NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 640/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013, pokud jde o integrovaný administrativní a kontrolní systém a o podmínky pro zamítnutí nebo odnětí plateb a správní sankce uplatňované na přímé platby, podporu na rozvoj venkova a podmíněnost
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (1), a zejména na čl. 63 odst. 4, čl. 64 odst. 6, čl. 72 odst. 5, článek 76, čl. 77 odst. 7, čl. 93 odst. 4, čl. 101 odst. 1 a článek 120 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízením (EU) č. 1306/2013 se mimo jiné zrušuje a nahrazuje nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 (2). Nařízením (EU) č. 1306/2013 se Komisi svěřuje pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci a prováděcí akty. V zájmu zajištění hladkého fungování systému v novém právním rámci musí být prostřednictvím těchto aktů přijata některá pravidla. Tyto akty by měly nahradit zejména pravidla stanovená v nařízení Komise (ES) č. 1122/2009 (3).
(2)
Zejména by měla být stanovena pravidla, která by doplňovala některé jiné než podstatné prvky nařízení (EU) č. 1306/2013, pokud jde o fungování integrovaného administrativního a kontrolního systému (dále jen „integrovaný systém“), lhůty pro podání žádostí o podporu nebo žádostí o platbu, podmínky pro částečné či úplné zamítnutí podpory nebo pro částečné či úplné odnětí neoprávněné podpory a stanovení správních sankcí, které mají řešit případy nesouladu spojené s podmínkami pro získání podpory v rámci režimů zavedených nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013 (4) a s podmínkami pro získání podpory v rámci opatření pro rozvoj venkova zavedených nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 (5), a pravidla pro zachování stálých pastvin a výpočet správních sankcí, pokud jde o povinnosti v oblasti podmíněnosti.
(3)
Kromě definic stanovených v nařízeních (EU) č. 1305/2013 a (EU) č. 1307/2013 je nutno zavést doplňující definice pro zajištění harmonizovaného provádění integrovaného systému. Kromě toho je nutné vymezit některé pojmy, které se vztahují na pravidla podmíněnosti.
(4)
Ukládání správních sankcí a zamítnutí či odnětí podpory stanovené v tomto nařízení by nemělo bránit členským státům v uplatňování sankcí podle vnitrostátního trestního práva, jestliže tak vnitrostátní právní předpisy stanoví.
(5)
Ustanovení čl. 2 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013 definuje některé případy vyšší moci a mimořádných okolností, které musí členské státy uznat. Měla by být stanovena doplňující pravidla, která členským státům umožní uznat případy vyšší moci a mimořádných okolností ve vztahu k přímým platbám, podpoře na rozvoj venkova a podmíněnosti. Měla by být stanovena lhůta, v níž musí příjemce tyto případy oznámit.
(6)
Je rovněž třeba stanovit doplňující pravidla k systému identifikace zemědělských pozemků, který mají spravovat členské státy v souladu s článkem 70 nařízení (EU) č. 1306/2013. Podle tohoto ustanovení se má využívat postupů počítačového zeměpisného informačního systému (GIS). Je nutné vyjasnit, jaké základní požadavky a kvalitativní cíle má systém splňovat a jaké konkrétní informace mají být v systému GIS dostupné, aby byly zajištěny účinné správní křížové kontroly. Systém evidence půdy by proto měl být pravidelně aktualizován, aby se vyloučily zjevně nezpůsobilé prvky a oblasti. Aby se však předešlo nestabilitě systému, měla by být členským státům zajištěna pružnost, pokud jde o malé změny v maximální způsobilé ploše z důvodu nejistoty při vyhodnocování fotografií, způsobené mimo jiné tvarem a stavem referenčních pozemků.
(7)
Aby mohly členské státy proaktivně zjistit možné nedostatky v systému a v případě potřeby přijmout nápravná opatření, měla by být kvalita systému identifikace zemědělských pozemků každoročně posuzována.
(8)
Pro zajištění řádného provádění režimu základní platby a souvisejících plateb uvedených v hlavě III nařízení (EU) č. 1307/2013 by členské státy měly vytvořit systém identifikace a evidence platebních nároků, který zajistí vysledovatelnost platebních nároků a který umožní mimo jiné křížovou kontrolu mezi plochami ohlášenými pro účely režimu základní platby a platebními nároky každého zemědělce a mezi různými platebními nároky jako takovými.
(9)
S cílem umožnit účinnou kontrolu a zabránit tomu, aby nebylo předloženo několik žádostí o podporu u různých platebních agentur v jednom členském státě, by členské státy měly vytvořit jednotný systém identifikace zemědělců předkládajících žádosti o podporu v rámci integrovaného systému.
(10)
Praxe ukázala, že některé krajinné prvky polí, zejména živé ploty, příkopy a kamenné zídky, by se měly považovat za součást ploch, na něž lze poskytnout přímé platby na plochu. Je nezbytné vymezit přípustnou šířku krajinných prvků na poli. S ohledem na zvláštní potřeby ochrany životního prostředí je vhodné členským státům zajistit určitou pružnost, pokud jde o limity, jež byly zohledněny při stanovení regionálních výnosů pro účely dřívějších plateb na plochu v případě plodin. Členské státy by však měly mít možnost uplatnit odlišnou metodu na trvalé travní porosty s rozptýlenými krajinnými prvky a stromy, jestliže se tato možnost nepoužije.
(11)
Vzhledem ke svému významu pro udržitelné zemědělství by krajinné prvky, na něž se vztahují požadavky a standardy uvedené v příloze II nařízení (EU) č. 1306/2013 a které jsou součástí celkové plochy zemědělského pozemku, měly být považovány za způsobilé.
(12)
Pokud jde o zemědělské pozemky, na nichž se nachází orná půda nebo trvalé travní porosty se stromy, měly by být stanoveny podmínky pro výskyt stromů na uvedených plochách a jejich vliv na způsobilost těchto ploch. V zájmu právní jistoty by měla být stanovena maximální hustota stromů, kterou vymezí členské státy na základě tradičních pěstitelských postupů, přírodních podmínek a důvodů souvisejících s ochranou životního prostředí.
(13)
Z důvodu zjednodušení a ve prospěch pozorovatelnosti a kontrolovatelnosti přímých plateb by mělo být členským státům umožněno uplatňovat poměrný systém s cílem stanovit způsobilou plochu trvalých travních porostů s rozptýlenými nezpůsobilými prvky, jako jsou krajinné prvky a stromy odlišné od krajinných prvků, na něž se vztahují požadavky a standardy uvedené v příloze II nařízení (EU) č. 1306/2013. Způsobilá plocha se určí pro každý referenční pozemek podle předem stanovených prahových hodnot uplatňovaných na úrovni typů homogenního krajinného pokryvu. Za součást způsobilé plochy je možné považovat rozptýlené prvky pokrývající určitý procentní podíl referenčního pozemku. Mělo by se proto stanovit, že není nutné provádět odpočty u plochy s rozptýlenými prvky v první kategorii představující nejnižší procentní podíl nezpůsobilé plochy.
(14)
Měla by být stanovena pravidla pro řešení situací, kdy nejzazší datum pro podání různých žádostí, dokladů nebo změn připadá na státní svátek, sobotu nebo neděli.
(15)
Dodržování lhůt pro podávání žádostí o podporu, žádostí o platbu nebo jiných prohlášení, pro změnu žádostí o podporu na plochu nebo žádostí o platbu a pro jakékoli podklady nebo smlouvy je nezbytné pro to, aby vnitrostátní orgány mohly plánovat a následně provádět účinné kontroly správnosti žádostí o podporu, žádostí o platbu nebo jiných dokladů. Proto by měla být stanovena pravidla týkající se lhůt, v jakých lze přijímat opožděná podání. S cílem přimět příjemce k dodržování těchto lhůt by mělo být v případě opožděného podání uplatněno odrazující snížení plateb, nebylo-li zpoždění způsobeno zásahem vyšší mocí nebo mimořádnými okolnostmi.
(16)
Skutečnost, že příjemci podají žádosti o přiznání platebních nároků, popřípadě o zvýšení hodnoty platebních nároků včas, je nezbytná k tomu, aby členské státy mohly platební nároky stanovit ve vymezené lhůtě. Opožděné podání uvedených žádostí by proto mělo být povoleno pouze ve stejné dodatečné lhůtě jako u opožděného podání jakékoli žádosti o podporu. Mělo by být také uplatněno odrazující snížení plateb, nebylo-li zpoždění způsobeno zásahem vyšší moci nebo mimořádnými okolnostmi.
(17)
Příjemcům, kteří příslušné vnitrostátní orgány kdykoli upozorní na chyby v žádostech o podporu nebo žádostech o platbu, by neměly být uloženy žádné správní sankce, a to bez ohledu na důvod nesouladu, pokud daný příjemce již nebyl vyrozuměn o záměru příslušného orgánu provést kontrolu na místě nebo již nebyl příslušným orgánem upozorněn na nesoulad v žádosti o podporu nebo žádosti o platbu.
(18)
Měla by být stanovena doplňková pravidla umožňující stanovit základ pro výpočet režimů podpory na plochu a opatření podpory na plochu a základ pro výpočet dobrovolné podpory vázané na produkci poskytované na základě žádostí o podporu na hospodářská zvířata v rámci režimů podpory na zvířata nebo výpočet podpory na rozvoj venkova poskytované na základě žádostí o platbu v rámci opatření podpory na zvířata.
(19)
Správní sankce by měly být stanoveny s ohledem na zásadu, že mají být odrazující a přiměřené, a na zvláštní problémy spojené s případy vyšší moci a mimořádnými okolnostmi. Správní sankce by měly být odstupňovány podle závažnosti zjištěného nesouladu a měly by zahrnovat i úplné vyloučení z jednoho nebo několika režimů podpory na plochu či opatření podpory na plochu na konkrétní období. Měly by zohledňovat zvláštnosti různých režimů podpory nebo opatření podpory, pokud jde o kritéria způsobilosti, závazky a další povinnosti, nebo možnost, že příjemce nemusí vykázat všechny své plochy s cílem uměle navodit stav, na jehož základě bude osvobozen od plnění ekologických povinností. Správní sankce stanovené tímto nařízením by měly být považovány za takové, jež dostatečně odrazují od úmyslného nesouladu.
(20)
S cílem umožnit členským státům efektivní provádění kontrol, zejména s ohledem na kontroly dodržování povinností v oblasti podmíněnosti, je třeba stanovit povinnost, aby příjemci ohlašovali v souladu s čl. 72 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013 veškeré plochy, které mají k dispozici, bez ohledu na to, zda na ně žádají, nebo nežádají o podporu.
(21)
Za účelem zjištění způsobilých ploch a pro potřeby výpočtu příslušného snížení plateb je nutné vymezit plochy patřící do stejné skupiny plodin. Jestliže je plocha ohlášena pro účely získání podpory v rámci více než jednoho režimu nebo opatření podpory, měla by se vzít v úvahu několikrát. Za účelem ekologizace je však třeba mezi jednotlivými skupinami plodin rozlišovat.
(22)
Pro platbu podpory v rámci režimu základní platby je nutné, aby se počet platebních nároků rovnal počtu způsobilých hektarů. Pro účely tohoto režimu je proto vhodné stanovit, že v případě rozdílu mezi počtem ohlášených platebních nároků a ohlášenou plochou by se platba měla vypočítat na základě nižšího údaje. S cílem předejít tomu, aby výpočty vycházely z neexistujících nároků, by mělo být stanoveno, že počet platebních nároků použitých pro výpočet nesmí být vyšší než počet platebních nároků, které má příjemce k dispozici.
(23)
U žádostí o podporu nebo platbu na plochu se nesoulad obvykle týká části ploch. Ohlášení větší plochy jednoho pozemku lze proto vyrovnat ohlášením menší plochy jiných pozemků se stejnou skupinou plodin. V rámci určité míry tolerance by mělo být stanoveno, že správní sankce se uplatní teprve poté, co je tato míra překročena.
(24)
Dále je třeba uvést, že u žádostí o podporu nebo žádosti o platbu na plochu jsou rozdíly mezi celkovou plochou ohlášenou v žádosti o podporu nebo žádosti o platbu a celkovou zjištěnou způsobilou plochou často nevýznamné. S cílem předejít velkému počtu drobných úprav žádostí by mělo být stanoveno, že žádosti o podporu nebo žádosti o platbu nemusí být upraveny podle zjištěné plochy, dokud není překročena určitá úroveň rozdílu.
(25)
S ohledem na zvláštní prvky režimu podpory na bavlnu by měla být v souvislosti s tímto režimem zavedena zvláštní ustanovení o správních sankcích.
(26)
Správní sankce by měly být v případě úmyslného nebo nedbalostního nesouladu s požadavky na způsobilost stanoveny s ohledem na zásadu, že mají být odrazující a přiměřené, v případech, kdy příjemce, který podává žádost v rámci režimu pro mladé zemědělce, neplní své povinnosti.
(27)
Správní sankce pro režimy podpory na zvířata a opatření podpory na zvířata by měly být stanoveny s ohledem na zásadu, že mají být odrazující a přiměřené, a na zvláštní problémy související s přírodními okolnostmi. Správní sankce by měly být odstupňovány podle závažnosti zjištěného nesouladu a měly by zahrnovat i úplné vyloučení z jednoho nebo několika režimů či opatření podpory na konkrétní období. Pokud jde o kritéria způsobilosti, měla by zohledňovat zvláštnosti jednotlivých režimů podpory nebo opatření podpory. Správní sankce podle tohoto nařízení by měly být stanoveny na dostatečně odrazující úrovni, aby se zabránilo úmyslnému ohlašování větší plochy.
(28)
V případě žádostí o podporu podaných v rámci režimů podpory na zvířata nebo v případě žádostí o platbu podaných v rámci opatření podpory na zvířata vede nesoulad k tomu, že podporu na dotyčné zvíře poskytnout nelze. Mělo by být stanoveno, že se snížení uplatní již od prvního zvířete, u něhož byl zjištěn nesoulad, správní sankce by však měla být bez ohledu na míru snížení méně přísná, pokud se nesoulad týká nejvýše tří zvířat. Ve všech ostatních případech by přísnost správní sankce měla záviset na procentním podílu zvířat, u nichž byl zjištěn nesoulad.
(29)
Obecně platí, že členské státy by měly přijmout veškerá další opatření nezbytná k zajištění řádného fungování integrovaného systému. Členské státy by měly mít možnost ukládat v případě potřeby dodatečné vnitrostátní sankce.
(30)
Možnost provádět opravy, aniž by to vedlo k uplatnění správní sankce stanovené v případě žádosti o podporu a žádosti o platbu, by se měla vztahovat i na chybné údaje obsažené v počítačové databázi ohledně ohlášených kusů skotu, u nichž tento nesoulad představuje porušení kritéria způsobilosti, pokud daný příjemce již nebyl vyrozuměn o záměru příslušného orgánu provést kontrolu na místě nebo již nebyl příslušným orgánem upozorněn na nesoulad v žádosti o podporu nebo žádosti o platbu.
(31)
Zamítnutí a odnětí podpory a správní sankce v souvislosti s opatřeními na podporu rozvoje venkova by měly být stanoveny s ohledem na zásadu, že mají být odrazující a přiměřené. Zamítnutí a odnětí podpory by mělo být odstupňováno podle závažnosti, rozsahu, trvání a opakování zjištěného nesouladu. Pokud jde o kritéria způsobilosti, závazky a jiné povinnosti, měly by být v zamítnutí a odnětí podpory a ve správních sankcích zohledněny zvláštnosti jednotlivých opatření podpory. V případě závažného nesouladu nebo v případě, kdy příjemce poskytl za účelem získání podpory nepravdivé důkazy, by měla být podpora zamítnuta a měla by být uložena správní sankce. Správní sankce by měly zahrnovat i úplné vyloučení z jednoho nebo několika opatření podpory nebo typů operací na konkrétní období.
(32)
U opatření na podporu rozvoje venkova by správními sankcemi neměla být dotčena možnost dočasně pozastavit podporu, jíž se týká nesoulad. Měla by být stanovena pravidla umožňující vymezit případy, kdy lze očekávat, že příjemce nesoulad odstraní v přiměřené lhůtě.
(33)
Pokud jde o roky 2015 a 2016, čl. 93 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013 stanoví, že pravidla podmíněnosti musí rovněž zahrnovat zachování stálých pastvin. V této souvislosti je nezbytné stanovit, že členské státy by měly v letech 2015 a 2016 nadále plnit své závazky podle poměru stanoveného v roce 2014.
(34)
V zájmu jasnosti a za účelem stanovení harmonizovaného základu pro posouzení nesouladu a pro výpočet a uplatňování správních sankcí v důsledku podmíněnosti je nutné upřesnit význam pojmů opakování, rozsah, závažnost a trvání nesouladu. Vedle toho je nutné vysvětlit, kdy se má za to, že k nesouladu došlo.
(35)
Pokud jde o nesoulad s povinnostmi v oblasti podmíněnosti, měly by být správní sankce stanoveny s ohledem na zásadu přiměřenosti. Měly by být uplatněny pouze v případě, že zemědělec jednal z nedbalosti nebo úmyslně, a měly by být odstupňovány podle závažnosti nesouladu.
(36)
S ohledem na povinnosti v oblasti podmíněnosti by se mělo vedle odstupňování správních sankcí podle zásady přiměřenosti stanovit, že počínaje určitým okamžikem je opakované porušení téže povinnosti v oblasti podmíněnosti po předchozím upozornění zemědělce považováno za úmyslný nesoulad.
(37)
Navíc pokud za zvláštních podmínek členský stát využije možnosti neuplatnit žádné správní sankce za nesoulad podle čl. 97 odst. 3 a čl. 99 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013, měly by být stanoveny požadavky týkající se odstranění příslušného nesouladu.
(38)
Pokud jde konkrétně o systém včasného varování uvedený v čl. 99 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013, pak v případě, že příjemce nesplní povinnost přijmout nápravná opatření, mělo by být uplatněno snížení zpětně za rok, za který byl systém včasného varování uplatněn. Při výpočtu správních sankcí by se v roce následné kontroly měla případně rovněž zohlednit skutečnost, že k předmětnému nesouladu došlo opakovaně. Aby byla příjemcům poskytnuta právní jistota, měla by být pro zpětné uplatnění správních sankcí stanovena lhůta.
(39)
Pokud jde o příjemce, kteří působí v rámci víceletých akcí zahájených na základě programů pro rozvoj venkova schválených podle nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 (6) a na které se vztahují povinnosti v oblasti podmíněnosti, mělo by být stanoveno, že za účelem snížení administrativní zátěže vnitrostátních orgánů odpovědných za kontrolu jejich souladu a zjednodušení postupů se v jejich případě uplatní nový kontrolní systém a správní sankce.
(40)
S ohledem na případy nesouladu s povinnostmi v oblasti podmíněnosti, na něž nebyly uplatněny správní sankce, jelikož se na ně vztahovalo pravidlo de minimis podle nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (7) nebo nařízení (ES) č. 1698/2005, ale u nichž členské státy měly zajistit, aby příjemci uvedené případy nesouladu odstranili, by měla být stanovena přechodná pravidla, která zajistí soulad povinnosti provést následnou kontrolu zavedenou před vstupem nařízení (EU) č. 1306/2013 v platnost s novými pravidly, jež uvedené nařízení v tomto ohledu obsahuje.
(41)
Z důvodů jasnosti a právní jistoty by nařízení (ES) č. 1122/2009 mělo být zrušeno. Nařízení Komise (EU) č. 65/2011 by mělo být rovněž zrušeno (8).
(42)
S ohledem na čl. 119 odst. 1 druhý pododstavec nařízení (EU) č. 1306/2013 by se toto nařízení mělo vztahovat na žádosti o podporu nebo žádosti o platbu, které se týkají hospodářských roků nebo prémiových období začínajících 1. ledna 2015,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení obsahuje ustanovení, která doplňují některé jiné než podstatné prvky nařízení (EU) č. 1306/2013, pokud jde o:
a)
podmínky částečného nebo celkového zamítnutí nebo odnětí podpory;
b)
určení správní sankce a stanovení zvláštní sazby, která má být uplatněna;
c)
určení případů, kdy se správní sankce neuloží;
d)
pravidla pro termíny, data a lhůty, připadá-li konečné datum pro podání žádostí či změn na státní svátek, sobotu nebo neděli;
e)
konkrétní definice potřebné pro harmonizované provádění integrovaného systému;
f)
základní rysy a technická pravidla pro systém identifikace zemědělských pozemků a identifikace příjemců;
g)
základní rysy, technická pravidla a požadavky na kvalitu systému identifikace a evidence platebních nároků;
h)
základ pro výpočet podpory, včetně pravidel týkajících se řešení některých případů, kdy způsobilé plochy zahrnují krajinné prvky nebo stromy;
i)
dodatečná pravidla pro zprostředkovatele, jako jsou útvary, subjekty a organizace, kteří jsou zapojeni do procesu poskytování podpory;
j)
zachování stálých pastvin ve vztahu k podmíněnosti;
k)
harmonizovaný základ pro výpočet správních sankcí v souvislosti s podmíněností;
l)
podmínky pro uplatnění a výpočet správních sankcí v souvislosti s podmíněností;
m)
doplnění pravidel stanovených v nařízení (EU) č. 1306/2013, která zajišťují plynulý přechod ze zrušených pravidel na pravidla nová.
Článek 2
Definice
1. Pro účely integrovaného systému uvedeného v čl. 67 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 se použijí definice v čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 a v čl. 67 odst. 4 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Použijí se rovněž tyto definice:
1)
„příjemcem“ se rozumí zemědělec definovaný v čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1307/2013 a uvedený v článku 9 uvedeného nařízení, příjemce, na kterého se vztahují povinnosti v oblasti podmíněnosti ve smyslu článku 92 nařízení (EU) č. 1306/2013, nebo příjemce, který získal podporu na rozvoj venkova podle čl. 2 bodu 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (9);
2)
„nesouladem“ se rozumí:
a)
v případě kritérií způsobilosti, závazků nebo jiných povinností souvisejících s podmínkami poskytování podpory podle čl. 67 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013 jakékoli nedodržení těchto kritérií způsobilosti, závazků nebo povinností, nebo
b)
v případě podmíněnosti nesoulad s povinnými požadavky na hospodaření podle právních předpisů Unie, se standardy týkajícími se dobrého zemědělského a environmentálního stavu půdy stanovenými členskými státy v souladu s článkem 94 nařízení (EU) č. 1306/2013 nebo se zachováním stálých pastvin podle čl. 93 odst. 3 uvedeného nařízení;
3)
„žádostí o podporu“ se rozumí žádost o podporu nebo o přistoupení k opatření podle nařízení (EU) č. 1305/2013;
4)
„žádostí o platbu“ se rozumí žádost příjemce o platbu od vnitrostátních orgánů podle nařízení (EU) č. 1305/2013;
5)
„jiným prohlášením“ se rozumí každé jiné prohlášení či dokument než žádost o podporu nebo žádost o platbu, který musí být předložen příjemcem nebo třetí stranou nebo musí být v jejich držení, aby byly splněny zvláštní požadavky vyplývající z některých opatření pro rozvoj venkova;
6)
„opatřeními pro rozvoj venkova v oblasti působnosti integrovaného systému“ se rozumějí opatření podpory udělená v souladu s čl. 21 odst. 1 písm. a) a b) a články 28 až 31, 33, 34 a 40 nařízení (EU) č. 1305/2013, popřípadě čl. 35 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) č. 1303/2013, s výjimkou opatření uvedených v čl. 28 odst. 9 nařízení (EU) č. 1305/2013 a opatření podle čl. 21 odst. 1 písm. a) a b) uvedeného nařízení, pokud jde o náklady na zavedení;
7)
„systémem identifikace a evidence zvířat“ se rozumí systém identifikace a evidence skotu vytvořený nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 (10) nebo systém identifikace a evidence ovcí a koz vytvořený nařízením Rady (ES) č. 21/2004 (11);
8)
„ušní značkou“ se rozumí ušní značka k individuální identifikaci skotu podle čl. 3 písm. a) a článku 4 nařízení (ES) č. 1760/2000 nebo ušní známka k individuální identifikaci ovcí a koz podle bodu A.3 přílohy nařízení (ES) č. 21/2004;
9)
„počítačovou databází zvířat“ se rozumí počítačová databáze uvedená v čl. 3 písm. b) a článku 5 nařízení (ES) č. 1760/2000 nebo ústřední evidence či počítačová databáze uvedená v čl. 3 odst. 1 písm. d) a článcích 7 a 8 nařízení (ES) č. 21/2004;
10)
„zvířecím pasem“ se rozumí zvířecí pas uvedený v čl. 3 písm. c) a článku 6 nařízení (ES) č. 1760/2000;
11)
„evidencí“ v souvislosti se zvířaty se rozumí evidence vedená chovatelem zvířat, který je uveden v čl. 3 písm. d) a článku 7 nařízení (ES) č. 1760/2000, nebo evidence uvedená v čl. 3 odst. 1 písm. b) a článku 5 nařízení (ES) č. 21/2004;
12)
„identifikačním kódem“ se rozumí identifikační kód uvedený v čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1760/2000 nebo kódy uvedené v bodě A.2 přílohy nařízení (ES) č. 21/2004;
13)
„režimem podpory na zvířata“ se rozumí opatření dobrovolné podpory vázané na produkci podle ustanovení kapitoly 1 hlavy IV nařízení (EU) č. 1307/2013, je-li roční platba, jež má být poskytnuta v rámci stanovených množstevních limitů, založena na stanoveném počtu zvířat;
14)
„opatřeními podpory na zvířata“ se rozumějí opatření nebo typy operací pro rozvoj venkova, u nichž je podpora založena na počtu zvířat nebo počtu ohlášených velkých dobytčích jednotek;
15)
„žádostí o podporu na hospodářská zvířata“ se rozumí žádost o vyplacení podpory, je-li roční platba, jež má být poskytnuta v rámci stanovených množstevních limitů, založena na stanoveném počtu zvířat v rámci dobrovolné podpory vázané na produkci podle ustanovení kapitoly 1 hlavy IV nařízení (EU) č. 1307/2013;
16)
„ohlášenými zvířaty“ se rozumějí zvířata, na něž se vztahuje žádost o podporu na hospodářská zvířata v rámci režimu podpory na zvířata nebo na něž se vztahuje žádost o platbu v souvislosti s opatřením podpory na zvířata;
17)
„zvířetem potenciálně způsobilým k získání podpory“ se rozumí zvíře, které by a priori mohlo potenciálně splnit kritéria způsobilosti pro získání podpory v rámci režimu podpory na zvířata nebo podpory v rámci opatření podpory na zvířata v daném roce podání žádosti;
18)
„zjištěným zvířetem“ se rozumí:
a)
v případě režimu podpory na zvířata zvíře, u něhož byly splněny všechny podmínky stanovené v předpisech o poskytování podpory, nebo
b)
v případě opatření podpory na zvířata zvíře identifikované prostřednictvím správních kontrol nebo kontrol na místě;
19)
„chovatelem zvířat“ se rozumí jakákoli fyzická nebo právnická osoba odpovědná za zvířata trvale nebo dočasně, a to i během přepravy nebo na trhu;
20)
„režimy podpory na plochu“ se rozumějí přímé platby na plochu ve smyslu čl. 67 odst. 4 písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013 s výjimkou zvláštních opatření v oblasti zemědělství ve prospěch nejvzdálenějších regionů Unie podle kapitoly IV nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 228/2013 (12) a zvláštních opatření v oblasti zemědělství ve prospěch menších ostrovů v Egejském moři podle kapitoly IV nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 229/2013 (13);
21)
„opatřeními podpory na plochu“ se rozumějí opatření nebo typy operací pro rozvoj venkova, u nichž je podpora založena na velikosti ohlášené plochy;
22)
„využitím“ v souvislosti s plochou se rozumí využití plochy z hlediska druhů plodin uvedených v čl. 44 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013 a druhů trvalých travních porostů definovaných v čl. 4 odst. 1 písm. h) uvedeného nařízení, jako stálé pastviny uvedené v čl. 45 odst. 2 písm. a) uvedeného nařízení, jako jiné plochy travních porostů, než je trvalý travní porost či stálá pastvina, jako pokrytí půdy nebo jako plochy bez plodin;
23)
„zjištěnou plochou“ se rozumí:
a)
v případě režimů podpory na plochu plocha, u níž byla splněna všechna kritéria způsobilosti nebo jiné povinnosti vztahující se k podmínkám poskytování podpory, bez ohledu na počet platebních nároků, které má příjemce k dispozici, nebo
b)
v případě opatření podpory na plochu plocha parcel nebo pozemků identifikovaná prostřednictvím správních kontrol nebo kontrol na místě;
24)
„zeměpisným informačním systémem“ (dále jen „GIS“) se rozumí technika počítačového zeměpisného informačního systému uvedeného v článku 70 nařízení (EU) č. 1306/2013;
25)
„referenčním pozemkem“ se rozumí zeměpisně vymezený prostor, který má jedinečnou identifikaci zaznamenanou v systému identifikace zemědělských pozemků uvedeném v článku 70 nařízení (EU) č. 1306/2013;
26)
„zeměpisným materiálem“ se rozumějí mapy nebo jiné dokumenty používané ke sdělování obsahových prvků systému GIS mezi žadateli o podporu a členskými státy.
2. Pro účely hlavy IV tohoto nařízení se použijí definice v hlavě VI nařízení (EU) č. 1306/2013.
Kromě toho se „standardy“ rozumí některý ze standardů stanovených členskými státy v souladu s článkem 94 nařízení (EU) č. 1306/2013, jakož i povinnosti týkající se stálých pastvin stanovené v čl. 93 odst. 3 uvedeného nařízení.
Článek 3
Uplatnění sankcí podle trestního práva
Ukládáním správních sankcí a zamítnutím či odnětím podpory stanoveným v tomto nařízení není dotčeno uplatňování sankcí podle trestního práva, jestliže tak vnitrostátní právní předpisy stanoví.
Článek 4
Vyšší moc a mimořádné okolnosti
1. Pokud jde o přímé platby, pak v případě, že příjemce nemohl jednat v souladu s kritérii způsobilosti nebo jinými povinnostmi v důsledku zásahu vyšší moci nebo mimořádných okolností, neztrácí nárok na podporu na plochu nebo zvířata, na něž bylo možné poskytnout podporu v době, kdy k zásahu vyšší moci nebo k mimořádným okolnostem došlo.
Pokud jde o opatření na podporu rozvoje venkova podle článků 28, 29, 33 a 34 nařízení (EU) č. 1305/2013, pak v případě, že příjemce nemohl splnit závazek v důsledku zásahu vyšší moci nebo mimořádných okolností, je příslušná platba odňata úměrně za roky, ve kterých k zásahu vyšší moci nebo k mimořádným okolnostem došlo. Odnětí se vztahuje pouze na ty části závazku, u nichž nedošlo k vícenákladům nebo ztrátě příjmu před zásahem vyšší moci nebo mimořádnými okolnostmi. Na kritéria způsobilosti ani jiné povinnosti se odnětí nevztahuje a neuplatní se žádná správní sankce.
Pokud jde o jiná opatření na podporu rozvoje venkova, členské státy v případě zásahu vyšší moci nebo mimořádných okolností nepožadují částečnou ani úplnou náhradu podpory. V případě víceletých závazků nebo plateb se náhrada podpory získané v předchozích letech nepožaduje, přičemž závazky jsou nadále plněny a platby prováděny v následujících letech v souladu s původní délkou jejich platnosti.
Je-li nesouladem způsobeným zásahem vyšší moci nebo mimořádnými okolnostmi dotčena podmíněnost, neuplatní se odpovídající správní sankce podle čl. 91 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. Případy vyšší moci a mimořádných okolností se písemně oznamují příslušnému orgánu spolu s příslušnými důkazy, jež tento orgán uzná za vhodné, do patnácti pracovních dnů ode dne, kdy je tak příjemce nebo osoba jím pověřená s to učinit.
HLAVA II
INTEGROVANÝ ADMINISTRATIVNÍ A KONTROLNÍ SYSTÉM
KAPITOLA I
SYSTÉMOVÉ POŽADAVKY
Článek 5
Identifikace zemědělských pozemků
1. Systém identifikace zemědělských pozemků uvedený v článku 70 nařízení (EU) č. 1306/2013 funguje na úrovni referenčních pozemků. Referenční pozemek obsahuje jednotku půdy, která představuje zemědělskou plochu definovanou v čl. 4 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) č. 1307/2013. V případě potřeby může referenční pozemek zahrnovat také plochy podle čl. 32 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 1307/2013 a zemědělskou půdu podle čl. 28 odst. 2 nařízení (EU) č. 1305/2013.
Členské státy vymezí referenční pozemky takovým způsobem, aby byly měřitelné, umožňovaly jedinečnou a jednoznačnou lokalizaci zemědělských pozemků, které jsou každoročně ohlášeny, a v zásadě byly stabilní v průběhu času.
2. Členské státy rovněž zajistí, aby ohlášené zemědělské pozemky byly spolehlivě identifikovány. Zejména vyžadují, aby žádosti o podporu a žádosti o platby obsahovaly podrobné údaje nebo aby k nim byly přiloženy doklady, které určí příslušný orgán, za účelem lokalizace a změření každého zemědělského pozemku. U každého referenčního pozemku členské státy:
a)
určí maximální způsobilou plochu pro účely režimů podpory uvedených v příloze I nařízení (EU) č. 1307/2013;
b)
určí maximální způsobilou plochu pro účely opatření souvisejících s plochou podle článků 28 až 31 nařízení (EU) č. 1305/2013;
c)
lokalizují a určí rozlohu těch ploch využívaných v ekologickém zájmu uvedených v čl. 46 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013, u nichž daný členský stát rozhodl, že mají být považovány za plochy využívané v ekologickém zájmu. Pro tento účel členské státy případně použijí přepočítací nebo váhové koeficienty stanovené v příloze X nařízení (EU) č. 1307/2013;
d)
určí, zda se na ně vztahují ustanovení pro horské oblasti, oblasti, které čelí značným přírodním omezením a ostatní oblasti postižené zvláštními omezeními podle článku 32 nařízení (EU) č. 1305/2013, oblasti sítě Natura 2000, oblasti, na které se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES (14), zemědělskou půdu schválenou pro pěstování bavlny podle článku 57 nařízení (EU) č. 1307/2013, plochy přirozeně ponechávané ve stavu vhodném pro pastvu nebo pěstování plodin podle čl. 4 odst. 1 písm. c) bodu iii) nařízení (EU) č. 1307/2013, plochy určené členskými státy k regionálnímu nebo kolektivnímu provádění ploch využívaných v ekologickém zájmu v souladu s čl. 46 odst. 5 a 6 nařízení (EU) č. 1307/2013, plochy, které byly oznámeny Komisi v souladu s článkem 20 nařízení (EU) č. 1307/2013, oblasti pokryté trvalými travními porosty, které jsou environmentálně citlivé v oblastech, na které se vztahují směrnice Rady 92/43/EHS (15) nebo směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES (16), a další citlivé oblasti podle čl. 45 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 nebo oblasti určené členskými státy v souladu s článkem 48 uvedeného nařízení.
3. Členské státy zajistí, aby maximální způsobilá plocha připadající na referenční pozemek podle odstavce 2 písm. a) byla správně vyčíslena s maximálním tolerančním rozpětím 2 % s přihlédnutím k tvaru a stavu referenčních pozemků.
4. V případě opatření podle čl. 21 odst. 1 písm. a) a článků 30 a 34 nařízení (EU) č. 1305/2013 mohou členské státy zavést vhodné alternativní systémy za účelem jednoznačného určení pozemků, na které se poskytuje podpora, pokud je plocha pokrytá lesy.
5. GIS funguje na základě vnitrostátního souřadnicového referenčního systému definovaného ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2007/2/ES (17), který umožňuje standardizované měření a jedinečnou identifikaci zemědělských pozemků na celém území dotčeného členského státu. Pokud se používají různé souřadnicové systémy, vzájemně se vylučují a každý z nich zajišťuje spojitost mezi jednotlivými informacemi, které odkazují na totožnou polohu.
Článek 6
Posouzení kvality systému identifikace zemědělských pozemků
1. Členské státy každoročně posoudí kvalitu systému identifikace zemědělských pozemků pro účely režimu základní platby a režimu jednotné platby na plochu podle kapitoly 1 hlavy III nařízení (EU) č. 1307/2013. Posouzení shody probíhá ve dvou úrovních.
V první úrovni posuzování kvality systému identifikace zemědělských pozemků se posuzují tyto prvky:
a)
správné vyčíslení maximální způsobilé plochy;
b)
poměr a rozdělení referenčních pozemků v případě, kdy se u maximální způsobilé plochy zohledňují nezpůsobilé plochy, nebo v případě, že se zemědělská plocha nezohledňuje;
c)
výskyt referenčních pozemků s kritickými vadami.
Ve druhé úrovni se posuzují tyto prvky kvality s cílem zjistit v systému identifikace zemědělských pozemků možné nedostatky:
a)
kategorizace referenčních pozemků v případě, kdy se u maximální způsobilé plochy zohledňují nezpůsobilé plochy, nebo v případě, kdy se zemědělská plocha nezohledňuje nebo vykazuje kritickou vadu;
b)
poměr ohlášené plochy k maximální způsobilé ploše uvnitř referenčních pozemků;
c)
procentní podíl referenčních pozemků, které se během let změnily.
Pokud výsledky posouzení kvality odhalí nedostatky v systému, členský stát přijme vhodná nápravná opatření.
2. Členské státy provádějí posouzení podle odstavce 1 na základě vzorku referenčních pozemků, který jim vybere a poskytne Komise. Použijí údaje umožňující posoudit stávající situaci na místě.
3. Do 31. ledna následujícího po příslušném kalendářním roce se Komisi zasílá hodnotící zpráva, případně doplněná o nápravná opatření a časový harmonogram jejich provedení.
Článek 7
Identifikace a evidence platebních nároků
1. Systém identifikace a evidence platebních nároků stanovený v článku 71 nařízení (EU) č. 1306/2013 je elektronický rejstřík na úrovni členského státu, který zejména u křížových kontrol podle odstavce 1 uvedeného článku zaručuje efektivní sledovatelnost platebních nároků, pokud jde o tyto prvky:
a)
držitele;
b)
roční hodnoty;
c)
datum stanovení nároku;
d)
datum poslední aktivace;
e)
původ, zejména z hlediska přidělení, původní, vnitrostátní nebo regionální rezervy, jakož i koupě, nájem a dědictví;
f)
v případech použití čl. 21 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013 nároky zachované na základě uvedeného ustanovení;
g)
popřípadě regionální omezení.
2. Členské státy s více než jednou platební agenturou se mohou rozhodnout elektronický rejstřík provozovat na úrovni platební agentury. V takovém případě dotčený členský stát zajistí, aby byly jednotlivé rejstříky navzájem slučitelné.
Článek 8
Identifikace příjemců
Aniž je dotčen čl. 72 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013, zaručí jednotný systém pro zaznamenání totožnosti každého příjemce stanovený v článku 73 uvedeného nařízení jedinečnou identifikaci všech žádostí o podporu a žádostí o platbu nebo jiných ohlášení podaných stejným příjemcem.
KAPITOLA II
ZEMĚDĚLSKÉ POZEMKY S KRAJINNÝMI PRVKY A STROMY
Článek 9
Určení ploch v případě, kdy zemědělské pozemky zahrnují krajinné prvky a stromy
1. V případě regionů, v nichž jsou některé krajinné prvky, zejména živé ploty, příkopy a zídky, tradiční součástí správných zemědělských postupů pěstování plodin nebo využití půdy na zemědělské ploše, mohou členské státy rozhodnout, že odpovídající plocha se má považovat za součást způsobilé plochy zemědělského pozemku ve smyslu čl. 67 odst. 4 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013, pokud nepřesáhne celkovou šířku, kterou dotčený členský stát určí. Tato šířka musí odpovídat tradiční šířce v dotčeném regionu a nesmí přesáhnout dva metry.
Pokud však členské státy před 9. prosincem 2009 Komisi oznámily šířku větší než dva metry v souladu s čl. 30 odst. 2 třetím pododstavcem nařízení Komise (ES) č. 796/2004 (18), lze stále použít tuto šířku.
První a druhý pododstavec se nevztahují na trvalé travní porosty s rozptýlenými krajinnými prvky a stromy, pokud se dotčený členský stát rozhodl používat poměrný systém podle článku 10.
2. Veškeré krajinné prvky podléhající požadavkům a standardům uvedeným v příloze II nařízení (EU) č. 1306/2013, jež tvoří součást celkové plochy zemědělského pozemku, se považují za součást způsobilé plochy tohoto zemědělského pozemku.
3. Zemědělský pozemek, který zahrnuje rozptýlené stromy, je považován za způsobilou plochu za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
zemědělské činnosti se na těchto pozemcích mohou provádět podobným způsobem jako na pozemcích bez stromů na stejné ploše a
b)
počet stromů na hektar nepřesáhne maximální hustotu.
Maximální hustotu podle prvního pododstavce písm. b) vymezí členské státy na základě tradičních pěstitelských postupů, přírodních podmínek a důvodů souvisejících s ochranou životního prostředí a oznámí ji. Nepřesáhne 100 stromů na hektar. Toto omezení však neplatí ve vztahu k opatřením stanoveným v článcích 28 a 30 nařízení (EU) č. 1305/2013.
Tento odstavec se nevztahuje na rozptýlené ovocné stromy, které nesou opakovaně úrodu, na rozptýlené stromy, které mohou být spásány na trvalých travních porostech, a na trvalé travní porosty s rozptýlenými krajinnými prvky a stromy, pokud se dotčený členský stát rozhodl používat poměrný systém podle článku 10.
Článek 10
Poměrný systém pro trvalé travní porosty s krajinnými prvky a stromy
1. Pokud jde o trvalé travní porosty s rozptýlenými nezpůsobilými prvky, jako jsou krajinné prvky a stromy, mohou se členské státy rozhodnout používat pro určování způsobilé plochy v rámci referenčního pozemku poměrný systém.
Poměrný systém uvedený v prvním pododstavci tvoří různé kategorie typů homogenního krajinného pokryvu, pro které se použije stanovený koeficient snížení vycházející z procentního podílu nezpůsobilé plochy. Kategorie představující nejnižší procentní podíl nezpůsobilé plochy nepřesáhne 10 % nezpůsobilé plochy a nepoužije se na ni žádný koeficient snížení.
2. Veškeré krajinné prvky podléhající požadavkům a standardům uvedeným v příloze II nařízení (EU) č. 1306/2013, jež tvoří součást celkové plochy zemědělského pozemku, se považují za součást způsobilé plochy.
3. Tento článek se nepoužije na trvalé travní porosty s ovocnými stromy, které nesou opakovaně úrodu.
KAPITOLA III
ŽÁDOSTI O PODPORU A ŽÁDOSTI O PLATBU
Článek 11
Jednotná žádost
Jednotná žádost se vztahuje alespoň na žádost o přímé platby podle čl. 72 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013, pokud jde o režim základní platby nebo režim jednotné platby na plochu a jiné režimy podpory na plochu.
Článek 12
Odchylka od konečného data pro podání
Odchylně od čl. 5 odst. 1 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1182/71 (19) platí, že pokud konečné datum pro podání žádosti o podporu, žádosti o platbu či jiných prohlášení nebo pro předložení jakýchkoli podkladů či smluv nebo konečné datum pro provedení změn jednotné žádosti nebo žádosti o platbu připadá na státní svátek, sobotu nebo neděli, považuje se za konečné datum bezprostředně následující pracovní den.
První pododstavec se rovněž použije na nejzazší možné datum pro opožděné podání podle čl. 13 odst. 1 třetího pododstavce a na nejzazší možné datum pro opožděné podání podle čl. 14 druhého pododstavce v případě žádostí příjemců o přiznání nebo zvýšení platebních nároků.
Článek 13
Opožděné podání
1. S výjimkou případů vyšší moci a mimořádných okolností podle článku 4 má podání žádosti o podporu nebo žádosti o platbu podle tohoto nařízení po uplynutí konečného data pro toto podání stanoveného Komisí na základě čl. 78 písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013 za následek snížení částek, na které by měl příjemce nárok, kdyby žádost podal ve stanovené lhůtě, o 1 % za každý pracovní den.
Aniž jsou dotčena jakákoli konkrétní opatření, která musí členské státy přijmout s cílem zajistit včasné předkládání veškerých podkladů tak, aby bylo možné naplánovat a provést účinné kontroly, první pododstavec se použije rovněž na žádosti o podporu, doklady, smlouvy nebo jiná prohlášení, které mají být předloženy příslušnému orgánu, pokud tyto žádosti o podporu, doklady, smlouvy nebo prohlášení zakládají způsobilost pro získání dotčené podpory. V takovém případě se snížení vztahuje na částku, která je za dotčenou podporu splatná.
Přesáhne-li toto prodlení 25 kalendářních dnů, považuje se žádost za nepřípustnou a příjemci není poskytnuta žádná podpora.
2. S výjimkou případů vyšší moci a mimořádných okolností podle článku 4 platí, že pokud příjemce režimů stanovených v článcích 46 a 47 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 (20), na kterého se rovněž vztahují povinnosti v oblasti podmíněnosti v souladu s článkem 92 nařízení (EU) č. 1306/2013, nepodá formulář jednotné žádosti do uplynutí konečného data uvedeného v odst. 1 prvním pododstavci tohoto článku, uplatní se snížení částek o 1 % za každý pracovní den. Maximální snížení nepřekročí 25 %. Procentní podíl snížení se uplatní na celkovou částku plateb souvisejících s opatřeními podle článků 46 a 47 nařízení (EU) č. 1308/2013 vydělenou třemi pro účely restrukturalizace a konverze.
3. S výjimkou případů vyšší moci a mimořádných okolností podle článku 4 má podání změny jednotné žádosti nebo žádosti o platbu po uplynutí konečného data pro toto podání stanoveného Komisí na základě čl. 78 písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013 za následek snížení částek vztahujících se ke skutečnému využití dotčených zemědělských pozemků o 1 % za každý pracovní den.
Změny jednotné žádosti nebo žádosti o platbu jsou přípustné pouze do nejzazšího možného dne pro opožděné podání jednotné žádosti nebo žádosti o platbu uvedeného v odst. 1 třetím pododstavci. Pokud však tento den nastane dříve než konečné datum pro podání změny jednotné žádosti nebo žádosti o platbu podle prvního pododstavce tohoto odstavce nebo připadne-li na toto konečné datum, pokládají se změny jednotné žádosti nebo žádosti o platbu provedené po tomto datu za nepřípustné.
Článek 14
Opožděné podání žádosti týkající se platebních nároků
S výjimkou případů vyšší moci a mimořádných okolností podle článku 4 má podání žádosti o přiznání platebních nároků, popřípadě o zvýšení hodnoty platebních nároků po uplynutí konečného data stanoveného pro tento účel Komisí na základě čl. 78 písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013 za následek snížení částek, jež mají být v daném roce na platební nároky přiznané příjemci, popřípadě na zvýšení hodnoty platebních nároků přiznané příjemci vyplaceny, o 3 % za každý pracovní den.
Přesáhne-li tohoto prodlení 25 kalendářních dnů, považuje se žádost za nepřípustnou a příjemci nejsou přiznány žádné platební nároky, popřípadě mu není přiznáno žádné zvýšení hodnoty platebních nároků.
KAPITOLA IV
VÝPOČET PODPORY A SPRÁVNÍCH SANKCÍ TÝKAJÍCÍCH SE REŽIMŮ PŘÍMÝCH PLATEB A OPATŘENÍ PRO ROZVOJ VENKOVA V OBLASTI PŮSOBNOSTI INTEGROVANÉHO SYSTÉMU
ODDÍL 1
Obecná pravidla
Článek 15
Výjimky z uplatnění správních sankcí
1. Správní sankce stanovené v této kapitole se nepoužijí na tu část žádosti o podporu nebo žádosti o platbu, v jejímž případě příjemce písemně informoval příslušný orgán o tom, že daná žádost o podporu nebo žádost o platbu byla chybná nebo se stala chybnou po svém podání, za předpokladu, že příjemce již nebyl vyrozuměn o záměru příslušného orgánu provést kontrolu na místě a že ho příslušný orgán již neinformoval o nesouladu v žádosti o podporu nebo žádosti o platbu.
2. Informace poskytnuté příjemcem, na něž se odkazuje v odstavci 1, vedou k úpravě žádosti o podporu nebo žádosti o platbu podle aktuálního stavu.
Článek 16
Neohlášení všech ploch
1. Jestliže příjemce v daném roce neohlásí všechny zemědělské pozemky související s plochami uvedenými v čl. 72 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 a rozdíl mezi celkovou plochou ohlášenou v jednotné žádosti nebo žádosti o platbu na jedné straně a ohlášenou plochou plus celkovou plochou neohlášených pozemků na druhé straně je větší než 3 % ohlášené plochy, celková částka přímých plateb na plochu nebo podpory v rámci opatření podpory na plochu splatných tomuto příjemci v daném roce se sníží až o 3 % v závislosti na závažnosti opomenutí.
Sankce vypočítaná v souladu s prvním pododstavcem se sníží o částku jakýchkoli správních sankcí uplatněných v souladu s čl. 28 odst. 2.
2. Odstavec 1 se použije rovněž na platby související s režimy stanovenými v článcích 46 a 47 nařízení (EU) č. 1308/2013, pokud se na příjemce vztahují povinnosti v oblasti podmíněnosti podle článku 92 nařízení (EU) č. 1306/2013. Procentní podíl snížení se uplatní na celkovou částku plateb souvisejících s opatřeními podle článků 46 a 47 nařízení (EU) č. 1308/2013 vydělenou třemi pro účely restrukturalizace a konverze.
3. Odstavec 1 se nepoužije na platby v rámci režimu pro malé zemědělce podle hlavy V nařízení (EU) č. 1307/2013.
ODDÍL 2
Režimy podpory na plochu, s výjimkou plateb na zemědělské postupy příznivé pro klima a životní prostředí, nebo opatření podpory na plochu
Článek 17
Obecné zásady
1. Pro účely tohoto oddílu se rozlišují tyto skupiny plodin:
a)
plochy ohlášené pro účely aktivace platebních nároků v rámci režimu základní platby nebo pro účely získání jednotné platby na plochu;
b)
skupina pro každou z ploch ohlášených pro účely jakéhokoli jiného režimu nebo opatření podpory na plochu, na nějž se vztahuje jiná sazba podpory nebo opatření;
c)
plochy ohlášené pod hlavičkou „jiné využití“.
2. Pokud jedna a tatáž plocha slouží jako základ pro žádost o podporu nebo žádost o platbu v rámci více než jednoho režimu nebo opatření podpory, bere se tato plocha v úvahu pro každý z těchto režimů nebo opatření podpory samostatně.
Článek 18
Základ pro výpočet plateb na plochu
1. S ohledem na žádosti o podporu v rámci režimu základní platby, režimu pro malé zemědělce, redistributivní platby, platby na oblasti s přírodními omezeními, popřípadě režimu pro mladé zemědělce, a pokud členské státy uplatňují režim základní platby, platí, že:
a)
je-li počet ohlášených platebních nároků vyšší než počet platebních nároků, které má příjemce k dispozici, sníží se počet ohlášených platebních nároků na počet platebních nároků, které má příjemce k dispozici;
b)
v případě rozdílu mezi počtem ohlášených platebních nároků a ohlášenou plochou se ohlášená plocha upraví na nižší údaj.
Tento odstavec se nepoužije v prvním roce přiznávání platebních nároků.
2. Pokud jde o platby pro mladé zemědělce a pokud si členský stát zvolí způsob platby stanovený v čl. 50 odst. 6, 7 a 8 nařízení (EU) č. 1307/2013, pak je-li plocha ohlášená v rámci režimu základní platby nebo režimu jednotné platby na plochu větší než limit stanovený členským státem v souladu s čl. 50 odst. 9 uvedeného nařízení, sníží se ohlášená plocha na daný limit.
3. Pokud jde o redistributivní platbu, pak je-li je plocha ohlášená v rámci režimu základní platby nebo režimu jednotné platby na plochu větší než limity stanovené členským státem v souladu s čl. 41 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013, sníží se ohlášená plocha na daný limit.
4. Pokud jde o platbu na oblasti s přírodními omezeními a pokud si členský stát zvolí způsob platby stanovený v čl. 48 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013, pak je-li plocha ohlášená v rámci režimu základní platby nebo režimu jednotné platby na plochu větší než maximální počet hektarů stanovený členským státem, sníží se ohlášená plocha na daný limit.
5. Pokud jde o žádosti o podporu nebo žádosti o platbu v rámci režimů nebo opatření podpory na plochu, pak je-li zjištěná plocha skupiny plodin větší než plocha, která byla ohlášena v žádosti o podporu, použije se pro výpočet podpory ohlášená plocha.
6. Aniž jsou dotčeny správní sankce v souladu s článkem 19, platí, že u žádostí o podporu nebo žádostí o platbu v rámci režimů nebo opatření podpory na plochu se v případě, že je ohlášená plocha větší než plocha, která byla zjištěna pro skupinu plodin podle čl. 17 odst. 1, podpora vypočítá na základě plochy zjištěné pro danou skupinu plodin.
Nicméně aniž je dotčen článek 60 nařízení (EU) č. 1306/2013, v případě, že rozdíl mezi celkovou zjištěnou plochou a celkovou plochou ohlášenou pro účely platby v rámci režimů přímé podpory stanovených v hlavách III, IV a V nařízení (EU) č. 1307/2013 nebo velikost celkové plochy ohlášená pro účely platby v rámci opatření podpory na plochu činí 0,1 ha nebo méně, se zjištěná plocha stanoví jako plocha rovnající se ohlášené ploše. Při tomto výpočtu se berou v úvahu pouze ohlášení větší plochy na úrovni skupiny plodin podle čl. 17 odst. 1.
Druhý pododstavec se nepoužije, činí-li rozdíl více než 20 % celkové plochy ohlášené pro platby.
7. Pro účely výpočtu podpory v rámci režimu základní platby se bere v úvahu průměr hodnot jednotlivých platebních nároků souvisejících s odpovídající ohlášenou plochou.
Článek 19
Správní sankce v případě ohlášení větší plochy
1. Pokud je v případě skupiny plodin podle čl. 17 odst. 1 plocha ohlášená pro účely jakéhokoli režimu nebo opatření podpory na plochu vyšší než plocha zjištěná podle článku 18, vypočítá se podpora na základě zjištěné plochy snížené o dvojnásobek zjištěného rozdílu, je-li tento rozdíl vyšší než 3 % nebo dva hektary, ale není vyšší než 20 % zjištěné plochy.
Pokud rozdíl přesahuje 20 % zjištěné plochy, nelze na danou skupinu plodin podporu na plochu poskytnout.
2. Pokud rozdíl přesahuje 50 %, nelze na danou skupinu plodin podporu na plochu poskytnout. Příjemce musí navíc uhradit další sankci rovnající se výši podpory, která odpovídá rozdílu mezi ohlášenou plochou a plochou zjištěnou podle článku 18.
3. Pokud v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce, ve kterém bylo zjištěno, že částku vypočítanou podle odstavců 1 a 2 nebude možné plně vyrovnat v souladu s pravidly stanovenými Komisí na základě čl. 57 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013, nevyrovnaný zůstatek se zruší.
Článek 20
Správní sankce související se zvláštní podporou na bavlnu
Aniž jsou dotčeny správní sankce, které se uplatňují podle článku 19 tohoto nařízení, platí, že v případě zjištění, že příjemce nedodržuje povinnosti plynoucí z čl. 61 odst. 1 a 2 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014 (21), ztratí příjemce právo na zvýšení podpory stanovené v čl. 60 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013. Kromě toho se podpora na bavlnu poskytovaná na způsobilý hektar podle článku 57 nařízení (EU) č. 1307/2013 sníží o částku rovnající se zvýšení, na něž by měl příjemce jinak nárok podle čl. 60 odst. 2 uvedeného nařízení.
Článek 21
Jiné správní sankce než za ohlášení větší plochy související s platbami pro mladé zemědělce podle kapitoly V hlavy III nařízení (EU) č. 1307/2013
1. Aniž jsou dotčeny správní sankce uplatňované v souladu s článkem 19, platí, že v případě zjištění, že příjemce neplní povinnosti stanovené v čl. 50 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 a článku 49 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014, se podpora pro mladé zemědělce nevyplatí nebo v plné výši odejme. Pokud se navíc zjistí, že příjemce poskytl pro účely prokázání plnění povinností nepravdivé důkazy, použije se sankce ve výši 20 % částky, na kterou příjemce má nebo by jinak měl nárok jako na platbu pro mladé zemědělce podle čl. 50 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013.
2. Pokud v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce, ve kterém bylo zjištěno, že částku neoprávněných plateb a správních sankcí uvedených v odstavci 1 nebude možné plně vyrovnat v souladu s pravidly stanovenými Komisí na základě čl. 57 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013, nevyrovnaný zůstatek se zruší.
ODDÍL 3
Platby na zemědělské postupy příznivé pro klima a životní prostředí
Článek 22
Obecné zásady
1. Pro účely tohoto oddílu se rozlišují tyto skupiny plodin:
a)
každá skupina ploch ohlášených jako plochy s některou plodinou podle čl. 44 odst. 4 nařízení (EU) č. 1307/2013;
b)
plochy, které jsou ohlášeny jako trvalé travní porosty a jsou environmentálně citlivé podle čl. 45 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013;
c)
jiné plochy ohlášené jako trvalé travní porosty, než jaké jsou uvedeny v písmeni b), a
d)
plochy ohlášené jako plochy využívané v ekologickém zájmu podle čl. 46 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013.
2. Je-li tatáž plocha ohlášena pro více než jednu skupinu plodin, bere se tato plocha v úvahu pro každou z těchto skupin zvlášť.
Článek 23
Základ pro výpočet platby na zemědělské postupy příznivé pro klima a životní prostředí s ohledem na způsobilé hektary ohlášené v rámci režimu základní platby nebo režimu jednotné platby na plochu
1. Pokud členský stát používá režim základní platby, platí, že:
a)
je-li počet ohlášených platebních nároků vyšší než počet platebních nároků, které má příjemce k dispozici, sníží se počet ohlášených platebních nároků na počet platebních nároků, které má příjemce k dispozici;
b)
v případě rozdílu mezi počtem ohlášených platebních nároků a ohlášenou plochou se ohlášená plocha upraví na nižší údaj.
2. Aniž jsou dotčeny správní sankce uplatňované v souladu s článkem 28, platí, že je-li plocha ohlášená v jednotné žádosti o základní platbu nebo jednotnou platbu na plochu větší než zjištěná plocha, použije se pro výpočet ekologické platby na zemědělské postupy příznivé pro klima a životní prostředí (dále jen „ekologická platba“) zjištěná plocha.
Je-li však plocha zjištěná pro účely režimu základní platby nebo režimu jednotné platby na plochu větší než plocha ohlášená v žádosti o podporu, použije se k výpočtu ekologické platby ohlášená plocha.
Článek 24
Snížení ekologické platby v případě nesouladu s požadavky na diverzifikaci plodin
1. Jestliže je v článku 44 nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoveno, že se hlavní plodina nesmí pěstovat na více než 75 % celkové plochy orné půdy, avšak plocha, která byla zjištěna pro hlavní skupinu plodin, pokrývá více než 75 %, sníží se plocha, která má být použita k výpočtu ekologické platby podle článku 23 tohoto nařízení, o 50 % celkové zjištěné plochy orné půdy vynásobené poměrem rozdílu.
Poměrem rozdílu uvedeným v prvním pododstavci se rozumí podíl plochy s hlavní skupinou plodin převyšující 75 % celkové zjištěné plochy orné půdy na celkové ploše vyžadované pro ostatní skupiny plodin.
2. Jestliže je v článku 44 nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoveno, že dvě hlavní plodiny se nesmějí pěstovat na více než 95 % celkové zjištěné plochy orné půdy, avšak plocha, která byla zjištěna pro dvě hlavní skupiny plodin, pokrývá více než 95 %, sníží se plocha, která má být použita k výpočtu ekologické platby podle článku 23 tohoto nařízení, o 50 % celkové zjištěné plochy orné půdy vynásobené poměrem rozdílu.
Poměrem rozdílu uvedeným v prvním pododstavci se rozumí podíl plochy s dvěma hlavními skupinami plodin převyšující 95 % celkové zjištěné plochy orné půdy na celkové ploše vyžadované pro ostatní skupiny plodin.
3. Jestliže je v článku 44 nařízení (EU) č. 1307/2013 stanoveno, že hlavní plodina se nesmí pěstovat na více než 75 % celkové zjištěné plochy orné půdy a dvě hlavní plodiny nesmějí pokrývat více než 95 %, avšak plocha, která byla zjištěna pro hlavní skupiny plodin, pokrývá více než 75 % a plocha, která byla zjištěna pro dvě hlavní skupiny plodin, pokrývá více než 95 %, sníží se plocha, která má být použita k výpočtu ekologické platby podle článku 23 tohoto nařízení, o 50 % celkové zjištěné plochy orné půdy vynásobené poměrem rozdílu.
Poměrem rozdílu uvedeným v prvním pododstavci se rozumí součet poměrů rozdílu vypočítaných podle odstavce 1 a 2. Hodnota tohoto poměru však nesmí být vyšší než 1.
4. Zjistí-li se, že příjemce po dobu tří let jedná v nesouladu s požadavky na diverzifikaci plodin popsanými v tomto článku, představuje plocha, o niž má být snížena plocha, která má být použita k výpočtu ekologické platby, v souladu s odstavci 1, 2 a 3 na následující roky, celkovou zjištěnou plochu orné půdy vynásobenou poměrem rozdílu.
Článek 25
Snížení ekologické platby v případě nesouladu s požadavky na trvalé travní porosty
1. Je-li zjištěn nesoulad s čl. 45 odst. 1 třetím pododstavcem nařízení (EU) č. 1307/2013, plocha, která má být použita k výpočtu ekologické platby podle článku 23 tohoto nařízení, se sníží o plochu, u níž byl zjištěn nesoulad s požadavky čl. 45 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (EU) č. 1307/2013.
2. Je-li zjištěn nesoulad s povinnostmi uvedenými v článku 44 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014, plocha, která má být použita pro výpočet ekologické platby podle článku 23 tohoto nařízení, se sníží o plochu, u níž byl zjištěn nesoulad s povinnostmi uvedenými v článku 44 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 639/2014.
3. Má se za to, že nesoulad je „zjištěn“, je-li prokázán v důsledku některého druhu kontrol provedených podle článku 74 nařízení (EU) č. 1306/2013 nebo je-li na něj jakýmkoli jiným způsobem upozorněn příslušný kontrolní orgán nebo platební agentura.
Článek 26
Snížení ekologické platby v případě nesouladu s požadavky na plochu využívanou v ekologickém zájmu
1. Plocha využívaná v ekologickém zájmu požadovaná podle čl. 46 odst. 1 nařízení (EU) č. 1307/2013 (dále jen „požadovaná plocha využívaná v ekologickém zájmu“) se vypočítá na základě celkové zjištěné plochy orné půdy, která případně podle čl. 46 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 zahrnuje zjištěné plochy uvedené v čl. 46 odst. 2 prvním pododstavci písm. c), d), g) a h) uvedeného nařízení.
2. Jestliže je požadovaná plocha využívaná v ekologickém zájmu větší než plocha využívaná v ekologickém zájmu zjištěná s přihlédnutím k váhovým koeficientům ploch využívaných v ekologickém zájmu podle čl. 46 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013, pak se plocha, která má být použita k výpočtu ekologické platby podle článku 23 tohoto nařízení, sníží o 50 % celkové zjištěné plochy orné půdy, která případně podle čl. 46 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 zahrnuje zjištěné plochy uvedené v čl. 46 odst. 2 prvním pododstavci písm. c), d), g) a h) uvedeného nařízení, vynásobené poměrem rozdílu.
Poměrem rozdílu uvedeným v prvním pododstavci se rozumí podíl rozdílu mezi požadovanou plochou využívanou v ekologickém zájmu a zjištěnou plochou využívanou v ekologickém zájmu na požadované ploše využívané v ekologickém zájmu.
3. Zjistí-li se, že příjemce po dobu tří let jedná v nesouladu s požadavky na plochu využívanou v ekologickém zájmu popsanými v tomto článku, představuje plocha, o niž má být snížena plocha, která má být použita k výpočtu ekologické platby, v souladu s odstavcem 2 na následující roky, celkovou zjištěnou plochu orné půdy, která případně podle čl. 46 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 zahrnuje zjištěné plochy uvedené v čl. 46 odst. 2 prvním pododstavci písm. c), d), g) a h) uvedeného nařízení, vynásobenou poměrem rozdílu.
Článek 27
Maximální snížení ekologické platby
1. Součet snížení vypočítaných podle článků 24 a 26 vyjádřený v hektarech nesmí být vyšší než celkový zjištěný počet hektarů orné půdy, která případně podle čl. 46 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 zahrnuje zjištěné plochy uvedené v čl. 46 odst. 2 prvním pododstavci písm. c), d), g) a h) uvedeného nařízení.
2. Aniž jsou dotčeny správní sankce uplatňované v souladu s článkem 28, nesmí být celkové snížení vypočítané podle článků 24 až 26 vyšší než ekologická platba vypočítaná podle článku 23.
Článek 28
Správní sankce související s ekologickou platbou
1. Jestliže se plocha, která má být použita pro výpočet ekologické platby podle článku 23, liší od plochy, která má být použita pro výpočet ekologické platby po uplatnění článků 24 až 27, vypočítá se ekologická platba z této druhé plochy snížené o dvojnásobek zjištěného rozdílu, pokud tento rozdíl představuje více než 3 % nebo dva hektary, ale ne více než 20 % plochy, která má být pro výpočet ekologické platby po uplatnění článků 24 až 27 použita.
Pokud je rozdíl větší než 20 %, neposkytne se žádná podpora.
Pokud je rozdíl větší než 50 %, neposkytne se žádná podpora. Příjemce musí navíc uhradit další sankci rovnající se výši podpory, která odpovídá rozdílu mezi plochou, jež má být použita pro výpočet ekologické platby podle článku 23, a plochou, jež má být pro výpočet ekologické platby použita po uplatnění článků 24 až 27.
2. Jestliže zemědělec neohlásí všechny své plochy orné půdy, v důsledku čehož by byl vyňat z povinností stanovených v článcích 44, 45 a 46 nařízení (EU) č. 1307/2013, nebo neohlásí všechny své trvalé travní porosty, které jsou environmentálně citlivé podle čl. 45 odst. 1 uvedeného nařízení, a jestliže je tato neohlášená plocha větší než 0,1 ha, pak plocha, která má být použita pro výpočet ekologické platby po uplatnění článků 24 až 27 tohoto nařízení, se sníží o dalších 10 %.
3. V souladu s čl. 77 odst. 6 nařízení (EU) č. 1306/2013 se správní sankce vypočítaná podle odstavců 1 a 2 tohoto článku nepoužije v roce podání žádosti 2015 a 2016. Správní sankce vypočítaná podle odstavce 1 a 2 se vydělí pěti a je omezena na nejvýše 20 % částky ekologické platby, na niž by měl daný zemědělec nárok podle článku 23 v roce podání žádosti 2017, a vydělí čtyřmi a omezí na nejvýše 25 % téže částky počínaje rokem podání žádosti 2018.
4. Pokud v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce, ve kterém bylo zjištěno, že výši správních sankcí vypočítaných podle odstavců 1, 2 a 3 nebude možné plně vyrovnat v souladu s pravidly stanovenými Komisí na základě čl. 57 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013, nevyrovnaný zůstatek se zruší.
Článek 29
Pravidla platná pro rovnocenné postupy
Tento oddíl se použije obdobně na rovnocenné postupy uvedené v čl. 43 odst. 3 nařízení (EU) č. 1307/2013.
ODDÍL 4
Dobrovolná podpora vázaná na produkci poskytovaná na základě žádostí o podporu na hospodářská zvířata v rámci režimů podpory na zvířata nebo podpora na rozvoj venkova poskytovaná na základě žádostí o platbu v rámci opatření podpory na zvířata
Článek 30
Základ pro výpočet
1. Podporu nelze v žádném případě poskytnout na vyšší počet zvířat, než jaký je uveden v žádosti o podporu nebo v žádosti o platbu.
2. Zvířata, která se nacházejí v zemědělském podniku, lze považovat za zjištěná pouze tehdy, pokud jsou identifikována v žádosti o podporu nebo žádosti o platbu. Identifikovaná zvířata lze bez ztráty práva na výplatu podpory nahradit za předpokladu, že daný příjemce již nebyl příslušným orgánem upozorněn na nesoulad v žádosti nebo nebyl vyrozuměn o záměru tohoto orgánu provést kontrolu na místě. Pokud členský stát nevyužije možnosti zavést systém bez žádostí v souladu s pravidly stanovenými Komisí na základě čl. 78 písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013, zajistí všemi prostředky, že neexistují žádné pochybnosti o tom, kterých zvířat se žádosti příjemců týkají.
3. Aniž je dotčen článek 31, platí, že je-li počet zvířat ohlášených v žádosti o podporu nebo žádosti o platbu vyšší než počet zvířat zjištěných při správních kontrolách nebo kontrolách na místě, podpora se vypočítá podle počtu zjištěných zvířat.
4. Při zjištění případů nesouladu se systémem identifikace a evidence skotu platí, že:
a)
kus skotu, který se nachází v zemědělském podniku a který ztratil jednu ze dvou ušních značek, se považuje za zjištěný za předpokladu, že ho lze jednoznačně a jednotlivě identifikovat podle ostatních prvků systému identifikace a evidence skotu uvedených v čl. 3 prvním pododstavci písm. b), c) a d) nařízení (ES) č. 1760/2000;
b)
pokud jeden jediný kus skotu nacházející se v zemědělském podniku ztratil obě ušní značky, považuje se za zjištěný za předpokladu, že ho lze nadále identifikovat podle evidence, zvířecího pasu, databáze nebo jiného prostředku stanoveného v nařízení (ES) č. 1760/2000 a že chovatel zvířat může doložit, že již před oznámením kontroly na místě podnikl kroky k nápravě situace;
c)
pokud se zjištěný nesoulad týká chybných záznamů v evidenci nebo ve zvířecích pasech, považuje se dotyčné zvíře za nezjištěné pouze v případě, že jsou tyto chyby zjištěny alespoň při dvou kontrolách v průběhu 24 měsíců. Ve všech ostatních případech se dotyčná zvířata považují za nezjištěná již po prvním zjištění nesrovnalosti.
Zápisy a hlášení do systému identifikace a evidence skotu lze kdykoli pozměnit, pokud došlo ke zjevným chybám uznaným příslušným orgánem.
5. Ovce nebo koza, která se nachází v zemědělském podniku a která ztratila jednu ušní značku, se považuje za zjištěnou za předpokladu, že ji lze nadále identifikovat první identifikační značkou v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 21/2004 a že jsou splněny všechny ostatní požadavky systému identifikace a evidence ovcí a koz.
Článek 31
Správní sankce související se zvířaty ohlášenými v rámci režimů nebo opatření podpory na zvířata
1. Pokud je v souvislosti se žádostí o podporu v rámci režimu podpory na zvířata nebo v souvislosti se žádostí o platbu v rámci opatření podpory na zvířata zjištěn rozdíl mezi počtem ohlášených zvířat a počtem zvířat zjištěných v souladu s čl. 30 odst. 3, sníží se celková výše podpory, na niž má příjemce v rámci daného režimu nebo opatření podpory v daném roce podání žádosti nárok, o procentní podíl, který se stanoví podle odstavce 3 tohoto článku, pokud byl nesoulad zjištěn nejvýše u tří zvířat.
2. Pokud byl nesoulad zjištěn u více než tří zvířat, sníží se celková částka podpory, na niž má příjemce v daném roce podání žádosti nárok v rámci režimu nebo opatření podpory uvedených v odstavci 1:
a)
o procentní podíl, který se stanoví v souladu s odstavcem 3, pokud uvedený procentní podíl není vyšší než 10 %;
b)
o dvojnásobek procentního podílu stanoveného v souladu s odstavcem 3, pokud je procentní podíl vyšší než 10 %, ale nepřesahuje 20 %.
Pokud je procentní podíl stanovený v souladu s odstavcem 3 vyšší než 20 %, nebude příjemci v daném roce podání žádosti vyplacena žádná podpora, na niž by měl podle čl. 30 odst. 3 v rámci režimu nebo opatření podpory nárok.
Pokud je procentní podíl stanovený v souladu s odstavcem 3 vyšší než 50 %, nebude příjemci v daném roce podání žádosti vyplacena žádná podpora, na niž by měl podle čl. 30 odst. 3 v rámci režimu nebo opatření podpory nárok. Příjemce musí navíc uhradit další sankci ve výši rovnající se částce, která odpovídá rozdílu mezi počtem ohlášených zvířat a počtem zvířat zjištěných podle článku 30 odst. 3. Pokud v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce, ve kterém bylo zjištěno, že uvedenou částku nebude možné plně vyrovnat v souladu s pravidly stanovenými Komisí na základě čl. 57 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013, nevyrovnaný zůstatek se zruší.
3. Pro stanovení procentních podílů uvedených v odstavcích 1 a 2 se počet zvířat, která byla ohlášena v rámci režimu nebo opatření podpory na zvířata a v jejichž případě byl zjištěn nesoulad, vydělí počtem zvířat zjištěných pro daný režim nebo opatření podpory na zvířata v souvislosti s příslušnou žádostí o podporu nebo žádostí o platbu na daný rok.
Pokud členský stát využije možnosti zavést systém bez žádostí v souladu s pravidly stanovenými Komisí na základě čl. 78 písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013, považují se zvířata, která jsou potenciálně způsobilá k poskytnutí podpory a která nejsou řádně identifikována nebo evidována v systému identifikace a evidence zvířat, za zvířata, u nichž byl zjištěn nesoulad.
Článek 32
Výjimky z uplatnění správních sankcí v případě přírodních okolností
Správní sankce stanovené v článku 31 se nepoužijí v případech, kdy příjemce není schopen plnit kritéria způsobilosti, závazky nebo jiné povinnosti v důsledku přírodních okolností s dopadem na živý inventář nebo stádo, za předpokladu, že písemně uvědomil příslušný orgán do deseti pracovních dnů ode dne, kdy zjistil jakékoli snížení počtu zvířat.
Aniž jsou dotčeny konkrétní okolnosti, které je třeba vzít v úvahu v jednotlivých případech, mohou příslušné orgány uznat přírodní okolnosti s dopadem na živý inventář nebo stádo spočívající ve:
a)
smrti zvířete v důsledku nákazy nebo
b)
smrti zvířete v důsledku nehody, za kterou příjemce nemůže být činěn odpovědným.
Článek 33
Dodatečné sankce a opatření
1. Členské státy mohou stanovit dodatečné vnitrostátní sankce uplatňované na zprostředkovatele, kteří jsou zapojeni do procesu získávání podpory, s cílem zajistit soulad s požadavky v oblasti kontroly, včetně dodržování oznamovací povinnosti.
2. Pokud se u důkazů poskytovaných jinými útvary, subjekty nebo organizacemi, než jsou příslušné orgány, v souladu s pravidly stanovenými Komisí na základě čl. 78 písm. c) nařízení (EU) č. 1306/2013 zjistí, že byly nedbalostí nebo úmyslně předloženy jako nesprávné, uplatní dotčený členský stát příslušné vnitrostátní sankce v souladu s vnitrostátními právními předpisy. Je-li takový nesoulad zjištěn podruhé, odebere se příslušnému útvaru, subjektu nebo organizaci nejméně na rok právo poskytovat důkazy, které by sloužily k získání podpory.
Článek 34
Změny a úpravy záznamů v počítačové databázi skotu
Pokud jde o ohlášené kusy skotu, použije se článek 15 na chyby a opomenutí související se záznamy v počítačové databázi skotu, které byly provedeny od okamžiku podání žádosti o podporu nebo žádosti o platbu.
HLAVA III
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO OPATŘENÍ NA PODPORU ROZVOJE VENKOVA
Článek 35
Nesoulad s jinými kritérii způsobilosti, než je velikost plochy nebo počet zvířat, se závazky nebo s dalšími povinnostmi
1. Požadovaná podpora je zamítnuta nebo v plné výši odňata, nejsou-li dodržena kritéria způsobilosti.
2. Požadovaná podpora je zamítnuta nebo v plné výši či zčásti odňata, nejsou-li dodrženy tyto závazky nebo jiné povinnosti:
a)
závazky stanovené v programu rozvoje venkova nebo
b)
případně další povinnosti související s danou operací stanovené v právních předpisech Unie nebo vnitrostátních právních předpisech nebo v programu rozvoje venkova, zejména v normách a požadavcích týkajících se veřejných zakázek, státních podpor a jiných závazných normách a požadavcích.
3. Při rozhodování o výši zamítnuté nebo odňaté podpory v důsledku nesouladu se závazky nebo jinými povinnostmi uvedenými v odstavci 2 přihlédne členský stát k závažnosti, rozsahu, trvání a opakování nesouladu týkajícího se podmínek poskytování podpory podle odstavce 2.
Závažnost nesouladu závisí zejména na závažnosti z něj vyplývajících důsledků, přičemž se zohledňují cíle nedodržených závazků nebo povinností.
Rozsah nesouladu závisí zejména na účinku, který vyvolá na celkovou operaci.
Trvání závisí zejména na době, po kterou účinek trvá, nebo na možnosti tento účinek přiměřenými prostředky ukončit.
Opakování závisí na tom, zda byl obdobný nesoulad zjištěn již dříve během posledních čtyř let nebo v průběhu celého programového období 2014-2020, pokud jde o stejného příjemce a stejné opatření nebo typ operace nebo o obdobné opatření v případě programového období 2007-2013.
4. V případě víceletých závazků nebo plateb platí, že odnětí na základě kritérií uvedených v odstavci 3 se rovněž vztahuje na částky, které byly pro účely téže operace vyplaceny již v předchozích letech.
5. V případě, že celkové posouzení na základě kritérií uvedených v odstavci 3 vede ke zjištění závažného nesouladu, podpora je zamítnuta nebo v plné výši odňata. Příjemce je navíc během kalendářního roku zjištění nesouladu a během následujícího kalendářního roku vyloučen ze stejného opatření nebo typu operace v rámci téhož opatření.
6. Pokud se prokáže, že příjemce poskytl za účelem získání podpory nepravdivé důkazy nebo že vlastní nedbalostí neposkytl potřebné informace, podpora je zamítnuta nebo v plné výši odňata. Příjemce je navíc během kalendářního roku zjištění nesouladu a během následujícího kalendářního roku vyloučen ze stejného opatření nebo typu operace v rámci téhož opatření.
7. Pokud v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce, ve kterém bylo zjištěno, že odnětí podpory a správní sankce uvedené v odstavcích 1, 2, 4, 5 a 6 nebude možné plně vyrovnat v souladu s pravidly stanovenými Komisí na základě čl. 57 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013, nevyrovnaný zůstatek se zruší.
Článek 36
Pozastavení podpory
Platební agentura může v souvislosti s některými náklady podporu pozastavit, je-li zjištěn nesoulad, který vedl k uložení správní sankce. Platební agentura toto pozastavení zruší, jakmile příjemce příslušnému orgánu uspokojivě prokáže, že situaci napravil. Pozastavení podpory netrvá déle než tři měsíce. Členské státy rovněž mohou v závislosti na typu operací a účincích příslušného nesouladu stanovit i kratší maximální lhůtu.
Platební agentura může podporu pozastavit pouze v případě, kdy nesouladem není dotčeno dosažení obecného účelu dotčené operace a kdy lze předpokládat, že příjemce bude schopen situaci v rámci vymezené maximální lhůty napravit.
HLAVA IV
KONTROLNÍ SYSTÉM A SPRÁVNÍ SANKCE VE VZTAHU K PODMÍNĚNOSTI
KAPITOLA I
ZACHOVÁNÍ STÁLÝCH PASTVIN
Článek 37
Povinnosti týkající se stálých pastvin
1. Je-li zjištěno, že poměr uvedený v čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 1122/2009 se v roce 2014 na vnitrostátní nebo regionální úrovni snížil, může dotyčný členský stát stanovit příjemcům žádajícím o některou podporu v rámci režimů přímých plateb v roce 2015 povinnost, aby bez předchozího povolení nepřeměňovali půdu pokrytou stálými pastvinami.
Pokud se zjistí, že se tento poměr v roce 2014 snížil o více než 5 %, dotyčný členský stát tuto povinnost stanoví.
Jestliže je povolení uvedené v prvním a druhém pododstavci podmíněno vyčleněním určité plochy půdy jako stálé pastviny, tato půda se odchylně od definice stanovené v čl. 2 druhém pododstavci bodě 2 nařízení (ES) č. 1122/2009 považuje za stálou pastvinu od prvního dne přeměny. Tato plocha musí být využívána k pěstování trav nebo jiných zelených pícnin po dobu pěti po sobě jdoucích let ode dne přeměny.
2. Povinnost příjemců stanovená v odstavci 1 se nepoužije, pokud příjemci vytvořili půdu pokrytou stálými pastvinami v souladu s nařízeními Rady (EHS) č. 2078/92 (22), (ES) č. 1257/1999 (23) a (ES) č. 1698/2005.
3. Je-li zjištěno, že splnění povinnosti uvedené v čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1122/2009 nelze v roce 2014 zajistit, stanoví dotyčný členský stát kromě opatření, která mají být přijata podle odstavce 1 tohoto článku, na vnitrostátní nebo regionální úrovni příjemcům žádajícím o podporu v rámci některého z režimů přímých plateb v roce 2015 povinnost, aby půdu opětovně přeměnili na půdu pokrytou stálými pastvinami.
První pododstavec se vztahuje pouze na příjemce, kteří mají k dispozici půdu, která byla přeměněna z půdy pokryté stálými pastvinami na půdu určenou k jiným účelům.
První pododstavec se vztahuje na plochu půdy takto přeměněnou od prvního dne 24měsíčního období předcházejícího poslednímu dni pro podání jednotných žádostí v dotčeném členském státě v souladu s čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1122/2009.
V takovém případě zemědělci opětovně přemění určitý procentní podíl této plochy na stálou pastvinu nebo vyčlení plochu o této rozloze jako stálou pastvinu. Tento procentní podíl se vypočítá na základě rozlohy plochy takto přeměněné zemědělcem a rozlohy plochy nezbytné k opětovnému nastolení rovnováhy.
Pokud však byla tato plocha po své přeměně na půdu určenou k jiným účelům převedena, první pododstavec se použije jedině tehdy, pokud k převodu došlo po 6. květnu 2004.
Plochy opětovně přeměněné na stálou pastvinu nebo vyčleněné jako stálá pastvina se odchylně od čl. 2 druhého pododstavce bodu 2 nařízení (ES) č. 1122/2009 považují za „stálé pastviny“ od prvního dne opětovné přeměny nebo vyčlenění. Takové plochy musí být užívány k pěstování trav nebo jiných zelených pícnin po dobu pěti po sobě jdoucích let ode dne přeměny.
4. Odstavce 1 a 3 se použijí pouze během roku 2015.
5. Členské státy provedou v letech 2015 a 2016 kontroly s cílem zajistit soulad s odstavci 1 a 3.
KAPITOLA II
VÝPOČET A UPLATŇOVÁNÍ SPRÁVNÍCH SANKCÍ
Článek 38
Obecná pravidla týkající nesouladu
1. Pro účely této kapitoly se „opakováním“ nesouladu rozumí nesoulad s tímtéž požadavkem nebo s toutéž normou zjištěný více než jednou v průběhu tří po sobě jdoucích kalendářních let, pokud byl příjemce o předchozím nesouladu již informován a měl případně možnost přijmout nezbytná opatření k jeho nápravě. Pro účely stanovení toho, že došlo k opakování nesouladu, se zohlední případy nesouladu zjištěné podle nařízení (ES) č. 1122/2009, přičemž se zejména standardy pro dobrý zemědělský a environmentální stav půdy (DZES) 3 uvedené v příloze II nařízení (EU) č. 1306/2013 považují za rovnocenné povinným požadavkům na hospodaření (PPH) 2 uvedeným v příloze II nařízení (ES) č. 73/2009 ve znění platném k 21. prosinci 2013.
2. „Rozsah“ nesouladu se určí s přihlédnutím zejména k tomu, zda má dalekosáhlý dopad nebo zda se omezuje na samotný zemědělský podnik.
3. „Závažnost“ nesouladu závisí zejména na tom, jak významné jsou jeho důsledky s ohledem na cíle dotčeného požadavku nebo normy.
4. Zda je nesoulad „trvalý“, závisí zejména na době, po kterou účinek trvá, nebo na možnosti tento účinek přiměřenými prostředky ukončit.
5. Pro účely této kapitoly se za „zjištěné“ považují případy nesouladu, které vyplynou z jakékoli kontroly provedené v souladu s tímto nařízením nebo na které byl jakýmkoli jiným způsobem upozorněn příslušný kontrolní orgán nebo případně platební agentura.
Článek 39
Výpočet a uplatnění správních sankcí v případě nedbalosti
1. Pokud ke zjištěnému nesouladu došlo z nedbalosti příjemce, uplatní se snížení. Toto snížení zpravidla činí 3 % celkové částky vyplývající z plateb a ročních prémií uvedených v článku 92 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Platební agentura však může na základě posouzení významu nesouladu uvedeného příslušným kontrolním orgánem v hodnotící části kontrolní zprávy s přihlédnutím ke kritériím uvedeným v čl. 38 odst. 1 až 4 rozhodnout buď o snížení uvedeného procentního podílu na 1 %, nebo o jeho zvýšení na 5 % celkové částky uvedené v prvním pododstavci, anebo v případech, kdy ustanovení vztahující se k dotčenému požadavku nebo standardu připouštějí možnost dále se zjištěným nesouladem nezabývat, nebo v případech, ve kterých je poskytována podpora podle čl. 17 odst. 5 a 6 nařízení (EU) č. 1305/2013, neuložit snížení vůbec.
2. Pokud se členský stát rozhodne neuplatnit správní sankci podle čl. 97 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013 a příjemce situaci nenapraví ve lhůtě stanovené příslušným orgánem, správní sankce se uplatní.
Příslušný orgán lhůtu stanoví nejpozději na konec roku následujícího po roce, v němž došlo ke zjištění.
3. Pokud členský stát využije možnosti stanovené v čl. 99 odst. 2 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1306/2013 a příjemce situaci nenapraví ve lhůtě stanovené příslušným orgánem, uplatní se zpětně za rok prvního zjištění nesouladu, kdy byl použit systém včasného varování, snížení nejméně o 1 % stanovené v odstavci 1 tohoto článku, jestliže se zjistí, že nesoulad nebyl odstraněn během období nejvýše tří po sobě jdoucích kalendářních let počítaných od začátku uvedeného roku.
Příslušný orgán lhůtu stanoví nejpozději na konec roku následujícího po roce, v němž došlo ke zjištění.
Nesoulad, který příjemce odstranil ve stanovené lhůtě, se nepovažuje za nesoulad pro účely stanovení toho, zda došlo k jeho opakování v souladu s odstavcem 4.
4. Aniž jsou dotčeny případy úmyslného nesouladu, snížení, které se má uplatnit při prvním opakování téhož nesouladu podle odstavce 1, se vynásobí koeficientem tři.
V případě dalších opakování se koeficientem tři vynásobí vždy výsledek snížení stanovený za předchozí opakování. Maximální snížení však nepřekročí 15 % celkové částky uvedené v odstavci 1.
Po dosažení maximálního procentního podílu ve výši 15 % sdělí platební agentura dotčenému příjemci, že bude-li tentýž nesoulad zjištěn znovu, bude se mít za to, že příjemce jednal úmyslně ve smyslu článku 40.
Článek 40
Výpočet a uplatnění správních sankcí v případě úmyslného nesouladu
Pokud se zjištěného nesouladu dopustil příjemce úmyslně, uplatní se na celkovou částku uvedenou v čl. 39 odst. 1 snížení, které činí zpravidla 20 % této celkové částky.
Platební agentura však může na základě posouzení významu nesouladu uvedeného příslušným kontrolním orgánem v hodnotící části kontrolní zprávy s ohledem na kritéria uvedená v čl. 38 odst. 1 až 4 rozhodnout o snížení tohoto procentního podílu na nejméně 15 %, nebo o jeho zvýšení až na 100 % celkové částky.
Článek 41
Kumulace správních sankcí
Pokud případ nesouladu ve smyslu čl. 2 odst. 1 druhého pododstavce bodu 2 písm. b) zároveň představuje nesoulad ve smyslu čl. 2 odst. 1 druhého pododstavce bodu 2 písm. a), správní sankce se uplatní v souladu s pravidly stanovenými Komisí na základě čl. 77 odst. 8 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013.
HLAVA V
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 42
Přechodná pravidla týkající se podmíněnosti
1. Pokud jde o povinnosti v oblasti podmíněnosti, které se vztahují na příjemce opatření zavedených podle nařízení (ES) č. 1698/2005, použijí se pravidla o kontrolním systému a správních sankcích stanovená v tomto nařízení a v prováděcích aktech přijatých Komisí na základě nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. V případech nesouladu s povinnostmi v oblasti podmíněnosti, na něž nebyly uplatněny správní sankce, protože se na ně vztahovalo pravidlo de minimis podle čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 73/2009 nebo podle čl. 51 odst. 2 nařízení (EU) č. 1698/2005, se použije ustanovení čl. 97 odst. 3 druhého pododstavce nařízení č. 1306/2013 s ohledem na povinnost kontrolního orgánu přijmout opatření nezbytná k ověření toho, že příjemce zjištěný nesoulad odstranil.
Článek 43
Zrušení
Nařízení (ES) č. 1122/2009 a (EU) č. 65/2011 se zrušují s účinkem ode dne 1. ledna 2015.
Uvedená nařízení se však nadále použijí na:
a)
žádosti o podporu v souvislosti s přímými platbami podané za prémiová období počínající přede dnem 1. ledna 2015;
b)
žádosti o platbu podané za rok 2014 a
c)
kontrolní systém a správní sankce, pokud jde o povinnosti zemědělců v oblasti podmíněnosti podle článků 85 t a 103z nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 (24).
Článek 44
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na žádosti o podporu nebo žádosti o platbu, které se týkají roku podání žádosti nebo prémiových období počínajících dnem 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. března 2014.
REGULAMENTUL DELEGAT (UE) NR. 640/2014 AL COMISIEI
din 11 martie 2014
de completare a Regulamentului (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește Sistemul Integrat de Administrare și Control și condițiile pentru refuzarea sau retragerea plăților și pentru sancțiunile administrative aplicabile în cazul plăților directe, al sprijinului pentru dezvoltare rurală și al ecocondiționalității
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, (CE) nr. 1290/2005 și (CE) nr. 485/2008 ale Consiliului (1), în special articolul 63 alineatul (4), articolul 64 alineatul (6), articolul 72 alineatul (5), articolul 76, articolul 77 alineatul (7), articolul 93 alineatul (4), articolul 101 alineatul (1) și articolul 120,
întrucât:
(1)
Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 abrogă și înlocuiește, printre altele, Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului (2). Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 conferă Comisiei competența de a adopta acte delegate și acte de punere în aplicare. Pentru a se asigura funcționarea fără probleme a sistemului în noul cadru juridic, trebuie adoptate anumite norme prin intermediul unor astfel de acte. Actele respective ar trebui să înlocuiască în special normele prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1122/2009 al Comisiei (3).
(2)
În special, ar trebui stabilite norme de completare a anumitor elemente neesențiale ale Regulamentului (UE) nr. 1306/2013 în ceea ce privește funcționarea Sistemului Integrat de Administrare și Control („sistemul integrat”), termenele limită pentru depunerea cererilor de ajutor sau a cererilor de plată, condițiile pentru refuzarea parțială sau totală a ajutoarelor și pentru retragerea parțială sau totală a sprijinului sau a ajutoarelor necuvenite, stabilirea sancțiunilor administrative destinate să soluționeze neconformitățile legate de condițiile pentru primirea ajutoarelor în cadrul schemelor instituite prin Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (4) și de condițiile pentru primirea sprijinului în temeiul măsurilor de dezvoltare rurală stabilite de Regulamentul (UE) nr. 1305/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (5) și normele referitoare la menținerea pășunilor permanente și calcularea sancțiunilor administrative legate de obligațiile în materie de ecocondiționalitate.
(3)
Pentru a se asigura punerea în aplicare armonizată a sistemului integrat, sunt necesare definiții suplimentare, în plus față de definițiile prevăzute în Regulamentele (UE) nr. 1305/2013 și (UE) nr. 1307/2013. În plus, este necesar să fie definiți anumiți termeni aplicabili normelor privind ecocondiționalitatea.
(4)
Aplicarea sancțiunilor administrative și a refuzurilor sau retragerilor ajutoarelor sau ale sprijinului, prevăzute de prezentul regulament, nu ar trebui să împiedice statele membre să aplice sancțiuni penale naționale dacă dreptul național prevede astfel.
(5)
Articolul 2 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 definește anumite cazuri de forță majoră și circumstanțe excepționale care trebuie recunoscute de statele membre. Ar trebui stabilite norme suplimentare care să permită statelor membre să recunoască circumstanțe excepționale și cazuri de forță majoră în ceea ce privește plățile directe, sprijinul pentru dezvoltare rurală și ecocondiționalitatea. Este necesară stabilirea unui termen limită de notificare a unor astfel de cazuri de către beneficiar.
(6)
De asemenea, sunt necesare norme suplimentare privind sistemul de identificare a parcelelor agricole care urmează a fi gestionat de statele membre în conformitate cu articolul 70 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013. În conformitate cu dispoziția în cauză, trebuie utilizate tehnici computerizate bazate pe sistemul de informații geografice (GIS). Este necesar să se clarifice care sunt cerințele de bază și obiectivele de calitate pe care trebuie să le îndeplinească sistemul și care anume sunt informațiile care ar trebui să fie disponibile în GIS pentru a se asigura desfășurarea unor controale administrative încrucișate eficace. Așadar, sistemul de identificare a parcelelor agricole ar trebui actualizat regulat pentru a se exclude elementele și suprafețele care sunt în mod evident neeligibile. Totuși, pentru a se evita instabilitatea sistemului, ar trebui să se acorde statelor membre flexibilitate în sensul efectuării unor mici modificări în ceea ce privește suprafața maximă eligibilă, având în vedere incertitudinea fotointerpretării, cauzată, printre altele, de forma și de starea parcelelor de referință.
(7)
Pentru a permite statelor membre să identifice în mod proactiv eventualele deficiențe ale sistemului și pentru a se întreprinde acțiuni corective atunci când este necesar, calitatea sistemului de identificare a parcelelor agricole ar trebui evaluată anual.
(8)
Pentru a asigura punerea în aplicare în mod adecvat a schemei de plată de bază și a plăților aferente prevăzute în titlul III din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013, statele membre ar trebui să instituie un sistem de identificare și de înregistrare pentru drepturi la plată care să garanteze faptul că drepturile la plată pot fi urmărite și care să permită, printre altele, un control încrucișat al suprafețelor declarate în cadrul schemei de plată de bază cu drepturile la plată aflate la dispoziția fiecărui fermier, precum și între diferitele drepturi la plată propriu-zise.
(9)
Pentru a permite efectuarea unui control eficace și pentru a evita depunerea mai multor cereri de ajutor la agenții de plăți diferite din același stat membru, statele membre ar trebui să prevadă un sistem unic de identificare a fermierilor care depun cereri de ajutor care fac obiectul sistemului integrat.
(10)
Experiența a demonstrat că anumite elemente de peisaj ale câmpurilor, în special gardurile vii, șanțurile și zidurile de piatră, ar trebui considerate parte a suprafeței eligibile pentru plățile directe pe suprafață. Este necesar să se definească lățimea acceptabilă a elementelor de peisaj de pe teren. Având în vedere nevoile de mediu specifice, este oportun să se acorde statelor membre o anumită flexibilitate în ceea ce privește limitele care trebuie luate în considerare în cazul în care productivitățile regionale au fost stabilite în scopul plăților anterioare pe suprafață pentru culturile agricole. Totuși, ar trebui să se permită statelor membre să aplice o metodă diferită în cazul pășunilor permanente cu elemente de peisaj disparate și arbori răzleți în cazul în care nu se aplică această opțiune.
(11)
Dată fiind importanța acestora pentru o agricultură durabilă, orice elemente de peisaj care fac obiectul cerințelor și standardelor enumerate în anexa II la Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 care fac parte din suprafața totală a unei parcele agricole ar trebui considerate eligibile.
(12)
În ceea ce privește parcelele agricole cu teren arabil sau cu pășuni permanente care conțin arbori, ar trebui să se stabilească condiții privind prezența arborilor pe aceste suprafețe și impactul acestor arbori asupra eligibilității unor astfel de suprafețe. Din motive de securitate juridică, ar trebui stabilită o densitate maximă a arborilor, pe care urmează să o precizeze statele membre pe baza practicilor de cultivare tradiționale și a condițiilor naturale, precum și din motive legate de mediu.
(13)
Din motive de simplificare și pentru ca plățile directe să poată fi mai ușor observate și controlate, ar trebui să se permită statelor membre să aplice un sistem proporțional pentru a se stabili suprafața eligibilă acoperită cu pășuni permanente, cu elemente disparate neeligibile, precum arborii și elementele de peisaj, altele decât elementele de peisaj care fac obiectul cerințelor și standardelor enumerate în anexa II la Regulamentul (UE) nr. 1306/2013. Suprafața eligibilă este determinată pentru fiecare parcelă de referință în funcție de praguri prestabilite aplicate la nivelul tipului omogen de acoperire a terenurilor. Elementele disparate care acoperă până la un anumit procentaj din parcela de referință pot fi considerate parte a suprafeței eligibile. Prin urmare, ar trebui să se prevadă că nu trebuie făcute deduceri pentru suprafața cu elemente disparate în prima categorie care reprezintă cel mai redus procentaj de suprafață neeligibilă.
(14)
Ar trebui stabilite norme pentru rezolvarea situațiilor în care data limită pentru depunerea diferitor cereri, documente sau modificări este o zi de sărbătoare legală, o sâmbătă sau o duminică.
(15)
Este absolut necesar să fie respectate termenele de depunere a cererilor de ajutor, cererilor de plată și a altor declarații, de modificare a cererilor de ajutor legate de suprafață sau a cererilor de plată și a tuturor documentelor justificative sau a contractelor, pentru a se permite autorităților naționale să programeze și apoi să efectueze controale eficiente privind corectitudinea cererilor de ajutor, a cererilor de plată sau a altor documente. Prin urmare, ar trebui prevăzute norme privind termenele limită până la care pot fi acceptate documentele depuse cu întârziere. Pentru a-i încuraja pe beneficiari să respecte termenele limită, ar trebui aplicată o reducere cu rol disuasiv în cazul depunerilor tardive, cu excepția cazului în care întârzierea este generată de cazuri de forță majoră sau de circumstanțe excepționale.
(16)
Depunerea la timp de către beneficiari a cererilor pentru alocarea drepturilor la plată sau, după caz, pentru creșterea valorii drepturilor la plată este esențială pentru statele membre în vederea stabilirii la timp a drepturilor la plată. În consecință, depunerea cu întârziere a cererilor respective nu ar trebui autorizată decât până la termenul limită suplimentar pentru depunerea tardivă a oricărei cereri de ajutor. De asemenea, ar trebui aplicată o reducere cu rol disuasiv, cu excepția cazului în care întârzierea este cauzată de un caz de forță majoră sau de circumstanțe excepționale.
(17)
Beneficiarii care notifică în orice moment autorităților naționale competente existența unor cereri de ajutor sau a unor cereri de plată incorecte nu ar trebui să fie supuși niciunei sancțiuni administrative, oricare ar fi motivul neconformității, cu excepția cazului în care beneficiarii au fost informați cu privire la intenția autorității competente de a efectua un control la fața locului sau a cazului în care autoritatea competentă a informat deja beneficiarul cu privire la eventualele neconformități din cererea de ajutor sau din cererea de plată.
(18)
Ar trebui stabilite norme suplimentare privind baza de calcul pentru schemele de ajutoare legate de suprafață și pentru măsurile de sprijin legate de suprafață și privind baza de calculare a sprijinului cuplat facultativ bazat pe cererile de ajutor pentru animale din cadrul schemelor de ajutoare pentru animale sau a sprijinului pentru dezvoltare rurală bazat pe cererile de plată din cadrul măsurilor de sprijin legate de animale.
(19)
Sancțiunile administrative ar trebui stabilite ținând cont de principiile disuasiunii și proporționalității, de problemele specifice legate de cazurile de forță majoră, precum și de circumstanțele excepționale. Sancțiunile administrative ar trebui să varieze în funcție de gravitatea neconformității comise și să meargă până la excluderea totală din una sau mai multe scheme de ajutoare legate de suprafață sau măsuri de sprijin legate de suprafață pentru o anumită perioadă. Sancțiunile administrative ar trebui să țină seama de particularitățile diverselor scheme de ajutoare sau măsuri de sprijin în ceea ce privește criteriile de eligibilitate, angajamentele și alte obligații sau de posibilitatea ca un beneficiar să nu își declare toate suprafețele pentru a crea în mod artificial condiția pentru scutirea de obligațiile de ecologizare. Sancțiunile administrative în temeiul prezentului regulament ar trebui considerate suficient de disuasive pentru a descuraja neconformitatea intenționată.
(20)
Pentru a se permite statelor membre să efectueze verificări în mod eficient, în special controale referitoare la respectarea obligațiilor în materie de ecocondiționalitate, este necesar să se prevadă obligația beneficiarilor de a declara toate suprafețele de care dispun, indiferent dacă solicită sau nu ajutoare pentru suprafețele respective în conformitate cu articolul 72 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.
(21)
În vederea determinării suprafețelor eligibile și a calculării reducerilor aplicabile, este necesar să se definească suprafețele care fac parte din aceeași grupă de culturi. O suprafață ar trebui luată în considerare de mai multe ori dacă este declarată în vederea obținerii unui ajutor sau a unui sprijin în cadrul mai multor scheme de ajutoare sau măsuri de sprijin. Totuși, în scopul ecologizării, este necesar să se facă distincție între grupele de culturi.
(22)
Plata ajutoarelor în cadrul schemei de plată de bază este condiționată de un număr egal de drepturi la plată și hectare eligibile. Prin urmare, în scopul aplicării acestei scheme, este oportun să se prevadă că respectiva calculare a plății în cazul în care există discrepanțe între numărul drepturilor la plată declarate și suprafața declarată ar trebui să se bazeze pe cea mai mică dintre cele două cifre. Pentru a evita calculele bazate pe drepturi inexistente, ar trebui să se prevadă că numărul drepturilor la plată utilizate la calculare nu depășește numărul drepturilor la plată de care dispune beneficiarul.
(23)
În ceea ce privește cererile de ajutor pe suprafață și/sau cererile de plată, neconformitățile vizează de obicei părți ale suprafețelor. Așadar, supradeclarările referitoare la o parcelă pot fi compensate de subdeclarări privind alte parcele din aceeași grupă de culturi. În limitele unei anumite marje de toleranță, ar trebui să se prevadă că sancțiunile administrative devin aplicabile doar atunci când este depășită această marjă.
(24)
În plus, în ceea ce privește cererile de ajutor și/sau cererile de plată pentru plățile pe suprafață, diferențele dintre suprafața totală declarată în cererea de ajutor și/sau în cererea de plată și suprafața totală determinată ca fiind eligibilă sunt deseori nesemnificative. Pentru a se evita un număr mare de ajustări minore ale cererilor, ar trebui să se prevadă că ajustarea cererii de ajutor și/sau a cererilor de plată în funcție de suprafața determinată nu este obligatorie decât dacă diferențele depășesc un anumit nivel.
(25)
Ținând cont de particularitățile schemei de ajutoare pentru cultura de bumbac, ar trebui stabilite dispoziții speciale privind sancțiunile administrative în ceea ce privește schema respectivă.
(26)
Ținând cont de principiile disuasiunii și proporționalității, ar trebui instituite sancțiuni administrative în caz de neîndeplinire intenționată sau prin neglijență a cerințelor de eligibilitate, pentru situațiile în care un beneficiar care depune o cerere în cadrul schemei pentru tinerii fermieri nu își îndeplinește obligațiile.
(27)
Ar trebui stabilite sancțiuni administrative în cadrul schemelor de ajutoare pentru animale și al măsurilor de sprijin legate de animale, ținând cont de principiile disuasiunii și proporționalității și de problemele speciale legate de circumstanțele naturale. Sancțiunile administrative ar trebui să varieze în funcție de gravitatea neconformității comise și să meargă până la excluderea totală din una sau mai multe scheme de ajutoare sau măsuri de sprijin pentru o anumită perioadă. În ceea ce privește criteriile de eligibilitate, sancțiunile ar trebui să țină seama de particularitățile diverselor scheme de ajutoare sau măsuri de sprijin. Sancțiunile administrative în temeiul prezentului regulament ar trebui stabilite la un nivel suficient de disuasiv încât să descurajeze supradeclararea intenționată.
(28)
În ceea ce privește cererile de ajutoare în cadrul schemelor de ajutoare pentru animale sau cererile de plată în cadrul măsurilor de sprijin legate de animale, neconformitățile duc la ineligibilitatea animalului în cauză. Ar trebui prevăzute reduceri începând cu primul animal în privința căruia se constată neconformități, dar, oricare ar fi nivelul reducerii, sancțiunea administrativă ar trebui să fie mai puțin aspră în cazul în care neconformitățile se referă la trei sau mai puțin de trei animale. În toate celelalte cazuri, asprimea sancțiunii administrative ar trebui să depindă de procentajul animalelor în privința cărora se constată neconformități.
(29)
În general, statele membre ar trebui să ia toate măsurile suplimentare necesare pentru a asigura buna funcționare a sistemului integrat. Ar trebui să se permită statelor membre să impună sancțiuni naționale suplimentare atunci când este necesar.
(30)
Posibilitatea de a face corecții fără ca acest lucru să ducă la o sancțiune administrativă, prevăzută pentru cererea de ajutor și cererea de plată, ar trebui să se aplice și în cazul datelor incorecte conținute de baza de date electronică în ceea ce privește bovinele declarate pentru care astfel de neconformități constituie o încălcare a unui criteriu de eligibilitate, cu excepția cazului în care beneficiarul a fost informat cu privire la intenția autorității competente de a efectua un control la fața locului sau a cazului în care autoritatea l-a informat deja pe beneficiar cu privire la eventualele neconformități din cererea de ajutor sau din cererea de plată.
(31)
Refuzurile și retragerile sprijinului și sancțiunile administrative legate de măsurile de sprijin pentru dezvoltare rurală ar trebui stabilite ținând cont de principiile disuasiunii și proporționalității. Refuzurile și retragerile sprijinului ar trebui să varieze în funcție de gravitatea, amploarea, durata și caracterul repetitiv ale neconformității constatate. În ceea ce privește criteriile de eligibilitate, angajamentele și alte obligații, refuzurile și retragerile sprijinului și sancțiunile administrative ar trebui să țină cont de particularitățile diverselor măsuri de sprijin. În cazul unei neconformități grave sau în cazul în care beneficiarul a furnizat dovezi false în scopul primirii sprijinului, ar trebui să se refuze sprijinul și să se impună o sancțiune administrativă. Sancțiunile administrative ar trebui să meargă până la excluderea totală din una sau mai multe măsuri de sprijin sau tipuri de operațiuni pentru o anumită perioadă.
(32)
În cazul măsurilor de sprijin pentru dezvoltare rurală, sancțiunile administrative nu ar trebui să aducă atingere posibilității de suspendare temporară a sprijinului afectat de neconformitate. Ar trebui stabilite norme pentru definirea cazurilor în care ar fi de așteptat ca neconformitatea să poată fi rezolvată de beneficiar într-un interval de timp rezonabil.
(33)
Articolul 93 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 prevede, în ceea ce privește anii 2015 și 2016, că normele referitoare la ecocondiționalitate trebuie să cuprindă și menținerea pășunilor permanente. În acest sens, este necesar să se specifice că statele membre ar trebui să continue să-și îndeplinească obligațiile în 2015 și 2016, respectând proporția stabilită în 2014.
(34)
Din motive de claritate și în scopul instituirii unei baze armonizate pentru evaluarea neconformităților și pentru calcularea și aplicarea sancțiunilor administrative rezultate din ecocondiționalitate, este necesar să se furnizeze indicații privind sensul termenilor „caracterul repetitiv”, „amploarea”, „gravitatea” și „durata” unei neconformități. În plus, este necesar să se explice când este considerată constatată o neconformitate.
(35)
În ceea ce privește neîndeplinirea obligațiilor în materie de ecocondiționalitate, sancțiunile administrative ar trebui stabilite ținând cont de principiul proporționalității. Sancțiunile administrative ar trebui aplicate doar dacă fermierul a acționat neglijent sau deliberat și ar trebui clasificate în funcție de gravitatea neconformității comise.
(36)
În ceea ce privește obligațiile în materie de ecocondiționalitate, pe lângă clasificarea sancțiunilor administrative pe baza principiului proporționalității, ar trebui să se prevadă că, începând cu un anumit moment, nerespectarea repetată a aceleiași obligații de ecocondiționalitate ar trebui să fie tratată, după avertizarea prealabilă a fermierului, ca neconformitate deliberată.
(37)
Mai mult, în cazul în care, în anumite condiții, un stat membru utilizează posibilitatea de a nu aplica nicio sancțiune administrativă pentru neconformități în temeiul articolului 97 alineatul (3) și al articolului 99 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, ar trebui stabilite cerințe referitoare la remedierea neconformității relevante.
(38)
În special în ceea ce privește sistemul de alertă timpurie menționat la articolul 99 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, în cazul în care beneficiarul nu își îndeplinește obligația de a lua măsuri de remediere, reducerea ar trebui aplicată retroactiv pentru anul în cazul căruia a fost aplicat sistemul de alertă timpurie. Calcularea sancțiunilor administrative ar trebui să țină cont, de asemenea, de caracterul repetitiv al neconformității în cauză în anul următoarei verificări, dacă este cazul. Pentru a oferi securitate juridică beneficiarilor, ar trebui stabilită o limită temporală pentru aplicarea retroactivă a sancțiunilor administrative.
(39)
În ceea ce privește beneficiarii operațiunilor multianuale inițiate în cadrul programelor de dezvoltare rurală aprobate în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului (6), beneficiari supuși obligațiilor în materie de ecocondiționalitate, ar trebui să se stabilească faptul că se aplică noul sistem de control și noile sancțiuni administrative, în scopul reducerii sarcinii administrative a autorităților naționale responsabile cu verificarea conformității acestora și pentru a se asigura simplificarea procedurilor.
(40)
În ceea ce privește neîndeplinirea obligațiilor în materie de ecocondiționalitate pentru care nu s-au aplicat sancțiuni administrative deoarece făceau obiectul normei de minimis prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 73/2009 (7) sau de Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 ale Consiliului, dar în cazul cărora statele membre trebuiau să se asigure că beneficiarii remediază neconformitatea, ar trebui să se stabilească norme tranzitorii pentru a se asigura consecvența dintre obligația de urmărire existentă înaintea intrării în vigoare a Regulamentului (UE) nr. 1306/2013 și noile norme în materie din regulamentul menționat.
(41)
Din motive de claritate și de securitate juridică, Regulamentul (CE) nr. 1122/2009 ar trebui abrogat. De asemenea, ar trebui abrogat Regulamentul (UE) nr. 65/2011 al Comisiei (8).
(42)
Având în vedere articolul 119 alineatul (1) paragraful al doilea din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, prezentul regulament ar trebui să se aplice cererilor de ajutor sau cererilor de plată referitoare la anii de comercializare sau la perioadele de primă care încep din 1 ianuarie 2015.
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
TITLUL I
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Domeniu de aplicare
Prezentul regulament stabilește dispoziții care completează anumite elemente neesențiale ale Regulamentului (UE) nr. 1306/2013 în ceea ce privește:
(a)
condițiile pentru retragerea sau refuzul parțial(ă) sau total(ă) a(l) ajutorului sau a(l) sprijinului;
(b)
identificarea sancțiunii administrative și stabilirea ratei specifice care trebuie impusă;
(c)
identificarea cazurilor în care nu se aplică sancțiunea administrativă;
(d)
normele aplicabile perioadelor, datelor și termenelor limită atunci când data limită pentru depunerea cererilor sau a modificărilor este o sărbătoare legală, o sâmbătă sau o duminică;
(e)
definițiile specifice necesare pentru garantarea unei implementări armonizate a sistemului integrat;
(f)
caracteristicile de bază și normele tehnice pentru sistemul de identificare a parcelelor agricole și identificarea beneficiarilor;
(g)
caracteristicile de bază, normele tehnice și cerințele de calitate aferente sistemului de identificare și înregistrare a drepturilor la plată;
(h)
baza pentru calcularea ajutoarelor, inclusiv normele privind modul în care trebuie gestionate anumite cazuri în care suprafețele eligibile conțin elemente de peisaj sau arbori;
(i)
normele suplimentare pentru intermediari, precum servicii, organisme și organizații, implicați în procedura de acordare a ajutoarelor sau a sprijinului;
(j)
menținerea pășunilor permanente în raport cu ecocondiționalitatea;
(k)
o bază armonizată pentru calculul sancțiunilor administrative legate de ecocondiționalitate;
(l)
condițiile pentru aplicarea și calcularea sancțiunilor administrative legate de ecocondiționalitate;
(m)
o completare a normelor prevăzute de Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 în vederea garantării tranziției fără probleme de la normele abrogate la noile norme.
Articolul 2
Definiții
(1) În sensul sistemului integrat prevăzut la articolul 67 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, se aplică definițiile de la articolul 4 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 și de la articolul 67 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.
Se aplică, de asemenea, următoarele definiții:
1.
„beneficiar” înseamnă un fermier, așa cum a fost definit la articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 și menționat la articolul 9 din regulamentul menționat, beneficiarul care trebuie să respecte cerințele de ecocondiționalitate în sensul articolului 92 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 și/sau beneficiarul unui sprijin pentru dezvoltare rurală, așa cum este prevăzut la articolul 2 alineatul (10) din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (9);
2.
„neconformitate” înseamnă:
(a)
în cazul criteriilor de eligibilitate, al angajamentelor sau al altor obligații legate de condițiile de acordare a ajutorului sau sprijinului menționat la articolul 67 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, orice nerespectare a acelor criterii de eligibilitate, angajamente sau alte obligații; sau
(b)
în cazul ecocondiționalității, neconformitatea cu cerințele de reglementare în materie de gestionare din cadrul legislației Uniunii, cu standardele privind bunele condiții agricole și de mediu ale terenurilor, definite de statele membre în conformitate cu articolul 94 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, sau cu cerința privind întreținerea pășunilor permanente menționată la articolul 93 alineatul (3) din regulamentul respectiv;
3.
„cerere de sprijin” înseamnă o cerere de acordare a unui sprijin sau de participare la o măsură în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1305/2013;
4.
„cerere de plată” înseamnă o cerere depusă de un beneficiar pentru efectuarea unei plăți de către autoritățile naționale în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1305/2013;
5.
„altă declarație” înseamnă orice declarație sau document, în afara cererilor de sprijin sau a cererilor de plată, care trebuie depus(ă) sau păstrat(ă) de către un beneficiar sau de către o terță parte pentru a respecta cerințele specifice ale anumitor măsuri de dezvoltare rurală;
6.
„măsuri de dezvoltare rurală care intră în sfera de aplicare a sistemului integrat” înseamnă măsurile de sprijin acordate în conformitate cu articolul 21 alineatul (1) literele (a) și (b) și cu articolele 28-31, 33, 34 și 40 din Regulamentul (UE) nr. 1305/2013 și, după caz, în conformitate cu articolul 35 alineatul (1) literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013, cu excepția măsurilor menționate la articolul 28 alineatul (9) din Regulamentul (UE) nr. 1305/2013 și a măsurilor în temeiul articolului 21 alineatul (1) literele (a) și (b) din regulamentul respectiv în ceea ce privește costul de instalare;
7.
„sistem de identificare și înregistrare a animalelor” înseamnă sistemul de identificare și înregistrare a bovinelor instituit de Regulamentul (CE) nr. 1760/2000 al Consiliului și al Parlamentului European (10) și/sau sistemul de identificare și înregistrare a animalelor din speciile ovină și caprină instituit de Regulamentul (CE) nr. 21/2004 al Consiliului (11);
8.
„crotalie” înseamnă crotalia utilizată pentru identificarea individuală a bovinelor, menționată la articolul 3 litera (a) și la articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 1760/2000 și/sau crotalia utilizată pentru identificarea individuală a animalelor din speciile ovină și caprină menționată la punctul A.3. din anexa la Regulamentul (CE) nr. 21/2004;
9.
„bază de date electronică pentru animale” înseamnă baza de date electronică menționată la articolul 3 litera (b) și la articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 1760/2000 și/sau registrul central sau baza de date electronică menționate la articolul 3 alineatul (1) litera (d), la articolul 7 și, respectiv, la articolul 8 din Regulamentul (CE) nr. 21/2004;
10.
„pașaport pentru animale” înseamnă pașaportul pentru animale menționat la articolul 3 litera (c) și la articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 1760/2000;
11.
„registru”, în ceea ce privește animalele, înseamnă registrul ținut de deținătorul de animale menționat la articolul 3 litera (d) și la articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 1760/2000 și/sau, respectiv, registrul menționat la articolul 3 alineatul (1) litera (b) și la articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 21/2004;
12.
„cod de identificare” înseamnă codul de identificare menționat la articolul 4 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1760/2000 și/sau codurile menționate la punctul A.2. din anexa la Regulamentul (CE) nr. 21/2004;
13.
„schemă de ajutoare pentru animale” înseamnă o măsură de sprijin cuplat facultativ prevăzută în titlul IV capitolul 1 din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013, în cazul în care plata anuală care este acordată în limite cantitative definite se bazează pe un număr fix de animale;
14.
„măsuri de sprijin legate de animale” înseamnă măsurile din domeniul dezvoltării rurale sau tipurile de operațiuni pentru care sprijinul se bazează pe numărul de animale sau pe numărul de unități vită mare declarate;
15.
„cereri de ajutor pentru animale” înseamnă cererile de plată a ajutorului, în cazul în care plata anuală care se efectuează în limite cantitative definite se bazează pe un număr fix de animale în cadrul sprijinului cuplat facultativ prevăzut în titlul IV capitolul 1 din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013;
16.
„animale declarate” înseamnă animalele care fac obiectul unei cereri de ajutor pentru animale în cadrul schemei de ajutoare pentru animale sau care fac obiectul unei cereri de plată pentru o măsură de sprijin legată de animale;
17.
„animal potențial eligibil” înseamnă un animal care ar putea îndeplini a priori criteriile de eligibilitate în vederea primirii ajutorului în cadrul schemei de ajutoare pentru animale sau în vederea primirii sprijinului în temeiul unei măsuri de sprijin legate de animale în cursul anului de cerere în cauză;
18.
„animal determinat” înseamnă:
(a)
în cazul unei scheme de ajutoare pentru animale, un animal pentru care sunt îndeplinite toate condițiile prevăzute de normele privind acordarea ajutorului; sau
(b)
în cazul unei măsuri de sprijin legate de animale, un animal identificat prin controale administrative sau prin controale la fața locului;
19.
„deținător de animale” înseamnă orice persoană fizică sau juridică ce răspunde de animale permanent sau temporar, inclusiv pe durata transportului sau la piață;
20.
„scheme de ajutoare pe suprafață” înseamnă plățile directe pe suprafață în sensul articolului 67 alineatul (4) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, cu excepția măsurilor specifice din domeniul agriculturii în favoarea regiunilor ultraperiferice ale Uniunii menționate în capitolul IV din Regulamentul (UE) nr. 228/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (12) și a măsurilor specifice din domeniul agriculturii în favoarea insulelor mici din Marea Egee menționate în capitolul IV din Regulamentul (UE) nr. 229/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (13);
21.
„măsuri de sprijin pe suprafață” înseamnă măsurile de dezvoltare rurală sau tipurile de operațiuni în cazul cărora sprijinul se bazează pe dimensiunea suprafeței declarate;
22.
„utilizare”, în ceea ce privește suprafața, înseamnă utilizarea suprafeței din punctul de vedere al tipului de cultură așa cum se menționează la articolul 44 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013, tipul de pășuni permanente așa cum sunt definite la articolul 4 alineatul (1) litera (h) din regulamentul menționat, de pășuni permanente menționate la articolul 45 alineatul (2) litera (a) din regulamentul menționat sau de suprafețe cu pășuni, altele decât pășuni permanente sau fânețe permanente, sau acoperirea vegetală sau absența culturii;
23.
„suprafață determinată” înseamnă:
(a)
în cazul schemelor de ajutoare pe suprafață, suprafața pentru care au fost îndeplinite toate criteriile de eligibilitate sau alte obligații legate de condițiile de acordare a ajutoarelor, indiferent de numărul drepturilor la plată de care dispune beneficiarul; sau
(b)
în cazul măsurilor de sprijin pe suprafață, suprafața loturilor sau a parcelelor identificate prin controale administrative sau prin controale la fața locului;
24.
„sistemul de informații geografice” (denumit în continuare „GIS”) înseamnă tehnicile computerizate bazate pe sistemul de informații geografice menționate la articolul 70 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013;
25.
„parcelă de referință” înseamnă o suprafață delimitată geografic și identificată în mod unic, astfel cum este înregistrată în sistemul de identificare a parcelelor agricole menționat la articolul 70 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013;
26.
„material geografic” înseamnă hărțile sau alte documente utilizate pentru a comunica conținutul GIS între cei care solicită ajutorul sau sprijinul și statele membre.
(2) În sensul titlului IV din prezentul regulament, se aplică definițiile din titlul VI din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.
În plus, „standarde” înseamnă oricare dintre standardele definite de statele membre în conformitate cu articolul 94 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, precum și obligațiile referitoare la pășunile permanente, prevăzute la articolul 93 alineatul (3) din regulamentul respectiv.
Articolul 3
Aplicarea sancțiunilor penale
Aplicarea sancțiunilor administrative și a refuzului sau a retragerii ajutoarelor sau sprijinului, astfel cum sunt prevăzute de prezentul regulament, nu aduce atingere aplicării de sancțiuni penale, dacă dreptul național prevede astfel.
Articolul 4
Forța majoră și circumstanțele excepționale
(1) În ceea ce privește plățile directe, dacă nu a fost în măsură să respecte criteriile de eligibilitate sau alte obligații din cauza unui caz de forță majoră sau a unor circumstanțe excepționale, beneficiarul are în continuare dreptul la ajutor pentru suprafața eligibilă sau pentru animalele eligibile în momentul producerii cazului de forță majoră sau a circumstanțelor excepționale.
În ceea ce privește măsurile de sprijin pentru dezvoltarea rurală în temeiul articolelor 28, 29, 33 și 34 din Regulamentul (UE) nr. 1305/2013, dacă un beneficiar nu și-a putut îndeplini angajamentul din cauza unui caz de forță majoră sau a unor circumstanțe excepționale, plata respectivă trebuie să fie retrasă proporțional pentru anii în care s-au manifestat cazul de forță majoră sau circumstanțele excepționale. Retragerea vizează doar părțile din angajament pentru care nu au fost suportate costuri suplimentare sau nu s-au înregistrat pierderi de venit înaintea manifestării cazului de forță majoră sau a circumstanțelor excepționale. Nu se aplică nicio retragere în legătură cu criteriile de eligibilitate și cu alte obligații și nu se aplică nicio sancțiune administrativă.
În ceea ce privește alte măsuri de sprijin pentru dezvoltare rurală, statele membre nu solicită rambursarea parțială sau integrală a sprijinului în cazuri de forță majoră sau în circumstanțe excepționale. În cazul angajamentelor sau plăților multianuale, nu se solicită rambursarea sprijinului primit în anii precedenți, iar angajamentul sau plata continuă în anii următori în conformitate cu durata sa inițială.
Atunci când neconformitatea rezultată ca urmare a unor astfel de cazuri de forță majoră sau circumstanțe excepționale se referă la ecocondiționalitate, nu se aplică sancțiunea administrativă corespunzătoare menționată la articolul 91 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.
(2) Cazurile de forță majoră și circumstanțele excepționale se notifică în scris autorității competente, furnizându-se în același timp dovezi relevante considerate satisfăcătoare de autoritatea în cauză, în termen de cincisprezece zile lucrătoare de la data la care beneficiarul sau succesorul său în drepturi este în măsură să trimită respectiva notificare.
TITLUL II
SISTEMUL INTEGRAT DE ADMINISTRARE ȘI CONTROL
CAPITOLUL I
CERINȚELE SISTEMULUI
Articolul 5
Identificarea parcelelor agricole
(1) Sistemul de identificare a parcelelor agricole menționat la articolul 70 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 funcționează la nivel de parcelă de referință. O parcelă de referință conține o unitate de teren care constituie suprafață agricolă, astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013. După caz, o parcelă de referință include și suprafețele menționate la articolul 32 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 și terenurile agricole menționate la articolul 28 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1305/2013.
Statele membre delimitează parcela de referință în așa fel încât să se asigure că parcela de referință este măsurabilă, permite localizarea unică și neîndoielnică a fiecărei parcele agricole declarate anual și, ca principiu, este stabilă în timp.
(2) Statele membre se asigură, de asemenea, că parcelele agricole declarate sunt identificate în mod fiabil. În special, statele membre impun furnizarea cererilor de ajutoare și a cererilor de plată împreună cu anumite informații sau însoțite de documente specificate de autoritatea competentă care permit localizarea și măsurarea fiecărei parcele agricole. În cazul fiecărei parcele de referință, statele membre:
(a)
stabilesc o suprafață maximă eligibilă în scopul schemelor de sprijin enumerate în anexa I la Regulamentul (UE) nr. 1307/2013;
(b)
stabilesc o suprafață maximă eligibilă în scopul măsurilor legate de suprafață menționate la articolele 28-31 din Regulamentul (UE) nr. 1305/2013;
(c)
localizează și stabilesc dimensiunea acelor zone de interes ecologic enumerate la articolul 46 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 în legătură cu care statul membru a decis că trebuie considerate zone de interes ecologic. În acest scop, statele membre aplică factorii de conversie și/sau de ponderare stabiliți în anexa X la Regulamentul (UE) nr. 1307/2013, după caz;
(d)
stabilesc dacă se aplică dispozițiile referitoare la zonele montane, la zonele care se confruntă cu constrângeri naturale semnificative și la alte zone afectate de constrângeri specifice, astfel cum sunt menționate la articolul 32 din Regulamentul (UE) nr. 1305/2013, la zonele Natura 2000, la zonele vizate de Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului (14), la suprafețele agricole autorizate pentru producția de bumbac în temeiul articolului 57 din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013, la suprafețele menținute în mod natural într-o stare adecvată pentru pășunat sau pentru cultivare menționate la articolul 4 alineatul (1) litera (c) punctul (iii) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013, la suprafețele desemnate de statele membre pentru implementarea la nivel regional și/sau colectiv a zonelor de interes ecologic în conformitate cu articolul 46 alineatele (5) și (6) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013, la suprafețele care au fost notificate Comisiei în conformitate cu articolul 20 din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013, la suprafețele acoperite cu pășuni permanente care sunt sensibile din punct de vedere ecologic în zone vizate de Directiva 92/43/CEE a Consiliului (15) sau de Directiva 2009/147/CE a Parlamentului European și a Consiliului (16) și la zonele sensibile suplimentare menționate la articolul 45 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 și/sau la zonele desemnate de statele membre în conformitate cu articolul 48 din regulamentul menționat.
(3) Statele membre se asigură că suprafața maximă eligibilă per parcelă de referință menționată la alineatul (2) litera (a) este cuantificată corect, cu o marjă de maximum 2 %, ținându-se cont de forma și de starea parcelei de referință.
(4) În ceea ce privește măsurile menționate la articolul 21 alineatul (1) litera (a) și la articolele 30 și 34 din Regulamentul (UE) nr. 1305/2013, statele membre pot institui sisteme alternative adecvate pentru identificarea unică a terenurilor vizate de sprijin în cazul în care terenurile respective sunt acoperite de păduri.
(5) GIS funcționează pe baza unui sistem de coordonate de referință național, astfel cum este definit în Directiva 2007/2/CE a Parlamentului European și a Consiliului (17), care permite măsurarea standardizată și identificarea unică a parcelelor agricole pe întreg teritoriul statului membru în cauză. Dacă se utilizează sisteme de coordonate diferite, acestea trebuie să se excludă reciproc, iar fiecare dintre ele trebuie să asigure coerența între informațiile referitoare la același loc.
Articolul 6
Evaluarea calității sistemului de identificare a parcelelor agricole
(1) Statele membre evaluează anual calitatea sistemului de identificare a parcelelor agricole în scopul schemei de plată de bază și al schemei de plată unică pe suprafață prevăzute în titlul III capitolul 1 din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013. Evaluarea respectivă cuprinde două clase de conformitate.
În scopul evaluării calității sistemului de identificare a parcelelor agricole, prima clasă de conformitate vizează următoarele elemente:
(a)
cuantificarea corectă a suprafeței maxime eligibile;
(b)
proporția și repartizarea parcelelor de referință a căror suprafață maximă eligibilă ține cont de suprafețele neeligibile sau a căror suprafață maximă eligibilă nu ține cont de suprafața agricolă;
(c)
existența unor parcele de referință cu defecte critice;
În scopul identificării eventualelor deficiențe ale sistemului de identificare a parcelelor agricole, a doua clasă de conformitate vizează următoarele elemente calitative:
(a)
împărțirea pe categorii a parcelelor de referință a căror suprafață maximă eligibilă ține cont de suprafețele neeligibile, a căror suprafață maximă eligibilă nu ține cont de suprafața agricolă sau care prezintă un defect critic;
(b)
raportul dintre suprafața declarată și suprafața maximă eligibilă inclusă în parcelele de referință;
(c)
procentajul parcelelor de referință care au făcut obiectul unor modificări, acumulat de-a lungul anilor.
Dacă rezultatele evaluării calitative dezvăluie deficiențe în cadrul sistemului, statul membru întreprinde acțiuni corective adecvate.
(2) Statele membre efectuează evaluarea menționată la alineatul (1) pe baza unui eșantion de parcele de referință care urmează a fi selectate și indicate de Comisie. Statele membre utilizează datele care permit evaluarea situației actuale pe teren.
(3) Până la data de 31 ianuarie a anului următor anului calendaristic în cauză, se transmit Comisiei un raport de evaluare și, dacă este cazul, acțiunile corective și calendarul punerii lor în aplicare.
Articolul 7
Identificarea și înregistrarea drepturilor la plată
(1) Sistemul de identificare și înregistrare a drepturilor la plată prevăzut la articolul 71 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 este un registru electronic la nivel de stat membru care, în special în ceea ce privește controalele încrucișate prevăzute la alineatul (1) din articolul menționat, asigură o urmărire eficientă a drepturilor la plată, în ceea ce privește următoarele elemente:
(a)
titularul;
(b)
valorile anuale;
(c)
data stabilirii;
(d)
data ultimei activări;
(e)
originea, în special în ceea ce privește atribuirea, dreptul inițial, rezervele naționale sau regionale, precum și achiziționarea, arendarea și moștenirea;
(f)
în cazul în care se aplică articolul 21 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013, drepturile păstrate în temeiul dispoziției respective;
(g)
după caz, restricțiile regionale.
(2) Statele membre care au mai multe agenții de plăți pot decide utilizarea registrului electronic la nivelul fiecărei agenții de plăți. În acest caz, statul membru respectiv se asigură că diferitele registre sunt compatibile între ele.
Articolul 8
Identificarea beneficiarilor
Fără a se aduce atingere articolului 72 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, sistemul unic pentru înregistrarea identității fiecărui beneficiar prevăzut la articolul 73 din regulamentul respectiv garantează o identificare unică pentru toate cererile de ajutor și cererile de plată sau alte declarații depuse de același beneficiar.
CAPITOLUL II
PARCELE AGRICOLE CU ELEMENTE DE PEISAJ ȘI ARBORI
Articolul 9
Determinarea suprafețelor în cazul cărora parcela agricolă conține elemente de peisaj și arbori
(1) În cazul în care anumite elemente de peisaj, în special gardurile vii, șanțurile și zidurile, fac parte în mod tradițional din bunele practici privind culturile agricole sau din practicile privind utilizarea suprafeței agricole în anumite regiuni, statele membre pot decide că suprafața corespunzătoare este considerată parte a suprafeței eligibile a unei parcele agricole în sensul articolului 67 alineatul (4) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, cu condiția ca aceasta să nu depășească o lățime totală care urmează a fi stabilită de statul membru în cauză. Această lățime corespunde unei lățimi tradiționale din regiunea respectivă și nu depășește doi metri.
Totuși, dacă statele membre au notificat Comisiei, înainte de 9 decembrie 2009, o lățime mai mare de doi metri în conformitate cu articolul 30 alineatul (2) al treilea paragraf din Regulamentul (CE) nr. 796/2004 (18) al Comisiei, poate fi aplicată în continuare lățimea respectivă.
Primul și al doilea paragraf nu se aplică pășunilor permanente cu elemente de peisaj disparate și arbori răzleți dacă statul membru în cauză a decis să aplice un sistem proporțional în conformitate cu articolul 10.
(2) Orice elemente de peisaj care fac obiectul cerințelor și standardelor enumerate în anexa II la Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 și care fac parte din suprafața totală a unei parcele agricole sunt considerate parte a suprafeței eligibile a respectivei parcele agricole.
(3) O parcelă agricolă care conține arbori răzleți este considerată suprafață eligibilă cu condiția îndeplinirii următoarelor condiții:
(a)
activitățile agricole se pot desfășura la fel cum s-ar desfășura pe parcelele fără arbori situate în aceeași zonă; și
(b)
numărul de arbori pe hectar nu depășește o densitate maximă.
Densitatea maximă menționată la primul paragraf litera (b) se definește de către statele membre și se notifică în funcție de practicile de cultivare tradiționale, de condițiile naturale și de motive legate de mediu. Această densitate nu depășește 100 de arbori per hectar. Totuși, limita respectivă nu se aplică în ceea ce privește măsurile menționate la articolele 28 și 30 din Regulamentul (UE) nr. 1305/2013.
Prezentul alineat nu se aplică pomilor fructiferi răzleți care dau recolte repetate, arborilor răzleți buni pentru pășunat de pe pășunile permanente și pășunilor permanente cu elemente de peisaj disparate și arbori răzleți dacă statul membru în cauză a decis să aplice un sistem proporțional în conformitate cu articolul 10.
Articolul 10
Sistemul proporțional pentru pășunile permanente care conțin elemente de peisaj și arbori
(1) În ceea ce privește pășunile permanente cu elemente disparate neeligibile, precum elementele de peisaj și arborii, statele membre pot decide să aplice un sistem proporțional pentru a stabili suprafața eligibilă în cadrul parcelei de referință.
Sistemul proporțional menționat la primul paragraf este format din diferite categorii de tipuri omogene de acoperire a terenurilor, în cazul cărora se aplică un coeficient de reducere fix bazat pe procentajul de suprafață neeligibilă. Categoria care reprezintă cel mai redus procentaj de suprafață neeligibilă nu depășește 10 % suprafață neeligibilă, iar în cazul categoriei respective nu se aplică niciun coeficient de reducere.
(2) Orice elemente de peisaj care fac obiectul cerințelor și standardelor enumerate în anexa II la Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 și care fac parte din suprafața totală a unei parcele agricole sunt considerate parte a suprafeței eligibile.
(3) Prezentul articol nu se aplică pășunilor permanente care conțin pomi fructiferi care produc recolte repetate.
CAPITOLUL III
CERERI DE AJUTOR ȘI CERERI DE PLATĂ
Articolul 11
Cererea unică
Cererea unică include cel puțin cererea pentru plăți directe menționată la articolul 72 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 în cadrul schemei de plată de bază sau al schemei de plată unică pe suprafață și al altor scheme de ajutoare pe suprafață.
Articolul 12
Derogarea privind termenul limită pentru depunere
Prin derogare de la articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1182/71 al Consiliului (19), în cazul în care data limită de depunere a unei cereri de ajutor, a unei cereri de sprijin, a unei cereri de plată sau a altor declarații sau a oricăror documente justificative sau contracte sau data limită pentru modificările aduse cererii unice sau cererii de plată este o zi de sărbătoare legală, o sâmbătă sau o duminică, termenul limită se prelungește până în prima zi lucrătoare care urmează.
Primul paragraf se aplică, de asemenea, ultimei date posibile pentru depunerea întârziată a documentelor, menționată la articolul 13 alineatul (1) al treilea paragraf, și ultimei date posibile menționate la articolul 14 al doilea paragraf pentru depunerea întârziată a cererilor de către beneficiari pentru alocarea sau majorarea drepturilor la plată.
Articolul 13
Depunerea întârziată
(1) Cu excepția cazurilor de forță majoră și a circumstanțelor excepționale menționate la articolul 4, depunerea unei cereri de ajutor sau a unei cereri de plată în temeiul prezentului regulament după data limită pentru o astfel de depunere, stabilită de Comisie în temeiul articolului 78 litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, determină o reducere de 1 % pe zi lucrătoare a sumelor la care ar fi avut dreptul beneficiarul în cazul în care cererea ar fi fost depusă până la termenul stabilit.
Fără a se aduce atingere vreunei măsuri speciale care urmează a fi adoptată de statele membre în vederea asigurării depunerii în timp util a tuturor documentelor justificative, pentru a se permite organizarea și efectuarea unor controale eficace, primul paragraf se aplică, de asemenea, cererilor de sprijin, documentelor, contractelor sau altor declarații care trebuie transmise autorității competente, în cazul în care aceste cereri de sprijin, documente, contracte sau declarații sunt relevante în ceea ce privește eligibilitatea pentru ajutorul sau sprijinul respectiv. În acest caz, reducerea se aplică sumei care urmează a fi plătită în cadrul ajutorului sau sprijinului respectiv.
Dacă o astfel de întârziere depășește 25 de zile calendaristice, cererea de ajutor sau cererea de plată este considerată inadmisibilă, iar beneficiarului nu i se acordă niciun ajutor sau sprijin.
(2) Cu excepția cazurilor de forță majoră și a circumstanțelor excepționale menționate la articolul 4, dacă beneficiarul schemelor prevăzute la articolele 46 și 47 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (20) care este supus, de asemenea, obligațiilor în materie de ecocondiționalitate în conformitate cu articolul 92 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 nu depune formularul cererii unice până la data limită menționată la alineatul (1) primul paragraf din prezentul articol, se aplică o reducere de 1 % per zi lucrătoare. Reducerea maximă este limitată la 25 %. Procentajul de reducere se aplică întregului cuantum al plăților legate de măsurile în temeiul articolelor 46 și 47 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, împărțit la 3 pentru restructurare și conversie.
(3) Cu excepția cazurilor de forță majoră și a circumstanțelor excepționale menționate la articolul 4, depunerea unei modificări a cererii unice sau a cererii de plată după data limită pentru o astfel de depunere, stabilită de Comisie în temeiul articolului 78 litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, determină o reducere de 1 % pe zi lucrătoare a sumelor pentru utilizarea efectivă a parcelelor agricole în cauză.
Modificările cererilor unice sau ale cererilor de plată sunt admisibile doar până la ultima dată posibilă pentru depunerea întârziată a cererilor unice sau a cererilor de plată, specificată la alineatul (1) paragraful al treilea. Totuși, dacă data respectivă este anterioară datei limită pentru depunerea unei modificări a cererii unice sau a cererii de plată menționate la primul paragraf al prezentului alineat sau este aceeași cu această dată, modificările cererii unice sau ale cererii de plată sunt considerate inadmisibile după data respectivă.
Articolul 14
Depunerea întârziată a unei cereri referitoare la drepturile la plată
Cu excepția cazurilor de forță majoră și a circumstanțelor excepționale menționate la articolul 4, depunerea unei cereri de alocare sau, după caz, de majorare a valorii drepturilor la plată după data limită stabilită în acest scop de Comisie în temeiul articolului 78 litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 determină, în anul respectiv, o reducere de 3 % pe zi lucrătoare a sumelor care urmează să fie plătite beneficiarului în temeiul drepturilor la plată, sau, după caz, în temeiul majorării valorii drepturilor la plată care urmează să fie alocate beneficiarului.
În cazul în care întârzierea depășește 25 de zile calendaristice, cererea este considerată inadmisibilă, iar beneficiarului nu i se alocă niciun drept la plată, sau, după caz, nicio majorare a valorii drepturilor la plată.
CAPITOLUL IV
CALCULAREA AJUTOARELOR ȘI A SANCȚIUNILOR ADMINISTRATIVE LEGATE DE SCHEMELE DE PLĂȚI DIRECTE ȘI DE MĂSURILE DE DEZVOLTARE RURALĂ DIN DOMENIUL DE APLICARE AL SISTEMULUI INTEGRAT
SECȚIUNEA 1
Norme generale
Articolul 15
Excepții de la aplicarea de sancțiuni administrative
(1) Sancțiunile administrative prevăzute în prezentul capitol nu se aplică în ceea ce privește partea cererii de ajutor sau a cererii de plată în legătură cu care beneficiarul informează în scris autoritatea competentă că cererea de ajutor sau cererea de plată este incorectă sau că a devenit incorectă după depunere, cu condiția ca beneficiarul să nu fi fost informat cu privire la intenția autorității competente de a efectua un control la fața locului și ca autoritatea să nu fi informat deja beneficiarul în legătură cu eventualele neconformități din cererea de ajutor sau din cererea de plată.
(2) Pe baza informațiilor furnizate de beneficiar astfel cum se menționează la alineatul (1), cererea de ajutor sau cererea de plată este modificată astfel încât să reflecte situația reală.
Articolul 16
Nedeclararea tuturor suprafețelor
(1) Dacă, pentru un anumit an, un beneficiar nu declară toate parcelele agricole legate de suprafețele menționate la articolul 72 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, iar diferența dintre suprafața totală declarată în cererea unică și/sau în cererea de plată, pe de o parte, și suprafața declarată plus suprafața totală nedeclarată a parcelelor, pe de altă parte, este mai mare de 3 % din suprafața declarată, cuantumul total al plăților directe pe suprafață și/sau al sprijinului în cadrul măsurilor de sprijin pe suprafață care trebuie plătit beneficiarului în cauză pentru anul respectiv se reduce cu până la 3 % în funcție de gravitatea omisiunii.
Sancțiunea calculată în conformitate cu primul paragraf se reduce cu cuantumul oricărei sancțiuni administrative aplicate în conformitate cu articolul 28 alineatul (2).
(2) De asemenea, alineatul (1) se aplică plăților legate de schemele prevăzute la articolele 46 și 47 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, dacă beneficiarul trebuie să îndeplinească obligațiile de ecocondiționalitate în conformitate cu articolul 92 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013. Procentajul de reducere se aplică întregului cuantum al plăților legate de măsurile în temeiul articolelor 46 și 47 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, împărțit la 3 pentru restructurare și conversie.
(3) Alineatul (1) nu se aplică plăților efectuate în cadrul schemei pentru micii fermieri prevăzute în titlul V din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013.
SECȚIUNEA 2
Schemele de ajutoare pe suprafață, cu excepția plății pentru practicile agricole benefice pentru climă și mediu, sau măsurile de sprijin pe suprafață
Articolul 17
Principii generale
(1) În scopul aplicării dispozițiilor prezentei secțiuni, se disting, după caz, următoarele grupe de culturi:
(a)
suprafețe declarate în scopul activării drepturilor la plată din cadrul schemei de plată de bază sau în scopul acordării plății unice pe suprafață;
(b)
o grupă pentru fiecare dintre suprafețele declarate în scopul aplicării oricărei alte scheme de ajutoare sau măsuri de sprijin pe suprafață, în cazul căreia este aplicabilă o rată a ajutorului sau a sprijinului diferită;
(c)
suprafețe declarate în cadrul rubricii „alte utilizări”.
(2) În cazul în care aceeași suprafață servește drept bază pentru o cerere de ajutor și/sau o cerere de plată în cadrul mai multor scheme de ajutoare sau măsuri de sprijin pe suprafață, suprafața respectivă este luată în considerare separat pentru fiecare dintre schemele de ajutoare sau măsurile de sprijin în cauză.
Articolul 18
Baza de calcul în ceea ce privește plățile pe suprafață
(1) În ceea ce privește cererile de ajutor în cadrul schemei de plată de bază, al schemei pentru micii fermieri, al plății redistributive, al plății pentru zonele cu constrângeri naturale și, după caz, al schemei pentru tinerii fermieri și în cazurile în care statul membru aplică schema de plată de bază, se aplică următoarele:
(a)
dacă numărul drepturilor la plată declarate depășește numărul drepturilor la plată de care dispune beneficiarul, numărul drepturilor la plată declarate se reduce la numărul drepturilor la plată de care dispune beneficiarul;
(b)
dacă există o diferență între numărul drepturilor la plată declarate și suprafața declarată, suprafața declarată se ajustează în funcție de cea mai redusă cifră.
Prezentul alineat nu se aplică în primul an de alocare a drepturilor la plată.
(2) În ceea ce privește plata pentru tinerii fermieri și dacă statul membru optează pentru metoda de plată prevăzută la articolul 50 alineatele (6), (7) și (8) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013, dacă suprafața declarată în cadrul schemei de plată de bază sau al schemei de plată unică pe suprafață depășește limita stabilită de statul membru în conformitate cu articolul 50 alineatul (9) din regulamentul menționat, suprafața declarată se reduce până la limita respectivă.
(3) În cazul plății redistributive, dacă suprafața declarată în cadrul schemei de plată de bază sau al schemei de plată unică pe suprafață depășește limitele stabilite de statul membru în conformitate cu articolul 41 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013, suprafața declarată se reduce la limita respectivă.
(4) În ceea ce privește plata pentru zonele cu constrângeri naturale și dacă statul membru optează pentru metoda de plată prevăzută la articolul 48 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013, dacă suprafața declarată în cadrul schemei de plată de bază sau al schemei de plată unică pe suprafață depășește numărul maxim de hectare stabilit de statul membru, suprafața declarată se reduce până la numărul respectiv.
(5) În cazul cererilor de ajutor și/sau al cererilor de plată în cadrul schemelor de ajutoare sau al măsurilor de sprijin pe suprafață, dacă se constată că suprafața determinată a unei grupe de culturi este mai mare decât suprafața declarată în cererea de ajutor, pentru calcularea ajutorului se utilizează suprafața declarată.
(6) Fără a se aduce atingere sancțiunilor administrative în conformitate cu articolul 19, în cazul cererilor de ajutor și/sau al cererilor de plată în cadrul schemelor de ajutoare sau al măsurilor de sprijin pe suprafață, dacă suprafața declarată este mai mare decât suprafața determinată pentru o grupă de culturi, astfel cum sunt menționate la articolul 17 alineatul (1), ajutorul se calculează pe baza suprafeței determinate pentru grupa de culturi în cauză.
Cu toate acestea, fără a se aduce atingere articolului 60 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, dacă diferența dintre suprafața totală determinată și suprafața totală declarată pentru plată în cadrul schemelor de ajutoare directe instituite în titlurile III, IV și V din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 sau suprafața totală declarată pentru plată în cadrul unei măsuri de sprijin pe suprafață este mai mică sau egală cu 0,1 hectare, suprafața determinată este considerată egală cu suprafața declarată. Pentru acest calcul se iau în considerare doar supradeclarările suprafețelor la nivelul unei grupe de culturi, astfel cum sunt menționate la articolul 17 alineatul (1).
Al doilea paragraf nu se aplică dacă diferența reprezintă mai mult de 20 % din suprafața totală declarată pentru plăți.
(7) În scopul calculării ajutoarelor în cadrul schemei de plată de bază, se ia în considerare media valorilor diferitelor drepturi la plată în funcție de suprafața declarată respectivă.
Articolul 19
Sancțiuni administrative aplicabile în caz de supradeclarare
(1) Dacă, în ceea ce privește o grupă de culturi, astfel cum se menționează la articolul 17 alineatul (1), suprafața declarată în cadrul oricăror scheme de ajutoare sau măsuri de sprijin pe suprafață depășește suprafața determinată în conformitate cu articolul 18, ajutorul se calculează pe baza suprafeței determinate, din care se scade dublul diferenței constatate, dacă această diferență depășește 3 % sau două hectare, dar nu depășește 20 % din suprafața determinată.
În cazul în care diferența depășește 20 % din suprafața determinată, nu se acordă niciun ajutor sau sprijin pe suprafață pentru grupa de culturi în cauză.
(2) În cazul în care diferența depășește 50 %, nu se acordă niciun ajutor sau sprijin pe suprafață pentru grupa de culturi în cauză. Mai mult, beneficiarul este supus unei sancțiuni suplimentare egale cu cuantumul ajutorului sau al sprijinului care corespunde diferenței dintre suprafața declarată și suprafața determinată în conformitate cu articolul 18.
(3) Dacă suma calculată în conformitate cu alineatele (1) și (2) nu poate fi reținută în totalitate în cei trei ani calendaristici care urmează anului calendaristic al constatării, în conformitate cu normele stabilite de Comisie în temeiul articolului 57 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, soldul se anulează.
Articolul 20
Sancțiuni administrative referitoare la ajutorul specific pentru cultura de bumbac
Fără a se aduce atingere sancțiunilor administrative aplicabile în conformitate cu articolul 19 din prezentul regulament, dacă se constată că beneficiarul nu îndeplinește obligațiile care rezultă din articolul 61 alineatele (1) și (2) din Regulamentul delegat (UE) nr. 639/2014 al Comisiei (21), beneficiarul își pierde dreptul la majorarea ajutorului prevăzută la articolul 60 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013. Mai mult, ajutorul pentru cultura de bumbac per hectar eligibil în temeiul articolului 57 din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 se reduce cu cuantumul majorării care, în caz contrar, ar fi fost acordată beneficiarului în conformitate cu articolul 60 alineatul (2) din regulamentul menționat.
Articolul 21
Sancțiuni administrative, altele decât supradeclarările suprafețelor, referitoare la plățile pentru tinerii fermieri în temeiul titlului III capitolul V din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013
(1) Fără a se aduce atingere sancțiunilor administrative aplicabile în conformitate cu articolul 19, dacă se constată că beneficiarul nu îndeplinește obligațiile menționate la articolul 50 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 și la articolul 49 din Regulamentul delegat (UE) nr. 639/2014, ajutorul pentru tinerii fermieri nu se plătește sau se retrage în întregime. Mai mult, dacă se constată că beneficiarul a furnizat dovezi false în scopul de a demonstra că și-a îndeplinit obligațiile, se aplică o sancțiune echivalentă cu 20 % din cuantumul pe care beneficiarul l-a primit sau l-ar fi primit, în caz contrar, ca plată pentru tinerii fermieri în temeiul articolului 50 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013.
(2) Dacă suma plăților necuvenite și a sancțiunilor administrative menționată la alineatul (1) nu poate fi reținută în totalitate în cei trei ani calendaristici care urmează anului calendaristic al constatării, în conformitate cu normele stabilite de Comisie în temeiul articolului 57 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, soldul se anulează.
SECȚIUNEA 3
Plata pentru practicile agricole benefice pentru climă și mediu
Articolul 22
Principii generale
(1) În scopul aplicării dispozițiilor prezentei secțiuni, se disting, după caz, următoarele grupe de culturi:
(a)
fiecare grup de suprafețe declarat ca o anumită cultură, astfel cum se menționează la articolul 44 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013;
(b)
suprafețele declarate pășuni permanente și care sunt sensibile din punct de vedere ecologic, astfel cum se menționează la articolul 45 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013;
(c)
alte suprafețe decât cele menționate la litera (b), declarate pășuni permanente; și
(d)
suprafețe declarate zonă de interes ecologic, astfel cum se menționează la articolul 46 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013;
(2) Dacă aceeași suprafață este declarată pentru mai mult de o grupă de culturi, suprafața respectivă este luată în considerare separat pentru fiecare dintre aceste grupe de culturi.
Articolul 23
Baza de calculare a plății pentru practicile agricole benefice pentru climă și mediu în ceea ce privește hectarele eligibile declarate în cadrul schemei de plată de bază sau al schemei de plată unică pe suprafață
(1) În cazul în care statul membru aplică schema de plată de bază, se aplică următoarele:
(a)
dacă numărul drepturilor la plată declarate depășește numărul drepturilor la plată de care dispune beneficiarul, numărul drepturilor la plată declarate se reduce la numărul drepturilor la plată de care dispune beneficiarul;
(b)
dacă există o diferență între numărul drepturilor la plată declarate și suprafața declarată, suprafața declarată se ajustează în funcție de cea mai redusă cifră.
(2) Fără a se aduce atingere sancțiunilor administrative aplicabile în conformitate cu articolul 28, dacă suprafața declarată într-o cerere unică pentru plata de bază sau pentru plata unică pe suprafață depășește suprafața determinată, suprafața determinată este utilizată pentru calcularea plății de ecologizare pentru practicile agricole benefice pentru climă și mediu, denumită în continuare „plata de ecologizare”.
Totuși, dacă se constată că suprafața determinată pentru schema de plată de bază sau pentru schema de plată unică pe suprafață este mai mare decât cea declarată în cererea de ajutor, pentru calcularea plății de ecologizare se utilizează suprafața declarată.
Articolul 24
Reducerea plății de ecologizare în cazul nerespectării diversificării culturilor
(1) Dacă, în conformitate cu articolul 44 din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013, cultura principală nu trebuie să acopere mai mult de 75 % din suprafața totală de teren arabil, dar suprafața care a fost determinată pentru grupa de culturi principală acoperă mai mult de 75 %, suprafața de utilizat pentru calcularea plății de ecologizare în conformitate cu articolul 23 din prezentul regulament se reduce cu 50 % din suprafața totală de teren arabil determinată, înmulțită cu procentajul de diferență.
Procentajul de diferență menționat la primul paragraf este proporția reprezentată de suprafața principalei grupe de culturi care depășește 75 % din terenul arabil total determinat în suprafața totală impusă pentru celelalte grupe de culturi.
(2) Dacă, în conformitate cu articolul 44 din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013, principalele două culturi nu trebuie să acopere mai mult de 95 % din suprafața totală de teren arabil determinată, dar suprafața care a fost determinată pentru cele două grupe de culturi principale acoperă mai mult de 95 %, suprafața de utilizat pentru calcularea plății de ecologizare în conformitate cu articolul 23 din prezentul regulament se reduce cu 50 % din suprafața totală de teren arabil determinată, înmulțită cu procentajul de diferență.
Procentajul de diferență menționat la primul paragraf este proporția reprezentată de suprafața celor două grupe de culturi principale care depășește 95 % din suprafața totală de teren arabil determinată în suprafața totală impusă pentru celelalte grupe de culturi.
(3) Dacă, în conformitate cu articolul 44 din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013, cultura principală nu trebuie să acopere mai mult de 75 % din suprafața totală de teren arabil determinată și cele două culturi principale nu trebuie să acopere mai mult de 95 %, dar suprafața care a fost determinată pentru grupa de culturi principală acoperă mai mult de 75 % și suprafața care a fost determinată pentru cele două grupe de culturi principale acoperă mai mult de 95 %, suprafața de utilizat pentru calcularea plății de ecologizare în conformitate cu articolul 23 din prezentul regulament se reduce cu 50 % din suprafața totală de teren arabil determinată, înmulțită cu procentajul de diferență.
Procentajul de diferență menționat la primul paragraf este suma procentajelor de diferență calculate în conformitate cu alineatele (1) și (2). Totuși, valoarea acestui procentaj nu trebuie să depășească 1.
(4) Dacă s-a constatat că un beneficiar nu a respectat, timp de trei ani, obligația privind diversificarea culturilor descrisă în prezentul articol, suprafața de utilizat pentru calcularea plății de ecologizare pentru anii următori se reduce, în conformitate cu alineatele (1), (2) și (3), cu suprafața totală de teren arabil determinată, înmulțită cu procentajul de diferență aplicabil.
Articolul 25
Reducerea plății de ecologizare în cazul nerespectării cerințelor privind pășunile permanente
(1) Dacă s-a constatat neconformitatea cu articolul 45 alineatul (1) al treilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013, suprafața de utilizat pentru calcularea plății de ecologizare în conformitate cu articolul 23 din prezentul regulament se reduce cu suprafața constatată ca neîndeplinind cerințele prevăzute la articolul 45 alineatul (1) al treilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013.
(2) Dacă s-a constatat neîndeplinirea obligațiilor prevăzute la articolul 44 din Regulamentul delegat (UE) nr. 639/2014, suprafața de utilizat pentru calcularea plății de ecologizare în conformitate cu articolul 23 din prezentul regulament se reduce cu suprafața constatată ca neîndeplinind obligațiile menționate la articolul 44 din Regulamentul delegat (UE) nr. 639/2014.
(3) Neconformitățile sunt considerate „constatate” dacă sunt stabilite în urma oricărui tip de controale efectuate în conformitate cu articolul 74 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 sau după ce au fost aduse la cunoștința autorității de control competente sau a agenției de plăți în orice alt mod.
Articolul 26
Reducerea plății de ecologizare în cazul neîndeplinirii cerințelor privind zonele de interes ecologic
(1) Zona de interes ecologic prevăzută la articolul 46 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013, denumită în continuare „zona de interes ecologic prevăzută”, se calculează pe baza suprafeței totale de teren arabil determinate și incluzând, dacă este aplicabil în temeiul articolului 46 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013, suprafețele determinate menționate la articolul 46 alineatul (2) primul paragraf literele (c), (d), (g) și (h) din regulamentul respectiv.
(2) Dacă zona de interes ecologic prevăzută depășește zona de interes ecologic determinată prin luarea în calcul a ponderării zonelor de interes ecologic prevăzute la articolul 46 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013, suprafața de utilizat pentru calcularea plății de ecologizare în conformitate cu articolul 23 din prezentul regulament se reduce cu 50 % din suprafața totală determinată a terenurilor arabile, care include, dacă este aplicabil în temeiul articolului 46 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013, suprafețele determinate menționate la articolul 46 alineatul (2) primul paragraf literele (c), (d), (g) și (h) din regulamentul menționat, înmulțită cu procentajul de diferență.
Procentajul de diferență menționat la primul paragraf este ponderea diferenței dintre zona de interes ecologic prevăzută și zona de interes ecologic determinată în zona de interes ecologic prevăzută.
(3) Dacă s-a constatat că un beneficiar nu a respectat, timp de trei ani, cerințele referitoare la zona de interes ecologic descrise în prezentul articol, suprafața de utilizat pentru calcularea plății de ecologizare pentru anii următori se reduce, în conformitate cu alineatul (2), cu suprafața totală de teren arabil determinată, inclusiv, dacă este aplicabil în temeiul articolului 46 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013, suprafețele determinate menționate la articolul 46 alineatul (2) primul paragraf literele (c), (d), (g) și (h) din regulamentul menționat, înmulțită cu procentajul de diferență.
Articolul 27
Reducerea maximă a plății de ecologizare
(1) Suma reducerilor calculate în conformitate cu articolele 24 și 26 exprimată în hectare nu depășește numărul total al hectarelor de teren arabil determinate, inclusiv, dacă se aplică în temeiul articolului 46 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013, suprafețele determinate menționate la articolul 46 alineatul (2) primul paragraf literele (c), (d), (g) și (h) din regulamentul respectiv.
(2) Fără a se aduce atingere aplicării sancțiunilor administrative aplicabile în conformitate cu articolul 28, reducerea totală calculată în conformitate cu articolele 24 și 26 nu depășește plata de ecologizare calculată în conformitate cu articolul 23.
Articolul 28
Sancțiuni administrative referitoare la plata de ecologizare
(1) Dacă suprafața de utilizat pentru calcularea plății de ecologizare în conformitate cu articolul 23 diferă de suprafața de utilizat pentru calcularea plății de ecologizare după aplicarea articolelor 24-27, plata de ecologizare se calculează pe baza acestei din urmă suprafețe, redusă cu de două ori diferența constatată, dacă diferența respectivă depășește fie 3 %, fie două hectare, dar este mai mică sau egală cu 20 % din suprafața de utilizat pentru calcularea plății de ecologizare după aplicarea articolelor 24-27.
Dacă diferența este de peste 20 %, nu se acordă niciun ajutor.
Dacă diferența este de peste 50 %, nu se acordă niciun ajutor. Mai mult, beneficiarul este supus unei sancțiuni suplimentare egale cu cuantumul ajutorului corespunzător diferenței dintre suprafața de utilizat pentru calcularea plății de ecologizare în conformitate cu articolul 23 și suprafața de utilizat pentru calcularea plății de ecologizare după aplicarea articolelor 24-27.
(2) Dacă beneficiarul nu își declară toată suprafața cu teren arabil, rezultatul fiind că ar fi fost scutit de obligațiile prevăzute la articolele 44, 45 și 46 din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013, și/sau nu își declară toate pășunile permanente care sunt sensibile din punct de vedere ecologic în conformitate cu articolul 45 alineatul (1) din regulamentul menționat, iar suprafața nedeclarată depășește 0,1 ha, suprafața de utilizat pentru calcularea plății de ecologizare după aplicarea articolelor 24-27 din prezentul regulament se reduce cu încă 10 %.
(3) În conformitate cu articolul 77 alineatul (6) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, sancțiunea administrativă calculată în conformitate cu alineatele (1) și (2) din prezentul articol nu se aplică în anii de cerere 2015 și 2016. Sancțiunea administrativă calculată în conformitate cu alineatele (1) și (2) se împarte la 5 și se limitează la 20 % din cuantumul plății de ecologizare la care ar fi avut dreptul fermierul în cauză în conformitate cu articolul 23 în anul de cerere 2017 și se împarte la 4 și se limitează la 25 % din același cuantum pentru anul de cerere 2018 și anii următori.
(4) Dacă suma sancțiunilor administrative calculată în conformitate cu alineatele (1), (2) și (3) nu poate fi reținută în totalitate în cei trei ani calendaristici care urmează anului calendaristic al constatării, în conformitate cu normele stabilite de Comisie în temeiul articolului 57 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, soldul se anulează.
Articolul 29
Norme aplicabile practicilor echivalente
Prezenta secțiune se aplică mutatis mutandis practicilor echivalente menționate la articolul 43 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013.
SECȚIUNEA 4
Sprijinul cuplat facultativ bazat pe cererile de ajutor pentru animale din cadrul schemelor de ajutoare pentru animale sau sprijinul pentru dezvoltare rurală bazat pe cererile de plată din cadrul măsurilor de sprijin legate de animale
Articolul 30
Baza de calcul
(1) Ajutoarele sau sprijinul nu se acordă în niciun caz pentru un număr de animale mai mare decât cel indicat în cererea de ajutor sau în cererea de plată.
(2) Animalele prezente în exploatație sunt considerate determinate numai dacă sunt identificate în cererea de ajutor sau în cererea de plată. Animalele identificate pot fi înlocuite fără pierderea dreptului la plata ajutorului sau a sprijinului, cu condiția ca beneficiarul să nu fi fost încă informat de autoritatea competentă în privința unei neconformități în cererea de ajutor sau de plată și cu condiția ca beneficiarul să nu fi fost încă informat cu privire la intenția autorității de a efectua un control la fața locului. Dacă un stat membru nu utilizează posibilitatea de a avea un sistem fără cereri de plată, în conformitate cu normele stabilite de Comisie în temeiul articolului 78 litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, statul membru respectiv se asigură prin orice mijloace că nu există dubii în privința animalelor vizate de cererile de ajutor sau de plată ale beneficiarilor.
(3) Fără a se aduce atingere articolului 31, dacă numărul animalelor declarate într-o cerere de ajutor sau într-o cerere de plată depășește numărul de animale determinat în urma unor controale administrative sau a unor controale la fața locului, ajutorul sau sprijinul se calculează pe baza numărului de animale determinat.
(4) În cazul în care se constată neconformități în ceea ce privește sistemul de identificare și înregistrare a bovinelor, se aplică următoarele dispoziții:
(a)
o bovină prezentă în exploatație care și-a pierdut una dintre cele două crotalii este considerată determinată cu condiția să poată fi identificată în mod clar și individual cu ajutorul celorlalte elemente ale sistemului de identificare și înregistrare a bovinelor, menționate la articolul 3 primul paragraf literele (b), (c) și (d) din Regulamentul (CE) nr. 1760/2000;
(b)
dacă o singură bovină prezentă în exploatație și-a pierdut ambele crotalii, bovina respectivă este considerată determinată cu condiția ca animalul să poată fi, totuși, identificat cu ajutorul registrului, al pașaportului animalului, al bazei de date sau al altor mijloace prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1760/2000 și cu condiția ca deținătorul de animale să poată dovedi că a luat deja măsuri pentru remedierea situației înaintea anunțării controlului la fața locului;
(c)
în cazul în care neconformitățile constatate sunt legate de înregistrări incorecte în registru sau în pașapoartele animalelor, animalul în cauză este considerat nedeterminat numai dacă aceste erori se constată în cadrul a cel puțin două controale efectuate pe parcursul unei perioade de 24 de luni. În orice alt caz, animalele respective sunt considerate nedeterminate după prima constatare.
Intrările și notificările din sistemul de identificare și înregistrare a bovinelor pot fi adaptate în orice moment în caz de erori evidente recunoscute de autoritatea competentă.
(5) Un animal din specia ovină sau caprină prezent în exploatație care a pierdut o crotalie este considerat determinat cu condiția ca animalul să mai poată fi identificat cu ajutorul unui prim mijloc de identificare în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 21/2004 și cu condiția ca toate celelalte cerințe ale sistemului de identificare și înregistrare a animalelor din speciile ovină și caprină să fie îndeplinite.
Articolul 31
Sancțiuni administrative în ceea ce privește animalele declarate în cadrul schemelor de ajutoare pentru animale sau al măsurilor de sprijin legate de animale
(1) În cazul în care, în privința unei cereri de ajutor din cadrul unei scheme de ajutoare pentru animale sau a unei cereri de plată din cadrul unei măsuri de sprijin legate de animale, se constată o diferență între numărul de animale declarate și numărul de animale determinate în conformitate cu articolul 30 alineatul (3), cuantumul total al ajutorului sau al sprijinului la care are dreptul beneficiarul în cadrul respectivei scheme de ajutoare sau măsuri de sprijin pentru anul de cerere în cauză se reduce cu un procentaj care urmează a fi stabilit în conformitate cu alineatul (3) din prezentul articol, dacă neconformitățile vizează maximum trei animale.
(2) Dacă neconformitățile se referă la mai mult de trei animale, cuantumul total al ajutorului sau al sprijinului la care are dreptul beneficiarul în cadrul schemei de ajutoare sau al măsurii de sprijin menționate la alineatul (1) pentru anul de cerere în cauză se reduce:
(a)
cu procentajul care urmează a fi stabilit în conformitate cu alineatul (3), dacă acesta nu depășește 10 %;
(b)
cu de două ori procentajul care urmează să fie stabilit în conformitate cu alineatul (3), dacă acesta este mai mare de 10 %, dar de maximum 20 %.
Dacă procentajul stabilit în conformitate cu alineatul (3) depășește 20 %, nu se acordă ajutorul sau sprijinul la care ar fi avut dreptul beneficiarul în temeiul articolului 30 alineatul (3) în cadrul schemei de ajutoare sau al măsurii de sprijin pentru anul de cerere în cauză.
Dacă procentajul stabilit în conformitate cu alineatul (3) depășește 50 %, nu se acordă ajutorul sau sprijinul la care ar fi avut dreptul beneficiarul în temeiul articolului 30 alineatul (3) în cadrul schemei de ajutoare sau al măsurii de sprijin pentru anul de cerere în cauză. Mai mult, beneficiarul este supus unei sancțiuni suplimentare în cuantum egal cu cel care corespunde diferenței dintre numărul animalelor declarate și numărul animalelor determinate în conformitate cu articolul 30 alineatul (3). Dacă suma respectivă nu poate fi reținută în totalitate în cei trei ani calendaristici care urmează anului calendaristic al constatării, în conformitate cu normele stabilite de Comisie în temeiul articolului 57 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, soldul se anulează.
(3) Pentru a se stabili procentajele menționate la alineatele (1) și (2), numărul animalelor declarate în cadrul unei scheme de ajutoare pentru animale sau al unei măsuri de sprijin legate de animale și în cazul cărora s-au constatat cazuri de neconformitate se împarte la numărul animalelor determinate pentru respectiva schemă de ajutoare sau măsură de sprijin legată de animale în ceea ce privește cererea de ajutor sau de plată pentru anul de cerere în cauză.
Dacă un stat membru utilizează posibilitatea de a avea un sistem fără cereri de plată, în conformitate cu normele stabilite de Comisie în temeiul articolului 78 litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, animalele potențial eligibile despre care s-a constatat că sunt identificate sau înregistrate incorect în sistemul de identificare și înregistrare a animalelor sunt luate în considerare ca animale în cazul cărora s-au constatat cazuri de neconformitate.
Articolul 32
Excepții de la aplicarea sancțiunilor administrative în caz de circumstanțe naturale
Sancțiunile administrative prevăzute la articolul 31 nu se aplică în cazul în care beneficiarul se găsește în imposibilitatea de a îndeplini criteriile de eligibilitate, angajamentele sau alte obligații din cauza unor circumstanțe naturale care afectează șeptelul sau efectivul, cu condiția să fi informat în scris autoritatea competentă în termen de zece zile lucrătoare de la constatarea oricărei reduceri a numărului de animale.
Fără a se aduce atingere circumstanțelor reale de care trebuie să se țină cont în fiecare caz în parte, autoritățile competente pot recunoaște circumstanțele naturale care afectează șeptelul sau efectivul, constând în:
(a)
moartea unui animal ca urmare a unei boli; sau
(b)
moartea unui animal ca urmare a unui accident de care beneficiarul nu poate fi considerat răspunzător.
Articolul 33
Sancțiuni și măsuri suplimentare
(1) Statele membre pot prevedea sancțiuni naționale suplimentare care să fie aplicate intermediarilor implicați în procedura de obținere a ajutoarelor sau a sprijinului, pentru a asigura conformitatea cu cerințele în materie de control, inclusiv respectarea obligațiilor de notificare.
(2) În ceea ce privește dovezile furnizate de servicii, organisme sau organizații, altele decât autoritățile competente în conformitate cu normele stabilite de Comisie în temeiul articolului 78 litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, în cazul în care se constată că au fost furnizate dovezi incorecte, intenționat sau din cauza unei neglijențe, statul membru în cauză aplică sancțiuni adecvate în conformitate cu legislația națională. Dacă se constată o a doua oară astfel de nereguli, serviciul, organismul sau organizația în cauză este privat(ă), timp de cel puțin un an, de dreptul de a furniza dovezi valabile în scopul acordării de sprijin.
Articolul 34
Modificări și adaptări ale intrărilor din baza de date electronică pentru bovine
În ceea ce privește bovinele declarate, articolul 15 se aplică unor erori sau omisiuni care afectează intrările din baza de date electronică pentru bovine, introduse din momentul depunerii cererii de ajutor sau a cererii de plată.
TITLUL III
DISPOZIȚII SPECIFICE REFERITOARE LA MĂSURILE DE SPRIJIN PENTRU DEZVOLTAREA RURALĂ
Articolul 35
Neconformitate cu criteriile de eligibilitate altele decât dimensiunea suprafeței sau numărul de animale, angajamentele sau alte obligații
(1) Sprijinul solicitat se refuză sau se retrage în întregime dacă nu sunt îndeplinite criteriile de eligibilitate.
(2) Sprijinul solicitat se refuză sau se retrage în întregime sau parțial dacă nu sunt îndeplinite următoarele angajamente sau alte obligații:
(a)
angajamentele stabilite în programul de dezvoltare rurală; sau
(b)
dacă este cazul, alte obligații ale operațiunii stabilite de Uniune sau de dreptul național sau stabilite în programul de dezvoltare rurală, în special achizițiile publice, ajutoarele de stat și alte standarde și cerințe obligatorii.
(3) Când decide proporția în care refuză sau retrage sprijinul în urma neîndeplinirii angajamentelor sau a altor obligații menționate la alineatul (2), statul membru ține seama de gravitatea, amploarea, durata și repetarea neconformității legate de condițiile pentru sprijin menționate la alineatul (2).
Gravitatea neconformității depinde în special de importanța consecințelor acesteia, având în vedere obiectivele urmărite prin angajamentele sau obligațiile care nu au fost respectate.
Amploarea neconformității depinde în special de efectul acesteia asupra operațiunii în ansamblu.
Durata depinde în special de perioada de timp în care se manifestă efectul acesteia sau de posibilitatea de a pune capăt acestui efect prin mijloace rezonabile.
Reapariția depinde de identificarea anterioară a unor neconformități similare în ultimii patru ani sau în cursul întregii perioade de programare 2014-2020 în cazul aceluiași beneficiar și al aceleiași măsuri sau al aceluiași tip de operațiune sau, pentru perioada de programare 2007-2013, în cazul unei măsuri similare.
(4) În cazul angajamentelor sau plăților multianuale, retragerile bazate pe criteriile menționate la alineatul (3) se aplică și cuantumurilor deja plătite în anii anteriori pentru aceeași operațiune.
(5) În cazul în care evaluarea de ansamblu bazată pe criteriile menționate la alineatul (3) duce la constatarea unei neconformități grave, sprijinul nu se plătește sau se retrage în întregime. Totodată, beneficiarul este exclus de la aceeași măsură sau de la același tip de operațiune pentru anul calendaristic în care se face constatarea și pentru anul calendaristic următor.
(6) În cazul în care se stabilește că beneficiarul a furnizat dovezi false pentru a primi sprijinul sau nu a furnizat informațiile necesare din motive de neglijență, sprijinul se refuză sau se retrage în întregime. Totodată, beneficiarul este exclus de la aceeași măsură sau de la același tip de operațiune pentru anul calendaristic în care se face constatarea și pentru anul calendaristic următor.
(7) Dacă retragerile și sancțiunile administrative menționate la alineatele (1), (2), (4), (5) și (6) nu pot fi reținute în totalitate în cei trei ani calendaristici care urmează anului calendaristic al constatării, în conformitate cu normele stabilite de Comisie în temeiul articolului 57 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, soldul se anulează.
Articolul 36
Întreruperea sprijinului
Agenția de plăți poate întrerupe sprijinul legat de anumite cheltuieli dacă se constată o neconformitate care duce la sancțiuni administrative. Întreruperea este ridicată de agenția de plăți de îndată ce beneficiarul dovedește, într-un mod considerat satisfăcător de autoritatea competentă, că situația a fost remediată. Perioada maximă a întreruperii nu depășește trei luni. Statele membre pot stabili și perioade maxime mai scurte în funcție de tipul operațiunilor și de efectele neconformității în cauză.
Agenția de plăți poate suspenda sprijinul doar dacă neconformitatea nu dăunează îndeplinirii scopului general al operațiunii în cauză și dacă se preconizează că beneficiarul poate remedia situația în perioada maximă stabilită.
TITLUL IV
SISTEMUL DE CONTROL ȘI SANCȚIUNILE ADMINISTRATIVE LEGATE DE ECOCONDIȚIONALITATE
CAPITOLUL I
MENȚINEREA PĂȘUNILOR PERMANENTE
Articolul 37
Obligații legate de pășunile permanente
(1) În cazul în care se constată că proporția menționată la articolul 3 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1122/2009 a scăzut în 2014 la nivel național sau regional, statul membru în cauză poate prevedea obligația beneficiarilor care solicită orice ajutor în cadrul schemelor de plăți directe în 2015 de a nu converti suprafețe cu pășuni permanente fără autorizație prealabilă.
În cazul în care se constată că proporția a scăzut cu mai mult de 5 % în 2014, statul membru în cauză prevede o astfel de obligație.
Dacă autorizația menționată la primele două paragrafe face obiectul condiției ca o suprafață de teren să fie considerată pășune permanentă, terenul în cauză este considerat pășune permanentă din prima zi a conversiei, prin derogare de la definiția enunțată la articolul 2 al doilea paragraf punctul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1122/2009. Suprafața respectivă este destinată producției de iarbă și alte plante furajere erbacee pe parcursul a cinci ani consecutivi de la data conversiei.
(2) Obligația pentru beneficiari prevăzută la alineatul (1) nu se aplică în cazul în care beneficiarii au creat suprafețe cu pășuni permanente în conformitate cu Regulamentele (CEE) nr. 2078/92 (22), (CE) nr. 1257/1999 (23) și (CE) nr. 1698/2005 ale Consiliului.
(3) În cazul în care se constată că nu se poate asigura îndeplinirea în 2014 a obligației menționate la articolul 3 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1122/2009, în plus față de măsurile care trebuie luate în conformitate cu alineatul (1) al prezentului articol, statul membru în cauză prevede, la nivel național sau regional, obligația ca beneficiarii care solicită ajutoare în cadrul oricăreia dintre schemele de plăți directe în 2015 să reconvertească suprafețe în suprafețe cu pășuni permanente.
Primul paragraf se aplică doar beneficiarilor care au la dispoziție suprafețe care au fost convertite din suprafețe cu pășuni permanente în suprafețe pentru alte utilizări.
Primul paragraf se aplică în cazul unei suprafețe de teren astfel convertite de la începutul perioadei de 24 de luni de dinaintea ultimei date până la care trebuiau depuse cererile unice în statul membru în cauză în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1122/2009.
În acest caz, fermierii reconvertesc un procentaj al suprafeței respective în pășune permanentă sau stabilesc o suprafață echivalentă ca pășune permanentă. Acest procentaj se calculează pe baza suprafeței astfel convertite de fermier și a suprafeței necesare pentru restabilirea echilibrului.
Cu toate acestea, în cazul în care suprafața în cauză a făcut obiectul unui transfer după ce a fost convertită în teren pentru alte utilizări, primul paragraf se aplică numai dacă transferul a avut loc după data de 6 mai 2004.
Suprafețele reconvertite sau stabilite ca pășuni permanente sunt considerate „pășuni permanente” din prima zi a reconversiei sau a stabilirii, prin derogare de la articolul 2 al doilea paragraf punctul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1122/2009. Suprafețele respective sunt destinate producției de iarbă și alte plante furajere erbacee pe parcursul a cinci ani consecutivi de la data conversiei.
(4) Alineatele (1) și (3) se aplică doar pe parcursul anului 2015.
(5) În 2015 și 2016, statele membre efectuează controale pentru a se asigura că sunt respectate dispozițiile de la alineatele (1) și (3).
CAPITOLUL II
CALCULAREA ȘI APLICAREA SANCȚIUNILOR ADMINISTRATIVE
Articolul 38
Norme generale privind neconformitățile
(1) „Repetarea” unei neconformități înseamnă nerespectarea aceleiași cerințe sau a aceluiași standard, constatată de mai multe ori pe parcursul unei perioade de trei ani calendaristici consecutivi, cu condiția ca beneficiarul să fi fost informat despre un caz precedent de neconformitate și să fi avut posibilitatea, după caz, să ia măsurile necesare pentru a remedia situația anterioară de neconformitate. În scopul stabilirii caracterului repetitiv al unei neconformități, se ține seama de neconformitățile constatate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1122/2009 și, în special, GAEC 3, astfel cum figurează în anexa II la Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, sunt considerate echivalente cu SMR 2 (cerințele legale în materie de gestionare) din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 73/2009, în versiunea în vigoare la 21 decembrie 2013 a acestuia.
(2) „Amploarea” unei neconformități este determinată examinând, în special, dacă aceasta are un impact de anvergură sau dacă este limitată la ferma în cauză.
(3) „Gravitatea” unei neconformități depinde în special de importanța consecințelor acesteia, ținând seama de obiectivele cerinței sau ale standardului în cauză.
(4) Dacă o neconformitate este „de durată” depinde în special de durata pe parcursul căreia se manifestă efectele sau de posibilitatea de a pune capăt efectelor respective prin mijloace rezonabile.
(5) În sensul prezentului capitol, neconformitățile sunt considerate „constatate” dacă sunt stabilite în urma oricărui tip de controale efectuate în conformitate cu prezentul regulament sau după ce au fost aduse la cunoștința autorității de control competente ori, după caz, a agenției de plăți în orice alt mod.
Articolul 39
Calcularea și aplicarea sancțiunilor administrative în caz de neglijență
(1) Dacă o neconformitate constatată este urmarea neglijenței beneficiarului, se aplică o reducere. Ca regulă generală, reducerea este de 3 % din cuantumul total rezultat din plățile și primele anuale menționate la articolul 92 din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.
Totuși, pe baza evaluării importanței neconformității, furnizate de autoritatea de control competentă în partea privind evaluarea a raportului de control și având în vedere criteriile menționate la articolul 38 alineatele (1)-(4), agenția de plăți poate decide fie să reducă procentajul respectiv la 1 % sau să îl crească la 5 % din cuantumul total menționat la primul paragraf, fie să nu impună nicio reducere în cazurile în care dispozițiile referitoare la cerința sau standardul în cauză lasă o marjă de toleranță în limitele căreia nu trebuie luat în considerare un caz de neconformitate constatat sau în cazurile în care sprijinul se acordă în conformitate cu articolul 17 alineatele (5) și (6) din Regulamentul 1305/2013.
(2) În cazul în care un stat membru decide să nu aplice o sancțiune administrativă în temeiul articolului 97 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, iar beneficiarul nu a remediat situația într-un termen limită stabilit de autoritatea competentă, se aplică sancțiunea administrativă.
Termenul limită stabilit de autoritatea competentă nu depășește sfârșitul anului următor celui în care s-a făcut constatarea.
(3) Dacă un stat membru utilizează opțiunea prevăzută la articolul 99 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013, iar beneficiarul nu a remediat situația într-un termen limită stabilit de autoritatea competentă, se aplică retroactiv o reducere de cel puțin 1 %, în conformitate cu alineatul (1) din prezentul articol, în ceea ce privește anul constatării inițiale în care s-a aplicat sistemul de alertă timpurie, dacă se constată că neconformitatea nu a fost remediată într-o perioadă maximă de trei ani calendaristici consecutivi calculată începând cu anul respectiv, inclusiv.
Termenul limită stabilit de autoritatea competentă nu depășește sfârșitul anului următor celui în care s-a făcut constatarea.
O neconformitate care a fost remediată de beneficiar în termenul limită stabilit nu este considerată neconformitate în scopul stabilirii caracterului repetitiv în conformitate cu alineatul (4).
(4) Fără a se aduce atingere cazurilor de neconformitate deliberată, reducerea care trebuie aplicată pentru prima repetare a aceleiași neconformități în conformitate cu alineatul (1) se triplează.
În cazul unor repetări ulterioare, se înmulțește de fiecare dată cu trei rezultatul reducerii fixate pentru repetarea precedentă. Cu toate acestea, reducerea maximă nu poate să depășească 15 % din cuantumul total menționat la alineatul (1).
După atingerea procentajului maxim de 15 %, agenția de plăți informează beneficiarul în cauză că, în eventualitatea unei noi constatări a aceleiași neconformități, se consideră că beneficiarul a acționat în mod deliberat în sensul articolului 40.
Articolul 40
Calcularea și aplicarea sancțiunilor administrative în cazurile de neconformitate deliberată
Dacă un caz de neconformitate constatat este urmarea unei acțiuni deliberate a beneficiarului, reducerea care trebuie aplicată cuantumului total menționat la articolul 39 alineatul (1) se stabilește, în general, la 20 % din cuantumul total respectiv.
Totuși, pe baza evaluării importanței neconformității, prezentate de autoritatea de control competentă în partea privind evaluarea a raportului de control, și având în vedere criteriile menționate la articolul 38 alineatele (1)-(4), agenția de plăți poate decide să reducă procentajul în cauză până la nu mai puțin de 15 % sau să îl mărească până la 100 % din cuantumul total respectiv.
Articolul 41
Cumularea sancțiunilor administrative
Dacă un caz de neconformitate în sensul articolului 2 alineatul (1) al doilea paragraf punctul (2) litera (b) constituie, de asemenea, o neconformitate în sensul articolului 2 alineatul (1) al doilea paragraf punctul (2) litera (a), sancțiunile administrative se aplică în conformitate cu normele stabilite de Comisie în temeiul articolului 77 alineatul (8) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013.
TITLUL V
DISPOZIȚII TRANZITORII ȘI FINALE
Articolul 42
Norme tranzitorii privind ecocondiționalitatea
(1) În ceea ce privește obligațiile în materie de ecocondiționalitate ale beneficiarilor măsurilor implementate în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1698/2005, se aplică normele privind sistemul de control și sancțiunile administrative prevăzute de prezentul regulament și de actele de punere în aplicare adoptate de Comisie în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1306/2013.
(2) În cazurile de neîndeplinire a obligațiilor în materie de ecocondiționalitate pentru care nu s-au aplicat sancțiuni administrative deoarece intrau sub incidența normei de minimis menționate la articolul 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 73/2009 sau, respectiv, la articolul 51 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005, se aplică articolul 97 alineatul (3) al doilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 în ceea ce privește obligația autorității de control de a întreprinde acțiunile necesare pentru a verifica remedierea de către beneficiar a neconformităților constatate.
Articolul 43
Abrogare
Regulamentele (CE) nr. 1122/2009 și (UE) nr. 65/2011 se abrogă cu efect de la 1 ianuarie 2015.
Totuși, regulamentele menționate continuă să se aplice:
(a)
cererilor de ajutor pentru plăți directe depuse în ceea ce privește perioadele de primă care încep înainte de 1 ianuarie 2015;
(b)
cererilor de plată depuse în ceea ce privește anul 2014; și
(c)
sistemului de control și sancțiunilor administrative în ceea ce privește obligațiile în materie de ecocondiționalitate ale fermierilor în temeiul articolelor 85t și 103z din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului (24).
Articolul 44
Intrarea în vigoare și aplicarea
Prezentul regulament intră în vigoare în a șaptea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament se aplică cererilor de ajutor sau cererilor de plată referitoare la anii de cerere sau la perioadele de primă care încep din 1 ianuarie 2015.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptată la Bruxelles, 11 martie 2014.