ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 4. prosince 2014
o schválení Haagské úmluvy ze dne 30. června 2005 o dohodách o volbě soudu jménem Evropské unie
(2014/887/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 81 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 6 druhým pododstavcem písm. a) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Evropská unie usiluje o vytvoření společného justičního prostoru založeného na zásadě vzájemného uznávání soudních rozhodnutí.
(2)
Úmluva o dohodách o volbě soudu, uzavřená dne 30. června 2005 pod záštitou Haagské konference o mezinárodním právu soukromém, (dále jen „úmluva“) je cenným přínosem pro podporu smluvní volnosti stran v mezinárodních obchodních operacích a pro zvýšení předvídatelnosti soudních řešení v těchto operacích. Úmluva zajišťuje stranám zejména nezbytnou právní jistotu, že jejich dohoda o volbě soudu bude respektována a že rozhodnutí vynesené zvoleným soudem bude možné v mezinárodních věcech uznat a vykonat.
(3)
Podle článku 29 úmluvy mohou organizace regionální hospodářské integrace, jako je Evropská unie, úmluvu podepsat, přijmout, schválit nebo k ní přistoupit. Unie úmluvu podepsala dne 1. dubna 2009, s výhradou jejího pozdějšího uzavření, v souladu s rozhodnutím Rady 2009/397/ES (1).
(4)
Úmluva se dotýká sekundárního práva Unie v oblasti soudní příslušnosti založené na volbě stran a v oblasti uznávání a výkonu výsledných soudních rozhodnutí, zejména nařízení Rady (ES) č. 44/2001 (2), jež má být k 10. lednu 2015 nahrazeno nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 (3).
(5)
Přijetím nařízení (EU) č. 1215/2012 připravila Unie cestu ke schválení úmluvy jménem Unie tím, že zajistila soudržnost mezi pravidly Unie pro volbu soudu v občanských a obchodních věcech a pravidly úmluvy.
(6)
Při podpisu úmluvy Unie podle článku 30 úmluvy prohlásila, že vykonává pravomoc ve všech věcech upravených touto úmluvou. V důsledku toho budou členské státy touto úmluvou vázány na základě jejího schválení Unií.
(7)
Unie by měla při schválení úmluvy navíc učinit prohlášení, které jí umožňuje článek 21, jímž z oblasti působnosti úmluvy vyloučí pojistné smlouvy obecně, s výhradou určitých přesně vymezených výjimek. Cílem prohlášení je zachovat pravidla příslušnosti chránící slabší strany, která mají k dispozici pojistník, pojištěný nebo oprávněná osoba ve věcech pojištění podle nařízení (ES) č. 44/2001. Vyloučení by se mělo omezovat na míru nezbytnou pro ochranu zájmů slabší strany v pojistných smlouvách. Nemělo by se proto vztahovat na zajistné smlouvy ani na smlouvy týkající se velkých rizik. Unie by měla zároveň učinit jednostranné prohlášení uvádějící, že s ohledem na zkušenosti získané při uplatňování úmluvy může v pozdější fázi opětovně posoudit potřebu ponechat v platnosti své prohlášení podle článku 21.
(8)
Spojené království a Irsko jsou vázány nařízením (ES) č. 44/2001, a účastní se proto přijímání a používání tohoto rozhodnutí.
(9)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Haagská úmluva ze dne 30. června 2005 o dohodách o volbě soudu (dále jen „úmluva“) se schvaluje jménem Evropské unie. (4)
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné uložit jménem Unie listinu o schválení uvedenou v čl. 27 odst. 4 úmluvy.
Uložení listiny o schválení uvedené v prvním pododstavci se uskuteční do jednoho měsíce od 5. června 2015. (5)
Článek 3
1. Při ukládání listiny o schválení uvedené v čl. 27 odst. 4 úmluvy učiní Unie v souladu s článkem 21 úmluvy prohlášení týkající se pojistných smluv.
Znění tohoto prohlášení je uvedeno v příloze I tohoto rozhodnutí.
2. Při ukládání listiny o schválení uvedené v čl. 27 odst. 4 úmluvy učiní Unie jednostranné prohlášení.
Znění tohoto prohlášení je uvedeno v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
V Bruselu dne 4. prosince 2014.
DECIZIA CONSILIULUI
din 4 decembrie 2014
cu privire la aprobarea, în numele Uniunii Europene, a Convenției de la Haga din 30 iunie 2005 privind acordurile de alegere a forului
(2014/887/UE)
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 81 alineatul (2) coroborat cu articolul 218 alineatul (6) al doilea paragraf litera (a),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
având în vedere aprobarea Parlamentului European,
întrucât:
(1)
Uniunea Europeană acționează în vederea creării unui spațiu judiciar comun bazat pe principiul recunoașterii reciproce a hotărârilor judecătorești.
(2)
Convenția privind acordurile de alegere a forului încheiată la 30 iunie 2005 sub auspiciile Conferinței de la Haga de drept internațional privat (denumită în continuare „convenția”) reprezintă o contribuție valoroasă la promovarea autonomiei părților în cadrul tranzacțiilor comerciale internaționale și la sporirea previzibilității soluțiilor judiciare în cadrul unor asemenea tranzacții. În special, convenția garantează părților securitatea juridică necesară cu privire la faptul că acordurile acestora de alegere a forului vor fi respectate și că o hotărâre pronunțată de instanța aleasă va putea fi recunoscută și executată în cazuri internaționale.
(3)
Articolul 29 din convenție permite organizațiilor de integrare economică regională, precum Uniunea Europeană, să semneze, să accepte, să aprobe sau să adere la convenție. Uniunea a semnat convenția la 1 aprilie 2009, sub rezerva încheierii sale la o dată ulterioară, în conformitate cu Decizia 2009/397/CE a Consiliului (1).
(4)
Convenția are incidență asupra legislației secundare a Uniunii privind competența bazată pe alegerea părților, precum și recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești, în special Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului (2), care urmează să fie înlocuit, de la 10 ianuarie 2015, de Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (3).
(5)
Prin adoptarea Regulamentului (UE) nr. 1215/2012, Uniunea a deschis calea pentru aprobarea convenției, în numele Uniunii, prin asigurarea coerenței dintre normele Uniunii privind alegerea forului în materie civilă și comercială și normele din convenție.
(6)
La semnarea convenției, Uniunea Europeană a declarat, în conformitate cu articolul 30 din convenție, că are competență cu privire la toate aspectele reglementate de aceasta. Prin urmare, statele membre își vor asuma obligații în temeiul convenției ca urmare a aprobării acesteia de către Uniune.
(7)
Cu ocazia aprobării convenției, Uniunea ar trebui, în plus, să formuleze declarația permisă în temeiul articolului 21 excluzând din domeniul de aplicare al convenției contractele de asigurare în general, sub rezerva anumitor excepții bine definite. Obiectivul declarației este de a păstra normele privind competența în materie de protecție, de care se pot prevala deținătorul poliței de asigurare, partea asigurată sau un beneficiar, în materie de asigurări, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 44/2001. Excluderea ar trebui să se limiteze la ceea ce este necesar pentru a proteja interesele părților mai vulnerabile din cadrul contractelor de asigurare. Prin urmare, aceasta nu ar trebui să acopere nici contractele de reasigurare, nici contracte referitoare la riscuri mari. În același timp, Uniunea ar trebui să formuleze o declarație unilaterală prin care să afirme că, într-o etapă ulterioară, ținând seama de experiența dobândită în punerea în aplicare a convenției, aceasta poate reexamina necesitatea menținerii declarației sale în temeiul articolului 21.
(8)
Regatului Unit și Irlandei le revin obligații în temeiul Regulamentului (CE) nr. 44/2001 și, în consecință, participă la adoptarea și aplicarea prezentei decizii.
(9)
În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul (nr. 22) privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Convenția de la Haga din 30 iunie 2005 privind acordurile de alegere a forului (denumită în continuare „convenția”) se aprobă în numele Uniunii Europene. (4)
Articolul 2
Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana sau persoanele împuternicite să depună, în numele Uniunii, instrumentul de aprobare prevăzut la articolul 27 alineatul (4) din convenție.
Depunerea instrumentului de aprobare menționat la primul paragraf are loc în termen de o lună de la 5 iunie 2015 (5).
Articolul 3
(1) Cu ocazia depunerii instrumentului de aprobare prevăzut la articolul 27 alineatul (4) din convenție, Uniunea, în conformitate cu articolul 21 din convenție, face o declarație referitoare la contractele de asigurare.
Textul declarației figurează în anexa I la prezenta decizie.
(2) Cu ocazia depunerii instrumentului de aprobare prevăzut la articolul 27 alineatul (4) din convenție, Uniunea formulează o declarație unilaterală.
Textul declarației respective figurează în anexa II la prezenta decizie.
Articolul 4
Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
Adoptată la Bruxelles, 4 decembrie 2014.