NAŘÍZENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY (EU) č. 1333/2014
ze dne 26. listopadu 2014
o statistice peněžních trhů
(ECB/2014/48)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 5 tohoto statutu,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2533/98 ze dne 23. listopadu 1998 o shromažďování statistických informací Evropskou centrální bankou (1), a zejména na čl. 5 odst. 1 a čl. 6 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na stanovisko Evropské komise (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Evropský systém centrálních bank (ESCB) vyžaduje pro plnění svých úkolů vypracovávání statistiky transakcí peněžního trhu, zejména o zajištěných, nezajištěných a určitých derivátových transakcích peněžního trhu, jak je dále uvedeno v tomto nařízení, které uzavírají měnové finanční instituce s výjimkou centrálních bank a fondů peněžního trhu s jinými měnovými finančními institucemi a které uzavírají měnové finanční instituce s jinými finančními institucemi, vládními institucemi nebo nefinančními podniky, avšak s výjimkou transakcí v rámci skupiny.
(2)
Hlavním účelem shromažďování této statistiky je poskytnout Evropské centrální bance (ECB) komplexní, podrobné a harmonizované statistické informace o peněžních trzích v eurozóně. Údaje odvozené z transakcí shromažďovaných ve vztahu ke shora uvedeným segmentům trhu poskytují informace o transmisním mechanismu rozhodnutí měnové politiky. Jsou proto statistickým souborem, který je nezbytný pro účely měnové politiky v eurozóně.
(3)
Shromažďování statistických údajů je rovněž nezbytné s cílem umožnit ECB, aby poskytovala analytickou a statistickou podporu jednotnému mechanismu dohledu v souladu s nařízením Rady (EU) č. 1024/2013 (3). V tomto rámci je shromažďování statistických údajů nezbytné rovněž pro podporu úkolů ECB v oblasti finanční stability.
(4)
Pokud národní centrální banka rozhodne, že nebude shromažďovat údaje vyžadované na základě tohoto nařízení, měla by o tom informovat ECB, přičemž ECB převezme úkol shromažďovat údaje přímo od zpravodajských jednotek.
(5)
ECB je povinna v souladu se Smlouvami a za podmínek stanovených ve statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen „statut ESCB“) přijímat nařízení v rozsahu nezbytném pro plnění úkolů ESCB vymezených ve statutu ESCB a v některých případech stanovených předpisy Rady na základě čl. 129 odst. 4 Smlouvy o fungování Evropské unie.
(6)
S cílem minimalizovat zpravodajskou zátěž měnových finančních institucí a současně zajistit dostupnost včasné a vysoce kvalitní statistiky bude ECB zpočátku vyžadovat, aby údaje vykazovaly největší měnové finanční instituce eurozóny, určené podle velikosti jejich celkových hlavních rozvahových aktiv ve srovnání s celkovými hlavními rozvahovými aktivy za všechny měnové finanční instituce eurozóny. Od 1. ledna 2017 může Rada guvernérů ECB rozšířit počet vykazujících měnových finančních institucí tak, že zohlední rovněž další kritéria, kterými jsou například význam činnosti měnové finanční instituce na peněžních trzích a její význam pro stabilitu a fungování finančního systému. S cílem zajistit minimální úroveň geografického zastoupení ECB zajistí, aby v každém členském státě, jehož měnou je euro (dále jen „členský stát eurozóny“), byly alespoň tři zpravodajské měnové finanční instituce. Na základě národních statistické zpravodajské povinnosti mohou národní centrální banky údaje shromažďovat i od měnových finančních institucí, které nepatří do skutečného souboru zpravodajských jednotek; v tomto případě se údaje budou vykazovat a ověřovat podle tohoto nařízení.
(7)
S cílem ještě více minimalizovat zpravodajskou zátěž měnových finančních institucí tím, že jim nebude uložena dvojí zpravodajská povinnost, při současném zajištění dostupnosti včasné a vysoce kvalitní statistiky by ECB měla být oprávněna měnovým finančním institucím udělit výjimku z povinnosti vykazovat údaje o transakcích týkajících se financování cenných papírů nebo derivátových smluv, pokud tyto údaje již byly vykázány registru obchodních údajů a pokud má ECB k včasným a standardizovaným údajům účinný přístup v souladu s požadavky vymezenými v tomto nařízení.
(8)
Podle čl. 5 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2533/98 může ECB přijímat nařízení k vymezení a ukládání statistické zpravodajské povinnosti skutečnému souboru zpravodajských jednotek členských států eurozóny. Čl. 6 odst. 4 stanoví, že ECB může přijímat nařízení upravující podmínky, za kterých lze uplatnit právo ověřovat statistické informace nebo provádět jejich nucené shromažďování.
(9)
Článek 4 nařízení (ES) č. 2533/98 stanoví, že členské státy si musí samy řídit organizaci v oblasti statistiky a plně spolupracovat s ESCB, aby zajistily plnění povinností vyplývajících z článku 5 statutu ESCB.
(10)
Pokud údaje shromažďované na základě tohoto nařízení obsahují důvěrné statistické informace, uplatní se pravidla ochrany a využití těchto informací obsažená v článcích 8 a 8c nařízení (ES) č. 2533/98.
(11)
Podle čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 2533/98 má ECB pravomoc uložit sankce zpravodajským jednotkám, které neplní statistickou zpravodajskou povinnost stanovenou nařízeními nebo rozhodnutími ECB.
(12)
Uznává se, že nařízení přijatá ECB podle článku 34.1 statutu ESCB nezakládají práva ani neukládají povinnosti členským státům, jejichž měnou není euro (dále jen „členské státy mimo eurozónu“), nicméně článek 5 se vztahuje na členské státy eurozóny i na členské státy mimo eurozónu. Nařízení (ES) č. 2533/98 poukazuje na to, že z článku 5 statutu ESCB spolu s článkem 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii vyplývá povinnost přijmout a provést na vnitrostátní úrovni veškerá opatření, která členské státy mimo eurozónu považují za vhodná pro shromažďování statistických informací nezbytných ke splnění statistické zpravodajské povinnosti vůči ECB a pro včasnou přípravu v oblasti statistiky na to, aby se mohly stát členskými státy eurozóny.
(13)
Zpravodajskou povinností na základě tohoto nařízení není dotčena zpravodajská povinnost stanovená v jiných právních aktech a nástrojích ECB, která může alespoň částečně pokrývat vykazování podle jednotlivých transakcí nebo agregované vykazování statistických informací o peněžních trzích,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení:
1.
„zpravodajské jednotky“ a „rezident“ mají stejný význam jako v článku 1 nařízení (ES) č. 2533/98;
2.
„měnová finanční instituce“ má stejný význam jako v článku 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1071/2013 (ECB/2013/33) (4) a nestanoví-li některé ustanovení tohoto nařízení jinak, zahrnuje všechny pobočky měnové finanční instituce nacházející se v Unii a ESVO;
3.
„ostatním finančním zprostředkovatelem“ se rozumí ostatní finanční zprostředkovatelé kromě pojišťovacích společností a penzijních fondů ve smyslu revidovaného Evropského systému účtů (dále jen „ESA 2010“), který je stanoven v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 549/2013 (5);
4.
„pojišťovacími společnostmi“ se rozumí všechny finanční instituce a kvazikorporace, které se převážně zabývají finančním zprostředkováním v důsledku sdílení rizik, hlavně ve formě přímého pojištění nebo ve formě zajištění, jak je uvedeno v ESA 2010;
5.
„penzijními fondy“ se rozumí všechny finanční instituce a kvazikorporace, které se převážně zabývají finančním zprostředkováním v důsledku sdílení sociálních rizik a potřeb pojištěnců (sociální pojištění), jak je uvedeno v ESA 2010;
6.
„nefinančními podniky“ se rozumí sektor nefinančních podniků, jak je vymezen v ESA 2010;
7.
„vládními institucemi“ se rozumí institucionální jednotky, které jsou netržními výrobci, jejichž produkce je určena pro individuální a kolektivní spotřebu a které jsou financovány z povinných plateb jednotek patřících do jiných sektorů, a rovněž institucionální jednotky, které se převážně zabývají přerozdělováním národního důchodu a bohatství, jak je uvedeno v ESA 2010;
8.
„celkovými hlavními rozvahovými aktivy“ se rozumí celková aktiva minus ostatní aktiva ve smyslu nařízení (EU) č. 1071/2013 (ECB/2013/33);
9.
„statistikou peněžního trhu“ se rozumí statistika týkající se zajištěných, nezajištěných a derivátových transakcí s nástroji peněžního trhu, které spolu v příslušném vykazovaném období uzavírají měnové finanční instituce a které uzavírají měnové finanční instituce s ostatními finančními zprostředkovateli, pojišťovacími společnostmi, penzijními fondy, centrálními bankami, vládními institucemi a nefinančními podniky, avšak s výjimkou transakcí v rámci skupiny;
10.
„nástrojem peněžního trhu“ se rozumí jakýkoli nástroj uvedený v příloze I, II a III;
11.
„fondem peněžního trhu“ se rozumí subjekt kolektivního investování, který musí mít povolení působit jako subjekt kolektivního investování do převoditelných cenných papírů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES (6), nebo se jedná o alternativní investiční fond podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU (7), investuje do krátkodobých aktiv a jako zvláštní nebo kumulativní cíle má nabízení výnosů v souladu se sazbami peněžního trhu nebo zachování hodnoty investice;
12.
„centrální bankou“ se rozumí centrální banka bez ohledu na to, kde se nachází;
13.
„národní centrální bankou“ se rozumí národní centrální banky členských států Unie;
14.
„referenčním souborem zpravodajských jednotek“ se rozumí měnové finanční instituce, které jsou rezidenty eurozóny (kromě centrálních bank a fondů peněžního trhu) a které přijímají vklady v eurech a/nebo vydávají jakékoli jiné dluhové nástroje a/nebo poskytují úvěry v eurech, jak je uvedeno v přílohách I, II nebo III, od jiných měnových finančních institucí nebo jiným měnovým finančním institucím a/nebo od ostatních finančních zprostředkovatelů, pojišťovacích společností, penzijních fondů, vládních institucí, centrálních bank pro investiční účely či nefinančních podniků nebo těmto subjektům;
15.
„skupinou“ se rozumí skupina podniků, která mimo jiné zahrnuje bankovní skupinu, jež se skládá z mateřského podniku a jeho dceřiných společností, jejichž účetní závěrky jsou konsolidovány pro účely směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU (8);
16.
„pobočkou“ se rozumí provozovna, která je právně závislou částí instituce a která přímo provádí všechny nebo některé transakce tvořící podstatu činnosti instituce;
17.
„pobočkou v Unii a ESVO“ se rozumí pobočka, která se nachází a je zapsána v rejstříku v členském státě Unie nebo v zemi ESVO;
18.
„Evropským sdružením volného obchodu“ se rozumí mezivládní organizace založená za účelem podpory volného obchodu a ekonomické integrace ve prospěch svých členských států;
19.
„transakcí v rámci skupiny“ se rozumí transakce s nástroji peněžního trhu, kterou zpravodajská jednotka uzavřela s jiným podnikem, jenž je zcela zahrnut ve stejné konsolidované účetní závěrce. Podniky, které jsou stranami transakce, se považují za zcela zahrnuté do „téže konsolidace“, pokud jsou oba buď:
a)
zahrnuty do konsolidace v souladu se směrnicí 2013/34/EU nebo mezinárodních standardů finančního výkaznictví (IFRS) přijatých podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 (9), nebo pokud se jedná o skupinu, jejíž mateřský podnik má své ústředí ve třetí zemi, v souladu s obecně přijímanými účetními zásadami této třetí země, které jsou určeny jako rovnocenné s IFRS v souladu s nařízením Komise (ES) č. 1569/2007 (10) (nebo účetními standardy třetí země, jejichž užívání je povoleno v souladu s článkem 4 uvedeného nařízení); nebo
b)
podléhají stejnému konsolidovanému dohledu v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (11), nebo pokud se jedná o skupinu, jejíž mateřský podnik má své ústředí ve třetí zemi, stejnému konsolidovanému dohledu ze strany příslušného orgánu třetí země, který byl ověřen jako rovnocenný dohledu upravenému zásadami stanovenými v článku 127 směrnice 2013/36/EU;
20.
„obchodním dnem“ se ve vztahu ke dni, který je uveden ve smlouvě nebo v potvrzení o transakci s nástrojem peněžního trhu, rozumí den, v němž jsou obchodní banky a devizové trhy otevřeny pro všeobecný obchod (včetně obchodování s příslušným nástrojem peněžního trhu) a provádějí vypořádání plateb ve stejné měně jako platební závazek, který je splatný v tento den nebo který je vypočten odkazem na tento den. V případě transakce s nástrojem peněžního trhu, jež se řídí standardní rámcovou smlouvou vydanou Evropskou bankovní federací (European Banking Federation - EBF), Sdružením pro úvěrový trh (Loan Market Association - LMA), Mezinárodním sdružením pro swapy a deriváty (International Swaps and Derivatives Association, Inc. - ISDA) nebo jinými předními evropskými nebo mezinárodními tržními sdruženími, se formou odkazu použije definice uvedená nebo zakotvená v takové smlouvě. Ve vztahu k vypořádání transakce s nástrojem peněžního trhu, jež má být vypořádána prostřednictvím určeného vypořádacího systému, se tímto dnem rozumí den, kdy je tento vypořádací systém otevřen pro vypořádání této transakce;
21.
„dnem zúčtování v TARGET2“ se rozumí den, kdy je otevřen TARGET2 (transevropský expresní automatizovaný systém zúčtování plateb v reálném čase);
22.
„repem“ se rozumí dohoda, na jejímž základě mohou smluvní strany uzavírat transakce, v nichž se jedna strana („prodávající“) zaváže druhé smluvní straně („kupujícímu“) v blízký budoucí den proti zaplacení kupní ceny kupujícím prodávajícímu prodat určitá „aktiva“ („cenné papíry“, „komodity“ nebo „jiná finanční aktiva“) se současným závazkem kupujícího prodávajícímu tato aktiva znovu prodat v pevně stanovený budoucí den nebo na požádání proti zaplacení ceny zpětného odkupu prodávajícím kupujícímu. Tato transakce může být repo obchodem nebo dohodou o operacích typu „buy/sell back“. „Repo“ může rovněž znamenat dohodu o zástavě aktiv a udělení obecného práva na opětovné užívání výměnou za poskytnutí hotovostního úvěru v blízký budoucí den a splacení úvěru a úroků ve vzdálený budoucí den oproti vrácení aktiv. Repo obchody mohou být prováděny s předem definovaným dnem splatnosti (repo obchody „s pevně stanoveným datem“) nebo bez předem definovaného dne splatnosti, což oběma stranám ponechává možnost každý den se dohodnout na prodloužení nebo ukončení této dohody („otevřené“ repo obchody);
23.
„třístranným repem“ se rozumí repo obchod, v němž za výběr a správu zajištění po dobu životnosti transakce odpovídá třetí osoba;
24.
„měnovým swapem“ se rozumí swapová transakce, v níž jedna strana prodává druhé straně určitou částku určité měny proti zaplacení dohodnuté částky určité jiné měny na základě sjednaného směnného kurzu (který je znám jako spotový směnný kurz) s dohodou prodanou měnu v budoucí den (známý jako den splatnosti) odkoupit oproti prodeji měny původně nakoupené za rozdílný směnný kurz (známý jako forwardový směnný kurz);
25.
„jednodenním indexovým swapem“ („Overnight index swap - OIS“) se rozumí úrokový swap, jehož pravidelná proměnlivá úroková sazba se rovná geometrickému průměru jednodenní sazby (nebo sazby jednodenního indexu) po určité období. Konečná platba se vypočte jako rozdíl mezi pevnou úrokovou sazbou a složenou jednodenní sazbou zaznamenanou v průběhu životnosti OIS a uplatněnou na nominální hodnotu transakce. Jelikož se toto nařízení soustředí pouze na OIS v eurech, bude jednodenní sazbou EONIA;
26.
„Rámcem Basel III LCR“ se rozumí ukazatel krytí likvidity (Liquidity Coverage Ratio - LCR), který navrhl Basilejský výbor a který dne 7. ledna 2013 schválila skupina guvernérů a vedoucích orgánů dohledu, která je orgánem dohledu Basilejského výboru pro bankovní dohled, jako minimální globální regulatorní standard pro opatření krátkodobé likvidity v bankovním sektoru.
Článek 2
Skutečný soubor zpravodajských jednotek
1. Skutečný soubor zpravodajských jednotek sestává z měnových finančních institucí, které jsou rezidenty eurozóny, které pocházejí z referenčního souboru zpravodajských jednotek, které Rada guvernérů určila jako zpravodajské jednotky podle odstavce 2, případně 3, nebo z měnových finančních institucí určených jako zpravodajské jednotky podle odstavce 4 na základě kritérií v daném odstavci uvedených, a které byly o své zpravodajské povinnosti vyrozuměny podle odstavce 5 (dále jen „zpravodajské jednotky“).
2. Po vstupu tohoto nařízení v platnost může Rada guvernérů rozhodnout, že měnová finanční instituce je zpravodajskou jednotkou, pokud má celková hlavní rozvahová aktiva větší než 0,35 % celkových hlavních rozvahových aktiv všech měnových finančních institucí eurozóny na základě nejaktuálnějších údajů, které má ECB k dispozici, tj.:
a)
údaje ke konci prosince kalendářního roku, který předchází oznámení podle odstavce 5; nebo
b)
nejsou-li údaje podle písmene a) k dispozici, údaje ke konci prosince předchozího roku.
Pro účely tohoto rozhodnutí se do výpočtu celkových hlavních rozvahových aktiv příslušné měnové finanční instituce nezahrnují pobočky mimo hostitelský stát příslušné měnové finanční instituce.
3. Od 1. ledna 2017 může Rada guvernérů rozhodnout o klasifikaci jiné měnové finanční instituce jako zpravodajské jednotky na základě velikosti jejích celkových hlavních rozvahových aktiv ve srovnání s celkovými hlavními rozvahovými aktivy všech měnových finančních institucí eurozóny, významu činnosti měnové finanční instituce při obchodování nástrojů peněžního trhu a jejího významu pro stabilitu a fungování finančního systému eurozóny a/nebo jednotlivých členských států.
4. Od 1. ledna 2017 může Rada guvernérů rovněž rozhodnout, že pro každý členský stát eurozóny budou jako zpravodajské jednotky určeny alespoň tři měnové finanční instituce. Budou-li tedy na základě rozhodnutí Rady guvernérů přijatých podle odstavce 2 nebo 3 vybrány méně než tři měnové finanční instituce v určitém členském státě eurozóny, bude skutečný soubor zpravodajských jednotek zahrnovat rovněž jiné měnové finanční instituce z tohoto členského státu eurozóny, které příslušná národní centrální banka považuje za reprezentativní (dále jen „reprezentativní zpravodajské jednotky“), tak aby pro tento členský stát eurozóny byly jako zpravodajské jednotky určeny minimálně tři zpravodajské jednotky.
Reprezentativní zpravodajské jednotky se vyberou z největších úvěrových institucí, které jsou rezidenty v dotčeném členském státě eurozóny, na základě celkových hlavních rozvahových aktiv těchto institucí, pokud národní centrální banky nenavrhnou alternativní kritéria a ECB je písemně nepotvrdí.
5. ECB nebo příslušná národní centrální banka dotčené měnové finanční instituce vyrozumí o rozhodnutí Rady guvernérů přijatém podle odstavců 2, 3 nebo 4 a o jejich povinnostech na základě tohoto nařízení. Toto oznámení se zasílá písemně alespoň čtyři měsíce před zahájením prvního vykazování.
6. Bez ohledu na rozhodnutí Rady guvernérů přijatá podle odstavců 2, 3 nebo 4 mohou národní centrální banky na základě národní statistické zpravodajské povinnosti shromažďovat statistiku peněžního trhu rovněž od měnových finančních institucí, které jsou rezidenty v jejich členském státě a které nejsou zpravodajskými jednotkami podle odstavců 2, 3 nebo 4 (dále jen „dodatečné zpravodajské jednotky“). Pokud národní centrální banka tímto způsobem určí dodatečné zpravodajské jednotky, neprodleně je o tom vyrozumí.
Článek 3
Statistická zpravodajská povinnost
1. Pro účely pravidelného sestavování statistiky peněžního trhu vykazují zpravodajské jednotky národní centrální bance členského státu, v němž jsou rezidenty, na konsolidovaném základě včetně všech svých poboček, které se nacházejí v Unii a ESVO, denní statistické informace o nástrojích peněžního trhu. Požadované statistické informace jsou uvedeny v příloze I, II a III. Statistické informace, které obdrží od zpravodajských jednotek, národní centrální banka předá ECB v souladu s čl. 4 odst. 2 tohoto nařízení.
2. Národní centrální banky vymezí a provedou zpravodajské postupy, kterými se mají zpravodajské jednotky řídit ve vztahu k nástrojům peněžního trhu. Tyto zpravodajské postupy zajistí, aby byly poskytovány požadované statistické informace, a umožňují přesnou kontrolu plnění minimálních standardů pro přenos, přesnost, pojmovou shodu a revize uvedených v příloze IV.
3. Bez ohledu na zpravodajskou povinnost uvedenou v odstavci 1 může národní centrální banka rozhodnout, že zpravodajské jednotky vybrané podle čl. 2 odst. 2, 3 a 4, které jsou rezidenty členského státu národní centrální banky, vykazují statistické informace uvedené v přílohách I, II a III ECB. Národní centrální banka přiměřeně informuje ECB a zpravodajské jednotky, načež ECB vymezí a provede zpravodajské postupy, kterými se mají řídit zpravodajské jednotky, a převezme úkol požadované údaje shromažďovat přímo od zpravodajských jednotek.
4. Pokud národní centrální banka vybrala dodatečné zpravodajské jednotky a vyrozuměla je, jak je uvedeno v čl. 2 odst. 6, vykazují tyto jednotky národní centrální bance denní statistické informace o nástrojích peněžního trhu. Statistické informace, které obdrží od dodatečných zpravodajských jednotek, národní centrální banka na žádost ECB předá ECB v souladu s čl. 4 odst. 2 tohoto nařízení.
5. Národní centrální banky vymezí a provedou zpravodajské postupy, kterými se mají řídit dodatečné zpravodajské jednotky, v souladu s národní statistickou zpravodajskou povinností. Národní centrální banky zajistí, aby vnitrostátní zpravodajské postupy vyžadovaly, aby dodatečné zpravodajské jednotky splňovaly požadavky, které jsou rovnocenné požadavkům obsaženým v článcích 6 až 8, čl. 10 odst. 3 a článcích 11 a 12 tohoto nařízení. Národní centrální banky zabezpečí, aby tyto zpravodajské postupy poskytovaly požadované statistické informace a umožňovaly přesnou kontrolu plnění minimálních standardů pro přenos, přesnost, pojmovou shodu a revize uvedených v příloze IV.
Článek 4
Lhůty
1. Pokud národní centrální banka podle čl. 3 odst. 3 rozhodne, že zpravodajské jednotky budou statistické informace uvedené v přílohách I, II a III vykazovat přímo ECB, předávají zpravodajské jednotky tyto informace ECB takto:
a)
Údaje shromážděné od zpravodajských jednotek vybraných podle č. 2 odst. 2 se ECB předávají jednou denně mezi 6:00 h v den obchodu a 19:00 h SEČ v první den zúčtování v TARGET2 následující po dni obchodu.
b)
Údaje shromážděné od zpravodajských jednotek vybraných podle č. 2 odst. 3 a 4 se ECB předávají jednou denně mezi 6:00 h v den obchodu a 13:00 h SEČ v první den zúčtování v TARGET2 následující po dni obchodu.
c)
Údaje, pro které má národní centrální banka výjimku podle článku 5, se ECB předávají jednou týdně mezi 6:00 h v den obchodu a 13:00 h SEČ v první den zúčtování v TARGET2 následující po konci týdne, k němuž se údaje vztahují.
2. Ve všech ostatních případech s výjimkou odstavce 1 předávají národní centrální banky ECB denní statistické informace o peněžním trhu podle příloh I, II a III, které obdržely od zpravodajských jednotek, takto:
a)
Údaje shromážděné od zpravodajských jednotek vybraných podle č. 2 odst. 2 se ECB předávají jednou denně před 7:00 h SEČ v první den zúčtování v TARGET2 následující po dni obchodu.
b)
Údaje shromážděné od zpravodajských jednotek vybraných podle č. 2 odst. 3 a 4 se ECB předávají jednou denně před 13:00 h SEČ v první den zúčtování v TARGET2 následující po dni obchodu.
c)
Údaje shromážděné od dodatečných zpravodajských jednotek vybraných podle čl. 2 odst. 6 se ECB předávají jednou denně před 13:00 h SEČ v první den zúčtování v TARGET2 následující po dni obchodu, jednou týdně před 13:00 h SEČ v první den zúčtování v TARGET2 následující po konci týdne, ke kterému se údaje vztahují, nebo jednou měsíčně před 13:00 h SEČ v první den zúčtování v TARGET2 následující po konci měsíce, ke kterému se údaje vztahují. Národní centrální banky rozhodnou o periodicitě vykazování a neprodleně o tom vyrozumí ECB. Národní centrální banky mohou periodicitu vykazování každoročně přezkoumávat.
d)
Údaje, pro které má národní centrální banka výjimku podle článku 5, se ECB předávají jednou týdně před 13:00 h SEČ v první den zúčtování v TARGET2 následující po konci týdne, k němuž se údaje vztahují.
3. Národní centrální banky rozhodují o tom, dokdy musí od zpravodajských jednotek obdržet údaje, aby byly schopny splnit lhůty pro vykazování, které musí dodržet podle odstavce 2, a přiměřeně o tom vyrozumí zpravodajské jednotky.
4. Připadá-li termín uvedený v odstavci 1 nebo 2 na den, kdy je systém TARGET2 uzavřen, prodlužuje se termín do následujícího provozního dne systému TARGET2, jak je oznámeno na internetových stránkách ECB.
Článek 5
Výjimka
Pokud byly zpravodajské jednotky vybrány podle čl. 2 odst. 3 nebo 4, může národní centrální banka rozhodnout, že zpravodajské jednotky mohou denní statistiku peněžního trhu národní centrální bance předávat jednou týdně před 13:00 h (SEČ) v první den zúčtování v TARGET2 následující po konci týdne, k němuž se údaje vztahují, pokud z provozních důvodů nemohou splnit požadavek na denní periodicitu vykazování. ECB může k uplatňování výjimky ze strany národních centrálních bank uložit podmínky.
Článek 6
Fúze, rozdělení, reorganizace a insolvence
1. V případě fúze, rozdělení, vyčlenění nebo jakékoli jiné reorganizace, která by mohla ovlivnit splnění statistické zpravodajské povinnosti, informuje dotčená zpravodajská jednotka ECB a příslušnou národní centrální banku, jakmile je záměr takovou operaci provést veřejně znám, a v přiměřené lhůtě před jejím uskutečněním, o postupech, které plánuje použít ke splnění statistické zpravodajské povinnosti stanovené tímto nařízením. Zpravodajská jednotka vyrozumí rovněž ECB a příslušnou národní centrální banku do 14 dnů od dokončení této operace.
2. Dojde-li k fúzi zpravodajské jednotky sloučením s jinou jednotkou ve smyslu směrnice Evropského Parlamentu a Rady 2011/35/EU (12) a jedním z fúzujících subjektů byla zpravodajská jednotka, ve vykazování podle tohoto nařízení pokračuje sloučený subjekt.
3. Dojde-li k fúzi zpravodajské jednotky splynutím s jinou jednotkou ve smyslu směrnice 2011/35/EU a jedním z fúzujících subjektů byla zpravodajská jednotka, vykazování podle tohoto nařízení provádí výsledný subjekt, pokud splňuje definici zpravodajské jednotky.
4. Dojde-li k rozdělení zpravodajské jednotky na dvě či více jednotek, a to formou rozdělení mezi stávající společnosti nebo se založením nových společností ve smyslu šesté směrnice Rady 82/891/EHS (13), a jedním z nových subjektů je zpravodajská jednotka, provádí vykazování podle tohoto nařízení nový subjekt. Rozdělení zahrnuje rovněž vyčlenění, při němž zpravodajská jednotka převede veškerá svá aktiva a pasiva či jejich část na novou společnost výměnou za akcie nové společnosti.
5. Ocitne-li se zpravodajská jednotka v úpadku, ztratí svou bankovní licenci nebo jinak přestane vyvíjet bankovní činnost, což potvrdí příslušný orgán dohledu, není nadále povinna provádět vykazování podle tohoto nařízení.
6. Pro účely odstavce 5 se má za to, že zpravodajská jednotka je v úpadku, nastane-li jedna či více těchto skutečností:
a)
učiní všeobecné postoupení ve prospěch věřitelů nebo pro účely uzavření reorganizace, soudní dohody nebo vyrovnání s věřiteli;
b)
písemně uzná, že není schopna platit své dluhy ve lhůtě splatnosti;
c)
podá návrh na jmenování svěřenského správce, insolvenčního správce, správce majetku, likvidátora nebo obdobného úředníka v této zpravodajské jednotce nebo nad celým majetkem této jednotky nebo jeho podstatnou částí, nebo s tímto jmenováním souhlasí nebo jej tiše akceptuje;
d)
předložení insolvenčního návrhu ve vztahu k této jednotce (s výjimkou návrhu protistrany, pokud se týká povinnosti zpravodajské jednotky vůči této protistraně) k soudu či podání tohoto návrhu k jinému příslušnému orgánu nebo instituci;
e)
nastane-li její likvidace nebo se ocitne v úpadku (nebo vstoupí do jiného obdobného řízení) nebo tato jednotka či jiný veřejný orgán nebo jiný subjekt či osoba podá návrh na její reorganizaci, soudní dohodu, vyrovnání, dobrovolné vyrovnání, nucenou správu, likvidaci, zánik či obdobné podpůrné opatření na základě stávajícího či budoucího právního či správního předpisu, přičemž tento návrh (s výjimkou návrhu na likvidaci nebo jiné obdobné řízení, kdy se neuplatní třicetidenní lhůta) nebyl odložen ani zamítnut ve lhůtě 30 dnů od jeho podání;
f)
jmenování svěřenského správce, insolvenčního správce, správce majetku, likvidátora nebo obdobného úředníka v této zpravodajské jednotce nebo nad celým majetkem této jednotky nebo jeho podstatnou částí; nebo
g)
svolání jakékoli schůze věřitelů pro účely zvážení dobrovolné dohody (nebo jiného obdobného řízení).
Článek 7
Ustanovení o důvěrnosti
1. Při přijímání a nakládání s údaji podle tohoto nařízení, jež obsahují důvěrné informace, včetně sdílení těchto údajů s jinými národními centrálními bankami eurozóny, ECB a národní centrální banky uplatňují pravidla ochrany a využití důvěrných statistických informací stanovená v článcích 8 a 8c nařízení (ES) č. 2533/98.
2. S výhradou odstavce 1 se důvěrné informace obsažené ve statistických údajích, které ECB nebo národní centrální banka shromažďuje podle tohoto nařízení, nesmí předávat jinému orgánu nebo jiné třetí osobě s výjimkou ECB a národních centrálních bank eurozóny či je s těmito subjekty sdílet, pokud dotčená zpravodajská jednotka ECB nebo dotčené národní centrální bance předem neudělila výslovný písemný souhlas a pokud ECB, případně příslušná národní centrální banka s touto zpravodajskou jednotkou nepodepsala náležitou dohodu o zachovávání důvěrnosti.
Článek 8
Ověřování a nucené shromažďování
ECB a případně národní centrální banky mají právo ověřovat a v případě nutnosti vynuceně shromažďovat informace, které zpravodajské jednotky poskytují v souladu se statistickou zpravodajskou povinností vymezenou v článku 3 a v přílohách I, II a III tohoto nařízení. Toto právo lze vykonat zejména tehdy, pokud zpravodajská jednotka nesplňuje standardy pro přenos, přesnost, pojmovou shodu a revize uvedené v příloze IV. Uplatňuje se rovněž článek 6 nařízení (ES) č. 2533/98.
Článek 9
Zjednodušený postup provádění změn
S přihlédnutím ke stanoviskům Výboru pro statistiku ESCB je Výkonná rada ECB oprávněna provádět technické změny příloh tohoto nařízení za předpokladu, že takové změny nezmění základní koncepční rámec, ani neovlivní zpravodajské zatížení zpravodajských jednotek. Výkonná rada o takové změně bez zbytečného odkladu informuje Radu guvernérů.
Článek 10
První vykazování
1. V případě zpravodajských jednotek vybraných podle čl. 2 odst. 2 se podle tohoto nařízení (s výhradou přechodných ustanovení obsažených v článku 12) poprvé vykazují údaje za 1. duben 2016.
2. V případě zpravodajských jednotek vybraných podle čl. 2 odst. 3 a 4 se podle tohoto nařízení poprvé vykazuje v den, který ECB nebo příslušná národní centrální banka zpravodajské jednotce sdělí podle čl. 2 odst. 5, v každém případě však nejdříve 12 měsíců po přijetí rozhodnutí Rady guvernérů podle čl. 2 odst. 3 nebo 4.
3. Dochází-li k výběru reprezentativních zpravodajských jednotek podle čl. 2 odst. 4, může reprezentativní zpravodajská jednotka ECB nebo příslušnou národní centrální banku písemně požádat o dočasné odložení prvního dne vykazování, přičemž uvede důvody takového odkladu. První den vykazování lze odložit po dobu až šesti měsíců s tím, že tuto dobu lze prodloužit o dalších až šest měsíců. ECB nebo příslušná národní centrální banka mohou souhlasit s odložením prvního dne vykazování pro reprezentativní zpravodajskou jednotku, která o odklad požádala, považují-li tento odklad za důvodný. Pokud reprezentativní zpravodajská jednotka v první den vykazování nemá k vykázání žádné údaje nebo pouze údaje, které ECB i národní centrální banka nepovažují za reprezentativní, může národní centrální banka souhlasit s tím, že na tuto jednotku se první den vykazování neuplatňuje. Tuto výjimku může národní centrální banka udělit pouze ve spolupráci s ECB, mají-li ECB i národní centrální banka za to, že žádost je důvodná a neohrožuje reprezentativnost zpravodajského výběrového souboru.
4. V případě měnových finančních institucí, které byly vybrány jako dodatečné zpravodajské jednotky podle čl. 2 odst. 6, se podle tohoto nařízení poprvé vykazuje v den, který národní centrální banka dodatečné zpravodajské jednotce sdělí podle čl. 2 odst. 6.
Článek 11
Ustanovení o pravidelném přezkumu
ECB přezkoumá fungování tohoto nařízení 12 měsíců po prvním vykazování a vydá o tom zprávu. Podle doporučení obsažených v této zprávě může ECB zvýšit nebo snížit počet zpravodajských jednotek a/nebo statistickou zpravodajskou povinnost. Po tomto úvodním přezkumu se každé dva roky bude provádět pravidelná aktualizace skutečného souboru zpravodajských jednotek.
Článek 12
Přechodné ustanovení
V období od 1. dubna 2016 do 1. července 2016 bude zpravodajským jednotkám dovoleno ECB nebo příslušné národní centrální bance vykazovat statistiku peněžního trhu za některé, a nikoli všechny relevantní dny. ECB nebo příslušná národní centrální banka může určit dny, za které bude vykazování vyžadováno.
Článek 13
Závěrečná ustanovení
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 26. listopadu 2014.
REGULAMENTUL (UE) NR. 1333/2014 AL BĂNCII CENTRALE EUROPENE
din 26 noiembrie 2014
privind statisticile referitoare la piețele monetare
(BCE/2014/48)
CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 5,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 2533/98 al Consiliului din 23 noiembrie 1998 privind colectarea informațiilor statistice de către Banca Centrală Europeană (1), în special articolul 5 alineatul (1) și articolul 6 alineatul (4),
având în vedere avizul Comisiei Europene (2),
întrucât:
(1)
În vederea îndeplinirii misiunilor Sistemului European al Băncilor Centrale (SEBC) este necesară elaborarea de statistici privind tranzacțiile de pe piețele monetare, respectiv privind tranzacțiile de pe piețele monetare care sunt garantate, negarantate și cu anumite instrumente financiare derivate, astfel cum se detaliază în prezentul regulament, încheiate de instituțiile financiare monetare (IFM), cu excepția băncilor centrale și a fondurilor de piață monetară (FPM), cu alte IFM și între IFM și alte instituții financiare, administrația publică sau societăți nefinanciare, cu excluderea tranzacțiilor intragrup.
(2)
Principalul obiectiv al colectării unor astfel de statistici este de a furniza Băncii Centrale Europene (BCE) informații statistice cuprinzătoare, detaliate și armonizate cu privire la piețele monetare din zona euro. Datele derivate din tranzacțiile colectate cu privire la segmentele de piață sus-menționate furnizează informații cu privire la mecanismul de transmitere a deciziilor de politică monetară. Prin urmare, acestea reprezintă un set de statistici necesar pentru politica monetară din zona euro.
(3)
Colectarea datelor statistice este, de asemenea, necesară pentru a da BCE posibilitatea de a furniza asistență analitică și statistică Mecanismului unic de supraveghere (MUS) în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului (3). În acest cadru, colectarea datelor statistice este, de asemenea, necesară pentru susținerea atribuțiilor BCE în domeniul stabilității financiare.
(4)
Băncile centrale naționale (BCN) ar trebui să informeze BCE în cazul în care BCN hotărăște să nu colecteze datele prevăzute de prezentul regulament, caz în care BCE va prelua atribuția de colectare a datelor direct de la agenții raportori.
(5)
În conformitate cu Tratatele și în condițiile prevăzute în Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene (denumit în continuare „Statutul SEBC”), BCE trebuie să adopte reglementările necesare pentru punerea în aplicare a misiunilor SEBC definite în Statutul SEBC și, în anumite cazuri, stabilite în dispozițiile adoptate de Consiliu în temeiul articolului 129 alineatul (4) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.
(6)
Pentru a minimiza sarcina de raportare a IFM, asigurând totodată existența unor statistici de calitate și oportune, BCE va solicita ca inițial datele să fie raportate de cele mai mari IFM din zona euro, pe baza dimensiunii totalului principalelor active bilanțiere ale acestora prin comparație cu totalul principalelor active bilanțiere pentru toate IFM din zona euro. De la 1 ianuarie 2017 Consiliul guvernatorilor BCE poate extinde numărul de IFM raportoare prin luarea în considerare și a altor criterii, precum importanța activităților IFM pe piețele monetare și relevanța acesteia pentru stabilitatea și funcționarea sistemului financiar. BCE va asigura că există cel puțin trei IFM raportoare pentru fiecare stat membru a cărui monedă este euro (denumit în continuare „stat membru din zona euro”) pentru a asigura un nivel minim de reprezentare geografică. BCN pot colecta date și de la IFM care nu fac parte din unitățile de observare statistică efective cu obligații de raportare pe baza cerințelor naționale de raportare statistică corespunzătoare, caz în care aceste date vor fi raportate și verificate în temeiul prezentului regulament.
(7)
Pentru a diminua și mai mult sarcina de raportare a IFM prin evitarea duplicării cerințelor de raportare care le sunt aplicabile, asigurându-se în același timp existența unor statistici de calitate și oportune, BCE ar trebui să le poată scuti de raportarea de date referitoare la tranzacții de finanțare prin titluri de valoare sau contracte cu instrumente derivate, dacă astfel de date au fost deja raportate unui registru central de tranzacții, cu condiția ca BCE să aibă acces efectiv la date actualizate și standardizate în conformitate cu cerințele prevăzute în acest regulament
(8)
Articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2533/98 prevede că BCE poate adopta regulamente pentru a defini și impune obligațiile de raportare ce revin unităților de observare statistică efective cu obligații de raportare din statele membre din zona euro. Articolul 6 alineatul (4) prevede că BCE poate adopta regulamente care să specifice condițiile în care poate fi exercitat dreptul de a verifica sau de a efectua colectarea obligatorie de informații statistice.
(9)
Articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 2533/98 prevede ca statele membre să se organizeze în domeniul statistic și să coopereze pe deplin cu SEBC pentru a asigura îndeplinirea obligațiilor care decurg din articolul 5 din Statutul SEBC.
(10)
În măsura în care datele colectate în temeiul prezentului regulament conțin informații statistice confidențiale, standardele aplicabile pentru protecția și utilizarea unor astfel de informații vor fi cele prevăzute la articolele 8 și 8c din Regulamentul (CE) nr. 2533/98.
(11)
Articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2533/98 prevede că BCE are competența de a aplica sancțiuni agenților raportori care nu respectă cerințele de raportare statistică prevăzute de regulamentele și deciziile BCE.
(12)
În timp ce este recunoscut faptul că regulamentele adoptate de BCE în temeiul articolului 34.1 din Statutul SEBC nu conferă drepturi și nici nu impun obligații statelor membre a căror monedă nu este euro (denumite în continuare „state membre din afara zonei euro”), articolul 5 din Statutul SEBC se aplică atât statelor membre din zona euro, cât și celor din afara zonei euro. Regulamentul (CE) nr. 2533/98 arată că articolul 5 din Statutul SEBC, coroborat cu articolul 4 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană, implică obligația de elaborare și aplicare la nivel național a tuturor măsurilor pe care statele membre din afara zonei euro le consideră potrivite pentru realizarea colectării informațiilor statistice necesare îndeplinirii cerințelor de raportare statistică ale BCE și pentru efectuarea în timp util a pregătirilor din domeniul statistic pentru ca aceste state să devină state membre din zona euro.
(13)
Cerințele de raportare prevăzute de prezentul regulament nu aduc atingere cerințelor de raportare prevăzute de alte acte juridice și instrumente ale BCE, care ar putea acoperi, cel puțin parțial, și raportarea tranzacție cu tranzacție sau raportarea agregată a informațiilor statistice privind piețele monetare,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Definiții
În sensul prezentului regulament:
1.
„agent raportor”, „rezident” și „cu reședința” au sensul stabilit la articolul 1 din Regulamentul (CE) nr. 2533/98;
2.
„instituție financiară monetară” (IFM) are sensul definit la articolul 1 din Regulamentul (UE) nr. 1071/2013 al Băncii Centrale Europene (BCE/2013/33) (4) și se interpretează ca incluzând toate sucursalele IFM situate în Uniune și în AELS, cu excepția cazului în care se prevede altfel în oricare altă dispoziție din prezentul regulament;
3.
„AIF” înseamnă alți intermediari financiari, cu excepția societăților de asigurare și a fondurilor de pensii, astfel cum se prevede în Sistemul european de conturi revizuit (denumit în continuare „SEC 2010”) prevăzut de Regulamentul (UE) nr. 549/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (5);
4.
„societăți de asigurare” înseamnă toate societățile și cvasisocietățile financiare a căror funcție principală constă în furnizarea de servicii de intermediere financiară rezultate din mutualizarea riscurilor, în principal sub formă de asigurări directe sau reasigurări, astfel cum este prevăzut în SEC 2010;
5.
„fonduri de pensii” înseamnă toate societățile și cvasisocietățile financiare a căror funcție principală constă în furnizarea de servicii de intermediere financiară rezultate din mutualizarea riscurilor sociale și necesităților persoanelor asigurate (asigurări sociale), astfel cum este prevăzut în SEC 2010;
6.
„societăți nefinanciare” înseamnă sectorul societăților nefinanciare, astfel cum este prevăzut în SEC 2010;
7.
„administrația publică” înseamnă unitățile instituționale care nu sunt producători pentru piață și a căror producție este destinată consumului individual și colectiv și care sunt finanțate din contribuțiile obligatorii vărsate de unitățile din alte sectoare, precum și unitățile instituționale a căror activitate principală constă în redistribuirea veniturilor și a avuției naționale, astfel cum este prevăzut în SEC 2010;
8.
„totalul principalelor active bilanțiere” înseamnă active totale minus alte active, astfel cum au fost definiți acești termeni în Regulamentul (UE) nr. 1071/2013 (BCE/2013/33);
9.
„statistici referitoare la piețele monetare” înseamnă statisticile referitoare la tranzacții garantate, negarantate și cu instrumente financiare derivate având ca obiect instrumente de piață monetară, încheiate între IFM și între IFM și AIF, societăți de asigurare, fonduri de pensii, bănci centrale, administrația publică și societăți nefinanciare, dar excluzând tranzacțiile intragrup, în perioada de raportare relevantă;
10.
„instrument de piață monetară” înseamnă oricare din instrumentele enumerate în anexele I, II și III;
11.
„fond de piață monetară” înseamnă un organism de plasament colectiv care necesită autorizarea ca organism de plasament colectiv în valori mobiliare conform Directivei 2009/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului (6) sau care este un fond de investiții alternative conform Directivei 2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului (7), investește în active pe termen scurt și are obiective distincte sau cumulative care oferă un randament corespunzător ratelor dobânzii de pe piața monetară sau care păstrează valoarea unei investiții;
12.
„bancă centrală” înseamnă orice bancă centrală, indiferent de locul unde este situată;
13.
„bancă centrală națională (bănci centrale naționale)” sau „BCN” înseamnă băncile centrale naționale ale statelor membre ale Uniunii;
14.
„unități de observare statistică de referință cu obligații de raportare” înseamnă IFM rezidente în zona euro, cu excepția băncilor centrale și a FPM, care atrag depozite exprimate în euro și/sau emit orice alt instrument de natura datoriei și/sau acordă credite exprimate în euro, astfel cum sunt enumerate în anexele I, II sau III, de la/către alte IFM și/sau de la/către AIF, societăți de asigurare, fonduri de pensii, administrația publică, bănci centrale în scopuri de investiții, sau societăți nefinanciare;
15.
„grup” înseamnă un grup de întreprinderi, inclusiv un grup bancar, dar fără a se limita la acesta, alcătuit dintr-o societate-mamă și filialele acesteia, ale cărui situații financiare sunt consolidate în sensul Directivei 2013/34/UE a Parlamentului European și a Consiliului (8);
16.
„sucursală” înseamnă un punct de lucru care reprezintă o parte dependentă din punct de vedere juridic de o instituție și care desfășoară direct toate sau unele dintre tranzacțiile specifice activității instituției;
17.
„sucursală din Uniune și AELS” înseamnă o sucursală situată și înregistrată într-un stat membru al Uniunii sau într-o țară AELS;
18.
„Asociația Europeană a Liberului Schimb” înseamnă organizația interguvernamentală înființată pentru promovarea liberului schimb și a integrării economice în beneficiul statelor membre ale acesteia;
19.
„tranzacție intragrup” înseamnă o tranzacție cu instrumente de piață monetară încheiată de un agent raportor cu altă întreprindere care este inclusă în aceeași situație financiară consolidată, potrivit metodei consolidării globale. Întreprinderile care iau parte la tranzacție sunt considerate incluse în „aceeași consolidare” potrivit metodei consolidării globale atunci când ambele:
(a)
sunt incluse într-o consolidare în conformitate cu Directiva 2013/34/UE sau cu standardele internaționale de raportare financiară (international financial reporting standards - IFRS) adoptate în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1606/2002 al Parlamentului European și al Consiliului (9) sau, în cazul unui grup a cărui întreprindere-mamă își are sediul principal într-o țară terță, în conformitate cu principiile contabile general acceptate ale acelei țări terțe considerate a fi echivalente cu IFRS în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1569/2007 al Comisiei (10) (sau cu standardele contabile ale unei țări terțe a căror utilizare este permisă în conformitate cu articolul 4 din acel regulament); sau
(b)
sunt acoperite de aceeași supraveghere consolidată în conformitate cu Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului (11) sau, în cazul unui grup a cărui întreprindere-mamă își are sediul principal într-o țară terță, aceeași supraveghere consolidată din partea autorității competente din țara terță, considerată echivalentă cu cea guvernată de principiile prevăzute la articolul 127 din Directiva 2013/36/UE;
20.
„zi lucrătoare” înseamnă, pentru orice dată specificată într-un acord sau într-o confirmare pentru o tranzacție cu un instrument de piață monetară, ziua în care băncile comerciale și piețele valutare sunt deschise pentru activități generale (inclusiv activități cu instrumentul de piață monetară relevant) și decontează plățile în aceeași monedă ca obligația de plată care este plătibilă la această dată sau este calculată cu referință la această dată. În cazul unei tranzacții cu un instrument de piață monetară guvernat de un acord-cadru standard emis de Federația Bancară Europeană (European Banking Federation - EBF), Loan Market Association (LMA), International Swaps and Derivatives Association, Inc. (ISDA) sau alte asociații comerciale europene sau internaționale semnificative, se utilizează definiția furnizată sau incorporată în acestea prin trimitere. În legătură cu decontarea oricărei tranzacții cu un instrument de piață monetară care urmează a fi decontat printr-un sistem de decontare desemnat, înseamnă o zi în care sistemul de decontare este deschis pentru decontarea acestei tranzacții;
21.
„zi de decontare TARGET2” înseamnă orice zi în care este deschis TARGET2 (sistemul transeuropean automat de transfer rapid cu decontare pe bază brută în timp real);
22.
„acord de răscumpărare” înseamnă un acord în temeiul căruia părțile la acesta pot iniția tranzacții în care o parte („vânzătorul”) convine să vândă celeilalte părți („cumpărătorul”) anumite „active” („valori mobiliare”, „mărfuri” sau „alte active financiare”) la o dată apropiată în schimbul plății prețului de cumpărare de către cumpărător către vânzător, cu un acord simultan al cumpărătorului de a revinde vânzătorului activele la o dată viitoare fixă sau la cerere, în schimbul plății prețului de răscumpărare de către vânzător cumpărătorului. Fiecare astfel de tranzacție poate fi o tranzacție de răscumpărare sau o tranzacție de cumpărare și revânzare. „Acordul de răscumpărare” poate însemna, de asemenea, un acord de constituire de active ca garanție și de acordare a unui drept general de reutilizare în schimbul acordării cu împrumut de numerar la o dată apropiată și rambursării împrumutului și a dobânzii la o dată îndepărtată în schimbul înapoierii activelor. Tranzacțiile de răscumpărare pot fi realizate cu o scadență predefinită („tranzacții de răscumpărare la termen”) sau fără o scadență predefinită, lăsând ambelor părți opțiunea de a conveni să reînnoiască sau să rezilieze acordul în fiecare zi („tranzacții de răscumpărare pe bază deschisă”);
23.
„operațiune repo tripartită” înseamnă o tranzacție de răscumpărare în care un terț este responsabil pentru selectarea și administrarea colateralului pe durata vieții tranzacției;
24.
„swap pe cursul de schimb” înseamnă o tranzacție de swap în care o parte vinde celeilalte părți o cantitate specificată dintr-o monedă specificată în schimbul plății unei sume convenite dintr-o monedă diferită specificată pe baza unui curs de schimb valutar convenit (cunoscut drept curs de schimb valutar la vedere) cu acordul de răscumpărare a monedei vândute la o dată ulterioară (cunoscută ca scadență) în schimbul vânzării monedei cumpărate inițial la un curs de schimb valutar diferit (cunoscut drept cursul de schimb valutar forward);
25.
„swap pe indicii ratei dobânzii overnight” (overnight index swap - OIS) înseamnă un swap pe rata dobânzii în care rata variabilă periodică a dobânzii este egală cu media geometrică a unei rate overnight (sau a ratei dobânzii overnight) pe o perioadă de timp specificată. Plata finală va fi calculată ca diferența dintre rata fixă a dobânzii și rata overnight compusă înregistrată pe durata vieții OIS aplicată valorii nominale a tranzacției. Întrucât prezentul regulament se axează numai pe OIS exprimate în euro, rata overnight va fi EONIA;
26.
„cadrul Basel III LCR” înseamnă indicatorul de acoperire a necesarului de lichiditate (Liquidity Coverage Ratio - LCR) propus de Comitetul de la Basel și aprobat la 7 ianuarie 2013 de Grupul guvernatorilor băncilor centrale și al directorilor organismelor de supraveghere, organismul de supraveghere al Comitetului de la Basel pentru supraveghere bancară, ca un standard minim global de reglementare pentru măsurile privind lichiditatea pe termen scurt în sectorul bancar.
Articolul 2
Unități de observare statistică efective cu obligații de raportare
(1) Unitățile de observare statistică efective cu obligații de raportare constau în IFM rezidente din zona euro din cadrul unităților de observare statistică de referință cu obligații de raportare, care sunt identificate de Consiliul guvernatorilor ca agenți raportori în conformitate cu alineatul (2) sau (3), după caz, sau IFM identificate ca agenți raportori în conformitate cu alineatul (4) pe baza criteriilor prevăzute în acest regulament și care sunt notificate cu privire la obligațiile de raportare ale acestora în conformitate cu alineatul (5) (denumite în continuare „agenți raportori”).
(2) La data intrării în vigoare a prezentului regulament, Consiliul guvernatorilor poate decide că o IFM este un agent raportor în cazul în care IFM are totalul principalelor active bilanțiere mai mare de 0,35 % din totalul principalelor active bilanțiere ale tuturor IFM din zona euro pe baza celor mai recente date disponibile pentru BCE, respectiv:
(a)
date cu referința la sfârșitul lunii decembrie din anul calendaristic anterior notificării în conformitate cu alineatul (5); sau
(b)
în cazul în care datele de la litera (a) nu sunt disponibile, datele cu referința la sfârșitul lunii decembrie din anul anterior.
În sensul unei asemenea decizii, calcularea totalului principalelor active bilanțiere ale IFM respective exclude sucursalele din afara țării gazdă ale IFM respective.
(3) De la 1 ianuarie 2017 Consiliul guvernatorilor poate decide să clasifice orice altă IFM ca agent raportor pe baza dimensiunii totalului principalelor active bilanțiere ale acesteia în comparație cu totalul principalelor active bilanțiere ale tuturor IFM din zona euro, a importanței activităților IFM în tranzacțiile cu instrumente de piață monetară și a relevanței acesteia pentru stabilitatea și funcționarea sistemului financiar din zona euro și/sau statele membre individuale.
(4) De la 1 ianuarie 2017 Consiliul guvernatorilor poate decide, de asemenea, ca pentru fiecare stat membru din zona euro să fie identificate cel puțin trei IFM ca agenți raportori. În consecință, dacă, pe baza deciziilor Consiliului guvernatorilor luate în conformitate cu alineatul (2) sau alineatul (3), sunt selectate mai puțin de trei IFM într-un anumit stat membru din zona euro, unitățile de observare statistică efective cu obligații de raportare vor include și alte IFM din acest stat membru din zona euro care sunt considerate reprezentative de BCN relevantă (denumite în continuare „agenți raportori reprezentativi”), astfel încât cel puțin trei agenți raportori sunt identificați ca agenți raportori pentru acest stat membru din zona euro.
Agenții raportori reprezentativi sunt selectați dintre cele mai mari instituții de credit rezidente în statul membru din zona euro în cauză, pe baza totalului principalelor active bilanțiere ale instituțiilor, cu excepția cazului în care BCN sugerează criterii alternative care sunt acceptate în scris de către BCE.
(5) BCE sau BCN relevantă notifică IFM în cauză cu privire la orice decizie a Consiliului guvernatorilor luată în conformitate cu alineatele (2), (3) sau (4) și cu privire la obligațiile acestora în temeiul prezentului regulament. Notificarea este transmisă în scris cu cel puțin patru luni înainte de începutul primei raportări.
(6) Fără a aduce atingere oricăror decizii ale Consiliului guvernatorilor luate în conformitate cu alineatele (2), (3) sau (4), BCN pot colecta, de asemenea, statistici referitoare la piețele monetare de la IFM rezidente în statul membru al acestora care nu sunt agenți raportori în conformitate cu alineatele (2), (3) sau (4), pe baza cerințelor de raportare statistică naționale ale acestora (denumite în continuare „agenți raportori suplimentari”). În cazul în care o BCN identifică agenți raportori suplimentari în acest mod, îi notifică cu promptitudine.
Articolul 3
Cerințe de raportare statistică
(1) În scopul elaborării periodice a statisticilor referitoare la piețele monetare, agenții raportori raportează către BCN a statului membru în care sunt rezidenți, pe bază consolidată, inclusiv pentru toate sucursalele acestora situate în Uniune și în AELS, informații statistice zilnice referitoare la instrumentele de piață monetară. Informațiile statistice solicitate sunt specificate în anexele I, II și III. BCN transmite informațiile statistice pe care le primește de la agenții raportori către BCE în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) din prezentul regulament.
(2) BCN definesc și pun în aplicare mecanismele de raportare care trebuie urmate de agenții raportori cu privire la instrumentele de piață monetară. Aceste mecanisme de raportare asigură furnizarea informațiilor statistice solicitate și permit verificarea cu precizie a respectării standardelor minime de transmitere, de acuratețe, de conformitate cu conceptele și de revizuire, astfel cum sunt prevăzute în anexa IV.
(3) Fără a aduce atingere cerinței de raportare prevăzute la alineatul (1), o BCN poate decide că agenții raportori selectați în conformitate cu articolul 2 alineatele (2), (3) și (4) rezidenți în statul membru al BCN raportează informațiile statistice specificate în anexele I, II și III către BCE. BCN informează BCE și agenții raportori în consecință, iar BCE va defini și pune în aplicare mecanismele de raportare care trebuie respectate de agenții raportori și va prelua sarcina de colectare a datelor necesare direct de la agenții raportori.
(4) În cazul în care BCN a selectat agenți raportori suplimentari și i-a notificat astfel cum se prevede la articolul 2 alineatul (6), aceștia raportează BCN informații statistice zilnice referitoare la instrumentele de piață monetară. BCN transmite BCE informațiile statistice pe care le primește de la agenții raportori suplimentari, la cererea BCE, în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) din prezentul regulament.
(5) BCN definesc și pun în aplicare mecanisme de raportare care trebuie respectate de către agenții raportori suplimentari în conformitate cu cerințele de raportare statistică naționale ale acestora. BCN se asigură că mecanismele naționale de raportare impun agenților raportori suplimentari să respecte cerințe care sunt echivalente articolelor 6-8, articolului 10 alineatul (3) și articolelor 11-12 din prezentul regulament. BCN asigură că aceste mecanisme de raportare furnizează informațiile statistice solicitate și permit verificarea cu precizie a respectării standardelor minime de transmitere, de acuratețe, de conformitate cu conceptele și de revizuire, astfel cum sunt prevăzute în anexa IV.
Articolul 4
Respectarea termenelor
(1) În cazul în care BCN decide, în conformitate cu articolul 3 alineatul (3), ca agenții raportori să raporteze informațiile statistice specificate în anexele I, II și III direct către BCE, agenții raportori transmit aceste informații BCE după cum urmează:
(a)
Datele colectate de la agenții raportori selectați în conformitate cu articolul 2 alineatul (2) sunt transmise zilnic către BCE între ora 18.00 în data tranzacției și ora 7.00 CET în prima zi de decontare TARGET2 după data tranzacției.
(b)
Datele colectate de la agenții raportori selectați în conformitate cu articolul 2 alineatele (3) și (4) sunt transmise zilnic către BCE între ora 18.00 în data tranzacției și ora 13.00 CET în prima zi de decontare TARGET2 după data tranzacției.
(c)
Datele pentru care BCN are o derogare în conformitate cu articolul 5 sunt transmise BCE săptămânal între ora 18.00 în data tranzacției și ora 13.00 CET în prima zi de decontare TARGET2 după sfârșitul săptămânii la care se referă datele.
(2) În orice alt caz decât cel de la alineatul (1), BCN transmit BCE informațiile statistice zilnice privind piața monetară, astfel cum se specifică la anexele I, II și III, pe care le primesc de la agenții raportori, după cum urmează.
(a)
Datele colectate de la agenții raportori selectați în conformitate cu articolul 2 alineatul (2) sunt transmise zilnic către BCE înainte de ora 7.00 CET în prima zi de decontare TARGET2 după data tranzacției.
(b)
Datele colectate de la agenții raportori selectați în conformitate cu articolul 2 alineatele (3) și (4) sunt transmise zilnic către BCE înainte de ora 13.00 CET în prima zi de decontare TARGET2 după data tranzacției.
(c)
Datele colectate de la agenții raportori suplimentari selectați în conformitate cu articolul 2 alineatul (6) sunt transmise zilnic BCE înainte de ora 13.00 CET în prima zi de decontare TARGET2 după data tranzacției, săptămânal înainte de ora 13.00 CET în prima zi de decontare TARGET2 după sfârșitul săptămânii la care se referă datele sau lunar înainte de ora 13.00 CET în prima zi de decontare TARGET2 după sfârșitul lunii la care se referă datele. BCN decid cu privire la frecvența de raportare și informează cu promptitudine BCE în consecință. BCN pot revizui anual frecvența de raportare.
(d)
Datele pentru care BCN are o derogare în conformitate cu articolul 5 sunt transmise BCE săptămânal BCE înainte de ora 13.00 CET în prima zi de decontare TARGET2 după sfârșitul săptămânii la care se referă datele.
(3) BCN decid până când trebuie să primească date de la agenții raportori pentru a putea respecta termenele de raportare prevăzute la alineatul (2) și informează corespunzător agenții raportori.
(4) Atunci când un termen prevăzut la alineatul (1) sau (2) cade într-o zi în care TARGET2 este închis, termenul este prelungit până în următoarea zi în care TARGET2 funcționează, astfel cum se anunță pe website-ul BCE.
Articolul 5
Derogare
Atunci când agenții raportori au fost selectați în conformitate cu articolul 2 alineatele (3) sau (4), o BCN poate decide că agenții raportori pot transmite BCN informații statistice zilnice privind piața monetară în mod săptămânal înainte de ora 13.00 (CET) în prima zi de decontare TARGET2 după sfârșitul săptămânii la care se referă datele dacă, din motive operaționale, aceștia nu pot respecta cerința privind frecvența de raportare zilnică. BCE poate impune condiții privind exercitarea derogării de către BCN.
Articolul 6
Fuziuni, divizări, reorganizări și insolvențe
(1) În cazul unei fuziuni, divizări, creări de întreprinderi derivate (spin-off) sau al oricărui alt tip de reorganizare care ar putea afecta îndeplinirea obligațiilor sale statistice, agentul raportor în cauză informează BCE și BCN relevantă, odată ce intenția de a pune în aplicare o astfel de operațiune a fost făcută publică, într-un interval de timp corespunzător, anterior producerii de efecte, cu privire la procedurile planificate pentru a îndeplini cerințele de raportare statistică stabilite în prezentul regulament. De asemenea, agentul raportor notifică BCE și BCN relevantă în termen de 14 zile de la finalizarea unei asemenea operațiuni.
(2) În cazul în care un agent raportor fuzionează cu altă entitate prin absorbție, astfel cum se definește în a treia Directivă 2011/35/UE a Parlamentului European și a Consiliului (12), iar una dintre entitățile care fuzionează era un agent raportor, entitatea care rezultă în urma fuziunii continuă raportarea în temeiul prezentului regulament.
(3) În cazul în care un agent raportor fuzionează cu altă entitate prin constituirea unei noi societăți, astfel cum se definește în Directiva 2011/35/UE, iar una dintre entitățile care fuzionează era un agent raportor, entitatea care rezultă raportează în temeiul prezentului regulament în cazul în care se încadrează în definiția agentului raportor.
(4) În cazul în care un agent raportor se divizează în două sau mai multe entități prin absorbție sau prin constituirea de noi societăți, astfel cum se definește în a șasea Directivă 82/891/CEE a Consiliului (13), iar una din entitățile noi este un agent raportor, entitatea nouă raportează în temeiul prezentului regulament. De asemenea, divizarea include o operațiune de creare de întreprinderi derivate (spin-off) prin care un agent raportor transferă o parte sau totalitatea activelor și pasivelor sale către o societate nouă în schimbul acțiunilor la noua societate.
(5) În cazul în care un agent raportor devine insolvabil, își pierde licența bancară sau încetează în alt mod să desfășoare activități bancare, astfel cum confirmă autoritatea de supraveghere competentă, acesta nu mai este obligat să raporteze în temeiul prezentului regulament.
(6) În sensul alineatului (5), un agent raportor este considerat insolvabil în cazul apariției unuia sau mai multora dintre evenimentele următoare:
(a)
efectuează o cesiune generală în beneficiul creditorilor sau în scopul intrării într-o reorganizare, tranzacție judiciară sau concordat cu creditorii;
(b)
admite în scris că este în imposibilitatea de a-și plăti datoriile la scadență;
(c)
solicită, consimte sau acceptă numirea oricărui administrator fiduciar, administrator, administrator judiciar, lichidator sau a oricărei persoane cu funcție echivalentă pentru acesta sau asupra întregii proprietăți ori asupra unei părți semnificative a acesteia;
(d)
se depune la o instanță, la un alt organism competent sau la o altă autoritate competentă o cerere de intrare în insolvență cu privire la acest agent raportor (alta decât cea depusă de o contraparte cu privire la orice obligație a agentului raportor față de acea contraparte);
(e)
este lichidat sau devine insolvabil (sau intră în proceduri analoage) ori acesta sau orice autoritate publică sau altă entitate sau persoană solicită reorganizarea, tranzacția judiciară, concordatul, reeșalonarea datoriilor, administrarea, lichidarea, dizolvarea sau o măsură similară în baza unui act normativ, legi sau reglementări actuale sau viitoare, o astfel de solicitare (cu excepția unei cereri de lichidare sau de orice altă procedură analoagă pentru care nu se aplică o perioadă de 30 de zile) nefiind suspendată sau respinsă în termen de 30 de zile de la depunerea acesteia;
(f)
numirea unui administrator fiduciar, administrator, administrator judiciar, lichidator sau a oricărei persoane cu funcție echivalentă pentru acesta sau asupra întregii proprietăți ori asupra unei părți semnificative a acesteia; sau
(g)
convocarea oricărei adunări a creditorilor în scopul analizării unui acord voluntar (sau a oricărei proceduri analoage).
Articolul 7
Dispoziții privind confidențialitatea
(1) La primirea și prelucrarea în temeiul prezentului regulament a unor date care conțin informații confidențiale, inclusiv partajarea acestor date cu alte BCN din zona euro, BCE și BCN aplică standardele pentru protecția și utilizarea informațiilor statistice confidențiale stabilite la articolele 8 și 8c din Regulamentul (CE) nr. 2533/98.
(2) Sub rezerva alineatului (1), orice informații confidențiale cuprinse în datele statistice colectate de către BCE sau o BCN în temeiul prezentului regulament nu sunt transmise sau partajate în alt mod cu orice autoritate sau terț în afară de BCE și BCN din zona euro, cu excepția cazului în care agentul raportor în cauză și-a dat în prealabil acordul scris expres, iar BCE sau BCN relevantă, după caz, a semnat un acord de confidențialitate adecvat cu acel agent raportor.
Articolul 8
Verificare și colectare obligatorie
BCE și BCN, după caz, au dreptul de a verifica și, dacă este necesar, de a colecta în mod obligatoriu informațiile pe care agenții raportori le furnizează în conformitate cu cerințele de raportare statistică prevăzute la articolul 3 și în anexele I, II și III la prezentul regulament. În special, acest drept poate fi exercitat atunci când un agent raportor nu îndeplinește standardele de transmitere, de acuratețe, de conformitate cu conceptele și de revizuire prevăzute în anexa IV. De asemenea, se aplică articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 2533/98.
Articolul 9
Procedură simplificată de modificare
Ținând seama de opiniile Comitetului de statistică al SEBC, Comitetul executiv al BCE poate aduce modificări tehnice anexelor la prezentul regulament, cu condiția ca acestea să nu modifice cadrul conceptual de bază și să nu afecteze sarcina de raportare a agenților raportori. Comitetul executiv informează fără întârzieri nejustificate Consiliul guvernatorilor cu privire la orice astfel de modificare.
Articolul 10
Prima raportare
(1) În cazul agenților raportori selectați în conformitate cu articolul 2 alineatul (2), prima raportare în temeiul prezentului regulament, sub rezerva dispozițiilor tranzitorii din articolul 12, începe cu date pentru 1 aprilie 2016.
(2) În cazul agenților raportori selectați în conformitate cu articolul 2 alineatele (3) și (4), prima raportare în temeiul prezentului regulament începe la data comunicată agentului raportor de către BCE sau BCN relevantă în conformitate cu articolul 2 alineatul (5) și, în orice caz, nu mai devreme de 12 luni de la adoptarea deciziei Consiliului guvernatorilor în conformitate cu articolul 2 alineatele (3) sau (4).
(3) De asemenea, atunci când sunt selectați agenți raportori reprezentativi în conformitate cu articolul 2 alineatul (4), un agent raportor reprezentativ poate transmite BCE sau BCN relevante o cerere scrisă de amânare temporară a datei primei raportări, motivând această întârziere. Amânarea solicitată poate fi acordată pentru până la șase luni, cu posibile prelungiri de până la șase luni. BCE sau BCN relevantă poate accepta să amâne data primei raportări pentru agentul raportor reprezentativ solicitant în cazul în care consideră justificată această întârziere. De asemenea, în cazul în care agentul raportor reprezentativ nu are date de raportat sau are numai date care sunt considerate nereprezentative atât de BCE, cât și de BCN la data primei raportări, BCN poate accepta să-l scutească de la aplicarea datei primei raportări. Această scutire poate fi acordată de BCN numai în cooperare cu BCE, dacă atât BCE, cât și BCN consideră cererea justificată, iar aceasta nu periclitează reprezentativitatea eșantionului raportor.
(4) În cazul IFM selectate ca agenți raportori suplimentari în conformitate cu articolul 2 alineatul (6), prima raportare în temeiul prezentului regulament începe la data comunicată de BCN agentului raportor suplimentar în conformitate cu articolul 2 alineatul (6).
Articolul 11
Clauză de revizuire periodică
BCE revizuiește punerea în aplicare a prezentului regulament la 12 luni de la prima raportare și elaborează un raport în această privință. În conformitate cu recomandările din raport, aceasta poate majora sau reduce numărul de agenți raportori și/sau cerințele de raportare statistică. După această revizuire inițială, vor avea loc actualizări periodice ale unităților de observare statistică efective cu obligații de raportare o dată la doi ani.
Articolul 12
Dispoziție tranzitorie
În perioada de la 1 aprilie 2016 la 1 iulie 2016 agenții raportori vor putea raporta BCE sau BCN relevante statistici referitoare la piețele monetare pentru anumite, dar nu pentru toate zilele relevante. BCE sau BCN relevantă poate specifica zilele pentru care este solicitată raportarea.
Articolul 13
Dispoziții finale
Prezentul regulament intră în vigoare la 1 ianuarie 2015.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în statele membre în conformitate cu tratatele.
Adoptat la Frankfurt pe Main, 26 noiembrie 2014.