NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 481/2014
ze dne 4. března 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1299/2013, pokud jde o zvláštní pravidla způsobilosti výdajů pro programy spolupráce
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1299/2013 ze dne 17. prosince 2013 o zvláštních ustanoveních týkajících se podpory z Evropského fondu pro regionální rozvoj pro cíl Evropská územní spolupráce (1), a zejména na čl. 18 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle čl. 18 odst. 1 nařízení (EU) č. 1299/2013 je nezbytné stanovit zvláštní pravidla týkající se způsobilosti výdajů pro programy spolupráce, pokud jde o náklady na zaměstnance, kancelářské a administrativní výdaje, náklady na cestování a ubytování, náklady na externí odborné poradenství a na služby a výdaje na vybavení (dále jen „kategorie výdajů“).
(2)
S cílem umožnit pružné uplatnění pravidel způsobilosti na programy spolupráce by mělo být členským státům účastnícím se daného programu spolupráce umožněno rozhodnout, že se daná kategorie výdajů nevztahuje na konkrétní prioritní osu daného programu spolupráce.
(3)
Je třeba upřesnit, jak se zvláštní pravidla týkající se způsobilosti výdajů pro programy spolupráce stanovená tímto nařízením slučují s obecným právním rámcem pro pravidla způsobilosti platným pro všechny evropské strukturální a investiční fondy a stanoveným v článcích 65 až 71 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (2).
(4)
Pro každou kategorii výdajů by měl být stanoven seznam různých položek výdajů.
(5)
Mělo by být vyjasněno jako obecné pravidlo, že dary jsou nezpůsobilé. Nicméně distribuce malých položek souvisejících s propagací, komunikací, reklamou nebo informováním by měly být způsobilé.
(6)
Měly by být určeny jednotlivé položky nákladů na zaměstnance a pravidla pro výpočet, účtování a úhradu nákladů na zaměstnance obecně, a zejména pro přiřazení zaměstnanců na částečný úvazek a dohody na hodinovém základě.
(7)
Uvedeny by měly být jednotlivé prvky kancelářských a administrativních výdajů spolu s pravidly pro výpočet, účtování a úhradu těchto nákladových prvků buď jako nákladů přímých, nebo nepřímých, zejména pokud jsou kombinovány s paušálními sazbami podle nařízení (EU) č. 1303/2013.
(8)
Uvedeny by měly být jednotlivé prvky nákladů na cestování a ubytování spolu s pravidly pro výpočet, účtování a úhradu bez ohledu na to, zda tyto výdaje vzniknou příjemci nebo přímo jeho zaměstnancům. Vyjasněny by měly být rovněž podmínky, za kterých by se náklady na cestování a ubytování měly účtovat, jsou-li vynaloženy mimo unijní část programové oblasti podle článku 20 nařízení (EU) č. 1299/2013.
(9)
Uvedeny by měly být jednotlivé prvky nákladů na externí odborné poradenství a na služby.
(10)
Uvedeny by měly být jednotlivé prvky výdajů na vybavení spolu s pravidly pro způsobilost použitého vybavení.
(11)
S cílem umožnit co nejrychlejší použití opatření stanovených tímto nařízením by toto nařízení mělo vstoupit v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Aniž jsou dotčena pravidla způsobilosti stanovená články 65 až 71 nařízení (EU) č. 1303/2013 nebo na jejich základě, toto nařízení stanoví zvláštní pravidla způsobilosti výdajů pro programy spolupráce, pokud jde o tyto kategorie výdajů:
a)
náklady na zaměstnance;
b)
kancelářské a administrativní výdaje;
c)
náklady na cestování a ubytování;
d)
náklady na externí odborné poradenství a služby a
e)
výdaje na vybavení.
2. Zúčastněné členské státy se v rámci monitorovacího výboru programu spolupráce mohou dohodnout, že výdaje spadající do jedné nebo více kategorií uvedených v odstavci 1 nejsou způsobilé v rámci jedné nebo více prioritních os.
Článek 2
Obecná ustanovení
1. Veškeré výdaje způsobilé podle tohoto nařízení vynaložené příjemcem nebo z jeho pověření se vztahují na náklady spojené se zahájením nebo se zahájením a prováděním operace nebo části operace.
2. Způsobilé nejsou tyto náklady:
a)
pokuty, finanční sankce a výdaje na právní spory a soudní spory;
b)
náklady na dary, s výjimkou těch, jejichž hodnota nepřesahuje 50 EUR za dar, pokud souvisejí s propagací, komunikací, publicitou nebo informováním;
c)
náklady související s kolísáním směnných kurzů.
Článek 3
Náklady na zaměstnance
1. Výdaje na náklady na zaměstnance se skládají z hrubých mzdových nákladů na zaměstnance zaměstnávané příjemcem jedním z těchto způsobů:
a)
na plný úvazek;
b)
na částečný úvazek s pevně stanoveným procentním podílem odpracované doby za měsíc;
c)
na částečný úvazek s pružným počtem odpracovaných hodin za měsíc, nebo
d)
na hodinovém základě.
2. Výdaje na náklady na zaměstnance jsou omezeny na:
a)
vyplácení platů souvisejících s činnostmi, které by subjekt nevykonával, kdyby příslušná operace nebyla prováděna, stanovenými v pracovní smlouvě/dohodě, rozhodnutí o jmenování (dále jen „doklad o zaměstnání“) nebo zákonem a souvisejícími s odpovědností uvedenou v popisu pracovní náplně příslušného zaměstnance;
b)
jakékoli další náklady přímo spojené s vyplácením platů, vzniklé a vynaložené zaměstnavatelem, jako jsou daně z mezd a příspěvky na sociální zabezpečení, včetně důchodů, na které se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 (3), pokud:
i)
jsou stanoveny v dokladu o zaměstnání nebo zákonem,
ii)
jsou v souladu s právními předpisy, na které odkazuje doklad o zaměstnání, a s obvyklými postupy v zemi a/nebo organizaci, kde příslušný zaměstnanec skutečně pracuje, a
iii)
nemohou být zaměstnavateli nahrazeny.
Pokud jde o písmeno a), na platby fyzickým osobám pracujícím pro příjemce na základě jiné smlouvy než pracovní smlouvy/dohody lze pohlížet jako na vyplácení platu a takovou smlouvu lze považovat za doklad o zaměstnání.
3. Náklady na zaměstnance lze uhradit buď:
i)
na základě skutečných nákladů (prokázaných dokladem o zaměstnání a výplatními páskami), nebo
ii)
na základě zjednodušeného vykazování nákladů podle čl. 67 odst. 1 písm. b) až d) nařízení (EU) č. 1303/2013, nebo
iii)
paušálně v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1299/2013.
4. Náklady na zaměstnance vztahující se k jednotlivcům, kteří pracují na dané operaci na částečný úvazek, se vypočítají buď jako:
a)
pevně stanovený procentní podíl hrubých mzdových nákladů v souladu s pevně stanoveným procentním podílem doby odpracované na operaci, bez povinnosti zavést zvláštní systém zaznamenávání pracovní doby, nebo
b)
pružný podíl hrubých mzdových nákladů v souladu s počtem hodin odpracovaných na operaci a měnících se každý měsíc, a to na základě systému zaznamenávání pracovní doby, který pokrývá 100 % pracovní doby zaměstnance.
5. U přiřazení na částečný úvazek podle odst. 4 písm. a) zaměstnavatel vydá pro každého zaměstnance doklad uvádějící procentní podíl pracovní doby, který se má odpracovat na operaci.
6. U přiřazení na částečný úvazek podle odst. 4 písm. b) se úhrada nákladů na zaměstnance vypočítá na základě hodinové sazby, která se stanoví buď:
i)
podílem měsíčních hrubých mzdových nákladů a měsíční pracovní doby stanovené v dokladu o zaměstnání a vyjádřené v hodinách, nebo
ii)
podílem posledních doložených ročních hrubých mzdových nákladů a 1 720 hodin v souladu s čl. 68 odst. 2 nařízení (EU) č. 1303/2013.
Hodinová sazba se vynásobí počtem hodin skutečně odpracovaných na operaci.
7. Pokud jde o náklady na zaměstnance vztahující se na jednotlivce, kteří podle dokladu o zaměstnání pracují na hodinovém základě, tyto náklady jsou způsobilé, když se počet hodin skutečně odpracovaných na operaci vynásobí hodinovou sazbou dohodnutou v dokladu o zaměstnání, a to na základě systému zaznamenávání pracovní doby.
Článek 4
Kancelářské a administrativní výdaje
Kancelářské a administrativní výdaje jsou omezeny na tyto prvky:
a)
nájem kancelářských prostorů;
b)
pojištění a daně související s budovami, v nichž se nacházejí zaměstnanci, a s vybavením kanceláře (např. pojištění proti požáru, krádeži);
c)
veřejné služby (např. elektřina, topení, voda);
d)
kancelářské potřeby;
e)
všeobecné účetnictví zajišťované uvnitř organizace, která je příjemcem;
f)
archivy;
g)
údržba, úklid a opravy;
h)
bezpečnost;
i)
systémy informačních technologií;
j)
komunikace (např. telefon, fax, internet, poštovní služby, vizitky);
k)
bankovní poplatky za otevření a správu účtu nebo účtů, jestliže provádění operace vyžaduje otevření zvláštního účtu;
l)
poplatky za nadnárodní finanční transakce.
Článek 5
Náklady na cestování a ubytování
1. Výdaje na náklady na cestování a ubytování jsou omezeny na tyto prvky:
a)
náklady na cestování (např. jízdenky, cestovní pojištění a pojištění motorových vozidel, palivo, počet ujetých kilometrů, dálniční poplatky a parkovací poplatky);
b)
náklady na jídlo;
c)
náklady na ubytování;
d)
náklady na víza;
e)
denní příspěvky.
2. Žádné prvky uvedené v odst. 1 písm. a) až d), na něž se vztahuje denní příspěvek, nesmí být hrazeny nad rámec denního příspěvku.
3. Výdaje na cestování a ubytování externích odborníků a poskytovatelů služeb spadají do nákladů na externí odborné poradenství a služby uvedených v článku 6.
4. Přímá platba výdajů podle tohoto článku prostřednictvím zaměstnance příjemce musí být doložena dokladem prokazujícím, že příjemce uhradil výdaje zaměstnanci.
5. U operací, které se týkají technické pomoci nebo propagačních činností a budování kapacit, jsou výdaje vzniklé mimo unijní část programové oblasti způsobilé, pokud vznikly v souladu s čl. 20 odst. 3 nařízení (EU) č. 1299/2013.
6. Řídící orgán může uznat náklady na ubytování a jídlo poskytnuté v zařízeních nacházejících se mimo unijní část programové oblasti za způsobilé, pokud vznikly v souladu s čl. 20 odst. 2 nařízení (EU) č. 1299/2013. To platí také pro místní náklady na cestování v místě události nebo akce mimo unijní část programové oblasti.
7. U zaměstnanců příjemců nacházejících se mimo unijní část programové oblasti může řídící orgán uznat náklady uvedené v odstavci 1, včetně nákladů na cestování do a z místa události nebo akce uvnitř unijní části programové oblasti nebo mimo ni, za způsobilé, pokud vznikly v souladu s čl. 20 odst. 2 nařízení (EU) č. 1299/2013.
8. U zaměstnanců příjemců nacházejících se uvnitř unijní části programové oblasti jsou náklady uvedené v odstavci 1, včetně nákladů na cestování do a z místa události nebo akce uvnitř unijní části programové oblasti nebo mimo ni, způsobilé, pokud vznikly v souladu s čl. 20 odst. 1 nařízení (EU) č. 1299/2013.
Článek 6
Náklady na externí odborné poradenství a služby
Výdaje na externí odborné poradenství a služby jsou omezeny na následující služby a poradenství poskytované subjektem veřejného nebo soukromého práva nebo fyzickou osobou jinou než příjemce operace:
a)
studie nebo šetření (např. hodnocení, strategie, koncepční poznámky, konstrukční výkresy, příručky);
b)
odborná příprava;
c)
překlady;
d)
vývoj, úpravy a aktualizace systémů informačních technologií a internetových stránek;
e)
podpora, komunikace, propagace nebo informování související s operací nebo programem spolupráce jako takovým;
f)
finanční řízení;
g)
služby související s pořádáním a prováděním událostí nebo zasedání (včetně nájmu, stravování nebo tlumočení);
h)
účast na událostech (např. registrační poplatky);
i)
právní poradenství a notářské služby, technické a finanční odborné poradenství, jiné poradenské a účetní služby;
j)
práva duševního vlastnictví;
k)
ověření podle čl. 125 odst. 4 písm. a) nařízení (EU) č. 1303/2013 a čl. 23 odst. 4 nařízení (EU) č. 1299/2013;
l)
náklady na certifikaci a audit výdajů na úrovni programu podle článků 126 a 127 nařízení (EU) č. 1303/2013;
m)
poskytnutí záruk bankou nebo jinou finanční institucí, pokud to vyžadují unijní nebo vnitrostátní právní předpisy nebo programový dokument přijatý monitorovacím výborem;
n)
cestování a ubytování externích odborníků, přednášejících, osob předsedajících zasedáním a poskytovatelů služeb;
o)
jiné specifické odborné poradenství a služby potřebné pro operace.
Článek 7
Výdaje na vybavení
1. Výdaje na financování koupě, pronájmu nebo leasingu vybavení příjemcem operace, a to s výjimkou výdajů, na které se vztahuje článek 4, jsou omezeny na:
a)
kancelářské vybavení;
b)
hardware a software informačních technologií;
c)
nábytek a vybavení;
d)
laboratorní vybavení;
e)
stroje a přístroje;
f)
nástroje nebo zařízení;
g)
vozidla;
h)
jiné specifické vybavení potřebné pro operace.
2. Náklady na nákup použitého vybavení mohou být způsobilé za těchto podmínek:
a)
nebyla na ně obdržena žádná jiná pomoc z evropských strukturálních a investičních fondů;
b)
jeho cena nepřevyšuje obecně přijímanou cenu na daném trhu;
c)
má technické vlastnosti nezbytné pro operaci a splňuje použitelné normy a standardy.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. března 2014.
REGULAMENTUL DELEGAT (UE) NR. 481/2014 AL COMISIEI
din 4 martie 2014
de completare a Regulamentului (UE) nr. 1299/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește norme specifice privind eligibilitatea cheltuielilor pentru programele de cooperare
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1299/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind dispoziții specifice pentru sprijinul din partea Fondului european de dezvoltare regională pentru obiectivul de cooperare teritorială europeană (1), în special articolul 18 alineatul (1),
întrucât:
(1)
În temeiul articolului 18 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1299/2013, este necesar să se stabilească norme specifice privind eligibilitatea cheltuielilor pentru programele de cooperare în ceea ce privește costurile cu personalul, cheltuielile de birou și cheltuielile administrative, costurile de deplasare și de cazare, costurile de consultanță și servicii externe și cheltuielile cu echipamente (denumite în continuare „categorii de cheltuieli”).
(2)
Pentru a permite o anumită flexibilitate în aplicarea normelor de eligibilitate în cadrul programelor de cooperare, statelor membre participante la un anumit program de cooperare ar trebui să li se permită să decidă că o anumită categorie de cheltuieli nu este eligibilă pentru o anumită axă prioritară a unui program de cooperare dat.
(3)
Ar trebui să se precizeze modul în care normele specifice privind eligibilitatea cheltuielilor pentru programele de cooperare prevăzute în prezentul regulament se încadrează în cadrul juridic general privind normele de eligibilitate aplicabile tuturor fondurilor ESI, în conformitate cu articolele 65-71 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (2).
(4)
Pentru fiecare categorie de cheltuieli ar trebui stabilită o listă cu diferitele elemente de cheltuieli.
(5)
Ar trebui clarificat faptul că, de regulă, cadourile nu sunt eligibile. Cu toate acestea, distribuirea unor obiecte mici legate de activități promoționale, de comunicare, de publicitate sau de informare ar trebui să fie eligibilă.
(6)
Ar trebui stabilite diferitele elemente ale costurilor de personal, precum și normele privind calculul, contabilizarea și rambursarea costurilor de personal în general și, în special, a contractelor cu fracțiune de normă sau a contractelor de servicii pe bază orară.
(7)
Ar trebui alcătuită o listă cu diferitele elemente ale cheltuielilor de birou și ale cheltuielilor administrative, împreună cu normele privind calculul, contabilizarea și rambursarea unor astfel de elemente de cost, drept cheltuieli directe sau indirecte, în special atunci când se combină cu rate forfetare în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1303/2013.
(8)
Ar trebui alcătuită o listă cu diferitele elemente ale costurilor de transport și cazare, împreună cu normele privind calculul, contabilizarea și rambursarea, indiferent dacă cheltuielile sunt suportate de către beneficiar sau direct de către personalul acestuia. Ar trebui clarificate, de asemenea, condițiile în care ar trebui justificate costurile de transport și cazare dacă acestea au loc în afara părții din Uniune a zonei vizate de program, astfel cum se menționează la articolul 20 din Regulamentul (UE) nr. 1299/2013.
(9)
Ar trebui alcătuită o listă cu diferitele elemente de costuri de consultanță și servicii externe.
(10)
De asemenea, ar trebui alcătuită o listă cu elementele de cheltuieli cu echipamentele, împreună cu normele privind eligibilitatea echipamentelor de ocazie.
(11)
Pentru a permite aplicarea promptă a măsurilor prevăzute în prezentul regulament, acesta ar trebui să intre în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Obiect și domeniu de aplicare
(1) Fără a aduce atingere normelor de eligibilitate prevăzute sau stabilite pe baza articolelor 65-71 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013, prezentul regulament stabilește norme specifice privind eligibilitatea cheltuielilor pentru programele de cooperare în ceea ce privește următoarele categorii de cheltuieli:
(a)
cheltuielile cu personalul;
(b)
cheltuieli de birou și cheltuieli administrative;
(c)
costuri de deplasare și de cazare;
(d)
costuri de consultanță și servicii externe; și
(e)
cheltuieli cu echipamentele.
(2) Statele membre participante la comitetul de monitorizare al unui program de cooperare pot conveni ca cheltuielile care intră în una sau mai multe dintre categoriile menționate la alineatul (1) să nu fie eligibile în cadrul uneia sau mai multor axe prioritare.
Articolul 2
Dispoziții generale
(1) Orice cheltuieli eligibile în conformitate cu dispozițiile prezentului regulament efectuate de beneficiar sau în numele acestuia sunt legate de costul inițierii sau al inițierii și punerii în practică a unei operațiuni sau a unei părți a acesteia.
(2) Următoarele costuri nu sunt eligibile:
(a)
amenzile, sancțiunile financiare și cheltuielile aferente diferendelor juridice sau litigiilor;
(b)
costurile cu cadourile, cu excepția celor care nu depășesc valoarea de 50 EUR per cadou și care sunt legate de promovare, comunicare, publicitate sau informare;
(c)
costurile legate de fluctuațiile cursurilor de schimb valutar.
Articolul 3
Costuri de personal
(1) Cheltuielile pentru costurile de personal sunt formate din costurile brute de angajare a personalului angajat de către beneficiar în una dintre modalitățile următoare:
(a)
cu normă întreagă;
(b)
cu fracțiune de normă cu un procent fix de timp lucrat pe lună;
(c)
cu fracțiune de normă cu un număr flexibil de ore lucrate pe lună; sau
(d)
pe bază orară.
(2) Cheltuielile pentru costurile de personal se limitează la următoarele:
(a)
plățile salariale legate de activitățile pe care entitatea nu le-ar desfășura dacă nu ar participa la operațiunea vizată, care sunt stabilite printr-un contract de angajare/muncă, printr-o decizie de numire (ambele denumite în continuare „document de angajare”) sau prin lege, activități aferente responsabilităților menționate în fișa postului membrului vizat al personalului;
(b)
orice alte costuri legate direct de plățile salariale suportate și plătite de către angajator, cum ar fi impozitele și prestațiile de securitate socială, inclusiv pensiile, care intră sub incidența Regulamentului (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (3), cu condiția ca acestea:
(i)
să fie stabilite printr-un document de angajare sau prin lege;
(ii)
să fie în conformitate cu legislația menționată în documentul de angajare și cu practicile standard din țara și/sau organizația în care lucrează efectiv membrul vizat al personalului; și
(iii)
să nu fie recuperabile de către angajator.
În ceea ce privește litera (a), plățile către persoane fizice care lucrează pentru beneficiar în temeiul unui alt fel de contract decât un contract de muncă/de angajare pot fi asimilate plăților salariale, iar contractul în cauză poate fi considerat document de angajare.
(3) Costurile de personal pot fi rambursate:
(i)
pe baza costurilor reale (justificate prin documentul de angajare și fluturași de salariu); sau
(ii)
conform opțiunilor simplificate privind costurile menționate la articolul 67 alineatul (1) literele (b)-(d) din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013; sau
(iii)
ca sumă forfetară în conformitate cu articolul 19 din Regulamentul (UE) nr. 1299/2013.
(4) Costurile de personal pentru persoanele care lucrează în baza unui contract cu fracțiune de normă în cadrul operațiunii se calculează ca:
(a)
procent fix din costul brut de angajare, în concordanță cu un procent fix de timp lucrat în cadrul operațiunii, fără obligația de a stabili un sistem separat de înregistrare a timpului de lucru; sau
(b)
procent flexibil din costul brut de angajare, în concordanță cu un număr de ore variabil de la o lună la alta lucrate în cadrul operațiunii, pe baza unui sistem de înregistrare a timpului care acoperă 100 % din timpul de lucru al angajatului.
(5) Pentru contractele cu fracțiune de normă de la alineatul (4) litera (a), angajatorul emite pentru fiecare angajat un document în care se stabilește procentual timpul care trebuie lucrat în cadrul operațiunii.
(6) Pentru contractele cu fracțiune de normă de la alineatul (4) litera (b), rambursarea costurilor de personal se calculează pe o bază orară determinată prin:
(i)
împărțirea costului lunar brut de angajare la timpul de lucru lunar stabilit prin documentul de angajare, exprimat în ore; sau
(ii)
împărțirea celui mai recent cost brut de angajare anual înregistrat la 1 720 de ore, în conformitate cu articolul 68 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013.
Rata orară se înmulțește cu numărul de ore lucrate efectiv în cadrul operațiunii.
(7) În ceea ce privește costurile de personal pentru persoanele care, conform documentului de angajare, lucrează pe bază orară, astfel de costuri sunt eligibile aplicând numărul de ore lucrate efectiv în cadrul operațiunii la rata orară convenită în documentul de angajare, pe baza unui sistem de înregistrare a timpului.
Articolul 4
Cheltuieli de birou și cheltuieli administrative
Cheltuielile de birou și cheltuielile administrative se limitează la următoarele elemente:
(a)
chiria birourilor;
(b)
asigurarea și taxele aferente clădirilor în care se află personalul și echipamentelor din birouri (de exemplu, asigurări împotriva incendiilor, furtului);
(c)
utilitățile (de exemplu, electricitate, încălzire, apă);
(d)
materiale de birou;
(e)
contabilitatea generală furnizată în cadrul organizației beneficiare;
(f)
arhivele;
(g)
întreținerea, curățenia și reparațiile;
(h)
securitatea;
(i)
sistemele informatice;
(j)
comunicațiile (de exemplu, telefon, fax, internet, servicii poștale, cărți de vizită profesionale);
(k)
comisioanele bancare pentru deschiderea și administrarea contului sau a conturilor atunci când punerea în aplicare a unei operațiuni presupune deschiderea unui cont separat;
(l)
comisioanele pentru tranzacții financiare transfrontaliere.
Articolul 5
Costuri de deplasare și de cazare
(1) Costurile de deplasare și de cazare se limitează la următoarele elemente:
(a)
costurile de deplasare (de exemplu, bilete, asigurare de călătorie și asigurarea autovehiculelor, carburanți, kilometri parcurși cu autovehiculul, taxe de trecere, taxe de parcare);
(b)
costurile meselor;
(c)
costurile de cazare;
(d)
costurile pentru vize;
(e)
diurnele.
(2) Elementele menționate la alineatul (1) literele (a)-(d) care sunt incluse în diurne nu se rambursează în plus față de diurnă.
(3) Cheltuielile de transport și de cazare ale experților și ale furnizorilor de servicii externi se încadrează la categoria de costuri de consultanță și servicii externe prevăzută la articolul 6.
(4) Plata directă a cheltuielilor în temeiul prezentului articol de către un angajat al beneficiarului trebuie susținută de o dovadă a rambursării acestora de către beneficiar angajatului respectiv.
(5) Pentru operațiunile care vizează asistența tehnică sau activitățile promoționale și consolidarea capacităților, cheltuielile suportate în afara părții din Uniune a zonei vizate de program sunt eligibile în conformitate cu articolul 20 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1299/2013.
(6) Autoritatea de management poate accepta costurile de cazare și de masă în unități situate în afara părții din Uniune a zonei vizate de program ca eligibile, dacă au fost efectuate în conformitate cu articolul 20 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1299/2013. Aceasta se aplică, de asemenea, în cazul costurilor de deplasare locală la locul unui eveniment sau al unei acțiuni în afara părții din Uniune a zonei vizate de program.
(7) Pentru personalul beneficiarilor situați în afara părții din Uniune a zonei vizate de program, autoritatea de management poate accepta ca eligibile costurile menționate la alineatul (1), inclusiv costurile pentru deplasarea către și de la locul unui eveniment sau al unei acțiuni în interiorul sau în afara părții din Uniune a zonei vizate de program, dacă au fost efectuate în conformitate cu articolul 20 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1299/2013.
(8) Pentru personalul beneficiarilor situați în interiorul părții din Uniune a zonei vizate de program, costurile menționate la alineatul (1), inclusiv costurile pentru deplasarea către și de la locul unui eveniment sau al unei acțiuni în interiorul sau în afara părții din Uniune a zonei vizate de program, sunt considerate eligibile în conformitate cu articolul 20 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1299/2013.
Articolul 6
Costuri de consultanță și servicii externe
Cheltuielile pentru costurile de consultanță și servicii externe se limitează la următoarele tipuri de servicii și consultanță furnizate de un organism de drept public sau privat sau de o persoană fizică, altele decât beneficiarul, în cadrul operațiunii:
(a)
studii sau anchete (de exemplu, evaluări, strategii, note explicative, planuri de proiectare, manuale);
(b)
formare;
(c)
traduceri;
(d)
dezvoltarea, modificarea sau actualizarea sistemelor informatice sau a site-urilor web;
(e)
promovare, comunicare, publicitate sau informare legată de o operațiune sau de un program de cooperare ca atare;
(f)
gestiune financiară;
(g)
servicii legate de organizarea și realizarea practică de evenimente sau reuniuni (inclusiv închiriere, catering sau interpretare);
(h)
participarea la evenimente (de exemplu, taxe de participare);
(i)
consultanță juridică și servicii notariale, expertiză tehnică sau financiară, alte servicii de consultanță și de contabilitate;
(j)
drepturi de proprietate intelectuală;
(k)
verificări în conformitate cu articolul 125 alineatul (4) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 și cu articolul 23 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 1299/2013;
(l)
certificări și costuri de audit la nivelul programului conform articolelor 126 și 127 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013;
(m)
furnizarea de garanții de către o bancă sau altă instituție financiară, atunci când acestea sunt prevăzute în legislația Uniunii sau în legislația națională sau într-un document de programare adoptat de către comitetul de monitorizare;
(n)
deplasare și cazare pentru experți externi, invitați, președinți de ședință și furnizori de servicii;
(o)
alte servicii externe și de consultanță necesare în cadrul operațiunilor.
Articolul 7
Cheltuieli cu echipamentele
(1) Cheltuielile pentru finanțarea echipamentelor achiziționate, închiriate sau luate în leasing de către beneficiar în cadrul operațiunii, altele decât cele prevăzute la articolul 4, se limitează la următoarele:
(a)
echipament de birou;
(b)
hardware și programe informatice;
(c)
mobilier și echipamente;
(d)
aparatură de laborator;
(e)
mașini și instrumente;
(f)
instrumente sau dispozitive;
(g)
vehicule;
(h)
alte echipamente specifice necesare pentru operațiuni.
(2) Achiziționarea de echipamente de ocazie poate fi eligibilă în următoarele condiții:
(a)
nu s-a primit altă asistență pentru ele din fondurile ESI;
(b)
prețul acestora nu depășește prețul acceptat în general pe piața în cauză;
(c)
prezintă caracteristicile tehnice necesare pentru operațiune și respectă normele și standardele aplicabile.
Articolul 8
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 4 martie 2014.