SMĚRNICE RADY 2013/43/EU
ze dne 22. července 2013,
kterou se mění směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty, pokud jde o volitelné a dočasné používání mechanismu přenesení daňové povinnosti ve vztahu k dodání některého zboží a poskytnutí některých služeb s vysokým rizikem podvodů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 2006/112/ES (3) stanoví, že daň z přidané hodnoty (DPH) je povinna odvést každá osoba povinná k dani uskutečňující plnění zahrnující zdanitelné dodání zboží nebo poskytnutí služby. U přeshraničních plnění a některých domácích vysoce rizikových odvětví je však stanoveno přenesení povinnosti odvést daň na osobu, které je dodáno zboží nebo poskytnuta služba (mechanismus přenesení daňové povinnosti).
(2)
Vzhledem k závažnosti podvodů v oblasti DPH by členským státům mělo být povoleno dočasně používat mechanismus, kterým se povinnost odvést daň přesouvá na osobu, pro kterou je zdanitelné dodání zboží nebo poskytnutí služby uskutečněno, v případě dodání určitých kategorií zboží či poskytnutí určitých kategorií služeb, i když tyto kategorie nejsou uvedeny v článku 199 směrnice 2006/112/ES, ani se na ně nevztahují zvláštní odchylky udělené členským státům.
(3)
Za tímto účelem předložila Komise v roce 2009 návrh se seznamem řady zboží a služeb, u nichž by mohl být po omezenou dobu používán mechanismus přenesení daňové povinnosti. Rada se rozhodla pro rozdělení návrhu a přijala směrnici Rady 2010/23/EU (4), která se však omezila pouze na povolenky na emise skleníkových plynů, neboť situace s podvody v tomto odvětví si vyžádala okamžitou reakci. Rada zároveň učinila politický závazek, že bude pokračovat v jednáních o zbývající části návrhu Komise.
(4)
Od té doby se objevily podvody i v jiných odvětvích, a ke zbývající části návrhu Komise by tudíž mělo být přidáno nové zboží a služby, pokud jde o předem stanovený seznam zboží a služeb, u nichž by se mohlo používat přenesení daňové povinnosti. K podvodům dochází především v souvislosti s dodáváním plynu a elektřiny, poskytováním telekomunikačních služeb, dodáváním herních konzolí, tabletů a laptopů, obilovin, technických plodin, včetně olejnatých semen a cukrové řepy, a surových či polozpracovaných kovů, včetně drahých kovů.
(5)
Zavedení mechanismu přenesení daňové povinnosti, který se nepoužívá obecně, ale je zaměřen na toto zboží a služby, které jsou podle nedávných zkušeností obzvláště náchylné k podvodům, by nemělo nepříznivě ovlivnit základní principy systému DPH, jako jsou dělené platby.
(6)
Předem stanovený seznam, z něhož mohou členské státy vybírat, by měl být omezen na dodání zboží a poskytnutí služeb, které jsou podle nedávných zkušeností obzvláště náchylné k podvodům.
(7)
Při používání mechanismu přenesení daňové povinnosti jsou členské státy oprávněny stanovit podmínky pro používání tohoto mechanismu, včetně stanovení prahových hodnot, kategorií dodavatelů, poskytovatelů, pořizovatelů nebo příjemců, na které se tento mechanismus vztahuje, a částečné používání mechanismu v rámci jednotlivých kategorií.
(8)
Jelikož je mechanismus přenesení daňové povinnosti dočasným opatřením do doby, než budou přijata dlouhodobější legislativní řešení zaměřená na zvýšení odolnosti systému DPH vůči daňovým podvodům, měl by se mechanismus přenesení daňové povinnosti podle článku 199a směrnice 2006/112/ES používat pouze po omezenou dobu.
(9)
Aby bylo zajištěno, že mechanismus přenesení daňové povinnosti bude možné používat po dostatečně dlouhou dobu tak, aby byl účinný a bylo možno jej následně zhodnotit, je nutné prodloužit jeho stávající dobu použitelnosti, která končí dne 30. června 2015. Stejně tak by mělo být posunuto datum, do kdy má být provedeno hodnocení, jakož i datum, do kdy je třeba oznámit, že dochází k přesunu podvodného jednání.
(10)
Aby mohly používat mechanismus přenesení daňové povinnosti ve výše uvedených případech všechny členské státy, je nutné přijmout zvláštní změnu směrnice 2006/112/ES.
(11)
Jelikož cílem navrhovaného opatření je řešit problém podvodů v oblasti DPH prostřednictvím dočasných opatření, která se odchylují od stávajících pravidel Unie, a tohoto cíle nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, ale lze jej dosáhnout jedině na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(12)
Směrnice 2006/112/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2006/112/ES se mění takto:
1)
V článku 193 se slova „článků 194 až 199“ nahrazují slovy „článků 194 až 199b“.
2)
Článek 199a se mění takto:
a)
v odstavci 1 se uvozující věta nahrazuje tímto:
„1. Členské státy mohou do 31. prosince 2018 na dobu alespoň dvou let stanovit, že osobou povinnou odvést daň je osoba povinná k dani, jíž je dodáno některé z tohoto zboží nebo poskytnuta některá z těchto služeb:“;
b)
v odstavci 1 se doplňují nová písmena, která znějí:
„c)
dodání mobilních telefonů, to jest zařízení vyrobených nebo upravených pro použití ve spojení se sítí, která má licenci, a provozovaných na stanovených frekvencích, bez ohledu na to, zda mají další využití;
d)
dodání zařízení s integrovanými obvody, jako jsou mikroprocesory a centrální procesorové jednotky, ve stavu před zabudováním do výrobků pro konečné uživatele;
e)
dodání plynu a elektřiny obchodníkovi povinnému k dani definovanému v čl. 38 odst. 2;
f)
dodání certifikátů plynu a elektřiny;
g)
poskytnutí telekomunikačních služeb definovaných v čl. 24 odst. 2;
h)
dodání herních konzolí, tabletů a laptopů;
i)
dodání obilovin a technických plodin, včetně olejnatých semen a cukrové řepy, které nejsou běžně používány v nezměněném stavu ke konečné spotřebě;
j)
dodání surových či polozpracovaných kovů, včetně drahých kovů, na které se jinak nevztahuje čl. 199 odst. 1 písm. d), zvláštní režim pro použité zboží, umělecká díla, sběratelské předměty a starožitnosti podle článků 311 až 343 ani zvláštní režim pro investiční zlato podle článků 344 až 356.“;
c)
vkládají se nové odstavce, které znějí:
„1a. Členské státy mohou stanovit podmínky pro používání mechanismu uvedeného v odstavci 1.
1b. Používání mechanismu uvedeného v odstavci 1, pokud jde o dodání kteréhokoli ze zboží nebo poskytnutí kterýchkoli služeb uvedených v písm. c) až j) uvedeného odstavce, je podmíněno zavedením vhodných a účinných ohlašovacích povinností pro osoby povinné k dani, které dodávají zboží nebo poskytují služby, na něž se vztahuje mechanismus uvedený v odstavci 1.“;
d)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Členské státy uvědomí výbor pro DPH o používání mechanismu uvedeného v odstavci 1 v okamžiku zavedení tohoto mechanismu, přičemž Komisi poskytnou tyto informace:
a)
oblast působnosti opatření, kterým se mechanismus zavádí, společně s druhem a charakteristikou podvodu, a podrobný popis doprovodných opatření, včetně veškerých ohlašovacích povinností uložených osobám povinným k dani a jakýchkoli kontrolních opatření;
b)
opatření přijatá s cílem informovat příslušné osoby povinné k dani o zavedení používání mechanismu;
c)
hodnotící kritéria umožňující srovnání podvodných jednání ve vztahu ke zboží a službám uvedeným v odstavci 1 před zavedením mechanismu a po jeho zavedení, srovnání podvodných jednání ve vztahu k jinému zboží a jiným službám před zavedením mechanismu a po jeho zavedení, jakož i posouzení případného nárůstu jiných druhů podvodných jednání po zavedení mechanismu oproti době před jeho zavedením;
d)
datum začátku používání opatření, kterým se mechanismus zavádí, a dobu, po kterou se bude používat.“;
e)
v odst. 3 prvním pododstavci se první věta nahrazuje tímto:
„Členské státy používající mechanismus uvedený v odstavci 1 podají Komisi do 30. června 2017 zprávu založenou na hodnotících kritériích uvedených v odst. 2 písm. c).“;
f)
v odst. 3 druhém pododstavci se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
dopad na podvodná jednání týkající se dodání zboží nebo poskytnutí služeb, na které se opatření vztahuje;“
g)
odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Každý členský stát, který po vstupu tohoto článku v platnost zjistí změnu trendů podvodných jednání na svém území, pokud jde o zboží či služby uvedené v odstavci 1, předloží v tomto směru do 30. června 2017 zprávu Komisi.
5. Komise předloží před 1. lednem 2018 Evropskému parlamentu a Radě celkovou hodnotící zprávu o účincích mechanismu stanoveného v odstavci 1 v oblasti boje proti podvodům.“
Článek 2
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 3
Tato směrnice se použije do 31. prosince 2018.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 22. července 2013.
DIRECTIVA 2013/43/UE A CONSILIULUI
din 22 iulie 2013
de modificare a Directivei 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată în ceea ce privește aplicarea facultativă și temporară a mecanismului de taxare inversă în legătură cu furnizarea anumitor bunuri și servicii care prezintă risc de fraudă
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 113,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
având în vedere avizul Parlamentului European (1),
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (2),
hotărând în conformitate cu o procedură legislativă specială,
întrucât:
(1)
Directiva 2006/112/CE a Consiliului (3) specifică faptul că taxa pe valoarea adăugată (TVA) este datorată de orice persoană impozabilă care realizează tranzacții cu bunuri sau servicii impozabile. Cu toate acestea, în cazul tranzacțiilor transfrontaliere și pentru anumite sectoare interne cu grad ridicat de risc se prevede transferul obligației de plată a TVA la persoana către care se face livrarea (mecanismul de taxare inversă).
(2)
Având în vedere gravitatea fraudei din domeniul TVA, ar trebui să li se permită statelor membre să aplice temporar un mecanism prin care obligația de plată a TVA pentru furnizarea anumitor categorii de bunuri și servicii să fie transferată persoanei către care se face livrarea impozabilă de bunuri sau servicii, inclusiv atunci când aceste categorii nu sunt nici enumerate în articolul 199 din Directiva 2006/112/CE și nici nu intră sub incidența unor derogări specifice acordate statelor membre.
(3)
Pentru aceasta, Comisia a prezentat în 2009 o propunere care conține o listă de bunuri și servicii cărora li s-ar putea aplica mecanismul de taxare inversă pentru o perioadă limitată. Consiliul a optat pentru divizarea propunerii și a adoptat Directiva 2010/23/UE a Consiliului (4), care s-a limitat, totuși, numai la certificatele de emisie de gaze cu efect de seră, ținând cont că situația fraudelor în sectorul respectiv necesita o reacție imediată. În același timp, Consiliul s-a angajat politic să continue negocierile privind partea restantă din propunerea Comisiei.
(4)
Ulterior, s-au înregistrat fraude și în alte sectoare și, prin urmare, ar trebui să se adauge noi bunuri și servicii la partea restantă din propunerea Comisiei în ceea ce privește lista predefinită de bunuri și servicii în cazul cărora s-ar putea aplica taxarea inversă. În mod special, au apărut fraude legate de furnizarea de gaze și electricitate, servicii de telecomunicații, console de jocuri, tablete PC și laptopuri, cereale, culturi industriale, inclusiv semințe oleaginoase și sfeclă de zahăr, și metale în stare brută sau semifinisată, inclusiv metale prețioase.
(5)
Introducerea mecanismului de taxare inversă care vizează respectivele bunuri și servicii, care, conform experienței recente, sunt deosebit de expuse la riscul de fraudă, spre deosebire de aplicarea sa generală, nu ar trebui să aibă un impact negativ asupra principiilor fundamentale ale sistemului TVA, precum plata fracționată.
(6)
Lista prestabilită, din care statele membre pot alege, ar trebui să se limiteze la livrările de bunuri și servicii care, potrivit experienței recente, sunt deosebit de expuse la riscul de fraudă.
(7)
În aplicarea mecanismului de taxare inversă, statele membre au libertatea de a stabili condițiile pentru aplicarea mecanismului de taxare inversă, inclusiv stabilirea unor praguri, a categoriilor de furnizori și beneficiari cărora li se poate aplica mecanismul respectiv și în ce privește aplicarea parțială a mecanismului la nivel de categorii.
(8)
Întrucât un mecanism de taxare inversă este o măsură temporară până la adoptarea unor soluții legislative pe termen mai lung care să mărească rezistența sistemului TVA la cazurile de fraudă în domeniul TVA, mecanismul de taxare inversă instituit prin articolul 199a din Directiva 2006/112/CE ar trebui să se aplice numai pentru o perioadă de timp limitată.
(9)
Pentru a se asigura posibilitatea de a se aplica mecanismul taxării inverse pe o durată suficientă pentru a fi eficace și pentru a permite o evaluare ulterioară, este necesar ca termenul inițial, stabilit la 30 iunie 2015, să fie extins. În același mod, data pentru perioada de evaluare și data de încheiere a perioadei în care trebuie să se raporteze o schimbare a situației activităților frauduloase ar trebui să fie amânate.
(10)
Pentru a le oferi tuturor statelor membre posibilitatea de a aplica mecanismul taxării inverse menționat anterior, este necesară o modificare specifică a Directivei 2006/112/CE.
(11)
Deoarece obiectivul acțiunii propuse, și anume combaterea fraudei în materie de TVA prin măsuri temporare de derogare de la normele existente ale Uniunii, nu poate fi realizat într-o măsură suficientă de statele membre și, prin urmare, poate fi mai bine realizat la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității prevăzut în articolul respectiv, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv.
(12)
Prin urmare, Directiva 2006/112/CE ar trebui modificată în consecință,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
Articolul 1
Directiva 2006/112/CE se modifică după cum urmează:
1.
La articolul 193, trimiterea la „articolele 194 - 199” se înlocuiește cu trimiterea la „articolele 194 - 199b”.
2.
Articolul 199a se modifică după cum urmează:
(a)
la alineatul (1), prima teză se înlocuiește cu următorul text:
„Statele membre pot să prevadă, până la 31 decembrie 2018 și pentru o durată minimă de doi ani, ca persoana obligată la plata TVA să fie persoana impozabilă beneficiară a următoarelor operațiuni:”;
(b)
la alineatul (1) se adaugă următorul text:
„(c)
furnizările de telefoane mobile, și anume dispozitive fabricate sau adaptate pentru utilizarea în conexiune cu o rețea autorizată și care funcționează pe anumite frecvențe, fie că au sau nu vreo altă utilizare;
(d)
furnizările de dispozitive cu circuite integrate, cum ar fi microprocesoare și unități centrale de procesare, înainte de integrarea lor în produse destinate utilizatorului final;
(e)
furnizările de gaze și electricitate către un comerciant persoană impozabilă, astfel cum sunt definite la articolul 38 alineatul (2);
(f)
furnizările de certificate pentru gaze și energie electrică;
(g)
furnizările de servicii de telecomunicații, astfel cum sunt definite la articolul 24 alineatul (2);
(h)
furnizările de console de jocuri, tablete PC și laptopuri;
(i)
furnizările de cereale și culturi industriale, inclusiv semințe oleaginoase și sfeclă de zahăr, care nu sunt în principiu destinate ca atare consumatorilor finali;
(j)
furnizările de metale în stare brută sau semifinisată, inclusiv metale prețioase, în cazul în care acestea nu fac obiectul articolului 199 alineatul (1) litera (d), al regimurilor speciale aplicabile bunurilor de ocazie (second-hand), operelor de artă, obiectelor de colecție și antichităților, în conformitate cu articolele 311 - 343, sau al regimului special pentru aurul de investiții, în conformitate cu articolele 344 - 356.”;
(c)
se introduc următoarele alineate:
„(1a) Statele membre pot stabili condițiile pentru aplicarea mecanismului prevăzut la alineatul (1).
(1b) Aplicarea mecanismului prevăzut la alineatul (1) în cazul furnizării oricărora dintre bunurile sau serviciile menționate la literele (c) - (j) de la alineatul respectiv este condiționată de introducerea unor obligații de raportare adecvate și eficace pentru persoanelor impozabile care furnizează bunurile sau serviciile cărora li se aplică mecanismul prevăzut la alineatul (1).”;
(d)
alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:
„(2) Statele membre informează Comitetul pentru TVA cu privire la aplicarea mecanismului prevăzut la alineatul (1) cu ocazia introducerii unui astfel de mecanism și furnizează Comitetului pentru TVA următoarele informații:
(a)
domeniul de aplicare al măsurii de punere în practică a mecanismului, împreună cu tipul și caracteristicile fraudei, și o descriere detaliată a măsurilor de însoțire, inclusiv orice obligație de raportare a persoanelor impozabile și eventualele măsuri de control;
(b)
măsurile luate pentru a informa persoanele impozabile relevante cu privire la introducerea aplicării mecanismului;
(c)
criteriile de evaluare, pentru a permite compararea activităților frauduloase în legătură cu bunurile și serviciile menționate la alineatul (1) înainte și după aplicarea mecanismului, activitățile frauduloase în legătură cu alte bunuri și servicii înainte și după aplicarea mecanismului și orice intensificare a altor tipuri de activități frauduloase înainte și după aplicarea mecanismului;
(d)
data intrării în vigoare și perioada măsurii de aplicare a mecanismului.”;
(e)
la alineatul (3) primul paragraf, prima teză se înlocuiește cu următorul text:
„Statele membre care aplică mecanismul prevăzut la alineatul (1) trimit un raport Comisiei, pe baza criteriilor de evaluare prevăzute la alineatul (2) litera (c), până la 30 iunie 2017.”;
(f)
la alineatul (3) al doilea paragraf, litera (a) se înlocuiește cu următorul text:
„(a)
impactul activităților frauduloase în legătură cu furnizarea de bunuri sau servicii care fac obiectul acestei măsuri;”;
(g)
alineatul (4) se înlocuiește cu următorul text:
„(4) Fiecare stat membru care, începând cu data intrării în vigoare a prezentului articol, a depistat o modificare a tendințelor activităților frauduloase pe teritoriul său în ceea ce privește bunurile sau serviciile enumerate la alineatul (1), prezintă Comisiei un raport în acest sens până la 30 iunie 2017.
(5) Înainte de 1 ianuarie 2018, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport de evaluare globală privind efectele mecanismului prevăzut la alineatul (1) asupra combaterii fraudelor.”.
Articolul 2
Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la publicarea în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 3
Directiva se aplică până la 31 decembrie 2018.
Articolul 4
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 22 iulie 2013.