené ústředními protistranami by proto měly sloužit jako zástupný ukazatel období krytí rizika marží pro účely výpočtu kapitálových požadavků členů clearingového systému pro expozice vůči jejich klientům.
(3)
Používání likvidačních období by navíc zajistilo komplexní pokrytí všech druhů produktů a transakcí uvedených v čl. 301 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, u nichž clearing provádějí ústřední protistrany, a mělo by navíc tu výhodu, že by nevyžadovalo aktualizace tohoto nařízení v přenesené pravomoci, kdykoli by ústřední protistrana začala provádět clearing nového druhu produktu či transakce.
(4)
Na rozdíl od období krytí rizika marží zahrnují někdy likvidační období zveřejňovaná ústředními protistranami dodatečná období, jež mají umožnit novaci pozic vůči členovi clearingového systému, u něhož nedošlo k selhání. Jelikož jsou tato dodatečná období specifikem likvidačních období a neodrážejí rozdíly v riziku, jež členové clearingového systému podstupují, není nutné, aby byla doplňována k období krytí rizika marží, která mohou instituce použít při výpočtu svých kapitálových požadavků pro expozice vůči klientovi, pokud jednají jako členové clearingového systému.
(5)
Aby se zajistilo, že tyto odhady budou podléhat schválení ze strany orgánů dohledu, měla by být jako zástupné ukazatele pro období krytí rizika marží při výpočtu kapitálových požadavků členů clearingového systému pro expozice vůči jejich klientům povolena pouze likvidační období odhadovaná způsobilými ústředními protistranami, jak jsou definovány v čl. 4 odst. 1 bodě 88 nařízení (EU) č. 575/2013.
(6)
Jelikož cílem období krytí rizika marží je zachytit změny tržní hodnoty skupiny transakcí se započtením v období od poslední výměny kolaterálu, jenž pokrývá skupinu transakcí se započtením s protistranou, u níž došlo k selhání, do okamžiku, kdy se transakce uzavřou a provede se opětovné zajištění (re-hedging) výsledného tržního rizika, a jelikož trhy mohou být v některé kalendářní dny uzavřeny, měla by být období krytí rizika marží vyjádřena v obchodních dnech. Zajistí se tak, že kapitálové požadavky k těmto transakcím budou plně odrážet rizika, jimž je instituce během období krytí rizika marží vystavena. Je proto vhodné stanovit, že období krytí rizika marží používané pro účely čl. 304 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 trvá minimálně pět obchodních dní, tj. déle než minimálních pět dní stanovených v tomto článku. Minimální období krytí rizika marží by se tak sjednotilo s ustanoveními části třetí hlavy II kapitoly 6 oddílu 6 nařízení (EU) č. 575/2013, která se týkají požadavků na použití metody interního modelu.
(7)
V souladu s čl. 304 odst. 3 a 4 nařízení (EU) č. 575/2013 mohou instituce při výpočtu kapitálových požadavků pro své expozice vůči klientovi použít kratší období krytí rizika marží, avšak pouze pokud jednají jako členové clearingového systému. Proto se pravidla pro období krytí rizika marží, která podle těchto ustanovení mohou instituce použít, neuplatní, pokud instituce vypočítávají své kapitálové požadavky pro expozice vůči klientům, ale nejednají v případě těchto expozic jako členové clearingového systému. Nezáleží přitom na tom, zda tyto instituce uplatňují metodu interního modelu, či nikoli, ani na tom, zda je u příslušných expozic vůči klientům clearing prováděn centrálně, či nikoli.
(8)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Komisi předložil Evropský orgán pro bankovnictví.
(9)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (2),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Období krytí rizika marží pro skupiny transakcí se započtením, která instituce mohou použít po účely čl. 304 odst. 3 až 4 nařízení (EU) č. 575/2013, musejí být stanovena v souladu s odstavci 2 a 3 tohoto článku.
2. Pokud příslušná skupina transakcí se započtením zahrnuje transakce, jejichž clearing provádí způsobilá ústřední protistrana definovaná v čl. 4 odst. 1 bodě 88 nařízení (EU) č. 575/2013, představuje období krytí rizika marží, jež může instituce použít, to z následujících období, které je delší:
a)
pět obchodních dnů;
b)
nejdelší likvidační období smluv nebo transakcí, jež jsou součástí skupiny transakcí se započtením, zveřejněné v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. b) bodem vi) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 153/2013 (3) způsobilou ústřední protistranou, která provádí clearing těchto smluv nebo transakcí.
Pro účely prvního pododstavce písm. b), zahrnuje-li zveřejněné likvidační období dodatečné období za účelem novace pozic vůči členovi clearingového systému, u něhož nedošlo k selhání, se toto dodatečné období nezahrnuje do období, které instituce použijí jako období krytí rizika marží.
3. Pokud příslušná skupina transakcí se započtením zahrnuje transakce, jejichž clearing neprovádí způsobilá ústřední protistrana definovaná v čl. 4 odst. 1 bodě 88 nařízení (EU) č. 575/2013, je délka období krytí rizika marží, jež může instituce použít, nejméně deset obchodních dnů.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. prosince 2014.
REGULAMENTUL DELEGAT (UE) 2015/585 AL COMISIEI
din 18 decembrie 2014
de completare a Regulamentului (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare pentru precizarea perioadelor de risc de marjă
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 575/2013 din 26 iunie 2013 al Parlamentului European și al Consiliului privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și firmele de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (1), în special articolul 304 alineatul (5) al patrulea paragraf,
întrucât:
(1)
Cadrul pentru calcularea perioadelor de risc de marjă (MPOR) utilizat pentru a stabili cerințele de fonduri proprii ale membrilor compensatori pentru expunerile față de clienții lor ar trebui să fie adecvat atât pentru instituțiile care utilizează metoda modelului intern (IMM), cât și pentru cele care folosesc metodele standardizate. De asemenea, acesta ar trebui să reflecte modificările condițiilor de piață pentru a constitui o abordare solidă din punct de vedere prudențial, fără să impună, totodată, o sarcină operațională excesivă asupra respectivelor instituții.
(2)
Deși definiția perioadelor de lichidare utilizată de contrapărțile centrale (CCP) nu este identică cu definiția MPOR utilizată de membrii compensatori în scopul de a calcula cerințele de fonduri proprii pentru expunerile față de clienții lor, cele dintâi sunt totuși foarte asemănătoare celor din urmă din punctul de vedere al conținutului lor. Într-adevăr, perioadele de lichidare reflectă modificările condițiilor de piață și iau în considerare perioadele de închidere ale contractelor și ale tranzacțiilor. Prin urmare, estimările CCP privind perioadele de lichidare ar trebui să servească drept substituent pentru MPOR în scopul de a calcula cerințele de fonduri proprii ale membrilor compensatori pentru expunerile față de clienții lor.
(3)
Utilizarea perioadelor de lichidare ar asigura, de asemenea, acoperirea completă a tuturor tipurilor de produse și de tranzacții prevăzute la articolul 301 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 care sunt compensate de CCP și ar avea avantajul suplimentar de a nu fi necesar ca prezentul regulament delegat să facă obiectul unor actualizări de fiecare dată când o CCP ar începe compensarea unui nou tip de produs sau de tranzacție.
(4)
Spre deosebire de MPOR, perioadele de lichidare făcute publice de CCP includ uneori perioade suplimentare pentru a permite novația pozițiilor unui membru compensator care își respectă obligațiile. Deoarece respectivele perioade suplimentare sunt specifice perioadelor de lichidare și nu reflectă nicio diferență în ceea ce privește riscurile suportate de membrii compensatori, nu este necesar ca acestea să fie adăugate la MPOR pe care instituțiile le pot utiliza în scopul calculării cerințelor de fonduri proprii pentru expunerile lor față de un client atunci când acționează ca membri compensatori.
(5)
În vederea asigurării faptului că estimările respective fac obiectul aprobării de către autoritățile de supraveghere, numai perioadele de lichidare estimate de contrapartidele centrale calificate, astfel cum sunt definite la articolul 4 alineatul (1) punctul 88 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, ar trebui să poată fi utilizate ca substituenți pentru MPOR în scopul calculării cerințelor de fonduri proprii ale membrilor compensatori pentru expunerile față de clienții lor.
(6)
Deoarece MPOR are ca scop identificarea variațiilor valorii de piață a unui set de compensare de tranzacții în perioada de la ultimul schimb de garanții reale care acoperă respectivul set de compensare cu o contrapartidă aflată în stare de nerambursare până la momentul la care tranzacțiile sunt închise și riscul de piață rezultat face obiectul unei noi acoperiri împotriva riscurilor și deoarece este posibil ca piețele să fie închise în anumite zile calendaristice, MPOR ar trebui exprimate în zile lucrătoare. În acest mod se va asigura faptul că cerința de fonduri proprii pentru tranzacțiile respective reflectă pe deplin riscurile la care este expusă instituția pe durata MPOR. Prin urmare, este oportun să se prevadă că plafonul MPOR care trebuie utilizat în sensul articolului 304 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 este egal cu cinci zile lucrătoare, și anume are o durată mai lungă decât perioada minimă de cinci zile prevăzută la articolul respectiv. Astfel, plafonul MPOR ar fi aliniat și la dispozițiile prevăzute în partea a treia titlul II capitolul 6 secțiunea 6 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 care se referă la cerințele de utilizare a IMM.
(7)
În conformitate cu articolul 304 alineatele (3) și (4) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, instituțiile pot aplica MPOR mai scurte atunci când calculează cerințele de fonduri proprii pentru expunerile lor față de un client numai în cazul în care acționează ca membri compensatori. Prin urmare, normele privind MPOR pe care instituțiile le pot utiliza în temeiul dispozițiilor respective nu se aplică în situația în care instituțiile calculează cerințele de fonduri proprii pentru expunerile față de un client, fără a acționa însă ca membri compensatori pentru expunerile respective. Acest lucru este valabil indiferent dacă instituțiile respective aplică sau nu IMM și indiferent dacă expunerile relevante față de clienți sunt sau nu compensate la nivel central.
(8)
Prezentul regulament se bazează pe proiectele de standarde tehnice de reglementare prezentate Comisiei de către Autoritatea Bancară Europeană.
(9)
Autoritatea Bancară Europeană a efectuat consultări publice deschise cu privire la proiectele de standarde tehnice de reglementare pe care se bazează prezentul regulament, a analizat costurile și beneficiile potențiale aferente și a solicitat avizul Grupului părților interesate din domeniul bancar, instituit în conformitate cu articolul 37 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 al Parlamentului European și al Consiliului (2),
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
(1) Perioadele de risc de marjă (MPOR) aferente unui set de compensare pe care instituțiile le pot utiliza în sensul articolului 304 alineatele (3) și (4) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 se determină în conformitate cu alineatele (2) și (3) din prezentul articol.
(2) În cazul în care setul de compensare relevant include tranzacții compensate cu o contrapartidă centrală calificată, astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 88 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, MPOR pe care instituțiile le pot utiliza corespund perioadei cu durata mai mare dintre cele enumerate în continuare:
(a)
cinci zile lucrătoare;
(b)
cea mai lungă perioadă de lichidare a contractelor sau a tranzacțiilor incluse în setul de compensare, astfel cum a fost făcută publică în conformitate cu articolul 10 alineatul (1) litera (b) punctul (vi) din Regulamentul delegat (UE) nr. 153/2013 al Comisiei (3) de către contrapartida centrală calificată cu care sunt compensate respectivele contracte sau tranzacții.
În sensul literei (b) primul paragraf, în cazul în care perioada de lichidare făcută publică include o perioadă suplimentară pentru novația pozițiilor unui membru compensator care își respectă obligațiile, perioada care trebuie să fie utilizată de instituții ca MPOR exclude respectiva perioadă suplimentară.
(3) În cazul în care setul de compensare relevant include tranzacții care nu sunt compensate cu o contrapartidă centrală calificată, astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 88 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, MPOR pe care instituțiile le pot utiliza au o durată de cel puțin 10 zile lucrătoare.
Articolul 2
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 18 decembrie 2014.