PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1194/2013
ze dne 19. listopadu 2013
o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Dne 27. května 2013 Evropská komise (dále jen „Komise“) rozhodla o uložení prozatímního antidumpingového cla na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (dále jen „dotčené země“) prostřednictvím nařízení (EU) č. 490/2013 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“)
(2)
Řízení bylo zahájeno dne 29. srpna 2012 (3) na základě podnětu, který byl podán jménem výrobců v Unii (dále jen „žadatelé“) představujících více než 60 % celkové výroby bionafty v Unii.
(3)
Jak je uvedeno v 5. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. července 2011 do 30. června 2012 (dále jen „období šetření“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění základních skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímního antidumpingového cla (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), se některé ze zúčastněných stran k těmto prozatímním zjištěním písemně vyjádřily. Stranám, které požádaly o slyšení, bylo vyhověno.
(5)
Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech informací, jež považovala za nezbytné ke konečným zjištěním. Byly zváženy ústní i písemné připomínky zúčastněných stran a na jejich základě byla prozatímní zjištění podle potřeby upravena.
(6)
Následně byly všem stranám sděleny základní skutečnosti a úvahy, z nichž vycházel záměr doporučit uložení konečného antidumpingového cla na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie a konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž mohly k uvedenému poskytnutí konečných informací předložit své připomínky.
(7)
Připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
B. VÝBĚR VZORKU
(8)
Jelikož k výběru vzorku vyvážejících výrobců v Argentině a Indonésii nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 10. až 14. a 16. až 20. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(9)
Jedna zúčastněná strana požádala o podrobnější informace týkající se reprezentativnosti vzorků výrobců v Unii, a to jak ve fázi prozatímního výběru, jak je uvedeno ve 23. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tak ve fázi konečného výběru, jak je uvedeno v 83. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(10)
Vzorek výrobců v Unii vybraných v rámci prozatímního výběru pokrýval 32,5 % výroby bionafty v Unii v období šetření. Po změnách vysvětlených ve 24. bodě odůvodnění prozatímního nařízení zahrnoval konečný vzorek osm společností pokrývajících 27 % výroby v Unii. Vzorek se proto považuje za reprezentativní pro výrobní odvětví Unie.
(11)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že dva výrobci v Unii, kteří byli zařazeni do vzorku, by vzhledem ke svým vztahům s argentinskými vyvážejícími výrobci měli být ze vzorku vyřazeni. Údajné vztahy byly před uložením prozatímních opatření přezkoumány a závěry Komise byly již zveřejněny v 82. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(12)
Veškerá údajná spojení mezi argentinskými vyvážejícími výrobci a dvěma výše uvedenými společnostmi ve vzorku byla znovu přezkoumána a nebyla mezi nimi zjištěna žádná přímá vazba takové povahy, aby kterýkoli z těchto výrobců v Unii měl být ze vzorku vyřazen. Vzorek proto zůstal beze změny.
(13)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že postup, který Komise použila při výběru vzorku výrobců v Unii, byl chybný, jelikož Komise navrhla vzorek před zahájením šetření.
(14)
Uvedené tvrzení se zamítá. Komise nevybrala konečný vzorek dříve, než bylo zahájeno šetření, a učinila to zcela v souladu s ustanoveními základního nařízení.
(15)
Jelikož nebyla předložena žádná další tvrzení nebo připomínky, potvrzuje se obsah 22. až 25. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Úvod
(16)
Jak je uvedeno v 29. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jsou dotčeným výrobkem, jak byl prozatímně definován, monoalkylestery mastných kyselin a/nebo parafínovaný plynový olej ze syntézy a/nebo hydrotermální úpravy, nefosilního původu, buď v čisté formě, nebo obsažené ve směsi, pocházející z Argentiny a Indonésie, v současnosti kódů KN ex 1516 20 98, ex 1518 00 91, ex 1518 00 95, ex 1518 00 99, ex 2710 19 43, ex 2710 19 46, ex 2710 19 47, 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97, 3826 00 10 a ex 3826 00 90 (dále jen „dotčený výrobek“ běžně označovaný jako „bionafta“).
2. Tvrzení
(17)
Jeden indonéský vyvážející výrobce tvrdil, že v rozporu s tím, co bylo uvedeno v 34. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, metylester z palmového oleje (dále jen „PME“) vyráběný v Indonésii není obdobný výrobek jako metylester z řepkového oleje (dále jen „RME“) a jiné bionafty vyráběné v Unii nebo metylester ze sójového oleje (dále jen „SME“) vyráběný v Argentině, protože PME má mnohem vyšší filtrovatelnost při nízkých teplotách (CFPP), což znamená, že před použitím v Unii se musí mísit.
(18)
Toto tvrzení se zamítá. PME vyráběný v Indonésii konkuruje bionaftě vyráběné v Unii, což není pouze RME, ale také bionafta vyráběná z palmového oleje a jiných surovin. Díky mísení s jinými druhy bionafty před použitím může být PME používán v celé Unii po celý rok stejným způsobem jako RME a SME. PME je tedy vzájemně zaměnitelný s bionaftou vyráběnou v Unii, a je proto obdobným výrobkem.
(19)
Ve 35. bodě odůvodnění prozatímního nařízení je uvedeno tvrzení jednoho indonéského výrobce, že z oblasti působnosti tohoto řízení by měly být vyloučeny frakcionované metylestery. Tentýž výrobce uvedl tento požadavek ve svých připomínkách k poskytnutí prozatímních informací a zopakoval tak svou námitku vznesenou před poskytnutím prozatímních informací.
(20)
Výrobní odvětví Unie však toto tvrzení zpochybnilo a uvedlo, že frakcionované metylestery jsou bionaftou a měly by i nadále spadat do definice výrobku.
(21)
Na základě připomínek obdržených po prozatímní fázi se potvrzuje rozhodnutí Komise uvedené v 36. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Nehledě na to, že metylestery mastných kyselin mají různá čísla Chemical Abstracts Service (dále jen „CAS“), že uvedené estery se vyrábějí za pomoci různých postupů a že mohou mít různá použití, jsou frakcionované metylestery přece metylestery mastných kyselin a lze je používat jako palivo. Vzhledem k tomu, že v místě dovozu je bez chemické analýzy obtížné rozlišit jeden metylester mastné kyseliny od druhého a že v důsledku toho existuje možnost obcházení cla, je-li bionafta deklarována jako frakcionovaný metylester vyráběný z palmového oleje, toto tvrzení se i nadále zamítá.
(22)
V 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se uvádí, že jeden evropský dovozce metylesteru mastných kyselin z oleje z palmových jader (dále jen „PKE“) požádal, aby mu bylo uděleno osvobození pro koncového uživatele pro dovoz tohoto výrobku, nebo aby byl vyloučen z oblasti působnosti tohoto řízení.
(23)
Po poskytnutí prozatímních informací předložilo výrobní odvětví Unie připomínky týkající se uplatnění osvobození pro koncového uživatele na dovoz PKE a možnosti obcházení navrženého cla. Vyslovilo se proti tomu, aby Komise povolila uplatnění takového systému osvobození od antidumpingových cel vzhledem k zaměnitelnosti bionafty; bionafta deklarovaná pro jiné použití než jako palivo by jako palivo mohla být používána, protože má stejné fyzikální vlastnosti. PKE lze použít jako palivo; nenasycený mastný alkohol, který se z PKE získává, také může být dále zpracován na bionaftu; a možnost kontroly, již mohou uplatňovat celní orgány vůči dovozu prováděnému v rámci osvobození pro koncového uživatele, je omezená a ekonomická zátěž plynoucí z tohoto systému je značná.
(24)
Po konzultacích k této otázce a s ohledem na skutečnost, že bionafta deklarovaná pro jiné použití než jako palivo má stejné fyzikální vlastnosti jako bionafta, která má být použita jako palivo, není v daném případě vhodné povolit osvobození pro koncového uživatele pro dovoz PKE.
(25)
Jeden německý dovozce znovu zopakoval svou žádost o vyloučení výrobku a/nebo o osvobození pro koncového uživatele pro konkrétní metylester mastných kyselin vyráběný z PKE, který byl v EU určen pro jiné užití nežli jako palivo. Připomínky byly opakováním stanoviska, které bylo v prozatímní fázi zamítnuto, a nebyl předložen žádný nový důkaz, který by změnil závěr, že osvobození pro koncového uživatele by uděleno být nemělo a že PKE by měl zůstat ve stejné kategorii výrobků.
(26)
Jeden indonéský vyvážející výrobce se rovněž dovolával svého nároku na osvobození pro koncového uživatele na frakcionované metylestery a žádal o osvobození pro koncového uživatele na tento dovoz za účelem výroby nasyceného mastného alkoholu. Jak již bylo vysvětleno výše, všechny žádosti o osvobození pro koncového uživatele byly zamítnuty a argumenty vznesené touto zúčastněnou stranou uvedený závěr nezměnily.
3. Závěr
(27)
Jelikož k dotčenému výrobku a obdobnému výrobku nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 29. až 39. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
D. DUMPING
1. Úvodní poznámky
(28)
V 44. a 64. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo vysvětleno, že trhy s bionaftou jsou v Argentině a v Indonésii silně regulovány státem, a prodej na domácím trhu tudíž nebyl považován za prodej uskutečněný v běžném obchodním styku. V důsledku toho běžná hodnota obdobného výrobku musela být určena v souladu s čl. 2 odst. 3 a 6 základního nařízení. Uvedené zjištění žádná ze zúčastněných stran nezpochybnila, a proto se potvrzuje.
(29)
Běžná hodnota určená pro Argentinu i Indonésii byla v prozatímní fázi vypočtena na základě vlastních skutečných (a zaznamenaných) výrobních nákladů společností během období šetření, vzniklých prodejních, správních a režijních nákladů a přiměřeného ziskového rozpětí. Ve 45. a 63. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo zejména poukázáno na to, že Komise bude dále zkoumat tvrzení, že systémy rozdílné vývozní daně v Argentině a Indonésii zkreslují ceny surovin, a že zaznamenané výrobní náklady proto přiměřeně neodrážejí náklady spojené s výrobou dotčeného výrobku.
(30)
Další šetření prokázalo, že systémy rozdílné vývozní daně skutečně snižují ceny hlavních surovinových vstupů na domácím trhu v Argentině a Indonésii na uměle nízkou úroveň, jak je vysvětleno dále v 35. bodě odůvodnění v případě Argentiny a v 66. bodě odůvodnění v případě Indonésie, a v důsledku toho ovlivňují náklady výrobců bionafty v obou dotčených zemích. Vzhledem k tomuto zjištění se považuje za vhodné, aby při stanovení běžné hodnoty v obou zemích bylo toto zkreslení nákladů u hlavních surovin vzato v úvahu s ohledem na zvláštní situaci, která převládá na trhu jak v Argentině, tak v Indonésii.
(31)
Tribunál rozhodl (4), že jsou-li ceny surovin regulovány takovým způsobem, že jsou na domácím trhu uměle nízké, je nutné dospět k závěru, že náklady na výrobu dotčeného výrobku byly ovlivněny narušením trhu. Tribunál konstatoval, že za takových okolností orgány Unie mohou dospět k závěru, že jeden z údajů uvedených v záznamech není možné považovat za přiměřený, a proto je možné takovou položku upravit.
(32)
Tribunál rovněž dospěl k závěru, že z čl. 2 odst. 5 prvního pododstavce základního nařízení vyplývá, že účetní údaje dotčené strany se nevezmou za základ pro výpočet běžné hodnoty, pokud se náklady spojené s výrobou šetřeného výrobku v těchto záznamech přiměřeně neodrážejí. V tomto případě se podle druhé věty uvedeného pododstavce náklady upraví nebo stanoví na základě jiných zdrojů informací, než jsou uvedené záznamy. Tyto informace mohou být získány z nákladů vynaložených jinými výrobci nebo vývozci, nebo pokud nejsou posledně uvedené informace dostupné nebo nemohou být použity, ze všech ostatních přiměřených zdrojů informací, včetně informací pocházejících z jiných reprezentativních trhů.
(33)
V prozatímních výpočtech byla k výpočtu výrobních nákladů na výrobu u vyvážejících výrobců v Argentině použita skutečná nákupní cena sójových bobů na domácím trhu a u vyvážejících výrobců v Indonésii skutečné náklady na výrobu surového palmového oleje uvedené v účetnictví.
(34)
Vzhledem k tomu, že bylo zjištěno, že určité náklady, a sice ceny hlavní suroviny (sójového oleje a sójových bobů v Argentině a surového palmového oleje v Indonésii) jsou zkreslené, byly stanoveny na základě referenčních cen zveřejněných příslušnými orgány dotčených zemí. Tyto ceny odrážejí úroveň cen na mezinárodních trzích.
2. Argentina
2.1 Běžná hodnota
(35)
Jak bylo uvedeno výše, Komise nyní dospěla k závěru, že systém rozdílné vývozní daně v Argentině zkresluje výrobní náklady výrobců bionafty v této zemi. Šetřením se zjistilo, že během období šetření byly vývozní daně na suroviny (35 % na sójové boby a 32 % na sójový olej) značně vyšší než vývozní daně na hotové výrobky (nominální sazba daně na bionaftu ve výši 20 % a skutečná sazba daně 14,58 % po zohlednění slevy na dani). Rozdíl vývozní daně u sójových bobů a bionafty během období šetření ve skutečnosti činil 20,42 procentních bodů a u sójového oleje a bionafty 17,42 procentních bodů.
(36)
Pro účely stanovení výše vývozní daně na sójové boby a sójový olej zveřejňuje argentinské ministerstvo zemědělství, živočišné výroby a rybolovu každodenně cenu FOB sójových bobů a sójového oleje - tzv. referenční cenu (5). V této referenční ceně se odráží úroveň cen na mezinárodních trzích (6) a FOB se používá při výpočtu výše vývozní daně, kterou je třeba zaplatit daňovým orgánům.
(37)
Domácí ceny však sledují trendy mezinárodních cen. Šetřením bylo zjištěno, že rozdíl mezi mezinárodní a domácí cenou sójových bobů a sójového oleje tvoří vývozní daň na tyto výrobky a další výdaje vzniklé při jejich vývozu. Domácí referenční ceny sójových bobů a sójového oleje argentinské ministerstvo zemědělství zveřejňuje také, a to jako tzv. teoretickou cenu FAS (7). Výrobci sójových bobů a sójového oleje tak získávají stejnou čistou cenu bez ohledu na to, zda prodávají na vývoz nebo pro domácí trh.
(38)
Závěrem je nutno konstatovat, že bylo zjištěno, že domácí ceny hlavní suroviny používané výrobci bionafty v Argentině jsou uměle nižší než mezinárodní ceny v důsledku zkreslení způsobeného argentinským systémem vývozní daně, a že náklady na hlavní surovinu se tudíž přiměřeně neodrážejí v účetních záznamech argentinských výrobců, jichž se týká šetření ve smyslu čl. 2 odst. 5 základního nařízení podle výkladu Tribunálu, jak bylo vysvětleno výše.
(39)
Komise proto rozhodla, že je třeba revidovat 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení a nebrat v úvahu skutečné náklady na sójové boby (hlavní surovinu nakupovanou a používanou při výrobě bionafty) tak, jak jsou dotčenými společnostmi zaznamenány v jejich účetních knihách, nýbrž nahradit je cenou, za jakou by tyto společnosti sójové boby nakupovaly, kdyby takové zkreslení neexistovalo.
(40)
Ke stanovení ceny, za kterou by dotčené společnosti nakupovaly sójové boby, kdyby takové zkreslení neexistovalo, Komise použila průměr referenčních cen sójových bobů uveřejněných během období šetření argentinským ministerstvem zemědělství pro účely stanovení vývozní ceny FOB Argentina (8).
(41)
Asociace argentinských vyvážejících výrobců (CARBIO) a argentinské úřady tvrdily, že úprava nákladů, které společnosti nesou, podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení je možná jen tehdy, pokud účetní záznamy, a nikoli náklady vzniklé společnostem, neodrážejí přiměřeně náklady spojené s výrobou a prodejem dotčeného výrobku. Uvedly, že ve skutečnosti Komise přičetla vývozní daně k cenám, které společnosti platí, když nakupují sójové boby, a tudíž zahrnují do výrobních nákladů položku, která není spojena s výrobou nebo prodejem dotčeného výrobku. Doplnily, že rozhodnutí Tribunálu ve věci „Acron“ citované v dokumentu se zveřejněnými informacemi (9) je založeno na chybném výkladu článku 2.2.1.1 antidumpingové dohody (ADA) WTO, v současnosti se proti němu podává odvolání k Soudnímu dvoru a jeho skutkové okolnosti jsou v každém případě odlišné od okolností dotčeného případu, neboť ceny surovin v Argentině nejsou „regulovány“ tak, jak je regulována cena plynu v Rusku, a nejsou zkresleny, ale jsou určovány svobodně bez jakékoli státní intervence, a proto v Argentině neexistuje taková zvláštní tržní situace, která by Komisi umožnila použít čl. 2 odst. 5 základního nařízení. Prohlásily, že systém rozdílné vývozní daně v Argentině neodporuje žádným pravidlům obchodování. Navíc tvrdily, že jelikož při stanovování vývozní ceny nebyly zohledněny vývozní daně, Komise neprovedla správné srovnání mezi početně zjištěnou běžnou hodnotou (která bere v úvahu vývozní daně) a vývozní cenou.
Kromě toho tvrdily, že použitím mezinárodní ceny sójových bobů, jak byla stanovena na komoditní burze v Chicagu (CBOT) při určování běžné hodnoty, a nezapočtením zisků či ztrát spojených se zajišťováním na CBOT, když se určovala vývozní cena (viz níže), opět Komise neprovedla správné srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou. Navíc asociace CARBIO tvrdila, že Komise tím, že mezinárodními cenami pouze nahradila náklady zaznamenané šetřenými společnostmi, nevzala v úvahu přirozenou konkurenční výhodu argentinských výrobců. Na závěr si asociace CARBIO stěžovala na to, že Komise nepřihlédla ke skutečnosti, že není-li v Argentině v platnosti systém rozdílné vývozní daně, měla by být cena sójových bobů stanovená na CBOT mnohem nižší.
(42)
Tato tvrzení je třeba odmítnout. I když nejsou okolnosti ve věci „Acron“ stejné jako okolnosti v dotčeném případu, Tribunál stanovil právní zásadu, že pokud se náklady spojené s výrobou šetřeného výrobku přiměřeně neodrážejí v účetních záznamech dotčených společností, neslouží jako základ pro výpočet běžné hodnoty. Ve věci „Acron“ se náklady přiměřeně neodrážely v záznamech dotčené společnosti, protože cena plynu byla regulována. V aktuálně projednávaném případu bylo zjištěno, že se náklady spojené s výrobou dotčeného výrobku přiměřeně neodrážejí v účetních záznamech společností, neboť jsou uměle nízké v důsledku zkreslení způsobeného argentinským systémem rozdílné vývozní daně. To platí, ať už systém rozdílné vývozní daně jako takový obecně je či není v rozporu s dohodou WTO. Navíc se Komise domnívá, že Tribunál vycházel ze správného výkladu dohody ADA. Ve skutečnosti porota ve věci čínských opatření vztahujících se na brojlery z USA (10) zjistila, že ačkoli článek 2.2.1.1 dohody ADA stanovuje předpoklad, že účetní knihy a záznamy odpůrce se obvykle používají k výpočtu nákladů na výrobu, vyšetřující orgán si ponechává právo je nepoužít, pokud zjistí, že buď i) nejsou v souladu s obecně uznávanými účetními postupy, nebo ii) přiměřeně neodrážejí náklady spojené s výrobou a prodejem šetřeného výrobku. Nicméně pokud se činí taková odchylka od normy, vyšetřující orgán musí vysvětlit důvody, které ho k tomuto postupu vedou. V souladu s touto interpretací, pokud jde o zkreslení způsobené systémem rozdílné vývozní daně, který vyvolává zvláštní situaci na trhu, Komise nahradila náklady na nákup hlavní suroviny v Argentině, jak je dotčené společnosti zaznamenaly, cenou, kterou by zaplatily, pokud by zjištěné zkreslení neexistovalo. Ze skutečnosti, že numericky vyjde podobný výsledek, nevyplývá, že metodika, kterou Komise použila, spočívá v pouhém přičtení vývozní daně k nákladům na surovinu. Mezinárodní ceny komodit se stanovují na základě nabídky a poptávky a neexistuje žádný důkaz toho, že systém rozdílné vývozní daně v Argentině ovlivňuje ceny na komoditní burze v Chicagu. Proto veškerá tvrzení a nařčení, že použitím mezinárodních cen Komise provedla nesprávné srovnání běžné hodnoty s cenou vývozní, jsou nepodložená. Totéž platí o tvrzení, že Komise nevzala v úvahu přirozenou konkurenční výhodu argentinských výrobců, neboť nahrazení nákladů zaznamenaných společnostmi bylo odůvodněno abnormálně nízkou cenou surovin na domácím trhu, a nikoliv komparativní výhodou.
(43)
Ve 45. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo vysvětleno, že vzhledem k tomu, že prodej na domácím trhu nebyl považován za prodej uskutečněný v běžném obchodním styku, musela být běžná hodnota určena se započtením přiměřeného zisku ve výši 15 % v souladu s čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení. Někteří vyvážející výrobci tvrdili, že procentní podíl použitý Komisí k vyjádření přiměřeného zisku (15 %) při výpočtu běžné hodnoty je nereálně vysoký a představuje radikální změnu v zavedené praxi používané v řadě jiných šetření na obdobných komoditních trzích (tj. kdy byl použit zisk přibližně ve výši 5 %).
(44)
Toto tvrzení je třeba zamítnout. Především není pravda, že Komise při výpočtu běžné hodnoty systematicky používá 5 % ziskové rozpětí. Každá situace je posuzována podle své vlastní podstaty, přičemž jsou zohledňovány konkrétní okolnosti daného případu. Například u případu týkajícího se bionafty, který byl veden proti Spojeným státům v roce 2009, byla použita různá zisková rozpětí, přičemž vážený průměrný zisk značně přesahoval 15 %. Zadruhé Komise přihlédla také k výši krátkodobé a střednědobé výpůjční úrokové sazby v Argentině, jež podle údajů Světové banky činí přibližně 14 %. Zajisté je přiměřené očekávat, že při obchodování na domácích trzích s bionaftou bude dosaženo vyššího ziskového rozpětí, než jsou výpůjční náklady na kapitál. Navíc je tento zisk ještě nižší než zisk, jakého v období šetření dosahovali výrobci dotčeného výrobku, ačkoli je tato úroveň výsledkem zkreslení nákladů způsobeného rozdílnou vývozní daní a domácími cenami bionafty, jež jsou regulovány státem. Z tohoto důvodu a z důvodů vysvětlených výše se má za to, že 15 % představuje přiměřenou výši zisku, jaké může být dosaženo v poměrně novém, kapitálově náročném výrobním odvětví v Argentině.
(45)
Po poskytnutí konečných informací asociace CARBIO a argentinské úřady tvrdily, že i) odkaz na úroveň zisku ve věci USA byl neopodstatněný, ii) odkaz týkající se střednědobých úrokových sazeb nemá logiku, nikdy v minulosti nebyl použit, a pokud by mělo být takové měřítko použito, pak ne na Argentinu, neboť investice byly uskutečněny v USD společně se zahraničními subjekty, iii) zisk, který skutečně vydělali argentinští výrobci, nemohl být zohledněn vzhledem ke zvláštním okolnostem na trhu a iv) v porovnání s výrobním odvětvím v Unii dosáhl cílový zisk 11 %.
(46)
Tato tvrzení musí být odmítnuta. Komise považovala 15 % ziskové rozpětí za přiměřené pro odvětví bionafty v Argentině, protože v této zemi během období šetření šlo stále o mladé a kapitálově náročné výrobní odvětví. Odkaz na ziskové rozpětí v případu USA byl uveden, aby se vyvrátilo tvrzení, že Komise při výpočtu běžné hodnoty systematicky používá ziskové rozpětí ve výši 5 %. Odkaz na střednědobou úrokovou sazbu rovněž nebyl zamýšlen jako stanovení měřítka, ale měl otestovat přiměřenost použitého rozpětí. Totéž platí o zisku, kterého společnosti zařazené do vzorku skutečně dosáhly. Na druhé straně pokud by byl smysl určování běžné hodnoty odlišný od výpočtu cílového zisku výrobního odvětví Unie bez existence dumpingového dovozu, jakékoli srovnání těchto dvou hodnot by bylo bezpředmětné. Proto se potvrzuje 46. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(47)
Jeden vyvážející výrobce vyrábí bionaftu zčásti ve vlastních podnicích a zčásti u nezávislého výrobce za smluvní poplatek. Tento vyvážející výrobce požádal, aby jeho výrobní náklady byly přepočítány za použití jiného váženého průměru jeho vlastních výrobních nákladů a výrobních nákladů nezávislého výrobce, než který v prozatímní fázi použila Komise. Tato žádost byla přezkoumána a bylo shledáno, že je oprávněná, a výrobní náklady dotčené společnosti byly odpovídajícím způsobem nově vypočteny.
(48)
Komise obdržela i jiná méně významná tvrzení týkající se jednotlivých společností, avšak po změně metodiky výpočtu běžné hodnoty, jak bylo vysvětleno výše, se tato tvrzení stala bezpředmětnými. Proto se tímto potvrzují zjištění uvedená v 40. až 46. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, s úpravami vysvětlenými výše.
2.2 Vývozní cena
(49)
V 49. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo vysvětleno, že pokud prodej na vývoz do Unie probíhal prostřednictvím obchodních společností ve spojení se sídlem v Unii, byly provedeny úpravy vývozní ceny včetně úpravy o zisk obchodníka ve spojení v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Pro účely tohoto výpočtu se považovala za přiměřenou úroveň zisku obchodníka ve spojení v Unii ve výši 5 %. Dva vyvážející výrobci tvrdili, že ziskové rozpětí 5 % pro obchodníka ve spojení v Unii je v obchodu s komoditami příliš vysoké a že by neměl být uplatněn žádný zisk nebo nižší procento zisku (do 2 % v závislosti na společnostech).
(50)
Na podporu tohoto tvrzení nebyly poskytnuty žádné důkazy. Za takových okolností byla 5 % úroveň zisku pro obchodníky ve spojení se sídlem v Unii potvrzena.
(51)
Po poskytnutí konečných informací asociace CARBIO trvá na tom, že ziskové rozpětí 5 % bylo příliš vysoké pro oblast obchodování s komoditami, a odkazuje se na studii, kterou připravila společnost KPMG výhradně pro tento účel a předložila Komisi dne 1. července 2013 po zveřejnění prozatímního nařízení. Komise usoudila, že závěry studie nejsou spolehlivé vzhledem k omezením analýzy, na niž se studie odkazovala, a která vedla k výběru omezeného počtu obchodujících společností, z nichž polovina neprodává zemědělské produkty. Proto je poskytnutý důkaz považován za nepřesvědčivý. V důsledku toho se 5 % ziskové rozpětí pro obchodníky ve spojení v EU potvrzuje.
(52)
Jeden vyvážející výrobce si stěžoval, že Komise při stanovení vývozní ceny nezohlednila tzv. výsledky zajištění, tj. zisk nebo ztráty výrobce při prodeji a nákupu budoucích smluv na dodávky sójového oleje na burze Chicago Board of Trade (CBOT). Společnost tvrdila, že zajištění je nezbytným prvkem obchodu s bionaftou vzhledem k nestálosti ceny suroviny a že čistým výnosem pro prodejce bionafty není pouze cena zaplacená kupujícím, ale také zisk (nebo ztráta) z příslušných zajišťovacích operací.
(53)
Uvedené tvrzení musí být zamítnuto, protože čl. 2 odst. 8 základního nařízení jasně stanoví, že vývozní cena je cena skutečně zaplacená nebo cena, kterou je třeba zaplatit, za výrobek prodaný za účelem vývozu, bez ohledu na jakékoli oddělené - byť související - zisky nebo ztráty spojené se zajišťovací praxí.
(54)
Jelikož k vývozním cenám nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 47. až 49. bod odůvodnění prozatímního nařízení, se změnami uvedenými výše.
2.3 Srovnání
(55)
V 53. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo vysvětleno, že pokud se prodej na vývoz uskutečnil prostřednictvím obchodních společností ve spojení se sídlem mimo EU, zkoumala Komise, zda by tito obchodníci ve spojení měli být považováni za obchodní zástupce pracující za provizi, či nikoli, a pokud se ukázalo, že by za obchodní zástupce považováni být měli, byla provedena úprava v souladu s čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, aby se zohlednily teoretické přirážky obchodníka.
(56)
Jedna společnost tvrdila, že ziskové rozpětí použité Komisí jako teoretická přirážka obchodníka ve spojení se sídlem mimo EU je příliš vysoké a že přiměřenější by bylo nižší ziskové rozpětí.
(57)
Komise pečlivě přezkoumala námitky vznesené vyvážejícím výrobcem, dospěla však k závěru, že s ohledem na rozsáhlé činnosti, jež obchodníci ve spojení uskutečňují, je ziskové rozpětí 5 % považováno za přiměřené. Uvedené tvrzení proto musí být zamítnuto.
(58)
Jelikož ke srovnání nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 50. až 55. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.4 Dumpingová rozpětí
(59)
Všichni spolupracující argentinští vyvážející výrobci požádali, aby v případě uložení antidumpingového cla na dovoz bionafty z Argentiny existovala jediná celní sazba pro všechny spolupracující vyvážející výrobce založená na váženém průměru antidumpingového cla všech vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Tuto žádost podpořili tvrzením, že všichni výrobci zařazení do vzorku mají mezi sebou navzájem obchodní nebo jiná spojení, vyrábějí, prodávají, půjčují či vyměňují si bionaftu mezi sebou a často jsou výrobky různých společností společně nakládány do téže zaoceánské lodi a přepravovány do EU a celní orgány již nemohou identifikovat a rozlišit výrobky různých výrobců. Za těchto specifických okolností je, jak bylo řečeno, uložení individuálních cel neproveditelné.
(60)
Bez ohledu na to, že tato žádost pochází od všech vyvážejících výrobců, dokonce i těch, jejichž individuální dumpingové rozpětí je nižší než vážené průměrné rozpětí, a nehledě na možné zjednodušení z hlediska celních orgánů by tato žádost měla být zamítnuta. Údajné praktické obtíže by se totiž neměly používat jako omluva pro odchylku od ustanovení základního nařízení, pokud to není nevyhnutelné. V tomto případě praxe firem spočívající ve výměně, půjčování nebo jiném zaměňování dotčeného výrobku sama o sobě nečiní uložení individuálních cel neproveditelným ve smyslu čl. 9 odst. 6 základního nařízení.
(61)
Tři společnosti požádaly o zařazení do seznamu spolupracujících vyvážejících výrobců, aby tak mohly využít antidumpingové celní sazby pro spolupracující společnosti, jež nebyly zařazeny do vzorku, a nepodléhaly zbytkovému antidumpingovému clu pro „všechny ostatní společnosti“.
(62)
Dvě z těchto tří společností během období šetření již vyráběly bionaftu pro domácí trh nebo na základě dohod o poplatcích za zpracování pro jiné vyvážející výrobce, avšak samy do Unie nevyvážely. Třetí společnost v období šetření bionaftu nevyráběla, neboť její závod byl v té době ještě ve výstavbě.
(63)
Komise má za to, že v případě tří výše uvedených společností nejsou splněny podmínky pro to, aby mohly být považovány za spolupracující vyvážející výrobce. Týká se to nejen společnosti, která během období šetření bionaftu vůbec nevyráběla, ale i společností, které spolupracovaly s šetřením formou vyplnění formuláře pro výběr vzorku, protože v dotazníku pro výběr vzorku uvedly, že vyrábějí pro domácí trh nebo pro třetí strany, avšak že vlastním jménem bionaftu do Unie nevyvážejí.
(64)
Tato žádost musí být proto zamítnuta a na tři dotyčné společnosti by se mělo vztahovat „zbytkové“ antidumpingové clo.
(65)
S ohledem na provedené úpravy běžné hodnoty a vývozní ceny, jak bylo uvedeno výše, a jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, tabulka uvedená v 59. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se nahrazuje tímto a konečná dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento ceny CIF s dodáním na hranice EU před proclením jsou tato:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Louis Dreyfus Commodities S.A.
46,7 %
Skupina „Renova“ (Molinos Río de la Plata S.A., Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A. a Vicentin S.A.I.C.)
49,2 %
Skupina „T6“ (Aceitera General Deheza S.A., Bunge Argentina S.A.)
41,9 %
Ostatní spolupracující společnosti
46,8 %
Všechny ostatní společnosti
49,2 %
3. Indonésie
3.1 Běžná hodnota
(66)
Jak je uvedeno v 28. až 34. bodě odůvodnění, dospěla nyní Komise k závěru, že systém rozdílné vývozní daně v Indonésii zkresluje výrobní náklady výrobců bionafty v uvedené zemi, a že proto náklady spojené s výrobou a prodejem dotčeného výrobku se přiměřeně neodrážejí v účetních záznamech indonéských výrobců, jichž se týká šetření.
(67)
Komise proto rozhodla, že je třeba revidovat 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení a nebrat v úvahu skutečné náklady na surový palmový olej (CPO), hlavní surovinu nakupovanou a používanou ve výrobě bionafty, které jsou dotčenými společnostmi zaznamenány v jejich účetních knihách, a že je třeba je nahradit cenou, za jakou by tyto společnosti CPO nakupovaly, kdyby takové zkreslení neexistovalo.
(68)
Šetření potvrdilo, že úroveň cen CPO obchodovaného na domácím trhu je výrazně nižší ve srovnání s „mezinárodní“ referenční cenou, přičemž výše rozdílu se velmi blíží vývozní dani uložené na CPO. Protože systém rozdílné vývozní daně omezuje možnosti vývozu CPO, způsobuje zároveň, že na domácím trhu je větší množství CPO, což snižuje jeho domácí ceny. Tím vzniká zvláštní situace na trhu.
(69)
Během období šetření byla sazba vývozní daně na vývoz bionafty mezi 2 % a 5 %. Ve stejném období se sazba vývozní daně na vývoz CPO pohybovala mezi 15-20 % a vývozní daň na rafinovaný, bělený, dezodorizovaný palmový olej (RBDPO) se pohybovala mezi 5 % a 18,5 %. Tyto různé celní sazby jsou uplatňovány v souladu s odpovídajícím rozmezím referenčních cen (jež sledují trendy na mezinárodních trzích a nemají nic společného s rozdíly v jakosti). Vývozní daň na palmové plody je paušálně stanovena na 40 %.
(70)
Z výše uvedených důvodů byl 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení zrevidován a náklady na hlavní surovinu (CPO) zaznamenané dotčenými společnostmi byly v souladu s čl. 2 odst. 5 základního nařízení nahrazeny referenční vývozní cenou (HPE) (11) CPO, již zveřejňují indonéské orgány a která je založena na zveřejňovaných mezinárodních cenách (Rotterdam, Malajsie a Indonésie). Tato úprava se týká CPO, který byl nakoupen od společností ve spojení i od společností, které nejsou ve spojení. Náklady vynaložené na vlastní výrobu CPO v rámci stejného právního subjektu jsou uznány, neboť nebyly zjištěny žádné důkazy o tom, že náklady na vlastní výrobu CPO v rámci stejného právního subjektu jsou ovlivněny zkreslením.
(71)
Všichni vyvážející výrobci z Indonésie a rovněž indonéská vláda prohlašují, že nahrazení nákladů na surový palmový olej, jak jsou uvedeny v účetních záznamech společností, referenční vývozní cenou CPO v Indonésii nejenže není přípustné podle pravidel WTO, ale ani podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení, a tudíž je nezákonné. Indonéská vláda v této souvislosti tvrdila, že Komise nesprávně považovala Indonéskou republiku za zemi bez tržního hospodářství. Argumenty, které společnosti na podporu svého tvrzení předložily, lze shrnout takto. Zaprvé, Komise nesdělila jediný důvod, proč nepoužila skutečné zaznamenané náklady nebo proč tyto náklady neodrážejí přiměřeně náklady spojené s výrobou dotčeného výrobku, ale místo toho jednoduše oznámila, že náklady v účetních záznamech jsou v porovnání s mezinárodními cenami uměle nízké, a tudíž by měly být nahrazeny.
To je v rozporu s pravidly WTO, podle nichž je testem toho, zda určité náklady mohou být použity při výpočtu výrobních nákladů, otázka, zda jsou tyto náklady spojeny s výrobou a prodejem výrobku, a nikoli zda přiměřeně odrážejí tržní hodnotu výrobku. Zadruhé, i když čl. 2 odst. 5 základního nařízení zdánlivě umožňuje provést úpravu, uplatnění tohoto článku by se mělo omezit na situace, kdy stát přímo zasahuje do tržních mechanismů stanovováním cen na uměle nízké úrovni nebo jejich regulací v tomto směru. Nicméně v tomto konkrétním případě Komise tvrdí, že domácí cena CPO je na uměle nízké úrovni nikoli v důsledku státní regulace, ale kvůli vývozní dani uložené na CPO. I kdyby to byla pravda, jakýkoli vliv na domácí cenu může být náhodný nebo jde pouze o vedlejší účinek systému vývozní daně. Zatřetí se Komise nesprávně opírá o rozsudek ve věci „Acron“, aby zdůvodnila zákonnost úpravy nákladů na CPO. Tento rozsudek je v současné době napaden, a proto jej nelze používat jako precedens. V každém případě faktické okolnosti ve věci „Acron“ byly jiné, protože se vztahovaly k situaci, kdy ceny plynu reguloval stát, na rozdíl od cen CPO v Indonésii, které byly stanoveny svobodně na trhu. Indonéská vláda také tvrdila, že úprava podle čl. 2 odst. 5 byla provedena jen proto, aby se zvýšila dumpingová rozpětí způsobená rozdílným zdaněním.
(72)
Tvrzení, že úprava podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení je podle pravidel WTO a/nebo pravidel EU nezákonná, musí být zamítnuto. Základní nařízení provádí antidumpingovou dohodu WTO (ADA), a má se tudíž za to, že všechna ustanovení tohoto nařízení, včetně čl. 2 odst. 5, jsou v souladu se závazky Unie vyplývajícími z dohody ADA. Na tomto místě je třeba připomenout, že čl. 2 odst. 5 základního nařízení je stejným způsobem použitelný na tržní i netržní hospodářství. Jak bylo uvedeno výše (42. bod odůvodnění), Tribunál stanovil ve věci „Acron“ právní zásadu, že pokud se náklady spojené s výrobou šetřeného výrobku neodrážejí přiměřeně v účetních záznamech společností, nepoužijí se jako základ pro výpočet běžné hodnoty a takové náklady mohou být nahrazeny náklady odrážejícími cenu stanovenou tržními mechanismy v souladu s čl. 2 odst. 5 základního nařízení. Skutečnost, že ve věci „Acron“ šlo o ceny, které byly regulovány státem, však nemůže být vykládána tak, že Komise nesmí použít ustanovení čl. 2 odst. 5 v případě jiných státních intervencí, které zkreslují, přímo či nepřímo, určitý trh tím, že stlačují ceny na uměle nízkou úroveň. Porota ve věci čínských opatření vztahujících se k brojlerům z USA nedávno dospěla k podobnému závěru při výkladu článku 2.2.1.1 dohody ADA. V případě CPO Komise zjistila, že náklady spojené s výrobou dotčeného výrobku se neodrážejí přiměřeně v účetních záznamech dotčených společností, protože jsou uměle nízké působením indonéského systému rozdílné vývozní daně. Ze strany Komise tedy bylo zcela oprávněné, že upravila náklady na CPO podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení. K tvrzení indonéské vlády je třeba uvést, že úprava podle čl. 2 odst. 5 vychází z prokázaného rozdílu mezi domácími a mezinárodními cenami CPO, a nikoli z rozdílů ve zdanění.
(73)
Dva vyvážející výrobci v Indonésii tvrdili, že Komise neprokázala, že je cena CPO na domácím trhu v Indonésii zkreslená. Argumentovali tím, že základní předpoklad Komise, že systém rozdílné vývozní daně omezuje možnost vývozu CPO, v důsledku čehož je na domácím trhu větší objem CPO, což následně snižuje jeho domácí ceny, je fakticky nesprávný, neboť surového palmového oleje (CPO) se vyváží velké množství (70 % z celkové produkce). V každém případě, i kdyby bylo možno považovat domácí trh CPO za zkreslený působením systému rozdílné vývozní daně, pak by stejným způsobem byla zkreslena i referenční vývozní cena, protože vychází z mezinárodních vývozních cen, do nichž je započtena vývozní daň. Proto nelze referenční vývozní cenu CPO použít jako vhodné cenové měřítko při stanovování nákladů na CPO.
(74)
Navzdory skutečnosti, že se surový palmový olej vyváží z Indonésie ve velkém množství, šetření odhalilo, že domácí cena CPO je uměle nízká v porovnání s mezinárodními cenami. Navíc zjištěný rozdíl v ceně se blíží vývozní dani zavedené systémem rozdílné vývozní daně. Proto lze důvodně usuzovat, že nízká cenová hladina na domácím trhu je výsledkem zkreslení vyvolaného systémem rozdílné vývozní daně. Kromě toho mezinárodní ceny komodit včetně CPO jsou určovány nabídkou a poptávkou, která odráží dynamiku tržních sil. Nebyl uveden žádný důkaz, který by naznačoval, že by tyto tržní síly přestaly působit vlivem indonéského systému rozdílné vývozní daně, nebo že by jím byly zkresleny. Proto se tvrzení, že HPE je nevhodným měřítkem, zamítá.
(75)
Jeden vyvážející výrobce, u něhož bylo zjištěno, že nemá reprezentativní domácí prodej (60. bod odůvodnění prozatímního nařízení), tvrdil, že Komise chybně provedla zkoušku reprezentativnosti na základě prodeje společností ve spojení jednotlivě, a nikoli na celkovém prodeji všech společností v rámci skupiny. Uznává nicméně, že tato údajná chyba neměla žádný dopad na prozatímní zjištění učiněná k této otázce. Připomíná se, že pokud jde o tohoto vyvážejícího výrobce, zkoušce reprezentativnosti nevyhověla jednotlivě žádná ze společností ve spojení. Proto, i kdyby bylo toto tvrzení podložené, je jasné, že zkouška reprezentativnosti na základě celkového objemu domácího prodeje všech těchto společností ve spojení by, jak uznal vyvážející výrobce, nemohla ovlivnit prozatímní zjištění. Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 60. až 62. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(76)
Jedna strana tvrdila, že pokud jde o 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení, byly v jejím případě použity nadhodnocené prodejní, správní a režijní náklady. Po přezkoumání tohoto tvrzení se ukázalo, že do výpočtu běžné hodnoty byly zahrnuty prodejní, správní a režijní náklady při domácím prodeji i při prodeji na vývoz. Proto byly provedeny nezbytné úpravy, aby byly použity pouze prodejní, správní a režijní náklady při domácím prodeji.
(77)
Jedna strana zpochybnila výpočet běžné hodnoty, a zejména volbu metodiky podle čl. 2 odst. 6, jak bylo uvedeno v 65. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Ustanovení čl. 2 odst. 6 zmiňuje tři alternativní metodiky ke stanovení prodejních, správních a režijních nákladů v případě, že není možné použít skutečné údaje dané společnosti. Tato strana tvrdila, že zmíněné tři metodiky musí být zvažovány v pořadí, v jakém jsou uvedeny, a že by se proto mělo nejprve zvážit použití čl. 2 odst. 6 písm. a) a čl. 2 odst. 6 písm. b).
(78)
Ukázalo se, že v prozatímním nařízení byla uplatněna pouze metodika uvedená v čl. 2 odst. 6 písm. c), avšak v dalších bodech odůvodnění se podrobně uvádí, proč v tomto případě není možné použít čl. 2 odst. 6 písm. a) a čl. 2 odst. 6 písm. b).
(79)
Ustanovení čl. 2 odst. 6 písm. a) nelze použít vzhledem k tomu, že u žádné indonéské (a argentinské) společnosti zařazené do vzorku nebyly zjištěny žádné skutečné částky, neboť neprodávají v běžném obchodním styku. Proto nejsou k dispozici žádné údaje týkající se skutečných částek kteréhokoli jiného vývozce nebo výrobce (v rámci vzorku), aby bylo možné použít čl. 2 odst. 6 písm. a).
(80)
Ustanovení čl. 2 odst. 6 písm. b) nelze použít z toho důvodu, že žádná z indonéských (a argentinských) společností v rámci vzorku neprodává výrobky ze stejné obecné skupiny výrobků v běžném obchodním styku.
(81)
Pokud jde o čl. 2 odst. 6 písm. b), tato strana rovněž tvrdila, že základní nařízení není v souladu s nařízením Světové obchodní organizace (WTO), neboť v čl. 2 odst. 6 písm. b) obsahuje požadavek, aby se prodeje uskutečňovaly v běžném obchodním styku. Avšak, jak je uvedeno v 72. bodě odůvodnění, základní nařízení provádí antidumpingovou dohodu WTO, a má se tudíž za to, že všechna ustanovení tohoto nařízení včetně čl. 2 odst. 6 jsou v souladu se závazky Unie vyplývajícími z dohody ADA a že i prodeje jsou v naprostém souladu s prvky běžného obchodního styku.
(82)
Volba spočívající v uplatnění čl. 2 odst. 6 písm. c) při použití jakékoli jiné přiměřené metody určení ziskového rozpětí se proto potvrzuje.
(83)
Některé strany dále považovaly ziskové rozpětí ve výši 15 %, které bylo použito při výpočtu běžné hodnoty, za příliš vysoké. Tvrdily, že prozatímní nařízení nevysvětluje, jak Komise tuto 15 % hodnotu vypočítala, a vyvozují z toho, že Komise převzala 15 % hodnotu ze ziskového rozpětí použitého ve výpočtech újmy. Tvrdily, že v několika jiných případech týkajících se komodit použila Komise ziskové rozpětí okolo 5 %. Některé strany navrhly, aby bylo použito ziskové rozpětí jako v případě bioetanolu ze Spojených států. Jedna strana také navrhla použití nižšího ziskového rozpětí pro prodej směsi bionafty a minerální nafty. Indonéská vláda navíc tvrdila, že dochází k duplikaci, když se cena CPO nahradí na základě čl. 2 odst. 5 základního nařízení a zároveň se použije 15 % ziskové rozpětí podle čl. 2 odst. 6 písm. c), což by odpovídalo ziskovému rozpětí na nedeformovaném trhu.
(84)
Především není pravda, že Komise při výpočtu běžné hodnoty systematicky používá 5 % ziskové rozpětí. Každá situace je posuzována podle své vlastní podstaty, přičemž jsou zohledňovány konkrétní okolnosti daného případu. Například v řízení týkajícím se bionafty, jež bylo v roce 2009 vedeno proti Spojeným státům, byla použita různá zisková rozpětí, přičemž vážený průměrný zisk značně přesahoval 15 %. Zadruhé vzhledem k tomu, že krátkodobá a střednědobá výpůjční úroková sazba v Indonésii podle údajů Světové banky je kolem 12 %, lze přiměřeně očekávat, že ziskové rozpětí v obchodování na domácím trhu bionafty by bylo vyšší než výpůjční náklady na kapitál. Odkaz na střednědobou výpůjční úrokovou sazbu není míněn jako prahová hodnota, ale jako test přiměřenosti použitého rozpětí. Zatřetí, ať už patří prodej směsi bionafty a minerální nafty do stejné obecné skupiny zboží, čl. 2 odst. 6 písm. b) základního nařízení stanoví, jak bylo již uvedeno v 80. bodě odůvodnění, že takový prodej by se měl uskutečňovat v běžném obchodním styku. Protože prodej bionafty na domácím trhu nelze považovat za prodej v běžném obchodním styku, pak ani prodej směsi bionafty s minerální naftou logicky nelze považovat za prodej v běžném obchodním styku. Z těchto důvodů a z důvodů vysvětlených výše je 15 % zisk přiměřenou mírou, jaké lze dosáhnout v poměrně novém, kapitálově náročném výrobním odvětví v Indonésii. Indonéskou vládou předložený argument týkající se duplikačního účinku nelze přijmout, neboť cenová úprava podle čl. 2 odst. 5 a přiměřený zisk podle čl. 2 odst. 6 písm. c) jsou dvě zcela odlišné věci. Proto se potvrzuje 65. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(85)
Jedna strana prohlásila, že jelikož referenční vývozní cena CPO zahrnuje náklady na dopravu do zahraničí a smyslem úpravy domácí ceny CPO na úroveň mezinárodní ceny CPO je dosáhnou nezkreslené výše domácí ceny CPO, měla by být referenční vývozní cena CPO upravena směrem dolů tak, aby se vyloučily náklady na dopravu do zahraničí.
(86)
Uvedené tvrzení musí být zamítnuto. Komise zvažovala řadu alternativ při výběru nejvhodnější ceny, která by měla být použita jako mezinárodní referenční cena. Je třeba připomenout, že samy indonéské úřady používají referenční vývozní cenu jako měřítko pro stanovení úrovně zkreslení nákladů na výrobu bionafty v Indonésii.
(87)
Dvě strany předložily námitku, že Komise nevzala v úvahu, že vyrábějí „bionaftu ze suroviny, která je odlišná od CPO, tzn. z destilátu palmových mastných kyselin („PFAD“), rafinovaného palmového oleje („RPO“) a rafinovaného palmového stearinu („RST“). Vzhledem k tomu, že nebyla brána v úvahu skutečná surovina, kterou strany používají při výrobě bionafty, byla úprava nákladů na CPO (popsaná v 70. bodě odůvodnění) uplatněna na nesprávnou surovinu, a tudíž vedla k nesprávnému určení výše běžné hodnoty.
(88)
Uvedená tvrzení musí být zamítnuta. Je třeba zdůraznit, že Komise nahradila pouze cenu surového palmového oleje od dodavatelů, kteří jsou i nejsou ve spojení, zakoupeného na výrobu bionafty. Pokud jde o vedlejší produkty, jako jsou PFAD, RPO a RST, které vznikají při zpracování zakoupeného CPO a které jsou dále zpracovávány při výrobě bionafty, žádné úpravy nebyly použity.
(89)
Tři strany tvrdily, že Komise neuznala, že by se s jejich nákupem CPO od společností ve spojení mělo zacházet stejně jako s vnitropodnikovou výrobou, a tudíž by na něj neměla být uplatněna žádná úprava podle čl. 2 odst. 5 (jak bylo vysvětleno v 70. bodě odůvodnění). Strany tvrdí, že transakce uvnitř skupiny se uskutečnila za obvyklých tržních podmínek, a náklady na ni by tudíž neměly být upraveny nebo nahrazeny mezinárodní cenou. Navíc jeden vyvážející výrobce tvrdil, že početně zjištěná běžná hodnota by se měla během období šetření počítat jednou za měsíc.
(90)
Protože cenu při vnitřním převodu nelze spolehlivě posoudit, Komise standardně ověřuje, zda transakce mezi stranami ve spojení skutečně proběhly za obvyklých tržních podmínek. Za tím účelem Komise porovnává cenu použitou mezi stranami ve spojení se základní tržní cenou. Protože základní cena na domácím trhu je zkreslena, Komise nemůže takové ověření provést. Proto Komise musí nahradit tuto málo hodnověrnou cenu cenou přiměřenou, která by byla použitelná za obvyklých tržních podmínek v nezkresleném tržním prostředí. V tomto případě mezinárodní cenou. Pokud jde o požadavek na měsíční frekvenci výpočtů, jimiž se zjišťuje běžná hodnota, poskytnuté a ověřené informace nejsou dostatečně podrobné, aby takový výpočet umožňovaly. Oba požadavky se proto zamítají.
(91)
Výrobní odvětví Unie tvrdilo, že náklady na CPO vlastní výroby v rámci téhož právního subjektu by měly rovněž být upraveny podle č. 2 odst. 5 základního nařízení, protože jsou také ovlivněny zkreslením způsobeným systémem rozdílné vývozní daně.
(92)
Uvedené tvrzení musí být zamítnuto. I když surovina prochází při procesu výroby bionafty různými stadii rafinace/zpracování, náklady na tato výrobní stadia lze považovat za hodnověrné, pokud jsou uskutečněny v rámci téhož právního subjektu, a otázka nehodnověrné ceny převodů, jak byla popsána výše, vůbec nevyvstane.
(93)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise by měla z početně zjištěné běžné hodnoty odečíst tzv. cenové úpravy. Uvedené tvrzení nelze přijmout. Početně zjištěná běžná hodnota byla odvozena z nákladů. Proto by bylo nepatřičné činit jakékoli úpravy na základě úvah o ceně.
3.2 Vývozní cena
(94)
Jedna strana zpochybnila stanovení vývozní ceny, přičemž tvrdila, že by měly být zohledněny zajišťovací zisky a ztráty, a poukázala na údajně nekonzistentní postup účtování zajišťovacích zisků a ztrát z bionafty.
(95)
Tvrzení, že by měla být zohledněny zajišťovací zisky a ztráty, musí být zamítnuto. V čl. 2 odst. 8 základního nařízení je jasně stanoveno, že vývozní cena je cena skutečně zaplacená nebo cena, kterou je třeba zaplatit za výrobek prodaný za účelem vývozu, bez ohledu na jakékoli oddělené - byť související - zisky nebo ztráty spojené se zajišťovací praxí. Proto se potvrzuje metodika uvedená v 66. a 67. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(96)
Komise uznává, že v prozatímní fázi došlo u jedné strany k nekonzistentnímu postupu účtování zajišťovacích zisků a ztrát z bionafty. Toto tvrzení je přijato a byly provedeny nezbytné úpravy.
(97)
Pokud jde o 68. bod odůvodnění prozatímního nařízení, jedna strana tvrdila, že 5 % ziskové rozpětí použité u obchodních společností ve spojení se sídlem v Unii vede ve svých důsledcích k nadměrnému kapitálovému výnosu a nadhodnocuje zisk, jehož obvykle při prodeji bionafty dosahují obchodníci, kteří nejsou ve spojení. Tvrdí, že typický kapitálový výnos odpovídá ziskovému rozpětí ve výši 1,3-1,8 %.
(98)
Vzhledem k neexistující spolupráci ze strany dovozců, kteří nejsou ve spojení, a vzhledem k tomu, že obchodní společnosti jsou podniky působící v oblasti služeb bez významných kapitálových investic, což činí výše uvedené tvrzení týkající se kapitálového výnosu bezpředmětným, Komise uvedené tvrzení zamítá a považuje 5 % ziskové rozpětí v tomto případě za přiměřené. Potvrzuje se proto 68. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(99)
Pokud jde o 69. bod odůvodnění prozatímního nařízení, jedna strana tvrdila, že k vývozní ceně by měla být připočtena prémie účtovaná u bionafty v rámci „dvojnásobného započtení“ vzhledem k tomu, že se jedná o pouhé provádění italského zákona.
(100)
I kdyby Komise toto tvrzení přijala a připočetla tyto prémie k vývozní ceně, musely by tyto prémie být opět odečteny podle čl. 2 odst. 10 písm. k), aby bylo možno porovnat vývozní cenu s běžnou hodnotou při náležitém zohlednění rozdílů, jež ovlivňují srovnatelnost cen. Jelikož v Indonésii žádná prémie za dvojnásobné započtení u bionafty neexistuje, vyšší vývozní cena v Itálii by proto nebyla přímo srovnatelná. Uvedené tvrzení se proto zamítá a 69. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
(101)
Po poskytnutí konečných informací tato strana zopakovala svůj požadavek. Nepředložila však žádné další podstatné argumenty, které by změnily posouzení Komise. Z tohoto důvodu se potvrzuje 69. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(102)
Po poskytnutí konečných informací několik vyvážejících výrobců upozornilo Komisi na údajné administrativní chyby ve výpočtech týkajících se dumpingu. Uvedená tvrzení byla prošetřena a v případech, kde byla opodstatněná, byly provedeny opravy výpočtů.
3.3 Srovnání
(103)
Jelikož ke srovnání nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 70. až 75. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.4 Dumpingová rozpětí
(104)
S ohledem na provedené úpravy v běžné hodnotě a vývozní ceně, jak jsou popsány v bodech odůvodnění výše, a jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech ceny CIF s dodáním na hranice EU před proclením jsou tato:
Společnost
Dumpingové rozpětí
PT. Ciliandra Perkasa, Jakarta
8,8 %
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
PT. Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan a PT. Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
Ostatní spolupracující společnosti
20,1 %
Všechny ostatní společnosti
23,3 %
E. ÚJMA
1. Výroba v Unii a výrobní odvětví v Unii
(105)
Prozatímní nařízení v 80. až 82. bodě odůvodnění definovalo výrobní odvětví Unie a potvrdilo, že z definice výrobního odvětví Unie byly vyloučeny tři společnosti, a to z důvodu jejich závislosti na dovozu z dotčených zemí, tj. že dovážely podstatně více bionafty z dotčených zemí, než samy vyráběly.
(106)
Další dvě společnosti byly z definice výrobního odvětví Unie vyloučeny, jelikož během období šetření bionaftu nevyráběly.
(107)
Po zveřejnění prozatímního nařízení byly obdrženy připomínky, že z definice výrobního odvětví Unie by měly být vyloučeny další společnosti kvůli dovozu bionafty z dotčených zemí a také z důvodu jejich vztahů k vyvážejícím výrobcům v Argentině a Indonésii, kteří se tak chrání před nepříznivými důsledky dumpingu.
(108)
Uvedené připomínky byly zamítnuty. Po analýze tvrzení týkajícího se vztahu mezi vyvážejícími výrobci a výrobním odvětvím Unie bylo zjištěno, že určitá holdingová společnost měla v držení akcie jak jednoho argentinského vyvážejícího výrobce, tak jednoho výrobce v Unii.
(109)
Zaprvé bylo zjištěno, že tyto společnosti spolu navzájem otevřeně soutěží o stejné zákazníky na unijním trhu, čímž prokazují, že tento vztah neměl žádný vliv na obchodní praktiky ani argentinského vyvážejícího výrobce, ani výrobce z Unie.
(110)
Po poskytnutí konečných informací požadovala zúčastněná strana informaci o závěru Komise, že argentinští vývozci a výrobní odvětví Unie soutěží o stejné zákazníky na evropském trhu. Tato skutečnost se ukázala při šetření unijních výrobců a argentinských vývozců a nebyl poskytnut žádný důkaz, který by doložil obvinění, že se argentinští vývozci a evropští výrobci dohodli, že nebudou soutěžit na trhu s bionaftou pro koncové uživatele. Počet koncových uživatelů je relativně malý a jsou jimi hlavně velké ropné rafinérie, které nakupují jak od unijních výrobců, tak od dovozců.
(111)
Zadruhé bylo zjištěno, že hlavní zájem výrobce z Unie zmíněného v 108. bodě odůvodnění spočívá v Unii, konkrétně ve výrobě v Unii, v obchodních činnostech s touto výrobou spojených a také v oblasti výzkumu. Z toho vyplynul závěr, že výše zmíněný vztah není jako takový důvodem k vyloučení této společnosti z definice výrobního odvětví Unie podle čl. 4 odst. 1 písm. a) základního nařízení.
(112)
Skutečnost, že některá výrobní odvětví Unie dovážela bionaftu z dotčených zemí, není sama o sobě dostatečným důvodem pro změnu definice výrobního odvětví Unie. Jak bylo vysvětleno v prozatímním nařízení, dovoz výrobního odvětví Unie z dotčených zemí byl prováděn v sebeobraně. Navíc bylo zjištěno, že hlavní zájem některých výrobců z Unie, kteří dováželi z dotčených zemí, zůstával v Unii - tyto společnosti vyráběly větší objem pro trh v Unii, nežli vyvážely, a jejich výzkumné činnosti probíhaly na území Unie.
(113)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že výrobní odvětví Unie by mělo zahrnovat také ty společnosti, které nakupovaly bionaftu a mísily ji s minerální naftou, neboť tyto směsi jsou rovněž dotčeným výrobkem. Toto tvrzení se zamítá. Dotčeným výrobkem je bionafta, v čisté formě nebo obsažená ve směsi. Výrobci dotčeného výrobku jsou proto výrobci bionafty, a nikoli společnosti, jež míchají bionaftu s minerální naftou.
(114)
Proto se potvrzuje definice výrobního odvětví Unie, jak je uvedena v 80. až 82. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a stejně tak i objem výroby během období šetření, jak je uveden v 83. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřeba v Unii
(115)
Po poskytnutí prozatímních informací provedlo výrobní odvětví Unie menší opravu, pokud jde o jeho prodeje za rok 2009, čímž došlo k úpravě spotřeby v Unii za uvedený rok. Touto opravou se nezměnil ani trend, ani závěry učiněné na základě údajů, jež obsahovalo prozatímní nařízení. Opravená tabulka 1 je uvedena níže. Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 84. až 86. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
Spotřeba v Unii
2009
2010
2011
Období šetření
Tuny
11 151 172
11 538 511
11 159 706
11 728 400
Index 2009 = 100
100
103
100
105
Zdroj: Eurostat, údaje od výrobního odvětví Unie.
3. Souhrnné posouzení účinků dovozu z dotčených zemí
(116)
V 88. až 90. bodě odůvodnění prozatímního nařízení Komise určila, že byly splněny podmínky pro provedení souhrnného posouzení účinků dovozu z Argentiny a Indonésie. To bylo zpochybněno jednou zúčastněnou stranou, která uvedla, že PME z Indonésie nekonkuruje bionaftě vyrobené v Unii na stejném základě jako SME z Argentiny a že PME je levnější než bionafta vyrobená v Unii proto, že výchozí surovina pro její výrobu je levnější v Indonésii než v Unii.
(117)
Uvedené námitky se zamítají. SME i PME se do Unie dovážejí a v Unii se rovněž vyrábějí a před jejich prodejem nebo mísením s minerální naftou jsou míseny s RME a jinými druhy bionafty vyráběnými v Unii. Subjekty, které mísení provádějí, si mohou zvolit, zda za účelem výroby konečného výrobku nakoupí bionaftu z různých surovin a různého původu, a to na základě tržních a klimatických podmínek existujících v průběhu roku. PME se prodává ve větším množství v letních měsících a v menším množství během zimních měsíců, stále však konkuruje RME a bionaftě vyrobené v Unii a rovněž SME z Argentiny.
(118)
Proto se potvrzuje 90. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Objem dumpingového dovozu z dotčených zemí, jeho cena a podíl na trhu
(119)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila údaje o dovozu uvedené v tabulce 2 prozatímního nařízení a uvedla, že dovoz z Indonésie byl mnohem nižší, než se udává v tabulce. Údaje o dovozu obsažené v tabulce 2 vycházely z údajů Eurostatu, jež byly pečlivě prověřeny, a bylo zjištěno, že jsou správné a v souladu s údaji shromážděnými od indonéských vývozců. Bionafta je poměrně nový výrobek a kódy celní nomenklatury používané u dovozu bionafty se v posledních letech měnily. Při čerpání údajů z Eurostatu musí být proto použity kódy používané v dané době, aby se zajistila přesnost údajů. Tím se vysvětluje, proč údaje čerpané touto zúčastněnou stranou nejsou úplné a ukazují na nižší vývoz, než úplné údaje předložené v tabulce 2.
(120)
V důsledku menší změny ve spotřebě Unie provedené v tabulce 1 se také podíl na trhu za rok 2009 u Argentiny v tabulce 2 poněkud změnil, kdežto u Indonésie k žádné změně nedošlo. Trendy, jež tyto údaje ukazují, ani závěry, které z nich byly vyvozeny, se tím nemění. Podíl na trhu je opraven níže:
2009
2010
2011
Období šetření
Dovoz z Argentiny
Podíl na trhu
7,7 %
10,2 %
12,7 %
10,8 %
Index 2009 = 100
100
135
167
141
Zdroj: Eurostat.
5. Cenové podbízení
(121)
Jak bylo uvedeno v 94. až 96. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, za účelem zjištění cenového podbízení byla cena dovozu z Argentiny a Indonésie srovnána s prodejní cenou výrobního odvětví v Unii, přičemž byly použity údaje od společností zařazených do vzorku. Při tomto srovnání byla z výpočtů v souvislosti s cenovým podbízením vyloučena bionafta dovážená výrobním odvětvím Unie za účelem dalšího prodeje.
(122)
Zúčastněné strany poukázaly na to, že použitá metodika, tj. srovnání na základě filtrovatelnosti při nízkých teplotách (dále jen „CFPP“), nebyla stejná jako metodika použitá při předchozím antidumpingovém šetření, které se týkalo bionafty z USA, kdy bylo provedeno srovnání podle suroviny.
(123)
Na rozdíl od vyvážejících výrobců v Argentině a Indonésii neprodává výrobní odvětví Unie bionaftu vyrobenou z jedné suroviny, ale mísí několik surovin dohromady k výrobě konečné bionafty, která se prodává. Konečný zákazník nezná a ani ho nezajímá složení toho, co kupuje, jakmile výrobek splňuje požadovanou CFPP. Co je pro zákazníka důležité, je CFPP, bez ohledu na to, jaké suroviny byly použity. Za těchto okolností se považovalo za vhodné provést při tomto řízení cenové srovnání na základě CFPP.
(124)
U dovozů z Indonésie, kde CFPP má hodnotu 13 nebo vyšší, byla provedena úprava, tj. rozdíl v ceně mezi prodejem bionafty s CFPP o hodnotě 13 uskutečňovaným výrobním odvětvím Unie a prodejem bionafty s CFPP o hodnotě 0 uskutečňovaným výrobním odvětvím Unie, s cílem porovnat bionaftu s CFPP o hodnotě 13 a vyšší z Indonésie s bionaftou s CFPP o hodnotě 0 vyráběnou a mísenou v Unii. Jeden indonéský vyvážející výrobce poukázal na to, že prodeje bionafty s CFPP o hodnotě 13 uskutečňované výrobním odvětvím Unie jsou prováděny v malých množstvích na jednu transakci, a tyto ceny by proto měly být srovnávány s podobně velkými transakcemi s bionaftou s CFPP o hodnotě 0. Při kontrole transakcí s bionaftou s CFPP o hodnotě 0 zahrnujících podobné množství na jednu transakci byl zjištěný rozdíl v ceně v souladu s rozdílem při posuzování všech transakcí s bionaftou s CFPP o hodnotě 0, přičemž rozdíly v ceně byly vyšší i nižší než průměrný cenový rozdíl. V důsledku toho nedošlo k žádné změně v úrovni cenového podbízení, která byla zjištěna v 97. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(125)
Jeden indonéský vyvážející výrobce požadoval, aby Komise zveřejnila plná kontrolní čísla výrobku (PCN) u směsí, které prodává výrobní odvětví Unie - podíly každé suroviny v prodeji, který výrobní odvětví Unie uskutečnilo ze své vlastní výroby. Vzhledem k tomu, že porovnání pro účely stanovení újmy bylo provedeno výhradně na základě filtrovatelnosti při nízkých teplotách, byla tato žádost zamítnuta.
(126)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že existuje rozdíl mezi cenou bionafty, která splňuje kritéria stanovená ve směrnici o energii z obnovitelných zdrojů (dále jen „certifikovaná podle směrnice RED“), a bionafty, která tato kritéria nesplňuje. Tvrdila, že vzhledem k tomu, že v případě dovozu z Indonésie se nejednalo o bionaftu certifikovanou podle směrnice RED a že cena bionafty certifikované podle směrnice RED byla vyšší, měla by být provedena úprava.
(127)
Uvedené tvrzení bylo zamítnuto. Téměř veškerý dovoz z Indonésie v období šetření se týkal bionafty certifikované podle směrnice RED. V každém případě členské státy provedly kritéria udržitelnosti stanovená ve směrnici RED do svého vnitrostátního práva až v průběhu roku 2012, takže to, zda se jednalo o bionaftu certifikovanou podle směrnice RED, či nikoli, nemělo po většinu období šetření žádný vliv.
(128)
Po poskytnutí konečných informací se jeden indonéský vyvážející výrobce vyjádřil k výpočtům cenového podbízení a požadoval, aby se PME dovážený z Indonésie porovnával se všemi prodeji výrobního odvětví Unie. Ve skutečnosti se při výpočtu podbízení porovnával prodej PME z Indonésie se všemi prodeji PME výrobního odvětví Unie s CFPP0, přičemž cena dovozů PME z Indonésie byla navýšena o cenový faktor vypočítaný srovnáním prodejů PME s CFPP0 výrobního odvětví Unie s prodeji PME s CFPP13. Požadavek byl proto zamítnut. Tvrzení téže zúčastněné strany, že výpočet újmy zahrnuje dovezený výrobek, je fakticky nesprávné, a proto se zamítá. V každém případě dovezená bionafta a bionafta vyrobená v Unii byly smíseny a prodány za stejnou cenu jako směsi, které neobsahovaly žádnou dovezenou bionaftu.
(129)
Jeden indonéský vyvážející výrobce také zpochybnil výpočet nákladů po dovozu. Tyto náklady ale byly ověřeny odečtením nákladů na přepravu do cílového místa od skutečných nákladů na dovoz bionafty a žádná změna nebyla potřeba.
6. Makroekonomické ukazatele
(130)
Jak bylo uvedeno ve 101. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, na základě získaných údajů, které zahrnují celé výrobní odvětví Unie, byly analyzovány tyto makroekonomické ukazatele: výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu, růst, zaměstnanost, produktivita, rozsah dumpingového rozpětí a překonání účinků dřívějšího dumpingu.
(131)
Po poskytnutí prozatímních informací výrobní odvětví Unie poukázalo na to, že údaje týkající se kapacity, jež byly použity v tabulce 4 prozatímního nařízení, zahrnovaly kapacitu, která nebyla demontována, ale nebyla v takovém stavu, aby ji v období šetření nebo v předchozích letech bylo možno využít k výrobě bionafty. Odděleně určilo tuto kapacitu jako „nevyužitou kapacitu“, která by neměla být započítána jako využitelná kapacita. Údaje o využití kapacity uvedené v tabulce 4 byly proto podhodnoceny. Po podrobném přezkoumání těchto opětovně předložených údajů byly tyto údaje přijaty a upravená tabulka 4 je uvedena níže. Míra využití kapacity, která podle údajů uvedených v prozatímním nařízení činila 43 % až 41 %, nyní činila 46 % až 55 %. Výrobní odvětví Unie opravilo rovněž údaje o výrobě v roce 2009, jsou uvedeny v této tabulce:
2009
2010
2011
Období šetření
Výrobní kapacita (v tunách)
18 856 000
18 583 000
16 017 000
16 329 500
Index 2009 = 100
100
99
85
87
Objem výroby (v tunách)
8 729 493
9 367 183
8 536 884
9 052 871
Index 2009 = 100
100
107
98
104
Využití kapacity
46 %
50 %
53 %
55 %
Index 2009 = 100
100
109
115
120
(132)
V 103. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byly analyzovány údaje týkající se využití kapacity v předcházejícím období a bylo konstatováno, že výroba se zvyšovala, avšak kapacita zůstala stabilní. S ohledem na revidované údaje se výroba ve stejném období opět zvyšuje, avšak využitelná kapacita se snížila. To ukazuje, že výrobní odvětví Unie vystavené zvýšenému dovozu z Argentiny a Indonésie snižovalo využitelnou kapacitu a reagovalo tak na signály trhu. Tyto revidované údaje jsou nyní více v souladu s veřejnými prohlášeními výrobního odvětví Unie a výrobců v Unii, kteří uváděli, že během posuzovaného období byla výroba v několika závodech zastavena a že nebylo možno okamžitě použít dříve instalovanou kapacitu nebo ji bylo možno využít pouze za cenu významných dalších investic.
(133)
Několik zúčastněných stran zpochybnilo upravenou kapacitu a údaje o využití kapacity. Avšak žádná ze zúčastněných stran nepředložila nějakou alternativu. Revize je založena na upravených údajích o kapacitě, které poskytl žadatel a jež pokrývají celé výrobní odvětví Unie. Revidované údaje jsou opatřeny odkazy na veřejně dostupné údaje týkající se zejména nevyužité kapacity a kapacity výrobců, kteří zastavili provoz kvůli finančním potížím. Jak bylo vysvětleno výše v oddílu 6 „Makroekonomické ukazatele“, revidované údaje poskytují mnohem přesnější soubor údajů o kapacitě, která je k dispozici pro výrobu bionafty během posuzovaného období, nežli byly údaje původně poskytnuté a zveřejněné v prozatímním nařízení.
(134)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že výrobní odvětví Unie nebylo poškozeno, jelikož objemy výroby rostly v souladu se spotřebou. Tato námitka se zamítá, protože jiné důležité ukazatele újmy jasně nasvědčují, že k újmě došlo, zejména ke ztrátě podílu na trhu ve prospěch dovozu z dotčených zemí a k trendu k nižší ziskovosti vedoucímu ke ztrátám.
(135)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že výrobní odvětví Unie nebylo poškozeno, porovnáme-li trendy pouze od roku 2011 do konce období šetření na rozdíl od porovnání trendů v období od 1. ledna 2009 do konce období šetření (tj. posuzované období). Vzhledem k tomu, že období šetření zahrnuje polovinu roku 2011, není srovnání mezi rokem 2011 a obdobím šetření přesné. Navíc, má-li mít nějaké srovnání smysl, je nezbytné zkoumat trendy významné pro posouzení újmy během období, které je dosti dlouhé, jak bylo provedeno v tomto případě. Toto tvrzení se proto zamítá.
(136)
Stejná zúčastněná strana poukázala na to, že Komise v prozatímním nařízení nezveřejnila celkovou hodnotu prodeje výrobního odvětví Unie, a žádala, aby tento údaj byl zveřejněn. Zkoumány byly všechny relevantní činitele uvedené v čl. 3 odst. 5 základního nařízení umožňující plně posoudit újmu. Údaje týkající se hodnoty prodeje byly shromážděny od společností zařazených do vzorku, jež byly reprezentativní pro celé výrobní odvětví Unie, a byly ověřeny.
(137)
Stejná strana poukázala také na to, že výrobní odvětví Unie bylo schopno zvýšit zaměstnanost, a že proto v období šetření nedošlo k žádnému negativnímu účinku na výrobní odvětví Unie.
(138)
Jak bylo však vysvětleno ve 106. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, je zaměstnanost v tomto kapitálově náročném výrobním odvětví poměrně nízká. I menší změny v počtu zaměstnaných mohou proto způsobit velké změny indexovaných údajů. Zvýšení celkové zaměstnanosti nepopírá újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie, kterou dokládají jiné ukazatele.
(139)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 103. až 110. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7. Mikroekonomické ukazatele
(140)
Jak bylo uvedeno ve 102. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, na základě údajů, jež byly ověřeny u výrobců Unie zařazených do vzorku, byly analyzovány tyto mikroekonomické ukazatele: průměrné jednotkové ceny, jednotkové náklady, pracovní náklady, zásoby, výnosnost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost navýšit kapitál.
(141)
Jelikož nebyly vzneseny žádné relevantní připomínky, potvrzuje se 111. až 117. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
8. Závěr ohledně újmy
(142)
Několik stran vyjádřilo nesouhlas se závěrem ohledně újmy předloženým v prozatímním nařízení na základě toho, že v době mezi rokem 2011 a obdobím šetření se některé ukazatele zřejmě zlepšily. Je sice pravda, že některé ukazatele mezi rokem 2011 a obdobím šetření vykazovaly vzestupnou tendenci (např. výroba a prodej), avšak výrobní odvětví se v tomto období nebylo schopno vyrovnat s růstem nákladů, jak bylo uvedeno ve 111. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. To mělo za následek další zhoršení postavení výrobního odvětví, a to ze ztráty ve výši 0,2 % v roce 2011 ke ztrátě ve výši 2,5 % v období šetření. Proto se má za to, že i kdyby se analýza újmy měla omezit na období od roku 2011 do konce období šetření, bylo by přesto zjištěno, že výrobní odvětví utrpělo podstatnou újmu.
(143)
Jelikož nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 118. až 120. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
F. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Účinek dumpingového dovozu
(144)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že dovoz z Argentiny nemohl být příčinou újmy, jelikož objem dovozu od roku 2010 do konce období šetření zůstal stabilní a od roku 2011 do konce období šetření mírně poklesl.
(145)
Tyto údaje byly převzaty z tabulky 2 prozatímního nařízení a jsou přesné. Analýza Komise se však týká doby od začátku posuzovaného období do konce období šetření a podle těchto údajů dovoz vzrostl o 48 % při růstu podílu na trhu o 41 %. Navíc, jak bylo vysvětleno v 90. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, byl zohledněn nejen dovoz z Argentiny, ale také dovoz z Indonésie.
(146)
Pokud jde o meziroční srovnání cen, stejná zúčastněná strana poukázala na to, že ceny dovozu z Argentiny rostly rychleji než prodejní ceny výrobního odvětví Unie. Dovoz z Argentiny se však stále podbízel vůči cenám výrobního odvětví Unie, což by vysvětlovalo, proč ceny Unie nemohly růst tak rychle.
(147)
Jelikož k účinku dumpingového dovozu nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 123. až 128. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Účinek jiných činitelů
2.1 Dovoz z jiných třetích zemí nežli ze zemí dotčených
(148)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se závěr, že dovoz z jiných zemí nezpůsobil újmu, jak je uvedeno v 129. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.2 Nedumpingový dovoz z dotčených zemí
(149)
Po uplatnění čl. 2 odst. 5, jak je uvedeno v 38. a 70. bodě odůvodnění výše, nebyl zjištěn žádný nedumpingový dovoz z dotčených zemí. Proto se potvrzuje 130. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.3 Jiní výrobci v Unii
(150)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 131. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.4 Dovoz výrobního odvětví Unie
(151)
Jak bylo uvedeno v 132. až 136. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, výrobní odvětví Unie v posuzovaném období dováželo značné množství bionafty z dotčených zemí, až 60 % veškerého dovozu v období šetření pocházelo z těchto zemí.
(152)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že tento dovoz zdaleka nebyl prováděn v sebeobraně, nýbrž že byl součástí „pečlivě uvážené dlouhodobé strategie“ výrobního odvětví Unie, a sice investovat do Argentiny a získávat odtud bionaftu.
(153)
Uvedla rovněž, že nikdy nebylo ekonomicky odůvodněné dovážet do Unie sójový olej a zpracovávat ho na bionaftu v rámci Unie a že jediný ekonomicky proveditelný způsob je zpracovávat sójový olej v Argentině a vyvážet hotovou bionaftu.
(154)
Tato tvrzení je třeba zamítnout. Nebyly poskytnuty žádné důkazy o takové „dlouhodobé strategii“ a výrobní odvětví Unie to popřelo. Je jasné, že kdyby strategií výrobního průmyslu Unie bylo nahradit svou výrobu bionafty výrobou v Argentině a dovážet hotový výrobek, bylo by pak nesmyslné a nelogické podávat proti takovému dovozu stížnost.
(155)
Jedna zúčastněná strana znovu zopakovala, že dovoz bionafty výrobním odvětvím Unie, který byl uskutečněn v sebeobraně, byl ve skutečnosti součástí dlouhodobé obchodní strategie. Toto nařčení bylo zamítnuto jako neopodstatněné. Existenci takové strategie nepodporovaly žádné důkazy, jen nepodložená tvrzení. Také se zdá nelogické, že by dotčení výrobci z Unie podporovali žadatele a v některých případech navýšili svou kapacitu v Unii a zároveň by své výrobní potřeby ze strategických důvodů pokrývali dovozem.
(156)
Stejná zúčastněná strana také prohlašovala, že podíl výrobního odvětví Unie na trhu by měl být vypočítán tak, že se započítá i dovoz uskutečněný v sebeobraně. Tento návrh byl zamítnut, protože výpočty podílu na trhu musí odrážet prodej zboží, které výrobní odvětví Unie samo vyrobí, a ne jeho obchodní aktivity s konečným výrobkem motivované rostoucím objemem dumpingových dovozů.
(157)
Výrobní odvětví Unie rovněž sdělilo, že v předchozích letech dovoz sójového oleje - a palmového oleje - ke zpracování na bionaftu byl ekonomicky životaschopný. Zúčastněná strana neposkytla žádný důkaz o opaku. Jen díky narušujícímu účinku rozdílné vývozní daně, která činí vývoz bionafty levnějším než dovoz suroviny, se dovoz hotového výrobku stává ekonomicky citlivým.
(158)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že tento dovoz způsobil újmu pouze proto, že výrobní odvětví Unie mělo kapacitu pro mísení SME z Argentiny a PME z Indonésie s bionaftou vyrobenou v Unii za účelem dalšího prodeje naftovým rafinériím. Toto tvrzení není pravdivé. Mísení je jednoduchý postup, který jsou mnohé obchodní společnosti schopny provádět ve svých skladovacích zásobnících. Nebyl předložen žádný důkaz, že takové mísení jsou schopni provádět pouze výrobci v Unii, a toto tvrzení jako takové bylo zamítnuto.
(159)
Jeden indonéský vyvážející výrobce dále tvrdil, že dovoz, který uskutečnilo výrobní odvětví Unie, nebyl činěn v sebeobraně, a srovnal údaje za kalendářní rok 2011 s údaji za období šetření, které zahrnovalo šest měsíců stejného roku. Srovnání mezi těmito údaji proto není přesné, jelikož není možné rozdělit období šetření na dvě poloviny. Tento argument byl proto zamítnut.
(160)
Jelikož k vývozu výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 132. až 136. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.5 Kapacita výrobního odvětví Unie
(161)
Ve 137. až 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo poukázáno na to, že během posuzovaného období zůstalo využití kapacity výrobního odvětví Unie na nízké úrovni, avšak že situace společností zařazených do vzorku se během tohoto období zhoršovala, přičemž využití jejich kapacity se nicméně v takovém rozsahu nesnižovalo.
(162)
Byl proto učiněn prozatímní závěr, že nízká míra využití kapacity, jakožto trvalý jev, nezapříčinila újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(163)
Jedna zúčastněná strana vznesla připomínku k údajům uvedeným v prozatímním nařízení a poukázala na to, že i kdyby vůbec žádný dovoz neexistoval, využití kapacity výrobního odvětví Unie během období šetření by dosáhlo pouze 53 %. Poukázala rovněž na růst výrobní kapacity od roku 2009 do konce období šetření, který vedl ke snížení využití kapacity v posuzovaném období.
(164)
Tato zúčastněná strana však nepředložila žádný důkaz, z něhož by vyplývalo, že toto nízké využití kapacity způsobilo tak velkou újmu, aby narušilo příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a zhoršením situace výrobního odvětví Unie. Fixní náklady tvoří jen malou část (přibližně 5 %) celkových výrobních nákladů, z čehož vyplývá, že nízké využití kapacity bylo pouze jedním z činitelů újmy, avšak nikoli činitelem rozhodujícím. Jednou z příčin této nízké míry využití kapacity je i skutečnost, že výrobní odvětví Unie v důsledku konkrétní situace na trhu samo dováželo hotový výrobek.
(165)
Po vložení revidovaných údajů týkajících se kapacity a jejího využití se navíc ukázalo, že v posuzovaném období výrobní odvětví Unie svou kapacitu snížilo a zvýšilo využití kapacity ze 46 % na 55 %. Z toho vyplývá, že při neexistenci dumpingového dovozu by využití kapacity výrobního odvětví Unie bylo značně vyšší než výše uvedených 53 %.
(166)
Po poskytnutí konečných informací několik zúčastněných stran zpochybnilo závěr, že nízké využití kapacity nebylo rozhodujícím faktorem způsobujícím újmu. Tvrdily, že fixní náklady v odvětví bionafty byly mnohem vyšší, než představuje nízká procentuální hodnota uvedená výše. Avšak toto své tvrzení nepodpořily žádnými důkazy. Proto bylo zamítnuto. V každém případě fixní náklady nemají žádný vztah k míře využití kapacity. Ověření u společností zařazených do vzorku poskytlo poměr fixních nákladů k celkovým nákladům na výrobu ve výši 3-10 % v průběhu období šetření.
(167)
V této souvislosti bylo předloženo tvrzení, že nadměrná kapacita výrobního odvětví Unie byla tak vysoká, že dokonce i za nepřítomnosti dovozu by odvětví nebylo dostatečně ziskové. Toto tvrzení nebylo podloženo žádným důkazem a skutečnost, že výrobní odvětví Unie bylo v roce 2009 výdělečné při nízkém využití kapacity, naznačuje, že za nepřítomnosti dumpingových dovozů by jeho ziskovost byla ještě vyšší.
(168)
Navíc se objevil názor, že právě snížení kapacity výrobního odvětví Unie bylo příčinou újmy vzhledem k nákladům na uzavření výrobních závodů a na snížení kapacity závodů, které pokračovaly ve výrobě. Toto tvrzení nebylo opodstatněné a nebyl předložen žádný důkaz, který by potvrdil, že by náklady na snížení kapacity nebo na uzavření celých závodů či společností představovaly významné částky.
(169)
Na závěr bylo ohledně kapacity předloženo tvrzení, že každá společnost, která během posuzovaného období zvýšila kapacitu výroby bionafty, učinila nezodpovědné obchodní rozhodnutí. Toto tvrzení nebylo podpořeno žádným důkazem. Navíc skutečnost, že některé společnosti byly schopny svou kapacitu zvýšit i za přítomnosti rostoucího dovozu dumpingové bionafty z Argentiny a Indonésie, ukazuje, že na trhu je poptávka po jejich konkrétních výrobcích.
(170)
Revidované makroekonomické ukazatele rovněž ukazují, že v tomto období společnosti snižovaly kapacitu pro možné použití a blíže ke konci období šetření zahájily proces uzavírání podniků, které již nejsou životaschopné. Důvodem zvyšování kapacity na úrovni jednotlivých společností je také rozšíření takzvaných závodů na výrobu bionafty „druhé generace“ z odpadních olejů nebo z hydrogenovaných rostlinných olejů (dále jen „HVO“). Výrobní odvětví Unie se proto nacházelo a nachází v procesu racionalizace své kapacity tak, aby splňovala potřeby Unie.
(171)
Jelikož ke kapacitě výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 137. až 140. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.6 Nedostatečný přístup k surovinám a vertikální integrace
(172)
Jelikož k přístupu k surovinám nebyly vzneseny žádné nové připomínky, potvrzuje se 141. a 142. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.7 Dvojnásobné započtení
(173)
Ve 143. až 146. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se posuzovalo tvrzení, že výrobnímu odvětví Unie nebo alespoň těm výrobcům v Unii, kteří vyrábějí bionaftu z panenských olejů, způsobil újmu systém „dvojnásobného započtení“, kdy v některých členských státech se pro splnění požadavků na mísení bionafta vyrobená z odpadních olejů započítává dvojnásobně.
(174)
Jedna zúčastněná strana poukázala na připomínku jednoho výrobce z Unie, že během roku 2011 přišel o prodej ve prospěch jiných výrobců, kteří vyráběli bionaftu způsobilou pro dvojnásobné započtení.
(175)
Negativní dopad na tohoto jednoho výrobce byl však omezený, dočasný a týkal se pouze části období šetření, jelikož systém dvojnásobného započtení byl v členském státě, v němž má tato společnost sídlo, přijat až v září 2011. Jelikož finanční výsledky společností zařazených do vzorku se po září 2011 zhoršily a tato společnost byla zařazena do vzorku, nemůže být dvojnásobné započtení považováno za zdroj újmy.
(176)
Jelikož se výrobní odvětví Unie skládá jak ze společností vyrábějících bionaftu z odpadních olejů, jež v některých členských státech využívají dvojnásobného započtení, tak také ze společností vyrábějících bionaftu z panenských olejů, změna v poptávce zůstává omezena na výrobní odvětví Unie. Vzhledem k tomu, že je k dispozici jen omezené množství použitých olejů, které jsou potřebné pro výrobu bionafty s dvojnásobným započtením, je značné zvýšení výroby bionafty s dvojím započtením obtížné. Proto stále existuje silná poptávka po bionaftě první generace. Během posuzovaného období nebyl zjištěn žádný významný dovoz bionafty způsobilé k dvojnásobnému započtení, což potvrzuje, že dvojnásobné započtení přesouvá poptávku v rámci výrobního odvětví Unie, a nevytváří poptávku po dovozu. Komise od zúčastněné strany neobdržela žádné údaje prokazující, že v posuzovaném období bionafta s dvojnásobným započtením způsobila pokles ceny bionafty z panenského oleje. Ve skutečnosti z údajů vyplývá, že bionafta s dvojnásobným započtením má určité malé cenové zvýhodnění oproti bionaftě z panenského oleje, jejíž cena je spojena s cenou minerální nafty.
(177)
Pokles výkonnosti výrobního odvětví Unie, které tvoří oba typy výrobců, nemůže být přičítán režimu dvojnásobného započtení, který platí v některých členských státech. Z toho, že pokles výkonnosti vykazují také společnosti zařazené do vzorku vyrábějící bionaftu s dvojím započtením, jak bylo uvedeno ve 145. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, zejména vyplývá, že újma způsobená dumpingovým dovozem postihuje celé výrobní odvětví.
(178)
Několik zúčastněných stran po poskytnutí konečných informací tvrdilo, že množství dvojnásobně započtené bionafty bylo podhodnocené. Nicméně množství dvojnásobně započtené bionafty dostupné na trhu v Unii bylo omezené v porovnání s celkovým prodejem bionafty během období šetření. Kromě toho pokud by v členském státě byl v platnosti režim dvojího započtení, bionafta způsobilá k dvojímu započtení by byla vyrobena v Unii, a tudíž poptávka po ní by zůstala uvnitř výrobního odvětví Unie. Nebyl poskytnut žádný nový důkaz, který by změnil tento závěr.
(179)
Jelikož k regulačním ukazatelům nebyly vzneseny žádné nové připomínky, potvrzuje se 143. až 146. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.8 Jiné regulační činitele
(180)
Ve 147. až 153. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se projednává tvrzení zúčastněných stran, že omezení v členských státech, jako je systém kvót a daňové režimy, měla za cíl omezit dovoz z dotčených zemí, což znamená, že jakákoli újma způsobená výrobnímu odvětví Unie, zejména v některých členských státech, nemohla být způsobena dovozem.
(181)
Tyto námitky byly prozatímně zamítnuty, mimo jiné proto, že dumpingový dovoz z dotčených zemí je přítomen ve většině členských států. Poté, co byly tyto výrobky dovezeny do jednoho z členských států, mohly být přepraveny a prodávány i v jiných členských státech.
(182)
Jedna zúčastněná strana poukázala na malé množství bionafty z Argentiny celně odbavené francouzskou celní kontrolou v roce 2011 a také na malé množství, jež bylo ve stejném období deklarováno k dovozu do Německa.
(183)
Zaprvé, jak bylo vysvětleno výše, bionafta celně odbavená celními orgány v jednom členském státě může být snadno prodávána v jiném členském státě, což činí tyto údaje nespolehlivými. Zadruhé, společnosti z Francie a Německa zařazené do vzorku byly schopny prokázat cenovou soutěž mezi svou výrobou a dovozem z dotčených zemí a újmu, kterou v důsledku toho utrpěly.
(184)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že zrušení systémů, jejichž cílem bylo zvýhodnit odvětví výroby bionafty v mnoha členských státech, snížilo příjem společností v odvětví výroby bionafty v posuzovaném období, což vedlo k újmě. Poukázala zejména na postupné rušení daňových pobídek ve Francii a daně z ekologických paliv v Německu.
(185)
Neexistuje však žádná časová souvislost mezi těmito změnami a zhoršením finančních výsledků výrobního odvětví Unie. Mnohé z těchto pobídek byly zaměřeny na uživatele biopaliv, a nikoli na výrobce, a většina z nich byla v období šetření stále v platnosti. Nebyly předloženy žádné důkazy, které by prokazovaly, že změny v politice členských států znamenající přechod směrem k závazným požadavkům na mísení způsobily újmu výrobnímu odvětví Unie.
(186)
Jeden indonéský vyvážející výrobce zaznamenal probíhající šetření vedené Generálním ředitelstvím pro hospodářskou soutěž ve věci údajně zkreslených cen olejů a biopaliv, které měli přispěvatelé poskytnout společnosti Platts, která zpracovává cenová hodnocení, a požadoval, aby se předmět tohoto vyšetřování považoval za možnou příčinu újmy. Tento požadavek byl zamítnut, protože vyšetřování probíhá a žádné nálezy ještě nebyly zveřejněny.
(187)
Jelikož k politice členských států nebyly vzneseny žádné nové připomínky, potvrzuje se 147. až 153. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(188)
Dovoz dotčených výrobků z dotčených zemí během období šetření byl dumpingový a nepříznivě ovlivnil prodej výrobního odvětví Unie. Mezi nárůstem objemu dumpingového dovozu a zhoršením situace výrobního odvětví Unie existuje zjevná časová souvislost. Dumpingový dovoz přímo konkuroval výrobě výrobního odvětví Unie a v důsledku toho v posuzovaném období výrobní odvětví Unie ztrácelo ziskovost a podíl na trhu. Je sice možné, že výsledky výrobního odvětví Unie do jisté míry ovlivnily i jiné činitele, ale faktem zůstává, že dumpingový dovoz z dotčených zemí způsobuje újmu výrobnímu odvětví Unie.
(189)
Nebyly předloženy žádné nové důkazy, jež by mohly změnit závěr, že účinek jiných činitelů, ať už posuzovaných jednotlivě nebo souborně, nebyl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Jelikož k závěru ohledně příčinné souvislosti nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 154. až 157. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
G. ZÁJEM UNIE
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(190)
Jelikož k zájmu výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 159. až 161. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Zájem dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení
(191)
Jeden vyvážející výrobce z Indonésie uvedl, že navržená cla by měla negativní dopad na dovozce a obchodníky, avšak pro toto tvrzení neposkytl žádné důkazy. Z jeho tvrzení ve skutečnosti vyplýval pravý opak, a sice že clo by mohlo být přeneseno na uživatele a spotřebitele v podobě vyšších cen, což by pravděpodobně na dovozce a obchodníky nemělo vůbec žádný dopad.
(192)
Ze strany dovozců nebo obchodníků s bionaftou nebyly po zveřejnění prozatímních opatření obdrženy žádné připomínky.
(193)
Jelikož k zájmu dovozců/obchodníků, kteří nejsou ve spojení, nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 162. a 163. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Zájem uživatelů a spotřebitelů
(194)
Jeden indonéský vyvážející výrobce uvedl, že navržená cla by zvýšila cenu bionafty, a snížila by tedy pobídku pro spotřebitele, aby kupovali vozidla, jež k provozu využívají biopaliva.
(195)
Uvedené tvrzení se zamítá. Hlavní využití bionafty spočívá v tom, že se přimíchává do minerální nafty určené k prodeji spotřebitelům, takže ti nemusí kupovat žádná zvláštní vozidla, která mohou jezdit na čistá biopaliva.
(196)
I kdyby cena prvku bionafty, pokud by tato bionafta byla dovezena z Argentiny nebo Indonésie, vzrostla, jak bylo uvedeno v prozatímním nařízení, jelikož podíl bionafty v naftě prodávané spotřebitelům je malý, růst ceny by byl také malý a pro spotřebitele zanedbatelný.
(197)
Jak je vysvětleno výše, očekává se, že případný vliv opatření na konečnou cenu nafty pro spotřebitele bude malý a neohrozí cíle směrnice o obnovitelných zdrojích energie.
(198)
K prozatímnímu nařízení se nevyjádřili žádní uživatelé ani spotřebitelé nebo skupiny či sdružení zastupující uživatele nebo spotřebitele.
(199)
Jelikož k zájmu spotřebitelů nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 164. až 166. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Zájem dodavatelů surovin
(200)
Jelikož k zájmu dodavatelů surovin nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 167. až 169. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Závěr ohledně zájmu Unie
(201)
Nebyly obdrženy žádné připomínky, které by změnily analýzu zájmu Unie uvedenou v prozatímním nařízení, a proto je i nadále v zájmu Unie, aby byla uložena opatření. Proto se potvrzuje 170. a 171. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
H. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(202)
Několik zúčastněných stran zpochybnilo uplatnění cílového zisku výrobního odvětví Unie ve výši 15 %, jak bylo uvedeno ve 175. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a uvedlo, že takový předpoklad je pro odvětví bionafty v Unii nereálně vysoký.
(203)
Většina těchto zúčastněných stran však poté navrhla nahradit cílový zisk ve výši 15 % jiným údajem z jiných období nebo z jiných šetření, aniž by vysvětlila, proč je jedno období nebo jedno šetření vhodnější než jiné.
(204)
Jak bylo vysvětleno v prozatímním nařízení, ziskové rozpětí ve výši 15 % je zisk vyjádřený jako procentní podíl z obratu, jehož výrobní odvětví Unie dosáhlo v období let 2004 až 2006, kdy dumpingový dovoz neexistoval. Bylo to poslední období, v němž bylo dosaženo zisku při neexistenci dumpingového dovozu, jelikož od roku 2006 byl tento dovoz vždy přítomen na trhu Unie, nejprve z USA a poté z Argentiny a Indonésie.
(205)
Trh s bionaftou v Unii se však od období let 2004-2006 významně rozvíjí v mnoha směrech. V letech 2004 až 2006 měl dumpingový dovoz zanedbatelný podíl na trhu a jiný dovoz byl rovněž nízký. Během období šetření měl dumpingový dovoz podíl na trhu ve výši 19 %. V období let 2004-2006 tvořilo výrobní odvětví Unie 40 společností a nyní se rozšířilo na více než 200, což zvýšilo míru konkurence.
(206)
V období od roku 2004 do roku 2006 spotřeba prudce vzrostla z 2 milionů tun na 5 milionů tun, zatímco v šetřeném období se spotřeba zvýšila jen mírně a využití kapacity, které v období 2004-2006 činilo 90 %, dosáhlo v období šetření 55 %.
(207)
V důsledku toho se považuje za vhodné vzít v úvahu výše popsaný vývoj a odpovídajícím způsobem upravit cílový zisk tak, aby odrážel zisk, jehož dosažení mohlo výrobní odvětví Unie předpokládat za stávajících podmínek na trhu.
(208)
Proto nebyl použit procentuální zisk, ale byl vypočítán skutečný zisk za tyto tři roky v eurech za prodanou tunu. Tento zisk za každý rok byl upraven s ohledem na ceny roku 2011 a poté určen průměr. V procentním vyjádření k obratu činí cílový zisk výrobního odvětví Unie v období šetření 11,0 %.
(209)
Rozpětí pro odstranění újmy bylo proto vypočítáno znovu na tomto základě.
(210)
Po poskytnutí konečných informací týkajících se výpočtu rozpětí újmy jedna zúčastněná strana tvrdila, že dovozní clo ve výši 5,1 %, jemuž podléhá dezodorizovaný palmový olej dovážený do Unie, by mělo být vyjmuto z výrobních nákladů výrobců v Unii, kteří dovážejí palmový olej, a mělo by tudíž být zohledněno.
(211)
Jeden indonéský vyvážející výrobce zpochybnil výpočet cílového zisku výrobního odvětví Unie a použití údajů z let 2004-2006 a poté učinil návrh, aby se k výpočtu cílového zisku použily údaje pouze z roku 2004. Při předchozím vyšetřování v případě dovozu ze Spojených států se však zjistilo, že průměr za tři roky byl mnohem přesnější nežli údaje pouze za rok 2004. Nebyly předloženy žádné protiargumenty, které by vedly k jinému závěru.
(212)
Po poskytnutí konečných informací žadatelé zastávali názor, že by cílový zisk ve výši 15 %, jak byl navrhován v prozatímní fázi, měl být zachován. Ale argumenty, které žadatelé předložili, nesouvisejí s účelem, pro nějž má být cílový zisk stanoven, tj. že má představovat zisk, kterého by výrobní odvětví Unie dosáhlo, pokud by neexistoval dumpingový dovoz. Jejich argumenty byly proto zamítnuty.
(213)
Jelikož k úrovni pro odstranění újmy nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 176. až 177. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
(214)
Vzhledem k dosaženým závěrům ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by měla být uložena konečná antidumpingová opatření na dovoz dotčeného výrobku, a to buď na úrovni dumpingového rozpětí, nebo rozpětí újmy, podle toho, které je nižší, v souladu s pravidlem nižšího cla.
(215)
Sazby antidumpingového cla byly stanoveny srovnáním rozpětí pro odstranění újmy a dumpingového rozpětí. V důsledku toho jsou konečné sazby antidumpingového cla vyjádřené jako cena CIF s dodáním na hranice Unie před proclením tyto:
Země
Společnost
Dumpingové rozpětí
Rozpětí újmy
Sazba antidumpingového cla
Argentina
Aceitera General Deheza S.A., General Deheza, Rosario; Bunge Argentina S.A., Buenos Aires
41,9 %
22,0 %
22,0 %
(216,64 EUR)
Louis Dreyfus Commodities S.A., Buenos Aires
46,7 %
24,9 %
24,9 %
(239,35 EUR)
Molinos Río de la Plata S.A., Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 EUR)
Ostatní spolupracující společnosti
46,8 %
24,6 %
24,6 %
(237,05 EUR)
Všechny ostatní společnosti
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 EUR)
Indonésie
PT. Ciliandra Perkasa, Jakarta
8,8 %
19,7 %
8,8 %
(76,94 EUR)
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
16,9 %
16,9 %
(151,32 EUR)
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
20,5 %
16,8 %
(145,14 EUR)
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
20,0 %
20,0 %
(174,91 EUR)
Ostatní spolupracující společnosti
20,1 %
18,9 %
18,9 %
(166,95 EUR)
Všechny ostatní společnosti
23,3 %
20,5 %
20,5 %
(178,85 EUR)
(216)
Jelikož se však antidumpingové clo použije jak na směsi, které obsahují bionaftu (v poměru k jejich obsahu bionafty podle hmotnosti), tak na čistou bionaftu, bude pro správné uplatňování cla celními orgány členských států přesnější a přiměřenější vyjádřit clo jako pevnou částku v EUR/t netto a použít ji na dovezenou čistou bionaftu nebo na podíl bionafty ve směsi.
(217)
Ve 183. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se konstatuje, že byla zavedena celní evidence dovozu bionafty z dotčených zemí, takže clo by v případě potřeby mohlo být vybíráno za období až 90 dní před zavedením prozatímních opatření.
(218)
Tento výběr cel z evidovaných výrobků je možný pouze v případě, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 10 odst. 4 základního nařízení. Kontrolou statistických údajů týkajících se dovozu, pokud jde o dovoz uskutečněný po zavedení celní evidence, bylo zjištěno, že před zavedením prozatímních opatření nedošlo k dalšímu podstatnému růstu dovozu, avšak že dovoz významně poklesl. Uvedené podmínky tedy splněny nejsou, a proto nebudou vybírána žádná cla z celně evidovaného dovozu.
(219)
Individuální sazby antidumpingového cla stanovené pro jednotlivé společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí tedy stav týkající se těchto společností zjištěný během tohoto šetření. Tyto celní sazby (na rozdíl od celostátního cla použitelného na „všechny ostatní společnosti“) jsou proto použitelné výlučně na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z dotčených zemí a vyrobeného uvedenými společnostmi, tedy konkrétními uvedenými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení spolu se svým jménem, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné pro „všechny ostatní společnosti“.
(220)
Veškeré žádosti o uplatňování těchto sazeb antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měly být neprodleně zaslány Komisi (12) se všemi náležitými údaji, zejména s údaji o jakýchkoli změnách činnosti společnosti, které se týkají výroby, domácího prodeje a prodeje na vývoz a které souvisejí např. s uvedenou změnou názvu nebo změnou výrobních a prodejních subjektů. V případě potřeby bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
(221)
Všem stranám byly sděleny základní skutečnosti a úvahy, na nichž byl založen záměr doporučit uložení konečného antidumpingového cla na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie a konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla („poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, v níž se mohly k poskytnutí konečných informací vyjádřit.
(222)
Ústní a písemné připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
3. Závazky
(223)
Dva indonéští vyvážející výrobci nabízeli podobné cenové závazky v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Je třeba připomenout, že s ohledem na významné cenové variace suroviny se výrobek nepovažuje za vhodný pro pevně stanovený cenový závazek. V této souvislosti obě společnosti navrhly, aby minimální dovozní ceny (MIP) byly pravidelně indexovány v závislosti na pohybu cen surového palmového oleje s použitím koeficientu upravujícího náklady na tuto surovinu.
(224)
V souvislosti s nabídkami dvou vyvážejících výrobců se připomíná, že má-li se zavést smysluplné indexování MIP, mělo by zohledňovat četné další parametry, které hrají významnou roli a odrážejí proměnlivost trhu s bionaftou. Trh s bionaftou je značně nestálý a obchodování s bionaftou je ovlivňováno četnými dodatečnými faktory, jako jsou složitost systému obchodování s bionaftou, cenový rozdíl mezi plynovým olejem a bionaftou, nestálost a vývoj trhů s rostlinnými oleji a vzájemná provázanost různých druhů rostlinných olejů, ale také vývoj směnného kurzu USD vůči euru. Takové faktory vyžadují velmi složitou mnohonásobnou každodenní indexaci, aby odpovídala skutečnosti. Proto se indexace pouze na ceny CPO jednou za měsíc, jak bylo navrhováno, považuje za nevhodnou a má se za to, že by nedosáhla očekávaného výsledku.
(225)
Navíc byla zjištěna významná rizika křížové kompenzace ve vztahu k těmto indonéským výrobcům a jejich zákazníkům, protože kromě bionafty jsou do Unie vyváženy ještě další výrobky a také vzhledem k úvěrům a swapům na bionaftu, CPO a další výrobky uzavíraným mezi společnostmi, což je v tomto odvětví podnikání běžné.
(226)
Proto způsobují výše uvedené faktory mimořádné obtíže při efektivním uplatňování a sledování závazků, pokud je přímo neznemožňují. Následně z důvodů výše uvedených nemohou být tyto nabídky závazků přijaty.
4. Konečný výběr prozatímních antidumpingových cel
(227)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že se v prozatímní fázi vyskytly některé administrativní chyby ve výpočtech dumpingového rozpětí, a že pokud by k těmto chybám nedošlo, bylo by dumpingové rozpětí de minimis. V důsledku toho tato zúčastněná strana požadovala, aby prozatímní antidumpingové clo vůbec nebylo vybíráno. Tento požadavek musí být zamítnut, protože konečné antidumpingové clo je jednoznačně vyšší nežli clo prozatímní.
(228)
Vzhledem ke zjištěným dumpingovým rozpětím a k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie by částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením měly být s konečnou platností vybrány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz monoalkylesterů mastných kyselin a/nebo parafínovaného plynového oleje ze syntézy a/nebo hydrotermální úpravy, nefosilního původu, buď v čisté formě nebo obsažených ve směsi, v současnosti kódů KN ex 1516 20 98 (kódy TARIC 1516209821, 1516209829 a 1516209830), ex 1518 00 91 (kódy TARIC 1518009121, 1518009129 a 1518009130), ex 1518 00 95 (kód TARIC 1518009510), ex 1518 00 99 (kódy TARIC 1518009921, 1518009929 a 1518009930), ex 2710 19 43 (kódy TARIC 2710194321, 2710194329 a 2710194330), ex 2710 19 46 (kódy TARIC 2710194621, 2710194629 a 2710194630), ex 2710 19 47 (kódy TARIC 2710194721, 2710194729 a 2710194730), 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97 (kódy TARIC 3824909701, 3824909703 a 3824909704), 3826 00 10 a ex 3826 00 90 (kódy TARIC 3826009011, 3826009019 a 3826009030), pocházejících z Argentiny a Indonésie.
2. Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi je stanovena takto:
Země
Společnost
Celní sazba EUR/t netto
Doplňkový kód TARIC
Argentina
Aceitera General Deheza S.A., General Deheza, Rosario; Bunge Argentina S.A., Buenos Aires
216,64
B782
Louis Dreyfus Commodities S.A., Buenos Aires
239,35
B783
Molinos Río de la Plata S.A., Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
245,67
B784
Ostatní spolupracující společnosti:
Cargill S.A.C.I., Buenos Aires; Unitec Bio S.A., Buenos Aires; Viluco S.A., Tucuman
237,05
B785
Všechny ostatní společnosti
245,67
B999
Indonésie
PT Ciliandra Perkasa, Jakarta
76,94
B786
PT Musim Mas, Medan
151,32
B787
PT Pelita Agung Agrindustri, Medan
145,14
B788
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
174,91
B789
Ostatní spolupracující společnosti:
PT Cermerlang Energi Perkasa, Jakarta
166,95
B790
Všechny ostatní společnosti
178,85
B999
3. Antidumpingové clo pro směsi se použije úměrně celkovému hmotnostnímu obsahu monoalkylesterů mastných kyselin a parafínovaného plynového oleje ze syntézy a/nebo hydrotermální úpravy nefosilního původu (tj. obsahu bionafty) ve směsi.
4. V případech, kdy došlo k poškození zboží před vstupem do volného oběhu, a skutečně zaplacená nebo splatná cena je proto poměrně rozdělena za účelem stanovení celní hodnoty podle článku 145 nařízení (EHS) č. 2454/93 (13), musí být výše antidumpingového cla vypočtená na základě výše popsaných částek snížena o procentní podíl odpovídající poměrnému rozdělení skutečně zaplacené nebo splatné ceny.
5. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné pomocí prozatímních antidumpingových cel podle nařízení Komise (EU) č. 490/2013 z dovozu bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie se s konečnou platností vyberou.
Článek 3
Pokud případný nový vyvážející výrobce v Argentině nebo Indonésii poskytne Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
-
nevyvážel do Unie výrobek popsaný v čl. 1 odst. 1 během období šetření (od 1. července 2011 do 30. června 2012),
-
není ve spojení s žádným vývozcem nebo výrobcem v Argentině nebo Indonésii, na které se vztahují opatření uložená tímto nařízením,
-
skutečně vyvezl do Unie dotčený výrobek po skončení období šetření, na kterém jsou založena příslušná opatření, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt významné množství do Unie,
mohou být ustanovení čl. 1 odst. 2 změněna zařazením nového vyvážejícího výrobce mezi spolupracující společnosti nezařazené do vzorku, na něž se tudíž vztahuje vážená průměrná celní sazba pro dotčenou zemi.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. listopadu 2013.
REGULAMENT DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 1194/2013 AL CONSILIULUI
din 19 noiembrie 2013
de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii impuse asupra importurilor de biomotorină originară din Argentina și Indonezia
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (1) (denumit în continuare „regulamentul de bază”), în special articolul 9,
având în vedere propunerea prezentată de Comisia Europeană după consultarea Comitetului consultativ,
întrucât:
A. PROCEDURĂ
1. Măsuri provizorii
(1)
La 27 mai 2013, Comisia Europeană (denumită în continuare „Comisia”) a hotărât să impună o taxă antidumping provizorie asupra importurilor de biomotorină originară din Argentina și Indonezia (denumite în continuare „țările în cauză”), prin Regulamentul (UE) nr. 490/2013 (2) (denumit în continuare „regulamentul provizoriu”).
(2)
Procedura a fost deschisă la data de 29 august 2012 (3) în urma unei plângeri depuse în numele producătorilor din Uniune (denumiți în continuare „reclamanții”), care reprezintă mai mult de 60 % din producția totală a Uniunii de biomotorină.
(3)
În conformitate cu considerentul 5 din regulamentul provizoriu, ancheta privind dumpingul și prejudiciul a vizat perioada cuprinsă între 1 iulie 2011 și 30 iunie 2012 (denumită în continuare „perioada de anchetă” sau „PA”). Examinarea tendințelor relevante pentru evaluarea prejudiciului a acoperit perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2009 și sfârșitul PA (denumită în continuare „perioada luată în considerare”).
2. Procedura ulterioară
(4)
Ulterior comunicării faptelor și considerentelor esențiale pe baza cărora s-a decis impunerea taxei antidumping provizorii („comunicarea constatărilor provizorii”), mai multe părți interesate și-au exprimat în scris opiniile cu privire la constatările provizorii. Părțile care au adresat o cerere în acest sens au avut posibilitatea de a fi audiate.
(5)
Comisia a continuat să caute și să verifice toate informațiile pe care le-a considerat necesare pentru constatările sale definitive. Observațiile prezentate oral și în scris de părțile interesate au fost examinate și, după caz, constatările provizorii au fost modificate în consecință.
(6)
Ulterior, toate părțile au fost informate cu privire la faptele și considerentele esențiale pe baza cărora s-a preconizat recomandarea impunerii unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de biomotorină originară din Argentina și Indonezia și a perceperii definitive a sumelor depuse sub formă de taxă provizorie (denumită în continuare „comunicarea definitivă”). Tuturor părților li s-a acordat o perioadă în cursul căreia au putut formula observații cu privire la această comunicare finală.
(7)
Observațiile prezentate de părțile interesate au fost examinate și luate în considerare după caz.
B. EȘANTIONAREA
(8)
În lipsa observațiilor cu privire la eșantionarea producătorilor-exportatori din Argentina și Indonezia, se confirmă constatările provizorii din considerentele 10-14 și 16-20 din regulamentul provizoriu.
(9)
O parte interesată a solicitat informații suplimentare cu privire la caracterul reprezentativ al eșantionului de producători din Uniune, atât în etapa selectării provizorii prevăzute în considerentul 23 din regulamentul provizoriu, cât și în etapa selectării finale vizate în considerentul 83 din regulamentul provizoriu.
(10)
Eșantionul de producători din Uniune selectat provizoriu a constituit 32,5 % din producția de biomotorină din Uniune în cursul PA. În urma modificărilor explicate în considerentul 24 din regulamentul provizoriu, eșantionul final a fost alcătuit din opt societăți care acoperă 27 % din producția din Uniune. Prin urmare, eșantionul a fost considerat reprezentativ pentru industria din Uniune.
(11)
O parte interesată a afirmat că doi producători din Uniune care au fost incluși în eșantion ar trebui să fie excluși din eșantion din cauza relației lor cu producători-exportatori din Argentina. Presupusa relație a fost examinată înainte de instituirea măsurilor provizorii, iar constatările Comisiei au fost deja publicate în considerentul 82 din regulamentul provizoriu.
(12)
Toate presupusele legături dintre producătorii-exportatori din Argentina și cele două societăți incluse în eșantion menționate mai sus au fost examinate din nou. Din această examinare a rezultat că nu există o legătură directă care să justifice excluderea din eșantion a vreunuia dintre producătorii din Uniune. Prin urmare, eșantionul a rămas neschimbat.
(13)
O altă parte interesată a afirmat că procedura utilizată de Comisie pentru a selecta un eșantion de producători din Uniune a fost eronată, deoarece Comisia a propus un eșantion înainte de deschiderea anchetei.
(14)
Această pretenție se respinge. Comisia a selectat eșantionul final abia după deschiderea anchetei și a făcut acest lucru în deplină conformitate cu dispozițiile regulamentului de bază.
(15)
În absența oricăror alte pretenții sau observații, conținutul considerentelor 22-25 din regulamentul provizoriu se confirmă.
C. PRODUSUL ÎN CAUZĂ ȘI PRODUSUL SIMILAR
1. Introducere
(16)
Așa cum s-a indicat în considerentul 29 din regulamentul provizoriu, produsul în cauză este reprezentat, conform definiției provizorii, de esteri monoalchilici ai unor acizi grași și/sau motorină parafinică obținute prin sinteză și/sau hidrotratament, de origine nefosilă, în formă pură sau în amestec, originare din Argentina și Indonezia, încadrate în prezent la codurile NC ex 1516 20 98, ex 1518 00 91, ex 1518 00 95, ex 1518 00 99, ex 2710 19 43, ex 2710 19 46, ex 2710 19 47, 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97, 3826 00 10 și ex 3826 00 90 (denumit în continuare „produsul în cauză”, cunoscut sub denumirea de „biomotorină”).
2. Pretenții
(17)
Un producător-exportator indonezian a afirmat că, în mod contrar celor menționate în considerentul 34 din regulamentul provizoriu, „esterul metilic de palmier” (EMP) produs în Indonezia nu constituie un produs similar cu „esterul metilic de rapiță” (EMR) și cu alte biomotorine produse în Uniune sau cu „esterul metilic de soia” (EMS) produs în Argentina, din cauza faptului că EMP prezintă o temperatură mai ridicată de colmatare a filtrului la rece (Cold Filter Plugging Point - CFPP), ceea ce înseamnă că EMP trebuie să fie amestecat înainte de utilizarea în Uniune.
(18)
Această pretenție se respinge. EMP produs în Indonezia se află în concurență cu biomotorina produsă în Uniune, care nu este doar EMR, ci și biomotorină produsă din ulei de palmier și din alte materii prime. În același mod ca și EMR și EMS, EMP poate fi utilizat în întreaga Uniune pe tot parcursul anului, prin amestecarea cu alte biomotorine înainte de utilizare. Prin urmare, EMP este interschimbabil cu biomotorina produsă în Uniune și, în consecință, constituie un produs similar.
(19)
Considerentul 35 din regulamentul provizoriu menționează pretenția unui producător indonezian ca esterii metilici fracționați să fie excluși din domeniul de aplicare al acestei proceduri. Producătorul menționat a inclus această solicitare în cadrul observațiilor sale privind comunicarea constatărilor provizorii, repetând argumentarea sa formulată înainte de comunicarea în cauză.
(20)
Cu toate acestea, industria din Uniune a contestat această pretenție, declarând că esterii metilici fracționați sunt biomotorine și că ar trebui să facă în continuare parte din domeniul de aplicare.
(21)
În urma observațiilor primite după etapa provizorie, decizia Comisiei explicată în considerentul 36 al regulamentului provizoriu este confirmată. Deși diferiți esteri metilici ai acizilor grași au diferite numere CAS (Chemical Abstracts Service) și cu toate că se recurge la procese diferite pentru a produce acești esteri și că aceștia pot avea utilizări diferite, esterii metilici fracționați sunt totuși esteri metilici ai acizilor grași și pot fi utilizați, în continuare, drept combustibil. Având în vedere dificultatea de a deosebi diferiții esteri metilici ai acizilor grași unii de alții la punctul de import fără a efectua o analiză chimică, precum și faptul că din acest lucru rezultă posibilitatea de circumvenție a taxelor prin declararea biomotorinei EMP ca ester metilic fracționat produs din ulei de palmier, pretenția este respinsă din nou.
(22)
În considerentul 37 din regulamentul provizoriu se menționează că un importator european de esteri metilici ai acizilor grași derivați din ulei de sâmburi de palmier (ESP) a solicitat ca importurile acestui produs să facă obiectul unei scutiri pe motiv de destinație finală sau să fie excluse din domeniul de aplicare al acestei proceduri.
(23)
După comunicarea constatărilor provizorii, industria din Uniune a prezentat observații privind aplicarea scutirii pe motiv de destinație finală în cazul importurilor de ESP și privind posibilitatea de circumvenție a taxelor propuse. Din cauza caracterului fungibil al biomotorinei, industria s-a opus acordării unei autorizări Comisiei de a utiliza un astfel de regim de scutire de la plata taxelor antidumping, având în vedere că biomotorina declarată pentru alte utilizări decât pentru combustibil ar putea fi utilizată drept combustibil deoarece are aceleași proprietăți fizice. ESP poate fi utilizat drept combustibil; alcoolii grași nesaturați care sunt produși din ESP pot, de asemenea, să fie prelucrați ulterior în biomotorină. Controlul pe care autoritățile vamale îl pot efectua asupra importurilor care fac obiectul scutirii pe motiv de destinație finală este limitat, iar sarcina economică rezultată din utilizarea acestui regim rămâne substanțială.
(24)
În urma consultărilor cu privire la acest aspect și având în vedere faptul că biomotorina declarată pentru alte utilizări decât pentru combustibil are aceleași proprietăți fizice precum biomotorina destinată utilizării drept combustibil, nu este oportun să se permită scutirea pe motiv de destinație finală în cazul importurilor de ESP în cazul de față.
(25)
Un importator german și-a reiterat cererea de excludere a produsului și/sau de scutire pe motiv de destinație finală pentru un anumit ester metilic al acizilor grași produs din ulei de sâmburi de palmier (ESP) destinat unei alte utilizări decât cea drept combustibil în Uniune. Observațiile prezentate de acest producător au reafirmat poziția sa inițială care a fost respinsă în etapa provizorie și nu au adus elemente de probă noi care ar schimba concluzia că scutirea pe motiv de destinație finală nu ar trebui să fie acordată și că ESP ar trebui să se numere în continuare printre produsele care fac parte din domeniul de aplicare.
(26)
De asemenea, un producător-exportator indonezian s-a referit la cererea sa de scutire pe motiv de destinație finală pentru esteri metilici fracționați și a solicitat o scutire pe motiv de destinație finală pentru aceste importuri pentru producția de alcool gras saturat. După cum s-a precizat mai sus, toate cererile de scutire pe motiv de utilizare finală au fost refuzate, iar argumentele prezentate de această parte interesată nu au modificat această concluzie.
3. Concluzie
(27)
În absența altor observații referitoare la produsul în cauză și la produsul similar, se confirmă considerentele 29 și 39 din regulamentul provizoriu.
D. DUMPINGUL
1. Observații preliminare
(28)
Considerentele 44 și 64 din regulamentul provizoriu explică faptul că atât piața pentru biomotorină din Argentina, cât și cea din Indonezia sunt puternic reglementate de către stat, astfel încât vânzările pe piața internă nu sunt considerate ca fiind realizate în cadrul operațiunilor comerciale normale. În consecință, valoarea normală a produsului similar a trebuit să fie construită în conformitate cu articolul 2 alineatele (3) și (6) din regulamentul de bază. Această constatare nu a fost contestată de către nicio parte interesată și este, prin urmare, confirmată.
(29)
Atât pentru Argentina, cât și pentru Indonezia valoarea normală construită în etapa provizorie a fost calculată pe baza costurilor de producție proprii reale (și înregistrate) ale societăților pe parcursul perioadei de anchetă (PA), a costurilor de vânzare, a cheltuielilor generale și a cheltuielilor administrative („VG & A”) suportate și a unei marje de profit rezonabile. Potrivit considerentelor 45 și 63 din regulamentul provizoriu, Comisia va examina în mai mare detaliu afirmația conform căreia regimurile taxelor de export diferențiate (DET - Differential Export Tax systems) din Argentina și Indonezia denaturează prețurile materiilor prime, ceea ce ar însemna că, în consecință, costurile de producție înregistrate nu ar reflecta în mod rezonabil costurile aferente producției produsului în cauză.
(30)
Ancheta ulterioară a demonstrat că, într-adevăr, regimurile DET au depreciat prețurile de pe piața internă ale principalelor materii prime atât în Argentina, cât și în Indonezia până la un nivel scăzut în mod artificial, după cum se explică mai jos începând cu considerentul 35 pentru Argentina și în considerentul 66 pentru Indonezia. Aceasta afectează costurile producătorilor de biomotorină din ambele țări în cauză. Având în vedere constatarea menționată, se consideră că este adecvat ca această denaturare a costurilor principalelor materii prime să fie luată în considerare la stabilirea valorilor normale în ambele țări, dat fiind situația specială a pieței atât din Argentina, cât și din Indonezia.
(31)
Tribunalul a confirmat (4) faptul că, atunci când prețurile materiilor prime sunt reglementate astfel încât sunt reduse în mod artificial pe piața internă, se poate presupune că, totodată, costul de producție a produsului în cauză este afectat de o denaturare. Tribunalul a considerat că, în astfel de circumstanțe, instituțiile Uniunii au dreptul să concluzioneze că unul dintre elementele din registrele contabile nu poate fi considerat ca fiind rezonabil și, în consecință, acest element poate fi ajustat.
(32)
De asemenea, potrivit concluziilor Tribunalului, din articolul 2 alineatul (5) primul paragraf al regulamentului de bază rezultă că registrele contabile ale părții în cauză nu servesc drept bază pentru calcularea valorii normale în cazul în care costurile aferente producției produsului care face obiectul anchetei nu sunt reflectate în mod rezonabil în registrele respective. În acest caz, a doua teză din primul paragraf prevede că respectivele costuri vor fi ajustate sau stabilite pe baza altor surse de informații decât aceste registre contabile. Informațiile respective pot rezulta din costurile suportate de către alți producători sau exportatori sau, în cazul în care aceste informații nu sunt disponibile sau nu pot fi utilizate, din orice altă sursă rezonabilă de informații, incluzând informații de pe alte piețe reprezentative.
(33)
În calculele provizorii, prețul real de achiziție de pe piața internă al boabelor de soia și costul real înregistrat al uleiului de palmier brut au fost utilizate la calcularea costurilor de producție pentru producătorii-exportatori din Argentina și, respectiv, Indonezia.
(34)
Având în vedere că s-a constatat că anumite costuri de producție au fost denaturate, și anume costurile principalelor materii prime (ulei de soia și boabe de soia în Argentina și ulei de palmier brut în Indonezia), acestea au fost stabilite pe baza prețurilor de referință publicate de către autoritățile relevante din țările în cauză. Aceste prețuri reflectă nivelul prețurilor internaționale.
2. Argentina
2.1. Valoarea normală
(35)
După cum s-a menționat mai sus, Comisia a ajuns în prezent la concluzia că regimul DET din Argentina denaturează costurile de producție pentru producătorii de biomotorină din țara respectivă. Ancheta a stabilit că, în cursul PA, taxele de export pentru materii prime (35 % pentru boabe de soia și 32 % pentru ulei de soia) au fost considerabil mai ridicate decât taxele de export pentru produsul finit (rată nominală de 20 % pentru biomotorină, cu o rată efectivă de 14,58 %, luând în considerare o reducere fiscală). De fapt, în cursul PA, diferența dintre taxa de export pentru boabe de soia și cea pentru biomotorină a fost de 20,42 puncte procentuale, iar diferența dintre taxa de export pentru ulei de soia și cea pentru biomotorină a fost de 17,42 puncte procentuale.
(36)
Pentru a stabili nivelul taxei de export pentru boabe de soia și ulei de soia, Ministerul pentru Agricultură, Zootehnie și Pescuit din Argentina publică zilnic prețul franco la bord (FOB) pentru boabe de soia și uleiul de soia - „prețul de referință” (5). Acest preț de referință reflectă nivelul prețurilor internaționale (6) și este utilizat pentru a calcula valoarea taxei de export care trebuie să fie plătită autorităților fiscale.
(37)
Prețurile de pe piața internă urmează tendințele prețurilor internaționale. Ancheta a stabilit că diferența dintre prețul internațional și prețul de pe piața internă pentru boabele de soia și uleiul de soia depinde de taxa de export pentru produs și de alte cheltuieli suportate pentru exportul acestuia. Prețul de referință intern pentru boabe de soia și ulei de soia este, de asemenea, publicat de Ministerul pentru Agricultură din Argentina, ca „preț teoretic FAS” (7). Prin urmare, producătorii de boabe de soia și ulei de soia obțin același preț net indiferent dacă vând la export sau pe piața internă.
(38)
În concluzie, s-a constatat că prețurile de pe piața internă pentru materiile prime principale utilizate de producătorii de biomotorină din Argentina sunt mai scăzute, în mod artificial, decât prețurile internaționale, ca urmare a denaturării create de regimul taxelor de export din Argentina. În consecință, costurile principalelor materii prime nu au fost reflectate în mod rezonabil în registrele contabile ținute de către producătorii argentinieni care au făcut obiectul anchetei în sensul articolului 2 alineatul (5) din regulamentul de bază, astfel cum este interpretat de Tribunal, după cum s-a explicat mai sus.
(39)
Prin urmare, Comisia a hotărât să revizuiască considerentul 63 din regulamentul provizoriu și să nu țină cont de costurile reale ale boabelor de soia (principala materie primă achiziționată și utilizată în producția de biomotorină) astfel cum au fost înregistrate de către societățile în cauză în conturile lor. În schimb, Comisia a decis să înlocuiască aceste costuri cu prețul la care societățile respective ar fi cumpărat boabele de soia în absența unei astfel de denaturări.
(40)
Pentru a stabili costul la care societățile în cauză ar fi cumpărat boabe de soia în absența unei astfel de denaturări, Comisia a luat în considerare media prețurilor de referință pentru boabe de soia publicate de Ministerul pentru Agricultură din Argentina în cursul perioadei de anchetă pentru exporturile FOB (8).
(41)
Asociația producătorilor-exportatori din Argentina (CARBIO) și autoritățile argentiniene au susținut că o ajustare a costurilor suportate de către societăți, în conformitate cu articolul 2 alineatul (5) din regulamentul de bază, este posibilă numai atunci când registrele contabile, și nu costurile suportate de către societăți, nu reflectă în mod rezonabil costurile aferente producției și vânzării produsului în cauză. CARBIO și autoritățile argentiniene au declarat că, în practică, Comisia a adăugat taxele de export la prețul plătit de societăți în momentul cumpărării de boabe de soia, incluzând astfel în costurile de producție un element care nu este legat de producția sau vânzarea produsului în cauză. Aceste părți interesate au adăugat că hotărârea Tribunalului în cauza„Acron”, citată în documentul de comunicare a constatărilor (9), se bazează pe o interpretare eronată a articolului 2.2.1.1 din Acordul privind practicile antidumping (PAD) al OMC. Ele au menționat că, în prezent, această hotărâre este atacată în fața Curții de Justiție și că, în orice caz, considerațiile de fapt diferă de cele din cazul de față, deoarece prețurile materiilor prime din Argentina nu sunt „reglementate” precum prețul gazului în Rusia și nu sunt denaturate, ci determinate în mod liber fără nicio intervenție din partea statului. Prin urmare, potrivit părților interesate, în Argentina nu există o situație specială a pieței care ar permite Comisiei să aplice articolul 2 alineatul (5) din regulamentul de bază. Aceste părți interesate au declarat că regimul DET din Argentina nu contravine niciunei norme comerciale. În plus, CARBIO a afirmat că, întrucât taxele de export nu au fost luate în considerare la stabilirea prețului de export, Comisia nu a efectuat o comparație echitabilă între valoarea normală construită (care ține cont de taxele de export) și prețul de export (care nu ține cont de taxele de export).
Mai mult, părțile interesate menționate au susținut că din cauza faptului că, atunci când a construit valoarea normală, Comisia a ținut seama de prețurile internaționale ale boabelor de soia stabilite în cadrul Chicago Board of Trade (CBOT), dar nu a luat în considerare câștigurile sau pierderile legate de operațiunile de acoperire în cadrul CBOT atunci când a stabilit prețul de export (a se vedea mai jos), Comisia nu a efectuat nici de data aceasta o comparație echitabilă între valoarea normală și prețul de export. În plus, CARBIO este de părere că prin simpla înlocuire a costurilor înregistrate de către societățile care fac obiectul anchetei cu un preț internațional, Comisia nu a luat în considerare avantajul competitiv firesc al producătorilor din Argentina. În cele din urmă, CARBIO s-a plâns că Comisia nu a luat în considerare faptul că, în absența regimului DET în Argentina, prețurile CBOT ale boabelor de soia ar fi fost mult mai scăzute.
(42)
Aceste pretenții trebuie să fie respinse. Chiar dacă datele din cauza „Acron” nu sunt aceleași precum cele din cazul de față, Tribunalul a stabilit principiul de drept conform căruia, în cazul în care costurile aferente producției produsului care face obiectul anchetei nu sunt în mod rezonabil reflectate în registrele contabile ale societăților, atunci acestea nu servesc ca bază pentru calcularea valorii normale. În cauza „Acron”, costurile nu erau reflectate în mod rezonabil în registrele contabile ale societății în cauză, deoarece prețul gazului fusese reglementat. În cazul de față, s-a stabilit că acele costuri aferente producției produsului în cauză nu sunt reflectate în mod rezonabil în registrele contabile ale societăților în cauză, întrucât acestea sunt scăzute artificial din cauza denaturării cauzate de regimul DET din Argentina. Acest lucru este valabil indiferent dacă, în general, regimurile DET contravin sau nu, în sine, Acordului OMC. În plus, Comisia consideră că Tribunalul s-a întemeiat pe o interpretare corectă a Acordului privind PAD. De fapt, în cazul China - Broilers (10), grupul special a constatat că, deși articolul 2.2.1.1 din Acordul privind PAD stabilește prezumția că evidențele și registrele contabile ale respondentului vor fi utilizate în mod normal pentru a calcula costul de producție, autoritatea responsabilă cu ancheta își păstrează dreptul de a refuza să utilizeze astfel de evidențe în cazul în care constată că acestea fie (i) sunt neconforme cu principiile contabile general acceptate (GAAP); fie (ii) nu reflectă în mod rezonabil costurile aferente producției și vânzării produsului în cauză. Cu toate acestea, atunci când se ia o asemenea decizie de derogare de la normă, autoritatea responsabilă cu ancheta trebuie să indice motivele acestei decizii. În concordanță cu această interpretare, în lumina denaturării create de regimul DET, care creează o situație specială a pieței, Comisia a înlocuit costurile înregistrate de către societățile în cauză pentru achiziționarea de materii prime principale din Argentina cu prețul care ar fi fost plătit în lipsa denaturării constatate. Faptul că, din punct de vedere strict numeric, rezultatul este similar, nu înseamnă că metoda aplicată de Comisie a constat pur și simplu în adăugarea de taxe de export la costurile materiilor prime. Prețurile internaționale ale materiilor prime sunt stabilite în funcție de cerere și ofertă și nu există dovezi că regimul DET din Argentina afectează prețurile CBOT. Prin urmare, toate pretențiile și susținerile conform cărora din cauza utilizării unui preț internațional Comisia nu a efectuat o comparație echitabilă între valoarea normală și prețul de export sunt neîntemeiate. Același lucru este valabil și pentru afirmația conform căreia Comisia nu a ținut cont de avantajul competitiv firesc al producătorilor din Argentina, deoarece înlocuirea costurilor înregistrate de către societăți s-a datorat prețurilor anormal de scăzute ale materiilor prime pe piața internă, și nu unui avantaj comparativ.
(43)
În considerentul 45 din regulamentul provizoriu, s-a explicat faptul că, întrucât vânzările pe piața internă nu au fost considerate ca fiind realizate în cadrul operațiunilor comerciale normale, valoarea normală a trebuit să fie construită utilizându-se o sumă rezonabilă pentru profit de 15 %, în conformitate cu articolul 2 alineatul (6) litera (c) din regulamentul de bază. Unii producători-exportatori au afirmat că procentajul utilizat de către Comisie ca profit rezonabil (15 %) pentru construirea valorii normale a fost nerealist de mare și că acesta reprezintă o schimbare radicală a practicii consacrate în mai multe alte anchete realizate pe piețe similare legate de materii prime (în cazul acestora, procentajul utilizat pentru profit a fost de aproximativ 5 %).
(44)
Această pretenție trebuie să fie respinsă. În primul rând, Comisia nu utilizează în mod sistematic o marjă de profit de 5 % atunci când construiește valoarea normală. Fiecare situație este evaluată independent, luând în considerare circumstanțele specifice ale fiecărui caz. Spre exemplu, în 2009, în cauza privind biomotorina împotriva Statelor Unite ale Americii, au fost utilizate mai multe niveluri de profit diferite, marja de profit medie ponderată depășind cu mult 15 %. În al doilea rând, Comisia a avut în vedere, de asemenea, rata dobânzii aferente creditului pe termen scurt și mediu din Argentina, care este de aproximativ 14 % potrivit datelor Băncii Mondiale. Atunci când se efectuează o tranzacție pe piețele interne ale biomotorinei, pare cu siguranță rezonabil să se anticipeze obținerea unei marje de profit mai ridicate decât costul îndatorării. În plus, acest profit este chiar mai mic decât profitul realizat în cursul perioadei de anchetă de către producătorii produsului în cauză, cu toate că acest nivel rezultă din denaturări ale costurilor generate de DET și de reglementarea de către stat a prețurilor biomotorinei de pe piața internă. Prin urmare, din motivele explicate mai sus, se menține punctul de vedere că un profit de 15 % este o valoare rezonabilă care poate fi obținută de o industrie relativ nouă și cu utilizare intensivă a capitalului în Argentina.
(45)
În urma comunicării definitive, CARBIO și autoritățile argentiniene au exprimat următoarele puncte de vedere: (i) referirea la nivelurile de profit în cazul referitor la SUA a fost nejustificată; (ii) referirea la rata dobânzii aferente creditului pe termen mediu este lipsită de logică, nu a fost niciodată utilizată în trecut și în cazul în care un astfel de criteriu de referință trebuie să fie utilizat, nu ar trebui să se utilizeze rata Argentinei, deoarece investițiile au fost efectuate în dolari SUA împreună cu entități străine; (iii) profitul efectiv realizat de producătorii din Argentina nu a putut fi luat în considerare din cauza situației speciale a pieței; și (iv) prin comparație, marja-țintă de profit a industriei din Uniune a fost fixată la 11 %.
(46)
Aceste pretenții trebuie să fie respinse. Comisia a considerat că o marjă de profit de 15 % este rezonabilă pentru industria biomotorinei din Argentina, deoarece în cursul perioadei de anchetă industria aceasta era încă tânără și cu utilizare intensivă a capitalului. Referirea la marja de profit aplicată în cazul referitor la SUA a fost făcută pentru a infirma afirmația potrivit căreia Comisia utilizează în mod sistematic o marjă de profit de 5 % atunci când construiește valoarea normală. De asemenea, referirea la rata dobânzii aferente creditului pe termen mediu nu a avut ca scop stabilirea unui criteriu de referință, ci verificarea caracterului rezonabil al marjei utilizate. Același lucru este valabil și pentru profitul efectiv realizat de societățile incluse în eșantion. Pe de altă parte, deoarece scopul construirii valorii normale diferă de cel al calculării marjei-țintă de profit pentru industria din Uniune în absența importurilor care fac obiectul unui dumping, orice comparație între cele două este irelevantă. Prin urmare, se confirmă considerentul 46 din regulamentul provizoriu.
(47)
Un producător-exportator produce biomotorină în parte în propriile sale uzine și în parte prin intermediul unui contract de furnizare pe bază de comandă fermă (tolling agreement) încheiat cu un producător independent. Acest producător-exportator a solicitat recalcularea costului său de producție utilizând o medie ponderată a propriului său cost de producție și a costului de producție al subcontractantului, care diferă de cea utilizată de Comisie în etapa provizorie. Această solicitare a fost analizată și s-a considerat că este justificată. În consecință, costul de producție al societății în cauză a fost recalculat.
(48)
Comisia a primit alte plângeri minore, specifice fiecărei societăți în parte, însă acestea au devenit fără obiect în urma schimbării metodologiei de construire a valorii normale, după cum s-a explicat mai sus. Prin urmare, se confirmă constatările din considerentele 40-46 ale regulamentului provizoriu, aplicând modificările explicate mai sus.
2.2. Prețul de export
(49)
În considerentul 49 din regulamentul provizoriu, s-a explicat faptul că, în cazurile în care vânzările la export au fost realizate prin intermediul unor societăți comerciale afiliate situate pe teritoriul Uniunii, au fost efectuate ajustări ale prețului de export, ținând cont în același timp de profitul generat pentru comerciantul afiliat, în conformitate cu articolul 2 alineatul (9) din regulamentul de bază. În scopul acestui calcul, a fost considerat rezonabil un nivel al profitului de 5 % pentru comerciantul afiliat din interiorul Uniunii. Doi producători-exportatori au susținut că marja de profit de 5 % pentru comerciantul afiliat din interiorul Uniunii este prea ridicată pentru comerțul cu materii prime și că ar trebui să nu se utilizeze niciun profit sau să se utilizeze un procentaj mai mic (până la 2 % în funcție de societate).
(50)
Nu a fost furnizat niciun element de probă în susținerea acestei pretenții. În aceste circumstanțe, se confirmă marja de profit de 5 % pentru comercianții afiliați din interiorul Uniunii.
(51)
În urma comunicării definitive, CARBIO a susținut în continuare că o marjă de profit de 5 % este prea ridicată pentru comerțul cu materii prime și a făcut referire la un studiu întocmit de KPMG special în acest scop, care a fost prezentat Comisiei la 1 iulie 2013, după comunicarea constatărilor regulamentului provizoriu. Comisia a considerat că concluziile studiului nu sunt fiabile din cauza limitărilor analizei menționate chiar în studiu, care au condus la selectarea unui număr limitat de societăți comerciale, dintre care jumătate nu comercializau produse agricole. Prin urmare, dovezile furnizate sunt considerate neconcludente. În consecință, se confirmă marja de profit de 5 % pentru comercianții afiliați din Uniune.
(52)
Un producător-exportator a reclamat faptul că, la stabilirea prețului de export, Comisia nu a luat în considerare așa-numitele „rezultate ale operațiunilor de acoperire”, adică pierderile sau câștigurile suportate de producător la vânzarea și cumpărarea contractelor la termen pentru uleiul de soia în cadrul Chicago Board of Trade (CBOT). Societatea a insistat asupra faptului că operațiunile de acoperire reprezintă un element necesar al sectorului biomotorinei din cauza volatilității prețurilor materiilor prime și asupra faptului că veniturile nete pentru comerciantul de biomotorină nu sunt determinate doar de prețul plătit de către cumpărător, ci și de profitul (sau pierderea) care rezultă din operațiunile de acoperire subiacente.
(53)
Această pretenție trebuie respinsă deoarece articolul 2 alineatul (8) din regulamentul de bază prevede în mod clar că prețul de export este prețul plătit efectiv sau care urmează să fie plătit pentru produsul vândut la export, indiferent de câștigurile sau pierderile separate - fie ele chiar și aferente - legate de operațiuni de acoperire.
(54)
În lipsa oricăror alte observații cu privire la prețurile de export, se confirmă considerentele 47-49 din regulamentul provizoriu, aplicând modificările menționate mai sus.
2.3. Comparație
(55)
În considerentul 53 din regulamentul provizoriu, s-a explicat că, atunci când vânzările la export au fost realizate prin intermediul unor societăți comerciale afiliate situate în afara UE, Comisia a examinat dacă respectivul comerciant afiliat ar trebui să fie tratat drept agent care lucrează pe bază de comision și, în caz afirmativ, s-a efectuat o ajustare în conformitate cu articolul 2 alineatul (10) litera (i) din regulamentul de bază, pentru a ține seama de marja de profit noțională percepută de comerciant.
(56)
O societate a afirmat că marja de profit utilizată de Comisie pentru comerciantul afiliat din afara UE drept marjă de profit noțională a fost prea ridicată și că o marjă de profit mai mică ar fi mai rezonabilă.
(57)
Comisia a examinat cu atenție argumentele prezentate de către producătorul-exportator, dar a ajuns la concluzia că o marjă de profit de 5 % este rezonabilă, având în vedere gama largă de activități desfășurate de comercianții afiliați. Prin urmare, această pretenție trebuie să fie respinsă.
(58)
În lipsa oricăror alte observații privind comparația, se confirmă considerentele 50-55 din regulamentul provizoriu.
2.4. Marje de dumping
(59)
Toți producătorii-exportatori cooperanți din Argentina au solicitat ca, în cazul în care ar fi impusă o taxă antidumping asupra importurilor de biomotorină din Argentina, această taxă să fie o taxă unică pentru toți producătorii-exportatori cooperanți, bazată pe media ponderată a taxelor antidumping ale tuturor producătorilor-exportatori incluși în eșantion. Ei și-au argumentat solicitarea susținând că toți producătorii incluși în eșantion au legături comerciale sau de altă natură unii cu alții. Aceștia produc, vând, împrumută sau fac schimb de biomotorină între ei. Adesea, produsele diferitelor societăți sunt încărcate pe aceeași navă maritimă pentru a fi livrate către Uniune, iar autorităților vamale nu le mai este posibil să identifice și să deosebească produsele diferiților producători. Producătorii-exportatori consideră că impunerea de taxe individuale nu este posibilă în practică din cauza acestor circumstanțe speciale.
(60)
Deși această solicitare provine de la toți producătorii-exportatori, inclusiv de la cei cu o marjă de dumping individuală mai mică decât marja medie ponderată, și în ciuda potențialei simplificări pentru autoritățile vamale, solicitarea trebuie să fie respinsă. Într-adevăr, dificultățile practice invocate nu ar trebui să fie utilizate drept justificare pentru a deroga de la dispozițiile regulamentului de bază decât în cazul în care acest lucru este inevitabil. În acest caz, practica societăților de a face schimb de produse, de a împrumuta sau de a amesteca în alt mod produsul în cauză nu conduce, în sine, la o imposibilitate de a impune taxele individuale, în sensul articolului 9 alineatul (6) din regulamentul de bază.
(61)
Trei societăți au solicitat ca numele lor să fie incluse în lista producătorilor-exportatori cooperanți pentru a beneficia de nivelul taxei antidumping pentru societățile cooperante neincluse în eșantion, în loc să li se aplice taxa reziduală pentru „toate celelalte societăți”.
(62)
Două dintre cele trei societăți produceau deja biomotorină pentru piața internă sau în cadrul unor contracte de furnizare pe bază de comandă fermă pentru alți producători-exportatori în cursul perioadei de anchetă, însă nu exportau ele însele către Uniune. A treia societate nu producea biomotorină în perioada de anchetă, deoarece uzina sa era încă în curs de construcție la vremea respectivă.
(63)
Comisia este de părere că cele trei companii menționate mai sus nu îndeplinesc condițiile pentru a fi considerate drept producători-exportatori cooperanți. Acest lucru este valabil nu numai pentru societatea care nu a produs biomotorină deloc în cursul perioadei de anchetă, ci și pentru societățile care au cooperat în cadrul anchetei prin completarea unui formular de eșantionare, deoarece în răspunsul lor privind eșantionarea societățile respective au subliniat faptul că produceau pentru piața internă sau pentru părți terțe, dar că nu exportau biomotorină către Uniune în nume propriu.
(64)
Prin urmare, această cerere trebuie să fie respinsă, iar taxa antidumping „reziduală” ar trebui să se aplice celor trei societăți în cauză.
(65)
Luând în considerare ajustările efectuate în ceea ce privește valoarea normală și prețul de export, astfel cum se prevede mai sus, și în lipsa oricăror alte observații, tabelul de la considerentul 59 din regulamentul provizoriu se înlocuiește cu următorul tabel, iar marjele de dumping definitive, exprimate ca procent din prețul CIF la frontiera Uniunii, înainte de vămuire, sunt după cum urmează:
Societate
Marjă de dumping
Louis Dreyfus Commodities S.A.
46,7 %
Grupul „Renova” (Molinos Río de la Plata S.A., Oleaginosa MoreNo Hermanos S.A.F.I.C.I. y A. și Vicentin S.A.I.C.)
49,2 %
Grupul „T6” (Aceitera General Deheza S.A., Bunge Argentina S.A.)
41,9 %
Alte societăți cooperante
46,8 %
Toate celelalte societăți
49,2 %
3. Indonezia
3.1. Valoarea normală
(66)
După cum s-a menționat mai sus în considerentele 28-34, Comisia a ajuns actualmente la concluzia că regimul DET din Indonezia denaturează costurile de producție ale producătorilor de biomotorină din țara respectivă și că, în consecință, costurile aferente producției și vânzării produsului în cauză nu sunt reflectate în mod rezonabil în registrele contabile ținute de către producătorii indonezieni care fac obiectul anchetei.
(67)
Prin urmare, Comisia a hotărât să revizuiască considerentul 63 din regulamentul provizoriu și să nu țină cont de costurile reale ale uleiului de palmier brut (UPB), principala materie primă achiziționată și utilizată în producția de biomotorină, astfel cum au fost înregistrate de către societățile în cauză în conturile lor. În schimb, Comisia a decis să înlocuiască aceste costuri cu prețul la care societățile respective ar fi cumpărat UPB în absența unei astfel de denaturări.
(68)
Ancheta a confirmat faptul că nivelul prețurilor pentru UPB comercializat intern este deosebit de depreciat în comparație cu prețul de referință „internațional”, diferența fiind foarte apropiată de taxa de export aplicată UPB. Întrucât regimul DET limitează posibilitățile de a exporta UPB, pe piața internă sunt disponibile cantități mai mari de UPB, ceea ce exercită o presiune de reducere asupra prețurilor interne ale UPB. Aceasta constituie o situație specială a pieței.
(69)
În cursul perioadei de anchetă, exporturile de biomotorină au fost impozitate cu o cotă cuprinsă între 2 % și 5 %. În aceeași perioadă, exporturile de UPB au fost impozitate cu o cotă cuprinsă între 15 % și 20 %, în timp ce taxa de export pentru ulei de palmier rafinat, decolorat și deodorizat (UPRDD) a variat între 5 % și 18,5 %. Diferitele taxe vamale se aplică în funcție de gama corespunzătoare a prețurilor de referință (care urmează tendințele pieței internaționale și nu sunt legate de diferențe de calitate). Taxa de export pentru fructe de palmier este stabilită la rata fixă de 40 %.
(70)
Din motivele menționate mai sus, considerentul 63 din regulamentul provizoriu este revizuit, iar costul materiei prime principale (UPB) înregistrat de către societățile în cauză a fost înlocuit, în conformitate cu articolul 2 alineatul (5) din regulamentul de bază, cu prețul de export de referință (HPE) (11) pentru UPB publicat de autoritățile indoneziene. La rândul său, prețul acesta se bazează pe prețurile internaționale publicate (Rotterdam, Malaysia și Indonezia). Această ajustare este efectuată în ceea ce privește UPB care a fost achiziționat de la societăți afiliate și neafiliate. Costul înregistrat al UPB produs în cadrul aceleiași entități juridice este acceptat, dat fiind faptul că nu s-a descoperit nicio dovadă cum că denaturarea ar fi afectat acest cost.
(71)
Toți producătorii-exportatori indonezieni, precum și guvernul Indoneziei susțin că înlocuirea costurilor înregistrate de societăți pentru UPB cu prețul de export de referință pentru UPB din Indonezia nu este permisă nici în temeiul normelor OMC, nici în temeiul articolului 2 alineatul (5) din regulamentul de bază și afirmă, în consecință, că acest lucru este ilegal. În această privință, guvernul din Indonezia a afirmat că Republica Indonezia a fost tratată de Comisie în mod eronat ca și când ar fi o economie planificată. Argumentele invocate de societățile în cauză pot fi rezumate după cum urmează. În primul rând, Comisia nu a demonstrat niciun motiv pentru abaterea de la costurile reale înregistrate sau pentru punctul de vedere că aceste costuri nu reflectă în mod rezonabil costurile aferente producției produsului în cauză, ci a afirmat pur și simplu că nivelul costurilor înregistrate este scăzut în mod artificial în raport cu prețurile internaționale și că aceste costuri ar trebui, în consecință, să fie înlocuite.
Acest lucru este contrar normelor OMC conform cărora testul prin care se stabilește dacă un anumit cost poate fi utilizat pentru calcularea costurilor de producție constă în a determina dacă acel cost este aferent producției și vânzării produsului și nu în a analiza dacă acel cost reflectă în mod rezonabil valoarea de piață. În al doilea rând, chiar dacă articolul 2 alineatul (5) din regulamentul de bază pare că permite efectuarea unei ajustări, aplicarea articolului respectiv s-ar limita la situațiile în care statul intervine direct pe piață prin stabilirea sau reglementarea prețurilor la un nivel scăzut în mod artificial. Cu toate acestea, în acest caz particular, Comisia susține că prețul intern al UPB nu este reglementat de stat, ci că este scăzut în mod artificial pur și simplu din cauza taxei de export impuse asupra UPB. Chiar dacă acest lucru ar fi adevărat, orice efect asupra prețurilor de pe piața internă nu poate fi considerat decât ca fiind accidental sau ca reprezentând doar un efect secundar al regimului taxelor de export. În al treilea rând, Comisia se bazează în mod eronat pe hotărârea Acron pentru a justifica legalitatea ajustării privind UPB. Această hotărâre este în prezent în stadiu de apel și, prin urmare, nu poate servi drept precedent. În orice caz, împrejurarea de fapt din cauza Acron este diferită, deoarece se referă la o situație în care prețurile gazului au fost reglementate de stat, spre deosebire de situația din Indonezia unde prețurile UPB sunt stabilite în mod liber pe piață. În cele din urmă, guvernul indonezian a susținut că ajustarea în conformitate cu articolul 2 alineatul (5) a fost realizată cu unicul scop de a crește marjele de dumping în urma diferențelor în materie de impozitare.
(72)
Afirmația potrivit căreia ajustarea efectuată în conformitate cu articolul 2 alineatul (5) din regulamentul de bază este ilegală în cadrul OMC și/sau în temeiul normelor Uniunii trebuie să fie respinsă. Regulamentul de bază a transpus Acordul privind practicile antidumping (PAD) al OMC. În consecință, se consideră că toate dispozițiile acestui regulament, inclusiv articolul 2 alineatul (5), sunt în concordanță cu obligațiile Uniunii în temeiul Acordului privind PAD. În acest sens, se reamintește faptul că articolul 2 alineatul (5) din regulamentul de bază se aplică atât economiilor de piață, cât și economiilor planificate. După cum s-a menționat mai sus (în considerentul 42), în cauza Acron Tribunalul a stabilit principiul de drept potrivit căruia, în cazul în care costurile aferente producției produsului care face obiectul anchetei nu sunt reflectate în mod rezonabil în registrele contabile ale societăților, acestea nu servesc ca bază pentru calcularea valorii normale; în această situație, costurile respective ar putea fi înlocuite cu costuri care reflectă un preț determinat de forțele pieței în conformitate cu articolul 2 alineatul (5) din regulamentul de bază. Deși în cauza Acron a fost vorba despre prețuri reglementate de stat, acest lucru nu poate să fie interpretat în sensul că Comisiei îi este interzis să aplice articolul 2 alineatul (5) în ceea ce privește alte forme de intervenție a statului care denaturează, direct sau indirect, o anumită piață prin deprecierea prețurilor până la un nivel scăzut în mod artificial. Grupul special din cazul China - Broilers a ajuns recent la o concluzie similară atunci când a interpretat articolul 2.2.1.1 din Acordul privind PAD. În cazul de față, Comisia a constatat că acele costuri aferente producției produsului în cauză nu sunt reflectate în mod rezonabil în registrele contabile ale societăților în cauză, întrucât acestea sunt scăzute în mod artificial din cauza regimului DET din Indonezia. Prin urmare, ajustarea de către Comisie a costurilor pentru UPB, în conformitate cu articolul 2 alineatul (5) din regulamentul de bază, a fost pe deplin justificată. În ceea ce privește afirmația guvernului din Indonezia, se remarcă faptul că ajustarea în conformitate cu articolul 2 alineatul (5) se bazează pe diferența demonstrată dintre prețurile interne și cele internaționale pentru UPB și nu pe diferențe în materie de impozitare.
(73)
Doi producători-exportatori din Indonezia au afirmat că Comisia nu a reușit să demonstreze că prețul pentru UPB de pe piața internă indoneziană este denaturat. Ei susțin că premisa fundamentală a Comisiei potrivit căreia regimul DET limitează posibilitățile de a exporta UPB, conducând astfel la disponibilitatea unor cantități mai mari de UPB pe piața internă și, prin urmare, la deprecierea prețurilor interne pentru UPB, este incorectă din punct de vedere faptic, întrucât UPB este exportat în cantități mari (70 % din întreaga producție). În orice caz, chiar și în cazul în care piața internă pentru UPB ar putea fi considerată denaturată din cauza regimului DET, prețul HPE este denaturat, de asemenea, în egală măsură, deoarece se bazează pe prețurile de export internaționale, care includ taxa de export. Prin urmare, prețul HPE pentru UPB nu poate fi utilizat ca un preț de referință adecvat în vederea ajustării costului pentru UPB.
(74)
Fără a aduce atingere faptului că UPB este exportat din Indonezia în cantități mari, ancheta a arătat că prețul intern pentru UPB este scăzut în mod artificial în comparație cu prețurile internaționale. Mai mult, diferența de preț constatată este apropiată de taxa de export impusă prin DET. Prin urmare, este rezonabil să se concluzioneze că nivelul scăzut al prețurilor de pe piața internă este rezultatul unei denaturări cauzate de DET. În plus, prețurile internaționale ale materiilor prime, incluzând UPB, sunt stabilite în funcție de cerere și ofertă, reflectând dinamica forțelor pieței. Nu au fost prezentate dovezi care ar indica faptul că acele forțe ale pieței au devenit denaturate din cauza regimului DET din Indonezia. Afirmația conform căreia HPE reprezintă un criteriu de referință necorespunzător este, prin urmare, respinsă.
(75)
Un producător-exportator care, după cum a constatat Comisia, nu a avut vânzări reprezentative pe piața internă (considerentul 60 din regulamentul provizoriu), a afirmat că testul de reprezentativitate a fost realizat în mod eronat de către Comisie pe baza vânzărilor efectuate de societăți afiliate în mod individual, în loc să se bazeze pe vânzările globale ale tuturor societăților din cadrul grupului. Cu toate acestea, el recunoaște că presupusa eroare nu a avut niciun impact asupra constatărilor provizorii la care s-a ajuns în acest sens. Se reamintește că, în ceea ce privește acest producător-exportator, toate societățile afiliate au eșuat în mod individual testul de reprezentativitate. Prin urmare, chiar dacă afirmația sa ar fi întemeiată, este evident că un test de reprezentativitate bazat pe totalitatea vânzărilor interne ale tuturor societăților afiliate nu ar fi putut, după cum a recunoscut și producătorul-exportator, să aibă un impact asupra constatărilor provizorii. În absența oricăror alte observații, se confirmă considerentele 60-62 din regulamentul provizoriu.
(76)
Una dintre părți a afirmat că, în ceea ce privește considerentul 63 din regulamentul provizoriu, s-au utilizat costuri VG & A supraestimate pentru partea respectivă. Examinarea acestei afirmații a evidențiat că în calcularea valorii normale au fost incluse costurile VG & A atât pentru vânzările interne, cât și pentru cele la export. În consecință, s-au efectuat corectările necesare pentru a se utiliza costurile VG & A numai pentru vânzările interne.
(77)
Una dintre părți a pus la îndoială construirea valorii normale și mai ales metoda aleasă în temeiul articolului 2 alineatul (6) din regulamentul de bază, la care se face referire în considerentul 65 din regulamentul provizoriu. Articolul 2 alineatul (6) prevede trei metode alternative pentru a stabili costurile VG & A și profitul în cazul în care datele reale ale societății nu pot fi utilizate. Această parte a susținut faptul că cele trei metode trebuie să fie luate în considerare în ordinea în care sunt enumerate și că, în consecință, articolul 2 alineatul (6) litera (a) și articolul 2 alineatul (6) litera (b) ar trebui să fie luate în considerare mai întâi în vederea aplicării.
(78)
Deși regulamentul provizoriu pare că tratează doar metoda de la articolul 2 alineatul (6) litera (c), în următoarele considerente se explică de ce articolul 2 alineatul (6) litera (a) și articolul 2 alineatul (6) litera (b) nu sunt aplicabile în acest caz.
(79)
Articolul 2 alineatul (6) litera (a) nu este aplicabil deoarece nu au fost stabilite sume reale pentru niciuna dintre societățile indoneziene (și argentiniene) incluse în eșantion, dat fiind faptul că acestea nu au realizat vânzări în cadrul operațiunilor comerciale normale. Prin urmare, nu sunt disponibile date cu privire la sumele reale ale niciunui alt exportator sau producător (din eșantion), care ar fi necesare pentru aplicarea articolului 2 alineatul (6) litera (a).
(80)
Articolul 2 alineatul (6) litera (b) nu este aplicabil dat fiind faptul că societățile indoneziene (și cele argentiniene) incluse în eșantion nu realizează vânzări de produse din aceeași categorie generală de produse în cadrul operațiunilor comerciale normale.
(81)
În ceea ce privește articolul 2 alineatul (6) litera (b), această parte a susținut, de asemenea, că regulamentul de bază nu este în conformitate cu normele OMC, în sensul că regulamentul respectiv conține cerința de la articolul 2 alineatul (6) litera (b) potrivit căreia vânzările ar trebui să fie realizate în cadrul operațiunilor comerciale normale. Cu toate acestea, după cum s-a menționat în considerentul 72 de mai sus, regulamentul de bază a transpus Acordul privind practicile antidumping (PAD) al OMC. În consecință, se consideră că toate dispozițiile acestui regulament, inclusiv articolul 2 alineatul (6), sunt în concordanță cu obligațiile Uniunii în temeiul Acordului privind PAD și că aspectul referitor la vânzările realizate în cadrul operațiunilor comerciale normale se află în deplină conformitate cu acest acord.
(82)
Prin urmare, se confirmă alegerea aplicării articolului 2 alineatul (6) litera (c) în vederea utilizării oricărei alte metode rezonabile pentru determinarea unei marje de profit.
(83)
În plus, mai multe părți au considerat că marja de profit de 15 % utilizată pentru construirea valorii normale este excesivă. Aceste părți susțin că regulamentul provizoriu nu explică modul în care Comisia a calculat procentajul de 15 % și, în consecință, ele presupun că acest procentaj a fost obținut de Comisie pe baza marjei de profit utilizate pentru calculele de stabilire a prejudiciului. Ele au afirmat că, în mai multe alte cazuri referitoare la materii prime, Comisia a utilizat marje de profit de aproximativ 5 %. Mai multe părți au sugerat utilizarea marjei de profit din cazul privind bioetanolul din Statele Unite. De asemenea, o parte a sugerat să se utilizeze marja de profit mai mică a vânzărilor sale ale unui amestec de biomotorină cu motorină minerală. În plus, guvernul din Indonezia a susținut că înlocuirea costului pentru UPB în temeiul articolului 2 alineatul (5) din regulamentul de bază va avea un efect de dublare dacă se utilizează în același timp o marjă de profit de 15 % în conformitate cu articolul 2 alineatul (6) litera (c) care ar reflecta marja de profit a unei piețe nedenaturate.
(84)
În primul rând, Comisia nu utilizează în mod sistematic o marjă de profit de 5 % atunci când construiește valoarea normală. Fiecare situație este evaluată independent, luând în considerare circumstanțele specifice ale fiecărui caz. Spre exemplu, în 2009, în cauza privind biomotorina împotriva Statelor Unite ale Americii, au fost utilizate mai multe niveluri de profit diferite, marja de profit medie ponderată depășind cu mult 15 %. În al doilea rând, având în vedere că rata dobânzii aferente creditului pe termen scurt și mediu în Indonezia este de aproximativ 12 % potrivit datelor Băncii Mondiale, pare rezonabil să se anticipeze ca marja de profit a efectuării de tranzacții pe piața internă a biomotorinei să fie mai ridicată decât costul îndatorării. Referirea la rata dobânzii aferente creditului pe termen mediu nu a avut ca scop stabilirea unui criteriu de referință, ci verificarea caracterului rezonabil al marjei utilizate. În al treilea rând, indiferent dacă vânzările unui amestec de biomotorină cu motorină minerală se încadrează în aceeași categorie generală de produse sau nu, articolul 2 alineatul (6) litera (b) din regulamentul de bază prevede, după cum s-a menționat deja în considerentul 80 de mai sus, că astfel de vânzări ar trebui realizate în cadrul operațiunilor comerciale normale. Dat fiind că vânzările interne de biomotorină nu se realizează în cadrul operațiunilor comerciale normale, vânzările unui amestec de biomotorină cu motorină minerală nu se consideră, mutatis mutandis, a face parte din operațiunile comerciale normale. Prin urmare, din motivele explicate mai sus, se menține punctul de vedere că un profit de 15 % este o valoare rezonabilă care poate fi obținută de o industrie relativ nouă și cu utilizare intensivă a capitalului în Indonezia. Argumentul guvernului din Indonezia referitor la un efect de dublare nu poate fi acceptat, întrucât o ajustare a costurilor în temeiul articolului 2 alineatul (5) și profitul rezonabil în temeiul articolului 2 alineatul (6) litera (c) sunt două aspecte clar distincte. Considerentul 65 din regulamentul provizoriu se confirmă.
(85)
Una dintre părți a afirmat că, întrucât prețul HPE pentru UPB include costurile de transport internațional și întrucât scopul ajustării prețului intern al UPB la nivelul prețului internațional al UPB constă în a se ajunge la un preț nedenaturat pentru UPB intern, prețul HPE pentru UPB ar trebui ajustat descrescător pentru a exclude costurile de transport.
(86)
Această pretenție trebuie să fie respinsă. Comisia a examinat o serie de alternative pentru selectarea celui mai adecvat preț care ar trebui să fie utilizat ca un preț de referință internațional. Este necesar să se amintească faptul că autoritățile indoneziene utilizează prețul HPE drept criteriu de referință pentru a calcula nivelul lunar al taxelor de export. Prin urmare, prețul HPE, astfel cum este definit de autoritățile indoneziene, a fost considerat a fi cel mai adecvat preț de referință internațional destinat utilizării drept criteriu de referință pentru stabilirea nivelului de denaturare a costurilor de producție a biomotorinei în Indonezia.
(87)
Două părți au afirmat că Comisia nu a luat în considerare faptul că ele produc biomotorină din alte materii prime decât UPB, și anume din distilat de acid gras de palmier („DAGP”), ulei rafinat de palmier („URP”) sau stearină din palmier rafinată („SPR”). Neluând în considerare utilizarea de către părți a materiilor prime reale în producția lor de biomotorină, ajustarea privind UPB (astfel cum se descrie în considerentul 70) a fost aplicată materiei prime incorecte, ceea ce a condus, în consecință, la un nivel incorect al valorii normale construite.
(88)
Aceste pretenții trebuie să fie respinse. Trebuie subliniat faptul că Comisia a înlocuit doar costul UPB achiziționat de la furnizori afiliați și neafiliați, pentru producția de biomotorină. În ceea ce privește produsele secundare precum DAGP, URP și SPR care rezultă din prelucrarea UPB achiziționat și care sunt prelucrate ulterior, la rândul lor, pentru a produce biomotorină, nu s-au efectuat ajustări.
(89)
Trei părți au afirmat că Comisia nu a recunoscut faptul că achiziționarea lor de UPB de la societăți afiliate ar trebui să fie tratată în mod egal cu producția internă. Prin urmare, nu ar trebui să se aplice nicio ajustare în conformitate cu articolul 2 alineatul (5) (după cum s-a explicat în considerentul 70 de mai sus). Părțile susțin că tranzacțiile din cadrul grupului s-au desfășurat în condiții obiective. Prin urmare, aceste tranzacții nu trebuie să fie ajustate sau înlocuite cu un preț internațional. În plus, un producător-exportator a susținut că valoarea normală construită ar trebui calculată lunar în cursul perioadei de anchetă.
(90)
Întrucât prețul de transfer intern nu poate fi considerat fiabil, o practică standard a Comisiei prevede să se verifice dacă tranzacțiile dintre părțile afiliate se desfășoară într-adevăr în condiții obiective. Pentru a face acest lucru, Comisia compară prețul practicat între societățile afiliate cu prețul de piață subiacent. Întrucât prețul subiacent de pe piața internă este denaturat, Comisia nu poate efectua o astfel de verificare. Prin urmare, Comisia trebuie să înlocuiască un astfel de preț nefiabil cu un preț rezonabil, care ar fi aplicabil în condiții de piață obiective și normale. În acest caz, este vorba despre prețul internațional. În ceea ce privește solicitarea referitoare la efectuarea unor calcule lunare pentru valoarea normală construită, informațiile furnizate și verificate nu conțineau suficiente detalii pentru a permite un astfel de calcul. Prin urmare, ambele solicitări au fost respinse.
(91)
Industria din Uniune a afirmat că este necesară, de asemenea, ajustarea costului UPB de producție proprie în cadrul aceleiași entități juridice, în conformitate cu articolul 2 alineatul (5) din regulamentul de bază, întrucât acesta este afectat, de asemenea, de denaturarea creată de regimul DET.
(92)
Această pretenție trebuie să fie respinsă. În timp ce materiile prime parcurg diferite etape de rafinărie/prelucrare ale procesului de producție a biomotorinei, costurile acestor etape de producție pot fi tratate ca fiind fiabile, având în vedere faptul că sunt realizate în cadrul aceleiași entități juridice și că nu se pune problema prețurilor de transfer nefiabile, care este descrisă mai sus.
(93)
Un producător-exportator a afirmat că Comisia ar fi trebuit să deducă așa-numitele ajustări de preț din valoarea normală construită. Această pretenție nu poate fi acceptată. Valoarea normală construită a fost construită pe baza costurilor. Prin urmare, ar fi inadecvat să se efectueze ajustări pe baza unor considerații legate de preț.
3.2. Prețul de export
(94)
O parte a pus la îndoială stabilirea prețului de export, susținând că atât câștigurile cât și pierderile operațiunilor de acoperire ar trebui să fie luate în considerare și invocând un tratament contabil inconsecvent al câștigurilor și pierderilor operațiunilor de acoperire din sectorul biomotorinei.
(95)
Afirmația potrivit căreia atât câștigurile, cât și pierderile operațiunilor de acoperire ar trebui să fie luate în considerare trebuie să fie respinsă. Articolul 2 alineatul (8) din regulamentul de bază prevede în mod clar că prețul de export este prețul plătit efectiv sau care urmează să fie plătit pentru produsul vândut la export, indiferent de câștigurile sau pierderile separate - fie ele chiar și aferente - legate de operațiuni de acoperire. Prin urmare, se confirmă metodele de la considerentele 66 și 67 ale regulamentului provizoriu.
(96)
Comisia recunoaște că, în etapa provizorie, una dintre părți s-a confruntat cu un tratament contabil inconsecvent al câștigurilor și pierderilor operațiunilor de acoperire din sectorul biomotorinei. Această afirmație este acceptată și au fost efectuate corectările necesare.
(97)
În ceea ce privește considerentul 68 din regulamentul provizoriu, o parte a afirmat că marja de profit de 5 % utilizată pentru societăți comerciale afiliate situate pe teritoriul Uniunii conduce la o rentabilitate excesivă a capitalului și la o supraevaluare a profitului care este realizat de obicei din vânzări de biomotorină de către comercianții neafiliați. Această parte susține că o rentabilitate tipică a capitalului corespunde unei marje de profit cuprinse între 1,3 % și 1,8 %.
(98)
Având în vedere lipsa de cooperare a importatorilor neafiliați și faptul că societățile comerciale sunt societăți prestatoare de servicii care nu realizează investiții de capital substanțiale, ceea ce elimină pertinența afirmației de mai sus cu privire la rentabilitatea capitalului, Comisia respinge plângerea anterioară și consideră că marja de profit de 5 % este rezonabilă în acest caz. Prin urmare, se confirmă considerentul 68 din regulamentul provizoriu.
(99)
În ceea ce privește considerentul 69 din regulamentul provizoriu, o parte a afirmat că prima pentru biomotorina cu valoare dublă ar trebui adăugată la prețul de export, deoarece acest lucru reprezintă o simplă punere în aplicare a legislației italiene.
(100)
Chiar și în cazul în care Comisia ar accepta această solicitare și ar adăuga primele la prețul de export, acestea ar trebui să fie deduse din nou în conformitate cu articolul 2 alineatul (10) litera (k) pentru a compara prețul de export cu aceeași valoare normală, ținând cont în mod corespunzător de diferențele care afectează comparabilitatea prețurilor. Având în vedere că în Indonezia nu există o primă pentru biomotorina cu valoare dublă, prețul de export mai ridicat din Italia nu ar fi, prin urmare, comparabil în mod direct. În consecință, această solicitare este respinsă, iar considerentul 69 din regulamentul provizoriu se confirmă.
(101)
În urma comunicării definitive, această parte și-a reiterat solicitarea. Cu toate acestea, nu au fost prezentate argumente suplimentare substanțiale care să poată modifica evaluarea Comisiei. Prin urmare, considerentul 69 din regulamentul provizoriu rămâne confirmat.
(102)
După comunicarea finală, mai mulți producători-exportatori au atras atenția Comisiei cu privire la presupuse erori materiale din calculele privind dumpingul. Aceste afirmații au fost examinate și, în cazurile justificate, au fost efectuate corectări în calcule.
3.3. Comparație
(103)
În lipsa oricăror observații privind comparația, se confirmă considerentele 70-75 din regulamentul provizoriu.
3.4. Marje de dumping
(104)
Luând în considerare ajustările efectuate în ceea ce privește valoarea normală și prețul de export, astfel cum se prevede în considerentele de mai sus, și în lipsa oricăror alte observații, marjele de dumping definitive, exprimate ca procent din prețul CIF la frontiera Uniunii, înainte de vămuire, sunt după cum urmează:
Societate
Marjă de dumping
PT. Ciliandra Perkasa, Jakarta
8,8 %
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
PT. Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan și PT. Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
Alte societăți cooperante
20,1 %
Toate celelalte societăți
23,3 %
E. PREJUDICIUL
1. Producția din Uniune și industria din Uniune
(105)
În considerentele 80-82 din regulamentul provizoriu este definită expresia „industria din Uniune” și se confirmă faptul că trei societăți au fost excluse din definiția industriei din Uniune din cauza dependenței lor de importurile din țările în cauză, adică aceste societăți au importat semnificativ mai multă biomotorină din țările în cauză raportat la cantitatea pe care au produs-o ele însele.
(106)
Alte două societăți au fost excluse din definiția industriei din Uniune deoarece nu au produs biomotorină în cursul perioadei de anchetă.
(107)
După publicarea regulamentului provizoriu au fost primite observații conținând punctul de vedere că ar trebui excluse din definiția industriei din Uniune și alte societăți, ca urmare a importurilor lor de biomotorină din țările în cauză și, de asemenea, a relației lor cu producători-exportatori din Argentina și Indonezia, care îi protejează de consecințele negative ale dumpingului.
(108)
Aceste observații se resping. După analizarea afirmației privind relațiile dintre producătorii-exportatori și industria din Uniune, s-a constatat că o societate holding deținea acțiuni atât în cadrul unui producător-exportator din Argentina, cât și al unui producător din Uniune.
(109)
În primul rând, s-a constatat că aceste societăți concurează în mod deschis pe piața Uniunii pentru aceiași clienți, ceea ce arată că această relație nu a avut niciun impact asupra practicilor comerciale ale producătorului-exportator din Argentina și ale producătorului din Uniune.
(110)
În urma comunicării definitive, o parte interesată a solicitat informații cu privire la concluzia Comisiei potrivit căreia exportatorii argentinieni și industria din Uniune concurează pentru aceiași clienți pe piața europeană. Anchetarea producătorilor din Uniune și anchetarea exportatorilor argentinieni au arătat acest lucru și nu a fost furnizată nicio dovadă care să susțină afirmația potrivit căreia exportatorii argentinieni și producătorii din Uniune ar fi convenit să nu concureze în vânzările de biomotorină către utilizatorii finali. Numărul utilizatorilor finali este relativ mic și se compune în principal din marile rafinării petroliere, care cumpără atât de la producătorii din Uniune, cât și de la importatori.
(111)
În al doilea rând, s-a constatat că principalul centru de interes al producătorului din Uniune menționat în considerentul 108 de mai sus se află în interiorul Uniunii, în special activitățile sale de producție și activitățile aferente de vânzare, precum și activitățile sale de cercetare. Prin urmare, concluzia a fost că relația respectivă nu constituie un motiv pentru a exclude această societate din definiția industriei din Uniune în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) litera (a) din regulamentul de bază.
(112)
Faptul că unele societăți ale industriei din Uniune importă biomotorină din țările în cauză nu reprezintă, în sine, o justificare suficientă pentru a modifica definiția industriei din Uniune. După cum se explică în regulamentul provizoriu, importurile efectuate de industria din Uniune din țările în cauză au avut ca scop autoapărarea. În plus, s-a constatat că centrul de interes al anumitor producători din Uniune care au importat din țările în cauză a rămas în Uniune - în termeni de volum, aceste societăți au produs mai mult decât au importat, iar activitățile lor de cercetare au fost desfășurate în Uniune.
(113)
O parte interesată a afirmat că industria din Uniune ar trebui să cuprindă, de asemenea, acele societăți care cumpărau biomotorină și o amestecau cu motorină minerală, întrucât și aceste amestecuri intră în definiția produsului în cauză. Această pretenție se respinge. Produsul în cauză este biomotorina în formă pură sau în amestec. Prin urmare, producătorii produsului în cauză sunt producătorii de biomotorină și nu societățile care amestecă biomotorină cu motorină minerală.
(114)
În consecință, definiția industriei din Uniune, astfel cum este stabilită în considerentele 80-82 din regulamentul provizoriu, se confirmă, precum și volumul de producție pentru perioada de anchetă, în conformitate cu considerentul 83 din regulamentul provizoriu.
2. Consumul la nivelul Uniunii
(115)
În urma comunicării constatărilor provizorii, societățile industriei din Uniune au efectuat o corecție minoră la vânzările lor pentru 2009, ajustând astfel consumul la nivelul Uniunii pentru anul respectiv. Această corecție nu modifică tendința sau constatările care se desprind din datele regulamentului provizoriu. Tabelul 1 este corectat mai jos. În absența oricăror alte observații, se confirmă considerentele 84-86 din regulamentul provizoriu.
Consumul la nivelul Uniunii
2009
2010
2011
PA
Tone
11 151 172
11 538 511
11 159 706
11 728 400
Indice 2009 = 100
100
103
100
105
Sursă: Eurostat, date din partea industriei din Uniune
3. Evaluarea cumulativă a efectelor importurilor din țările în cauză
(116)
În considerentele 88-90 din regulamentul provizoriu, Comisia a stabilit că au fost îndeplinite condițiile pentru evaluarea cumulativă a efectelor importurilor din Argentina și Indonezia. Acest lucru a fost contestat de una dintre părțile interesate, care a susținut că EMP din Indonezia nu se află în concurență cu biomotorina produsă în Uniune pe aceeași bază precum EMS din Argentina și că EMP este mai puțin costisitor decât biomotorina produsă în Uniune, deoarece materiile prime au prețuri mai accesibile decât materiile prime disponibile în Uniune.
(117)
Aceste argumente se resping. Atât EMS, cât și EMP sunt importați în Uniune și sunt, de asemenea, produși în Uniune și amestecați cu EMR și cu alte biomotorine produse în Uniune înainte de a fi vânduți sau amestecați cu motorină minerală. Producătorii de amestecuri pot alege între a cumpăra biomotorină produsă din diferite materii prime și de origini diferite pentru a produce produsul lor final, pe baza condițiilor de piață și de climă de pe parcursul întregului an. EMP este vândut în cantități mai mari în timpul lunilor de vară și în cantități mai mici în timpul lunilor de iarnă, însă este în continuare în concurență cu EMR și biomotorina produsă în Uniune și, de asemenea, cu EMS din Argentina.
(118)
Prin urmare, se confirmă considerentul 90 din regulamentul provizoriu.
4. Volumul, prețul și cota de piață a importurilor care fac obiectul unui dumping, originare din țările în cauză
(119)
O parte interesată a contestat datele de import stabilite în tabelul 2 din regulamentul provizoriu, afirmând că importurile din Indonezia au fost mult mai mici decât s-a prezentat în tabel. Datele de import din tabelul 2 s-au bazat pe datele Eurostat, care au fost verificate cu atenție și apreciate ca fiind corecte și conforme cu datele colectate de la exportatorii indonezieni. Biomotorina este un produs relativ recent, iar codurile vamale aplicabile importurilor de biomotorină s-au schimbat în cursul ultimilor ani. Prin urmare, în momentul extragerii datelor din baza de date a Eurostat, trebuie să fie utilizate codurile aplicabile la momentul respectiv, pentru a se garanta că datele sunt exacte. Acest lucru explică motivul pentru care datele extrase de partea interesată sunt incomplete și de ce acestea indică importuri mai mici decât întregul set de date prezentat în tabelul 2.
(120)
Având în vedere modificarea minoră a consumului la nivelul Uniunii din tabelul 1, cota de piață pentru Argentina pentru anul 2009 din tabelul 2 s-a modificat de asemenea ușor, în timp ce pentru Indonezia nu a existat nicio modificare. Acest lucru nu modifică tendințele datelor și nici constatările desprinse din acestea. Cota de piață este corectată mai jos.
2009
2010
2011
PA
Importuri din Argentina
Cotă de piață
7,7 %
10,2 %
12,7 %
10,8 %
Indice 2009 = 100
100
135
167
141
Sursă: Eurostat
5. Subcotarea prețurilor
(121)
După cum s-a stabilit în considerentele 94-96 din regulamentul provizoriu, pentru a determina subcotarea prețurilor, prețul importurilor provenind din Argentina și Indonezia a fost comparat cu prețul de vânzare al industriei din Uniune, utilizând date ale societăților incluse în eșantion. În această comparație, biomotorina importată de industria din Uniune pentru revânzare a fost exclusă din calculările subcotării prețurilor.
(122)
Părțile interesate au atras atenția asupra faptului că metoda utilizată, fiind o comparație pe baza punctului de colmatare a filtrului la rece (Cold Filter Plugging Point - CFPP), nu a fost aceeași precum cea utilizată într-o anchetă antidumping anterioară care a tratat biomotorina provenită din SUA, în care comparația s-a realizat pe baza materiilor prime.
(123)
Spre deosebire de producătorii-exportatori din Argentina și Indonezia, industria din Uniune nu vinde biomotorină produsă dintr-o singură materie primă, ci amestecă mai multe materii prime pentru a produce biomotorina în stadiul final, care este vândută. Clientul final nu are cunoștință de compoziția a ceea ce cumpără și aceasta nici nu are relevanță pentru el, atâta timp cât produsul respectă CFPP-ul necesar. Ceea ce contează pentru un client este CFPP-ul, indiferent de materia primă care este utilizată. În aceste condiții, s-a considerat că este adecvat ca în cadrul acestei proceduri comparația de preț să fie realizată pe baza CFPP-ului.
(124)
Pentru importurile provenite din Indonezia, care au un CFPP de 13 sau mai mult, s-a efectuat o ajustare, și anume diferența de preț dintre vânzările de produse cu un CFPP de 13 realizate de industria din Uniune și vânzările de produse cu un CFPP de 0 realizate de industria din Uniune, cu scopul de a compara produsele cu un CFPP de 13 sau mai mult provenite din Indonezia cu produsele cu un CFPP de 0 fabricate și amestecate în Uniune. Un producător-exportator indonezian a precizat că, deoarece vânzările de produse cu un CFPP de 13 realizate de industria din Uniune au fost efectuate în cantități mici per tranzacție, aceste prețuri ar trebui să fie comparate cu tranzacții de dimensiuni similare pentru vânzările de produse cu un CFPP de 0. Dintr-o inspecție a tranzacțiilor referitoare la produse cu un CFPP de 0 în cantități similare per tranzacție a rezultat că diferența de preț constatată a fost conformă cu diferența utilizând toate tranzacțiile de produse cu un CFPP de 0, diferențele de preț situându-se atât deasupra, cât și sub diferența de preț medie. Prin urmare, nu a existat nicio modificare a nivelului de subcotare a prețurilor stabilit în considerentul 97 din regulamentul provizoriu.
(125)
Un producător-exportator indonezian a cerut Comisiei să indice numărul complet de control al produsului („NCP”) pentru amestecurile vândute de industria din Uniune - mai precis, procentajele fiecărei materii prime din produsele vândute de industria din Uniune din producția proprie. Întrucât comparația în scopul evaluării prejudiciilor a fost făcută numai pe baza CFPP-ului, această solicitare a fost respinsă.
(126)
O parte interesată a afirmat că există o diferență de preț între biomotorina care îndeplinește criteriile stabilite în Directiva privind energia din surse regenerabile (biomotorina „certificată conform DER”) și biomotorina care nu îndeplinește aceste criterii. Potrivit acestei pretenții, deoarece importurile provenite din Indonezia nu au fost certificate conform directivei DER și prețul cotat pentru biomotorina certificată conform DER a fost mai ridicat, ar trebui să se efectueze o ajustare.
(127)
Această pretenție se respinge. Aproape toate importurile provenite din Indonezia în cursul perioadei de anchetă au fost certificate conform DER. În orice caz, statele membre au pus în aplicare criteriile de sustenabilitate stabilite în DER în legislația lor națională abia în cursul anului 2012 astfel încât, în cea mai mare parte a perioadei de anchetă, certificarea DER a biomotorinei sau lipsa acestei certificări nu a avut niciun efect.
(128)
În urma comunicării definitive, un producător-exportator indonezian a făcut observații cu privire la calculele subcotării prețurilor și a susținut că importurile de EMP provenite din Indonezia ar trebui să fie comparate cu toate vânzările realizate de industria din Uniune. De fapt, calculul subcotării a constat într-o comparație a vânzărilor de EMP din Indonezia cu toate vânzările de produse cu un CFPP de 0 realizate de industria din Uniune, prin creșterea prețului importurilor de EMP din Indonezia cu un factor de preț calculat prin compararea vânzărilor de produse cu un CFPP de 0 realizate de industria din Uniune cu vânzările de produse cu un CFPP de 13 realizate de industria din Uniune. Prin urmare, această afirmație se respinge. Afirmația aceleiași părți interesate conform căreia calculele de stabilire a prejudiciului ar fi inclus produse importate este incorectă din punct de vedere faptic și este, în consecință, respinsă. În orice caz, biomotorina importată și biomotorina produsă în Uniune au fost amestecate și vândute la același preț precum amestecuri care nu au inclus biomotorină importată.
(129)
Un producător-exportator indonezian a contestat, de asemenea, calculul costurilor posterioare importului. Cu toate acestea, costurile respective au fost verificate ca reprezentând diferența dintre costurile efective de import al biomotorinei și cheltuielile de livrare la destinația finală; nu este necesară nicio modificare în această privință.
6. Indicatori macroeconomici
(130)
După cum se menționează în considerentul 101 din regulamentul provizoriu, au fost analizați următorii indicatori macroeconomici, pe baza datelor primite care acoperă întreaga industrie din Uniune: producția, capacitatea de producție, utilizarea capacității, volumul vânzărilor, cota de piață, creșterea, ocuparea forței de muncă, productivitatea, amploarea marjei de dumping și redresarea în urma practicilor de dumping anterioare.
(131)
În urma comunicării constatărilor provizorii, societățile industriei din Uniune au atras atenția asupra faptului că datele privind capacitatea care au fost utilizate în tabelul 4 din regulamentul provizoriu au inclus capacitățile care nu au fost dezafectate, dar care nu se aflau într-un stadiu care să permită utilizarea pentru a produce biomotorină în cursul perioadei de anchetă sau în anii precedenți. Ele au identificat aceste capacități în mod separat drept „capacități neutilizate”, care nu ar trebui să fie considerate drept capacități disponibile pentru utilizare. Prin urmare, cifrele privind utilizarea capacității din tabelul 4 au fost subestimate. După o examinare atentă a datelor respective care au fost prezentate din nou, acestea au fost acceptate, iar tabelul 4 se modifică după cum urmează. Rata de utilizare a capacității, care fusese indicată ca fiind între 43 % și 41 % în regulamentul provizoriu, este acum cuprinsă între 46 % și 55 %. Industria din Uniune a corectat și datele de producție pentru 2009, astfel încât rezultă tabelul de mai jos:
2009
2010
2011
PA
Capacitatea de producție (tone)
18 856 000
18 583 000
16 017 000
16 329 500
Indice 2009 = 100
100
99
85
87
Volumul producției (tone)
8 729 493
9 367 183
8 536 884
9 052 871
Indice 2009 = 100
100
107
98
104
Utilizarea capacității
46 %
50 %
53 %
55 %
Indice 2009 = 100
100
109
115
120
(132)
În considerentul 103 din regulamentul provizoriu se analizează datele precedente privind utilizarea capacității și se constată că producția a crescut, în timp ce capacitatea a rămas stabilă. Și din datele revizuite reiese faptul că producția a continuat să crească, în timp ce capacitatea utilizabilă a scăzut în cursul aceleiași perioade. Acest lucru arată că industria din Uniune a redus capacitatea disponibilă pentru a ține cont de creșterea importurilor din Argentina și Indonezia și pentru a reacționa, în acest mod, la semnalele pieței. Aceste date revizuite sunt acum într-o mai mare măsură conforme cu declarațiile publice ale industriei din Uniune și ale producătorilor din Uniune, potrivit cărora, pe parcursul perioadei vizate, producția a fost oprită în mai multe uzine, iar capacitățile instalate nu au fost utilizabile imediat, sau au fost utilizabile numai cu condiția realizării unor reinvestiții substanțiale.
(133)
Mai multe părți interesate au contestat datele revizuite privind capacitatea și utilizarea capacității. Cu toate acestea, niciuna dintre părțile interesate nu a furnizat alternative. Revizuirea se bazează pe datele revizuite privind capacitatea furnizate de reclamant, care acoperă întreaga industrie din Uniune. Datele revizuite au fost confruntate cu datele disponibile publicului în ceea ce privește, mai ales, capacitatea neutilizată, precum și capacitățile producătorilor care și-au încetat operațiunile din cauza dificultăților financiare. După cum s-a explicat mai sus în secțiunea 6, „Indicatori macroeconomici”, datele revizuite oferă un set de date privind capacitatea disponibilă pentru producția de biomotorină în cursul perioadei vizate care sunt mai precise decât setul de date furnizate inițial și publicate în regulamentul provizoriu.
(134)
O parte interesată a afirmat că industria din Uniune nu a fost prejudiciată, întrucât volumele de producție au crescut odată cu consumul. Acest argument este respins, deoarece alți indicatori de prejudiciu importanți evidențiază în mod clar existența unui prejudiciu, în special pierderea de cote de piață în favoarea importurilor din țările în cauză și tendința de scădere a rentabilității, care a condus la pierderi.
(135)
O altă parte interesată a afirmat că industria din Uniune nu a fost prejudiciată dacă se compară doar tendințele dintre 2011 și perioada de anchetă, și nu tendințele din perioada de la 1 ianuarie 2009 până la sfârșitul perioadei de anchetă (denumită în continuare „perioada luată în considerare”). Având în vedere că perioada de anchetă acoperă o jumătate din anul 2011, ar fi eronat să se efectueze o comparație între anul 2011 și perioada de anchetă. În plus, pentru ca o comparație să aibă sens este necesar să se examineze tendințele relevante pentru evaluarea prejudiciului în cursul unei perioade suficient de lungi, după cum s-a procedat în cazul de față. Prin urmare, această pretenție se respinge.
(136)
Aceeași parte interesată a menționat că Comisia nu a publicat valoarea totală a vânzărilor realizate de industria din Uniune în regulamentul provizoriu și a solicitat ca această cifră să fie publicată. Cu toate acestea, toți factorii relevanți menționați la articolul 3 alineatul (5) din regulamentul de bază au fost examinați, permițând o evaluare completă a prejudiciului. Valoarea vânzărilor a fost solicitată societăților incluse în eșantion, care sunt reprezentative pentru industria din Uniune în ansamblul său, și a fost verificată.
(137)
Aceeași parte a menționat, de asemenea, că industria din Uniune a reușit să crească gradul de ocupare a forței de muncă și că, în consecință, nu a existat niciun efect negativ asupra industriei din Uniune în cursul perioadei de anchetă.
(138)
Cu toate acestea, după cum se explică în considerentul 106 din regulamentul provizoriu, gradul de ocupare a forței de muncă în această industrie cu utilizare intensivă a capitalului este relativ scăzut. Prin urmare, mici variații ale cifrelor pot cauza modificări majore ale datelor prezentate sub formă de indici. Sporirea ratei globale de ocupare a forței de muncă nu exclude faptul că industria din Uniune a suferit un prejudiciu, după cum au arătat alți indicatori.
(139)
În absența oricăror alte observații, se confirmă considerentele 103-110 din regulamentul provizoriu.
7. Indicatori microeconomici
(140)
După cum se menționează în considerentul 102 din regulamentul provizoriu, au fost analizați următorii indicatori microeconomici, pe baza datelor verificate referitoare la producătorii din Uniune incluși în eșantion: prețurile unitare medii, costul unitar, costurile forței de muncă, stocurile, rentabilitatea, fluxul de numerar, investițiile, randamentul investițiilor și capacitatea de a mobiliza capital.
(141)
În absența oricăror alte observații relevante, se confirmă considerentele 111-117 din regulamentul provizoriu.
8. Concluzie privind prejudiciul
(142)
Mai multe părți au contestat concluzia privind prejudiciul prezentată în regulamentul provizoriu, pe baza faptului că se pare că unii indicatori s-au îmbunătățit între anul 2011 și perioada de anchetă. Deși este adevărat că unii indicatori au înregistrat o tendință ascendentă între anul 2011 și perioada de anchetă (spre exemplu, producția și vânzările), industria nu a fost în măsură să transfere creșterile de costuri în cursul acestei perioade, după cum se precizează în considerentul 111 din regulamentul provizoriu. Acest lucru a condus la o deteriorare suplimentară a poziției industriei, pierderile crescând de la 0,2 % în 2011 la 2,5 % în perioada de anchetă. Prin urmare, chiar dacă analiza prejudiciului ar fi limitată la intervalul de timp cuprins între anul 2011 și perioada de anchetă, se consideră că tot s-ar fi constatat că industria a suferit un prejudiciu important.
(143)
În absența altor observații, se confirmă considerentele 118-120 din regulamentul provizoriu.
F. LEGĂTURA DE CAUZALITATE
1. Efectul importurilor care au făcut obiectul unui dumping
(144)
O parte interesată a susținut că importurile din Argentina nu ar putea fi o cauză a prejudiciului, întrucât volumele importurilor au rămas stabile între anul 2010 și sfârșitul perioadei de anchetă, înregistrând o ușoară scădere din 2011 până la sfârșitul perioadei de anchetă.
(145)
Aceste date provin din tabelul 2 al regulamentului provizoriu și sunt exacte. Cu toate acestea, analiza Comisiei se derulează de la începutul perioadei luate în considerare până la sfârșitul perioadei de anchetă, iar pe această bază, importurile au crescut cu 48 %, în timp ce cota lor de piață a crescut cu 41 %. În plus, după cum se explică în considerentul 90 din regulamentul provizoriu, s-a ținut cont nu doar de importurile din Argentina, ci și de importurile din Indonezia.
(146)
Pe baza unei comparații a prețurilor de la an la an, aceeași parte interesată a menționat faptul că prețurile importurilor din Argentina au crescut într-un ritm mai rapid decât prețurile de vânzare ale industriei din Uniune. Cu toate acestea, importurile din Argentina le subcotează în continuare pe cele ale industriei din Uniune, ceea ce ar explica de ce prețurile din Uniune nu au putut crește la fel de rapid.
(147)
În absența oricăror alte observații în ceea ce privește efectul importurilor care fac obiectul unui dumping, se confirmă considerentele 123-128 din regulamentul provizoriu.
2. Efectul altor factori
2.1. Importurile din alte țări terțe decât țările în cauză
(148)
În absența oricăror observații, concluzia că importurile din alte țări nu au cauzat un prejudiciu, care este menționată în considerentul 129 din regulamentul provizoriu, se confirmă.
2.2. Importuri care nu fac obiectul unui dumping provenite din țările în cauză
(149)
În urma aplicării articolului 2 alineatul (5), după cum este menționat în considerentele 38 și 70 de mai sus, nu au fost constatate importuri care nu fac obiectul unui dumping provenite din țările în cauză. Prin urmare, considerentul 130 din regulamentul provizoriu se revizuiește în consecință.
2.3. Alți producători din Uniune
(150)
În absența altor observații, se confirmă considerentul 131 din regulamentul provizoriu.
2.4. Importurile efectuate de industria din Uniune
(151)
După cum se menționează în considerentele 132-136 din regulamentul provizoriu, industria din Uniune a importat cantități semnificative de biomotorină provenite din țările în cauză în cursul perioadei luate în considerare, reprezentând până la 60 % din toate importurile provenite din acele țări în cursul perioadei de anchetă.
(152)
O parte interesată a susținut că aceste importuri, departe de a avea ca scop autoapărarea, au făcut parte dintr-o „strategie judicioasă pe termen lung” a industriei din Uniune privind realizarea de investiții în biomotorina din Argentina și procurarea de biomotorină din această țară.
(153)
De asemenea, partea interesată respectivă susține că nu a existat niciodată nicio logică economică în a importa uleiul de soia în Uniune și în a-l prelucra în biomotorină în interiorul Uniunii și că singura soluție viabilă din punct de vedere economic este prelucrarea uleiului de soia în Argentina și exportul biomotorinei obținute în acest mod.
(154)
Aceste pretenții trebuie să fie respinse. Nu au fost furnizate dovezi cu privire la o astfel de „strategie pe termen lung” și acest lucru a fost negat de industria din Uniune. În mod evident, în cazul în care strategia industriei din Uniune a vizat completarea producției acesteia de biomotorină producând în Argentina și importând produsul finit, ar fi lipsit de sens și de logică să se inițieze apoi o plângere împotriva unor astfel de importuri.
(155)
O parte interesată a reiterat faptul că importurile de biomotorină realizate de industria din Uniune cu scopul autoapărării au fost efectuate, de fapt, ca parte a unei strategii comerciale pe termen lung. Această afirmație, care nu a fost susținută prin dovezi, este respinsă. Dincolo de simple afirmații, nu a fost furnizată nicio dovadă pentru existența unei astfel de strategii. În plus, ar fi ilogic ca, pe de-o parte, producătorii în cauză din Uniune să susțină plângerea și, în unele cazuri, să crească capacitatea lor din Uniune, iar pe de altă parte să urmeze o strategie constând în satisfacerea nevoilor de producție prin importuri.
(156)
Aceeași parte interesată a susținut, de asemenea, că ar trebui să se calculeze cota de piață a industriei din Uniune incluzând importurile realizate de aceasta în scopul autoapărării. Această afirmație a fost respinsă deoarece calculele cotei de piață trebuie să reflecte vânzările realizate de societățile industriei din Uniune a mărfurilor pe care le produc ele însele și nu activitățile lor comerciale privind produsul finit, efectuate în contextul unor volume din ce în ce mai mari de importuri care fac obiectul unui dumping.
(157)
Industria din Uniune a arătat, de asemenea, că importul uleiului de soia - și al uleiului de palmier - în vederea prelucrării în biomotorină a fost viabil din punct de vedere economic în anii precedenți. Partea interesată nu a furnizat niciun element de probă care să indice contrariul. Importul produsului finit nu devine rezonabil din punct de vedere economic decât ca urmare a efectului de denaturare al taxei de export diferențiate care conduce la faptul că exportul biomotorinei este mai puțin costisitor decât materiile prime.
(158)
O parte interesată a susținut că aceste importuri au constituit o cauză a prejudiciului, deoarece numai industria din Uniune a avut posibilitatea de a amesteca EMS din Argentina și EMP din Indonezia cu biomotorină produsă în Uniune în vederea revânzării către rafinăriile de motorină. Această afirmație este incorectă. Amestecarea este o operație simplă pe care mai multe societăți comerciale o pot desfășura în rezervoarele lor de depozitare. Nu a fost furnizată nicio dovadă că numai producătorii din Uniune pot efectua această operație și, în consecință, afirmația a fost respinsă.
(159)
Un producător-exportator indonezian a susținut, de asemenea, că importurile realizate de industria din Uniune nu au avut ca scop autoapărarea și a comparat datele pentru anul calendaristic 2011 cu datele din perioada de anchetă, care cuprinde 6 luni din anul menționat. În consecință, o comparație între cele două intervale de timp nu este concludentă, atâta timp cât nu se poate împărți perioada de anchetă în două jumătăți. Prin urmare, acest argument este respins.
(160)
În absența oricăror alte observații referitoare la exporturile industriei din Uniune, se confirmă considerentele 132-136 din regulamentul provizoriu.
2.5. Capacitatea industriei din Uniune
(161)
În considerentele 137-140 din regulamentul provizoriu se precizează că utilizarea capacității industriei din Uniune a rămas scăzută în perioada luată în considerare, dar că situația societăților incluse în eșantion s-a deteriorat în cursul perioadei în timp ce gradul lor de utilizare a capacității nu s-a redus în aceeași măsură.
(162)
Concluzia provizorie a fost, prin urmare, că rata scăzută de utilizare a capacității, care a constituit un fenomen constant, nu a fost la originea prejudiciului cauzat industriei din Uniune.
(163)
O parte interesată a prezentat observații privind datele din regulamentul provizoriu, menționând că utilizarea capacității industriei din Uniune ar fi atins doar 53 % în cursul perioadei de anchetă, chiar și în absența oricăror importuri. Această parte interesată a atras atenția, de asemenea, asupra creșterii capacității de producție din 2009 până la sfârșitul perioade de anchetă, care a condus la reducerea utilizării capacității în cursul perioadei luate în considerare.
(164)
Cu toate acestea, partea interesată nu a furnizat niciun element de probă care să demonstreze că prejudiciul cauzat de această rată scăzută de utilizare a capacității a fost atât de mare încât să elimine legătura de cauzalitate dintre importurile care fac obiectul unui dumping și deteriorarea situației industriei din Uniune. Costurile fixe reprezintă doar o mică parte (aproximativ 5 %) din costurile totale de producție, ceea ce arată că utilizarea redusă a capacității a fost doar unul dintre factorii de prejudiciu, dar nu factorul decisiv. De asemenea, unul dintre motivele acestei rate scăzute de utilizare a capacității este faptul că, din cauza situației speciale a pieței, industria din Uniune a importat produsul finit, ca atare.
(165)
În plus, în urma includerii datelor revizuite privind capacitatea și utilizarea, industria din Uniune și-a redus capacitatea în cursul perioadei luate în considerare și și-a sporit gradul de utilizare a capacității de la 46 % la 55 %. Acest lucru arată că, în lipsa importurilor care fac obiectul unui dumping, gradul de utilizare a capacității industriei din Uniune ar fi în mod considerabil mai ridicat decât procentajul de 53 % menționat anterior.
(166)
În urma comunicării definitive, mai multe părți interesate și-au exprimat îndoiala cu privire la concluzia că un nivel scăzut de utilizare a capacității nu a reprezentat factorul decisiv care a cauzat prejudiciul. Aceste părți interesate au susținut că costurile fixe din industria biomotorinei au fost mult mai mari decât micul procentaj menționat mai sus. Cu toate acestea, părțile interesate respective nu au prezentat niciun element de probă în sprijinul acestei afirmații; în consecință, afirmația se respinge. În orice caz, costurile fixe nu au nicio legătură cu ratele de utilizare a capacității. Din verificarea societăților incluse în eșantion a rezultat că, în perioada de anchetă, costurile fixe au reprezentat între 3 % și 10 % din costurile totale de producție.
(167)
În această privință s-a susținut, de asemenea, că supracapacitatea industriei din Uniune a fost atât de ridicată încât, chiar și în absența importurilor, nu ar fi putut atinge un nivel de rentabilitate adecvat. Nu a fost prezentată nicio dovadă pentru această afirmație, iar faptul că industria din Uniune a fost rentabilă în 2009 cu un nivel scăzut de utilizare a capacității sugerează că, în lipsa importurilor care fac obiectul unui dumping, rentabilitatea sa ar fi și mai mare.
(168)
În plus, s-a susținut că reducerea capacității industriei din Uniune a constituit, în sine, o cauză a prejudiciului, ca urmare a costurilor de închidere a uzinelor și a reducerilor capacității uzinelor care au continuat să funcționeze. Această afirmație nu a fost susținută prin dovezi și nu s-a prezentat niciun element de probă care să demonstreze că reducerea capacității sau închiderea, în întregime, a unor uzine sau societăți a presupus costuri care au constituit sume semnificative.
(169)
În cele din urmă, în ceea ce privește capacitatea, s-a afirmat că orice societate care crește capacitatea de producție a biomotorinei în perioada luată în considerare ar lua o decizie de afaceri iresponsabilă. Nu a fost furnizată nicio dovadă pentru această afirmație. În plus, faptul că anumite societăți au putut să își crească capacitatea în pofida creșterii importurilor de biomotorină care face obiectul unui dumping provenite din Argentina și Indonezia demonstrează că a existat o cerere pe piață pentru produsele lor specifice.
(170)
Indicatorii macroeconomici revizuiți arată, de asemenea, că societățile au scos din uz capacități în cursul perioadei și că au început, mai aproape de sfârșitul perioadei de anchetă, un proces de închidere a uzinelor care nu mai erau viabile. În plus, creșterile de capacitate pentru fiecare societate în parte se datorează, în principal, extinderii așa-numitelor uzine de producție a biomotorinei „de a doua generație”, care prelucrează uleiuri uzate sau uleiuri de origine vegetală hidrogenate (hydrogenated vegetable oils - HVO). Prin urmare, industria din Uniune a fost și se află în continuare în curs de a-și raționaliza capacitatea pentru a răspunde cererii Uniunii.
(171)
În absența oricăror alte observații referitoare la capacitatea industriei din Uniune, se confirmă considerentele 137-140 din regulamentul provizoriu.
2.6. Lipsa accesului la materii prime și integrarea verticală
(172)
În absența oricăror observații noi privind accesul la materii prime, se confirmă considerentele 141-142 din regulamentul provizoriu.
2.7. Dubla contabilizare
(173)
Considerentele 143-146 din regulamentul provizoriu au tratat afirmația potrivit căreia sistemul „dublei contabilizări” (care permite, în anumite state membre, contabilizarea dublă în amestecurile autorizate a biomotorinei produse din uleiuri uzate) a cauzat un prejudiciu industriei din Uniune, sau cel puțin acelor producători din Uniune care produc biomotorină din uleiuri virgine.
(174)
O parte interesată a menționat o observație a unui producător din Uniune conform căreia, în cursul anului 2011, acesta a pierdut vânzări în favoarea altor producători care fabrică biomotorină eligibilă pentru dublă contabilizare.
(175)
Cu toate acestea, impactul negativ asupra acestui producător a fost limitat și temporar și nu s-a manifestat decât asupra unei părți a perioadei de anchetă, deoarece sistemul dublei contabilizări a fost adoptat abia în septembrie 2011 în statul membru în care societatea respectivă își are sediul. Având în vedere că rezultatele financiare ale societăților incluse în eșantion s-au înrăutățit după septembrie 2011 și că această societate a fost inclusă în eșantion, dubla contabilizare nu poate fi considerată o sursă a prejudiciului.
(176)
Întrucât industria din Uniune este compusă atât din societăți care produc biomotorină din uleiuri uzate și care beneficiază în unele state membre de dubla contabilizare, cât și din societăți care produc biomotorină din uleiuri virgine, această evoluție a cererii rămâne limitată la industria din Uniune. Ca urmare a cantității limitate disponibile de uleiuri uzate care sunt necesare pentru producția biomotorinei cu valoare dublă, este dificil să se realizeze o creștere substanțială a producției de biomotorină cu valoare dublă. Prin urmare, există în continuare o cerere puternică pentru biomotorina de primă generație. În cursul perioadei de anchetă nu au fost constatate importuri semnificative de biomotorină eligibilă pentru dublă contabilizare, ceea ce confirmă faptul că dubla contabilizare modifică cererea în cadrul industriei din Uniune și nu generează cerere de importuri. Comisia nu a primit date de la partea interesată care să demonstreze că biomotorina cu valoare dublă a cauzat scăderea prețului pentru biomotorină produsă din uleiuri virgine în cursul perioadei luate în considerare. De fapt, datele arată că biomotorina cu valoare dublă are un preț ușor mai ridicat față de biomotorina produsă din uleiuri virgine, al cărei preț este legat de cel al motorinei minerale.
(177)
Scăderea performanței industriei din Uniune, care este compusă din ambele tipuri de producători, nu poate fi atribuită sistemului dublei contabilizări care este în vigoare în unele state membre. În special, faptul că societățile din eșantion care produc biomotorină cu valoare dublă înregistrează, de asemenea, o scădere a performanței, după cum s-a menționat în considerentul 145 din regulamentul provizoriu, arată că prejudiciul cauzat de importurile care fac obiectul unui dumping afectează întreaga industrie.
(178)
În urma comunicării definitive, mai multe părți interesate au susținut că au fost subestimate cantitățile de biomotorină cu valoare dublă. Cu toate acestea, cantitățile de biomotorină cu valoare dublă disponibile pe piața Uniunii au fost limitate în raport cu totalul vânzărilor de biomotorină în cursul perioadei supuse anchetei. De asemenea, în cazul în care un stat membru aplică sistemul dublei contabilizări, biomotorina care îndeplinește condițiile pentru dubla contabilizare este produsă în Uniune și, în consecință, există în continuare cerere în cadrul industriei din Uniune. Nu au fost furnizate elemente de probă noi care ar putea modifica această concluzie.
(179)
În lipsa oricăror observații noi privind factorii de reglementare, se confirmă considerentele 143-146 din regulamentul provizoriu.
2.8. Alți factori de reglementare
(180)
Considerentele 147-153 din regulamentul provizoriu abordează afirmațiile părților interesate conform cărora restricțiile din statele membre, cum ar fi regimurile de contingente și regimurile de impozitare, au fost concepute pentru a restricționa importurile din țările în cauză, ceea ce înseamnă că orice prejudiciu cauzat industriei din Uniune, în special în anumite state membre, nu s-ar putea datora importurilor.
(181)
Aceste argumente au fost respinse în mod provizoriu, printre altele din cauza faptului că importuri care fac obiectul unui dumping provenite din țările în cauză există în majoritatea statelor membre. În plus, odată importate într-un stat membru, aceste produse ar putea fi transportate și vândute, de asemenea, în alte state membre.
(182)
O parte interesată a atras atenția asupra cantității mici de biomotorină din Argentina vămuită de către organele vamale franceze în 2011 și, de asemenea, asupra cantității mici declarate ca fiind importată în Germania în aceeași perioadă.
(183)
În primul rând, după cum s-a explicat anterior, biomotorina vămuită într-un stat membru poate la fel de bine să fie vândută și într-un alt stat membru, ceea ce înseamnă că aceste date nu sunt fiabile. În al doilea rând, societățile incluse în eșantion deopotrivă din Franța și din Germania au reușit să demonstreze concurența la nivelul prețurilor dintre producția lor și importurile din țările în cauză, precum și prejudiciul pe care l-au suferit ca urmare a acestei concurențe.
(184)
O altă parte interesată a afirmat că eliminarea schemelor concepute în beneficiul industriei biomotorinei în multe state membre a condus la scăderea veniturilor societăților producătoare de biomotorină în cursul perioadei luate în considerare, creând astfel un prejudiciu. Această parte interesată a atras atenția mai ales asupra eliminării treptate a stimulentelor fiscale în Franța, precum și a taxelor pe „combustibilii curați” în Germania.
(185)
Cu toate acestea, nu există nicio coincidență clară, în timp, între aceste schimbări și deteriorarea rezultatelor financiare ale industriei din Uniune. Multe dintre aceste stimulente au fost direcționate către utilizatorii de biomotorină, nu către producători, și majoritatea dintre ele era încă în vigoare în cursul perioadei de anchetă. Nu au fost furnizate dovezi care să arate că modificările de politică din statele membre, care au vizat cerințe obligatorii privind amestecarea, au provocat un prejudiciu industriei din Uniune.
(186)
Un producător-exportator indonezian a făcut referire la ancheta în curs desfășurată de DG Concurență privind presupusa prezentare a unor prețuri denaturate de către entitățile implicate în evaluarea Platts a prețurilor produselor petroliere și ale biocombustibililor și a solicitat ca obiectul acestei anchete să fie considerat drept o posibilă cauză a prejudiciului. Această pretenție a fost respinsă întrucât ancheta este în curs de desfășurare și nu au fost publicate constatări.
(187)
În lipsa oricăror observații noi privind politicile statelor membre, se confirmă considerentele 147-153 din regulamentul provizoriu.
3. Concluzie privind cauzalitatea
(188)
Importurile produsului în cauză provenite din țările în cauză au făcut obiectul unui dumping în cursul perioadei de anchetă și au subcotat vânzările industriei din Uniune. Există o coincidență clară, în timp, între creșterea volumelor importurilor care fac obiectul unui dumping și deteriorarea situației industriei din Uniune. Importurile care fac obiectul unui dumping s-au aflat în concurență directă cu producția industriei din Uniune și, în consecință, industria din Uniune a pierdut din rentabilitate și din cota de piață în cursul perioadei luate în considerare. Deși este posibil ca alți factori menționați mai sus să fi afectat performanța industriei din Uniune într-o anumită măsură, este evident că importurile care fac obiectul unui dumping din țările în cauză creează un prejudiciu pentru industria din Uniune.
(189)
Nu au fost aduse elemente de probă noi care să schimbe această concluzie potrivit căreia efectul altor factori, avuți în vedere în mod individual sau colectiv, nu a fost de natură să elimine legătura de cauzalitate dintre importurile care fac obiectul unui dumping și prejudiciul suferit de industria din Uniune. În lipsa oricăror alte observații referitoare la concluzia privind cauzalitatea, se confirmă considerentele 154-157 din regulamentul provizoriu.
G. INTERESUL UNIUNII
1. Interesul industriei din Uniune
(190)
În lipsa altor observații referitoare la interesul industriei din Uniune, se confirmă considerentele 159-161 din regulamentul provizoriu.
2. Interesul importatorilor și al comercianților neafiliați
(191)
Un producător-exportator indonezian a susținut că taxele propuse ar avea un impact negativ asupra importatorilor și a comercianților, însă nu a furnizat nicio dovadă pentru afirmația sa. De fapt, afirmația sa a indicat contrariul, și anume că taxa ar putea fi repercutată asupra utilizatorilor și consumatorilor printr-o creștere a prețurilor, ceea ce nu ar trebui să aibă, în practică, niciun impact asupra importatorilor și comercianților.
(192)
Nu au fost primite observații din partea niciunui importator sau comerciant de biomotorină după publicarea măsurilor provizorii.
(193)
În lipsa altor observații noi privind interesul importatorilor/comercianților neafiliați, se confirmă considerentele 162-163 din regulamentul provizoriu.
3. Interesul utilizatorilor și al consumatorilor
(194)
Un producător-exportator indonezian a afirmat că taxele propuse ar crește prețul biomotorinei și, în consecință, ar reduce stimulentul pentru consumatori de a cumpăra vehicule care funcționează cu biocombustibili.
(195)
Această afirmație se respinge. Principala utilizare a biomotorinei constă în amestecarea sa cu motorină minerală în vederea vânzării către consumatori, astfel încât aceștia să nu fie nevoiți să cumpere un vehicul conceput special pentru a funcționa pe bază de biocombustibili puri.
(196)
Deși prețul componentei de biomotorină ar crește dacă biomotorina respectivă ar fi importată din Argentina sau Indonezia, după cum se explică în regulamentul provizoriu, având în vedere faptul că proporția de biomotorină din motorina vândută consumatorilor este mică, creșterea prețului ar fi de asemenea scăzută și nu ar fi perceptibilă pentru consumator.
(197)
Eventualele efecte ale măsurilor asupra prețului final al motorinei pentru consumator, care se așteaptă că ar fi limitate după cum s-a arătat mai sus, nu vor compromite realizarea obiectivelor Directivei privind energia din surse regenerabile („DER”).
(198)
Nu s-a primit nicio observație privind regulamentul provizoriu din partea utilizatorilor sau a consumatorilor și nici din partea grupurilor sau a asociațiilor care reprezintă utilizatorii sau consumatorii.
(199)
În lipsa altor observații suplimentare privind interesul consumatorilor, se confirmă considerentele 164-166 din regulamentul provizoriu.
4. Interesul furnizorilor de materii prime
(200)
În lipsa oricăror observații privind interesul furnizorilor de materii prime, se confirmă considerentele 167-169 din regulamentul provizoriu.
5. Concluzie privind interesul Uniunii
(201)
Nu au fost primite observații care ar putea schimba analiza interesului Uniunii care figurează în regulamentul provizoriu. Prin urmare, instituirea măsurilor este în continuare în interesul Uniunii. Prin urmare, se confirmă considerentele 170-171 din regulamentul provizoriu.
H. MĂSURILE ANTIDUMPING DEFINITIVE
1. Nivelul de eliminare a prejudiciului
(202)
Mai multe părți interesate au contestat utilizarea marjei-țintă de profit de 15 % pentru industria din Uniune, care a fost menționată în considerentul 175 din regulamentul provizoriu, afirmând că acest procentaj a fost nerealist de mare în comparație cu ceea ce poate fi preconizat pentru industria biomotorinei din Uniune.
(203)
Cu toate acestea, majoritatea acestor părți interesate au sugerat apoi înlocuirea marjei-țintă de profit de 15 % cu alte date din alte perioade de timp sau din alte anchete, fără a explica de ce o anumită perioadă de timp sau o anumită anchetă este mai adecvată decât altele.
(204)
După cum s-a explicat în regulamentul provizoriu, marja de profit de 15 % corespunde profitului, exprimat ca un procentaj din cifra de afaceri, pe care industria din Uniune l-a realizat în absența importurilor care fac obiectul unui dumping între 2004 și 2006. Aceasta a fost ultima perioadă în care s-a realizat profit în absența importurilor care fac obiectul unui dumping. Începând din 2006, aceste importuri au fost întotdeauna prezente pe piața Uniunii, provenind mai întâi din SUA și apoi din Argentina și Indonezia.
(205)
Cu toate acestea, din perioada 2004-2006 piața biomotorinei din Uniune s-a maturizat considerabil în multe privințe. Între 2004 și 2006, importurile care făceau obiectul unui dumping au avut o cotă de piață neglijabilă, iar celelalte importuri au fost, de asemenea, scăzute. În cursul perioadei de anchetă, importurile care fac obiectul unui dumping au avut o cotă de piață de 19 %. Pe parcursul perioadei 2004-2006, industria din Uniune era compusă din 40 de societăți; între timp, numărul acestora a crescut până la peste 200, ceea ce a sporit nivelul de concurență.
(206)
Consumul a crescut dramatic între 2004 și 2006, de la 2 milioane de tone la 5 milioane de tone, în timp ce în perioada luată în considerare consumul a crescut doar ușor, iar gradul de utilizare a capacității, care a fost de 90 % între 2004 și 2006, a înregistrat 55 % în cursul perioadei de anchetă.
(207)
În consecință, se consideră necesar să se țină cont de evoluțiile pieței descrise mai sus și să se ajusteze marja-țintă de profit în mod corespunzător, pentru a reflecta profitul pe care ar fi de așteptat ca industria din Uniune să îl realizeze în condițiile de piață actuale.
(208)
Prin urmare, nu s-a utilizat profitul procentual, ci s-a calculat profitul real pentru acești trei ani, în EUR per tonă vândută. Acesta a fost calculat pentru fiecare an astfel încât să reflecteze prețurile din 2011, iar apoi s-a calculat o medie. Exprimată ca un procentaj din cifra de afaceri, marja-țintă de profit pentru industria din Uniune a fost de 11,0 % în cursul perioadei de anchetă.
(209)
Prin urmare, marja de eliminare a prejudiciului a fost recalculată pe această bază.
(210)
În urma comunicării definitive, o parte interesată a afirmat, în ceea ce privește calculul marjei de prejudiciu, că taxa de import de 5,1 % la care este supus uleiul de palmier rafinat, decolorat și deodorizat (UPRDD) importat în UE nu ar mai trebui să fie o componentă a costurilor de producție ale producătorilor din Uniune. Acest argument se respinge, întrucât taxa respectivă reprezintă o cheltuială pentru producătorii din Uniune care importă ulei de palmier și ar trebui, în consecință, să fie luată în considerare.
(211)
Un producător-exportator indonezian a contestat calculul marjei-țintă de profit a industriei din Uniune și utilizarea datelor din 2004 până în 2006. Totodată, el a sugerat ca marja-țintă de profit să se calculeze utilizând doar anul 2004. Cu toate acestea, ancheta precedentă împotriva importurilor din Statele Unite a evidențiat faptul că stabilirea mediei celor trei ani este o metodă mai exactă decât utilizarea doar a datelor pentru 2004. Nu au fost aduse argumente care ar conduce la o concluzie diferită.
(212)
În urma comunicării definitive, reclamanții au susținut că marja-țintă de profit de 15 % propusă în etapa provizorie ar trebui să fie menținută. Cu toate acestea, argumentele aduse de reclamanți nu se referă la scopul pentru care trebuie să fie stabilită marja-țintă de profit, și anume reflectarea profitului care a fost realizat de către industria din Uniune în absența importurilor care fac obiectul unui dumping. Prin urmare, argumentul lor se respinge.
(213)
În absența altor observații referitoare la nivelul de eliminare a prejudiciului, se confirmă metoda descrisă în considerentele 176-177 din regulamentul provizoriu.
2. Măsuri definitive
(214)
Având în vedere constatările stabilite cu privire la dumping, prejudiciu, legătura de cauzalitate și interesul Uniunii și în conformitate cu articolul 9 alineatul (4) din regulamentul de bază, ar trebui să se instituie măsuri antidumping definitive la importurile produsului în cauză, la nivelul marjei celei mai scăzute (dumping sau prejudiciu) în conformitate cu regula taxei celei mai mici.
(215)
Nivelurile taxei antidumping au fost stabilite prin compararea marjelor de eliminare a prejudiciului și a marjelor de dumping. În consecință, nivelurile taxei antidumping definitive, exprimate la un preț CIF franco la frontiera Uniunii, înainte de vămuire, sunt următoarele:
Țară
Societate
Marjă de dumping
Marjă de prejudiciu
Nivelul taxei antidumping
Argentina
Aceitera General Deheza S.A., General Deheza, Rosario; Bunge Argentina S.A., Buenos Aires
41,9 %
22,0 %
22,0 %
(216,64 EUR)
Louis Dreyfus Commodities S.A., Buenos Aires
46,7 %
24,9 %
24,9 %
(239,35 EUR)
Molinos Río de la Plata S.A., Buenos Aires; Oleaginosa MoreNo Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 EUR)
Alte societăți cooperante
46,8 %
24,6 %
24,6 %
(237,05 EUR)
Toate celelalte societăți
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 EUR)
Indonezia
PT. Ciliandra Perkasa, Jakarta
8,8 %
19,7 %
8,8 %
(76,94 EUR)
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
16,9 %
16,9 %
(151,32 EUR)
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
20,5 %
16,8 %
(145,14 EUR)
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
20,0 %
20,0 %
(174,91 EUR)
Alte societăți cooperante
20,1 %
18,9 %
18,9 %
(166,95 EUR)
Toate celelalte societăți
23,3 %
20,5 %
20,5 %
(178,85 EUR)
(216)
Cu toate acestea, întrucât taxa antidumping se va aplica, de asemenea, amestecurilor care conțin biomotorină (proporțional cu conținutul lor de biomotorină din greutate), precum și biomotorinei pure, o modalitate mai precisă și mai adecvată pentru punerea în aplicare corectă a taxei de către autoritățile vamale ale statelor membre este de a exprima taxa ca sumă fixă în euro pe tonă de greutate netă și de a aplica această taxă biomotorinei pure importate sau proporției de biomotorină din produsul amestecat.
(217)
Considerentul 183 din regulamentul provizoriu precizează că importurile de biomotorină provenite din țările în cauză fac obiectul înregistrării, astfel încât, dacă este necesar, taxele ar putea fi percepute până la 90 de zile înainte de instituirea măsurilor provizorii.
(218)
Această percepere a taxelor asupra produselor înregistrate este posibilă numai dacă sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 10 alineatul (4) din regulamentul de bază. Verificarea statisticilor privind importurile efectuate după înregistrare a arătat că nu a avut loc o creștere substanțială suplimentară a importurilor înainte de instituirea măsurilor provizorii, ci din contră, importurile au scăzut în mod semnificativ. Prin urmare, condițiile nu sunt îndeplinite, ceea ce înseamnă că nu vor fi percepute taxe asupra importurilor înregistrate.
(219)
Nivelurile taxelor antidumping pentru fiecare societate, menționate în prezentul regulament, au fost stabilite pe baza constatărilor prezentei anchete. Prin urmare, ele reflectă situația constatată în cursul anchetei în ceea ce privește societățile respective. Aceste niveluri ale taxelor (spre deosebire de taxa națională aplicabilă „tuturor celorlalte societăți”) se aplică astfel în mod exclusiv importurilor de produs în cauză originare din țările în cauză și fabricate de societățile respective și deci de entitățile juridice specifice menționate. Produsul importat în cauză fabricat de orice altă întreprindere care nu este menționată în mod specific în dispozitivul prezentului regulament, inclusiv de entitățile afiliate societăților menționate în mod specific, nu poate beneficia de aceste niveluri și face obiectul nivelului taxei aplicabile „tuturor celorlalte societăți”.
(220)
Orice cerere de aplicare a acestor niveluri individuale ale taxei antidumping (de exemplu, în urma unei schimbări a denumirii entității sau a înființării unor noi entități de producție sau de vânzare) ar trebui să fie adresată imediat Comisiei (12) și să conțină toate informațiile relevante privind, în special, orice modificare a activităților societății în ceea ce privește producția și vânzările interne și la export care rezultă, de exemplu, în urma acestei schimbări a denumirii sau în urma modificării respective a entităților de producție și de vânzare. După caz, regulamentul va fi modificat în consecință prin actualizarea listei societăților care beneficiază de niveluri individuale ale taxei.
(221)
Toate părțile au fost informate cu privire la faptele și considerentele esențiale pe baza cărora s-a preconizat recomandarea impunerii unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de biomotorină originară din Argentina și Indonezia și a perceperii definitive a sumelor depuse sub formă de taxă provizorie (denumită în continuare „comunicarea definitivă”). Tuturor părților li s-a acordat o perioadă în cursul căreia au putut formula observații cu privire la această comunicare definitivă.
(222)
Observațiile verbale și scrise prezentate de părțile interesate au fost examinate și luate în considerare, după caz.
3. Angajamente
(223)
Doi producători-exportatori indonezieni au oferit angajamente de preț similare în conformitate cu articolul 8 alineatul (1) din regulamentul de bază. Se observă faptul că, având în vedere variațiile de preț semnificative ale materiei prime, produsul nu este considerat potrivit pentru un angajament de preț fix. În acest context, ambele societăți au propus ca prețurile minime la import (PMI) să fie indexate periodic în funcție de fluctuațiile prețurilor uleiului de palmier brut (UPB) aplicând un coeficient costului acestei materii prime.
(224)
În ceea ce privește ofertele celor doi producători-exportatori, se atrage atenția asupra faptului că, în vederea stabilirii unei indexări pertinente a PMI, aceasta ar trebui să ia în considerare numeroșii parametri suplimentari care joacă un rol important și demonstrează volatilitatea pieței biomotorinei. Această piață este extrem de volatilă, iar sectorul biomotorinei este influențat de diverși factori suplimentari, cum ar fi complexitatea sistemului de comercializare a biomotorinei, diferența de preț dintre motorină și biomotorină, volatilitatea și evoluția piețelor uleiului vegetal și interdependența diferitelor tipuri de uleiuri vegetale, precum și evoluția cursului de schimb USD/EUR. Pentru ca o astfel de indexare să fie adecvată, având în vedere acești factori, ar fi nevoie de operațiuni foarte complexe și multiple, precum și de o actualizare zilnică. Prin urmare, simpla indexare lunară, bazată numai pe prețurile pentru UPB, așa cum a fost propusă, este considerată inadecvată și nu va permite atingerea rezultatului dorit.
(225)
În plus, au fost identificate riscuri substanțiale de compensare încrucișată în ceea ce privește acești exportatori indonezieni și clienții lor, întrucât se exportă în Uniune și alte produse pe lângă biomotorină, precum și din cauza practicii curente în acest sector de a se recurge la împrumuturi și schimburi de biomotorină, de UPB și chiar de alte produse între societăți.
(226)
Prin urmare, din cauza factorilor de mai sus implementarea și monitorizarea eficace a angajamentelor sunt extrem de greoaie, dacă nu chiar imposibile. În consecință, din motivele enunțate anterior, aceste propuneri de angajamente nu pot fi acceptate.
4. Perceperea definitivă a taxelor antidumping provizorii
(227)
În urma comunicării definitive, o parte interesată a afirmat că în etapa provizorie au survenit anumite erori materiale în calculul marjelor de dumping și că, în absența acestor erori, marjele de dumping ar fi fost de minimis. În consecință, partea interesată respectivă a solicitat să nu fie percepute taxe antidumping provizorii. Această pretenție trebuie să fie respinsă, deoarece taxa antidumping definitivă este în mod clar mai mare decât taxa provizorie.
(228)
Având în vedere marjele de dumping constatate și dat fiind nivelul prejudiciului cauzat industriei din Uniune, trebuie să se perceapă în mod definitiv sumele depuse sub forma taxei antidumping provizorii impuse prin regulamentul provizoriu,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
(1) Se impune o taxă antidumping definitivă asupra importurilor de esteri monoalchilici ai unor acizi grași și/sau motorină parafinică obținute prin sinteză și/sau hidrotratament, de origine nefosilă, în formă pură sau în amestec, încadrate în prezent la codurile NC ex 1516 20 98 (codurile TARIC 1516209821, 1516209829 și 1516209830), ex 1518 00 91 (codurile TARIC 1518009121, 1518009129 și 1518009130), ex 1518 00 95 (codul TARIC 1518009510), ex 1518 00 99 (codurile TARIC 1518009921, 1518009929 și 1518009930), ex 2710 19 43 (codurile TARIC 2710194321, 2710194329 și 2710194330), ex 2710 19 46 (codurile TARIC 2710194621, 2710194629 și 2710194630), ex 2710 19 47 (codurile TARIC 2710194721, 2710194729 și 2710194730), 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97 (codurile TARIC 3824909701, 3824909703 și 3824909704), 3826 00 10 și ex 3826 00 90 (codurile TARIC 3826009011, 3826009019 și 3826009030) și originare din Argentina și Indonezia.
(2) Nivelul taxei antidumping definitive aplicabile produsului descris la alineatul (1) și fabricat de societățile enumerate mai jos este după cum urmează:
Țară
Societate
Nivelul taxei Euro pe tonă de greutate netă
Cod adițional TARIC
Argentina
Aceitera General Deheza S.A., General Deheza, Rosario; Bunge Argentina S.A., Buenos Aires
216,64
B782
Louis Dreyfus Commodities S.A., Buenos Aires
239,35
B783
Molinos Río de la Plata S.A., Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
245,67
B784
Alte societăți cooperante
Cargill S.A.C.I., Buenos Aires; Unitec Bio S.A., Buenos Aires; Viluco S.A., Tucuman
237,05
B785
Toate celelalte societăți
245,67
B999
Indonezia
PT Ciliandra Perkasa, Jakarta
76,94
B786
PT Musim Mas, Medan
151,32
B787
PT Pelita Agung Agrindustri, Medan
145,14
B788
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
174,91
B789
Alte societăți cooperante
PT Cermerlang Energi Perkasa, Jakarta
166,95
B790
Toate celelalte societăți
178,85
B999
(3) Taxa antidumping referitoare la amestecuri este aplicabilă proporției din amestec (în funcție de greutate) din conținutul total de esteri monoalchilici ai unor acizi grași și motorină parafinică obținute prin sinteză și/sau hidrotratament, de origine nefosilă (conținut de biomotorină).
(4) În cazurile în care bunurile s-au deteriorat înainte de punerea în liberă circulație și, prin urmare, prețul efectiv plătit sau de plătit este calculat proporțional pentru a determina valoarea în vamă în conformitate cu articolul 145 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei (13), nivelul taxei antidumping, calculat pe baza sumelor menționate anterior, este redus proporțional cu prețul efectiv plătit sau de plătit.
(5) Cu excepția cazului în care se prevede altfel, se aplică dispozițiile în vigoare în materie de taxe vamale.
Articolul 2
Sumele depuse sub formă de taxe antidumping provizorii impuse prin Regulamentul (UE) nr. 490/2013 privind importurile de biomotorină originară din Argentina și Indonezia se percep în mod definitiv.
Articolul 3
În cazul în care orice nou producător-exportator din Argentina sau Indonezia furnizează Comisiei suficiente elemente de probă că:
-
nu a exportat în Uniune produsele descrise la articolul 1 alineatul (1) pe parcursul perioadei de anchetă (de la 1 iulie 2011 până la 30 iunie 2012);
-
nu este în legătură cu niciunul dintre exportatorii sau producătorii din Argentina sau Indonezia care fac obiectul măsurilor instituite prin prezentul regulament;
-
a exportat efectiv în Uniune produsul în cauză după perioada de anchetă care stă la baza măsurilor sau și-a asumat obligația contractuală irevocabilă de a exporta o cantitate importantă în Uniune.
Articolul 1 alineatul (2) poate fi modificat prin adăugarea noului producător-exportator în lista societăților cooperante neincluse în eșantion, aplicându-i-se astfel nivelul de taxă medie ponderată din țara în cauză.
Articolul 4
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 19 noiembrie 2013.