PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 815/2012
ze dne 13. září 2012,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EU) č. 904/2010, pokud jde o zvláštní režimy pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EU) č. 904/2010 ze dne 7. října 2010 o správní spolupráci a boji proti podvodům v oblasti daně z přidané hodnoty (1), a zejména na čl. 44 odst. 1, čl. 44 odst. 2 druhý pododstavec, čl. 45 odst. 1 a 2 a čl. 51 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 904/2010 stanoví pravidla pro správní spolupráci a boj proti podvodům v oblasti daně z přidané hodnoty (DPH). Články 44 a 45 nařízení (EU) č. 904/2010 se konkrétně týkají výměny informací týkajících se zvláštních úprav pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby uvedených v kapitole 6 hlavy XII směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném režimu daně z přidané hodnoty (2). Uvedené zvláštní režimy se týkají toho, že osoba povinná k dani usazená mimo členský stát spotřeby přiznává DPH z příslušného prodeje v členském státě spotřeby prostřednictvím elektronického rozhraní v členském státě identifikace (jedno správní místo).
(2)
Některé informace týkající se transakcí provedených v rámci uvedených zvláštních režimů se mezi členskými státy shromažďují a vyměňují. Konkrétně se to týká výměny identifikačních údajů a shromažďování a výměny údajů z přiznání k DPH, včetně oprav uvedených daňových přiznání k DPH mezi členskými státy.
(3)
Ve snaze zajistit, aby se informace vyměňovaly jednotným způsobem, je nutno přijmout technické podrobnosti pro tuto výměnu včetně jednotné elektronické zprávy. To umožní jednotný rozvoj technických a funkčních specifikací, protože se budou řídit regulovaným rámcem.
(4)
Některé informace týkající se změn identifikačních údajů, jako například vynětí ze zvláštních režimů, dobrovolné ukončení nebo změna členského státu identifikace, by se také měly bezodkladně vyměňovat jednotným způsobem, aby členské státy mohly kontrolovat správné uplatňování zvláštních režimů a bojovat proti podvodům. Pro tento účel by měla být zajištěna společná opatření týkající se elektronické výměny uvedených informací.
(5)
S cílem udržet administrativní zátěž na minimální úrovni je třeba stanovit určité požadavky na elektronické rozhraní, které umožní osobám povinným k dani předkládat identifikační informace a přiznání k DPH. Členským státům by nemělo být bráněno v poskytnutí dodatečných funkcí umožňujících další snížení administrativní zátěže.
(6)
S cílem zajistit, aby se informace týkající se registrace k režimu a přiznání k DPH podávané v rámci režimu mohly účinně přenášet a zpracovávat, by členské státy měly vyvinout svá elektronická rozhraní jednotným způsobem. Je proto nezbytné vypracovat jednotnou elektronickou zprávu pro přenos těchto informací.
(7)
Je nutné vyjasnit informace, které se předkládají v případech, kdy se v určitém období v jednom nebo ve všech členských státech neuskuteční žádný prodej v rámci zvláštních režimů.
(8)
Ve snaze umožnit členským státům a osobám povinným k dani, aby se ve svých následných sděleních mohly jednoznačně odkazovat na přiznání k DPH včetně platby daně, by členské státy identifikace měly každému daňovému přiznání k DPH přidělit jedinečné referenční číslo.
(9)
Toto nařízení se použije od stejného dne, od kterého se použijí články 44 a 45 nařízení (EU) č. 904/2010.
(10)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro správní spolupráci,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„režimem mimo Unii“ zvláštní režim pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby, které poskytují osoby povinné k dani neusazené ve Společenství, jak je stanoveno v hlavě XII kapitole 6 oddílu 2 směrnice 2006/112/ES;
2)
„režimem Unie“ zvláštní režim pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby, které poskytují osoby povinné k dani usazené ve Společenství, avšak neusazené ve státě spotřeby, jak je stanoveno v hlavě XII kapitole 6 oddílu 3 směrnice 2006/112/ES;
3)
„zvláštními režimy“ pak režim mimo Unii a režim Unie.
Článek 2
Funkce elektronického rozhraní
Elektronické rozhraní v členském státě identifikace, pomocí kterého se osoba povinná k dani registruje k používání jednoho ze zvláštních režimů a jehož prostřednictvím uvedená osoba předkládá přiznání k dani z přidané hodnoty (DPH) v rámci uvedeného režimu členskému státu identifikace, má tyto funkce:
a)
musí poskytovat nástroj pro ukládání identifikačních údajů podle článku 361 směrnice 2006/112/ES nebo přiznání k DPH podle článků 365 a 369g směrnice 2006/112/ES před jejich podáním;
b)
musí umožňovat osobě povinné k dani předkládat příslušné informace týkající se daňových přiznání k DPH prostřednictvím systému pro elektronický přenos souborů zasílaného v souladu s podmínkami stanovenými členským státem identifikace.
Článek 3
Přenos identifikačních údajů
1. Členský stát identifikace prostřednictvím sítě CCN/CSI ostatním členským státům zasílá
a)
informace pro identifikaci osoby povinné k dani využívající režim mimo Unii;
b)
obdobně údaje pro identifikaci osoby povinné k dani využívající režim Unie;
c)
přidělené identifikační číslo.
Pro přenos informací uvedených v prvním pododstavci se použije jednotná elektronická zpráva uvedená v příloze I. Sloupec B jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze I se používá pro režim mimo Unii a sloupec C uvedené jednotné elektronické zprávy se používá pro režim Unie.
2. Členský stát identifikace bezodkladně informuje ostatní členské státy prostřednictvím sítě CCN/CSI pomocí jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze II tohoto nařízení v případě, že osoba povinná k dani
a)
je vyňata z jednoho ze zvláštních režimů;
b)
dobrovolně přestane používat jeden ze zvláštních režimů;
c)
mění členský stát identifikace v rámci režimu Unie.
Článek 4
Předložení přiznání k DPH osobou povinnou k dani
1. Osoba povinná k dani předkládá přiznání k DPH s údaji podle článků 365 a 369g směrnice 2006/112/ES členskému státu identifikace prostřednictvím jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze III tohoto nařízení. Sloupec B jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze III se používá pro režim mimo Unii a sloupec C uvedené jednotné elektronické zprávy se používá pro režim Unie.
2. V případě, že osoba povinná k dani během zdaňovacího období neposkytne žádné služby v rámci zvláštních režimů v žádném členském státě, vyplní se nulové přiznání k DPH. Pro uvedený účel se vyplňují pro režim Unie jen pole 1, 2 a 21 jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze III a v případě režimu mimo Unii pole 1, 2 a 11.
3. Osoba povinná k dani je povinna uvést jen služby poskytnuté do členského státu spotřeby a z členského státu usazení, pokud služby v rámci zvláštních režimů byly poskytnuty v daném členském státě nebo z něj v rámci zdaňovacího období.
Článek 5
Přenos informací uvedených v přiznání k DPH
Informace uvedené v přiznání k DPH, na které se odkazuje v čl. 4 odst. 1, zasílá členský stát identifikace každému členskému státu spotřeby a usazení uvedenému v přiznání k DPH prostřednictvím sítě CCN/CSI pomocí jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze III tohoto nařízení.
Pro účely prvního pododstavce členský stát identifikace zašle členskému státu spotřeby a usazení, v němž nebo z něhož byly poskytnuty služby, obecné informace uvedené v části 1 jednotné elektronické zprávy stanovené v příloze III spolu s informacemi v části 2 uvedené jednotné elektronické zprávy, které se týkají daného konkrétního členského státu spotřeby nebo usazení.
Členský stát identifikace zašle informace uvedené v přiznání k DPH pouze těm členským státům, které jsou uvedeny v daném přiznání k DPH.
Článek 6
Jedinečné referenční číslo
Informace předávané podle článku 5 obsahují referenční číslo přidělené členským státem identifikace, které je pro dané přiznání k DPH jedinečné.
Článek 7
Opravy přiznání k DPH
Členský stát identifikace umožní osobě povinné k dani opravit přiznání k DPH prostřednictvím elektronického rozhraní uvedeného v článku 2. Členský stát identifikace zašle v souladu s článkem 5 informace o opravách dotyčnému členskému státu (státům) spotřeby a usazení a přidělí daným informacím časové razítko.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. září 2012.
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 815/2012 AL COMISIEI
din 13 septembrie 2012
de stabilire a normelor detaliate de aplicare a Regulamentului (UE) nr. 904/2010 al Consiliului în ceea ce privește regimurile speciale pentru persoanele impozabile nestabilite care prestează servicii de telecomunicații, servicii de radiodifuziune și de televiziune sau servicii electronice către persoane neimpozabile
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 904/2010 al Comisiei din 7 octombrie 2010 privind cooperarea administrativă și combaterea fraudei în domeniul taxei pe valoarea adăugată (1), în special articolul 44 alineatul (1), articolul 44 alineatul (2) al doilea paragraf, articolul 45 alineatele (1) și (2) și articolul 51 alineatul (1),
întrucât:
(1)
Regulamentul (UE) nr. 904/2010 stabilește normele privind cooperarea administrativă și combaterea fraudei în domeniul taxei pe valoarea adăugată (TVA). Articolele 44 și 45 din Regulamentul (UE) nr. 904/2010 vizează în mod specific schimbul de informații referitor la regimurile speciale pentru serviciile de telecomunicații, de radiodifuziune și televiziune sau electronice prevăzute în titlul XII capitolul 6 din Directiva 2006/112/CE din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (2). Aceste regimuri speciale se referă la persoanele impozabile stabilite în afara statului membru de consum care declară TVA datorată pe vânzările relevante efectuate în statul membru de consum prin intermediul unei interfețe electronice în statul membru de identificare (ghișeul unic).
(2)
Statele membre trebuie să colecteze și să facă schimb de anumite informații referitoare la tranzacțiile efectuate în cadrul acestor regimuri speciale. Este vorba în special despre schimbul de date de identificare și despre colectarea și schimbul de informații detaliate referitoare la declarațiile de TVA (inclusiv rectificările acestor declarații) între statele membre.
(3)
Pentru a se garanta un schimb de informații uniform, este necesar să se adopte detaliile tehnice pentru un astfel de schimb, inclusiv un mesaj electronic comun. Acest lucru ar permite, de asemenea, elaborarea uniformă a specificațiilor tehnice și funcționale, având în vedere faptul că acestea vor respecta un cadru reglementat.
(4)
Ar fi oportun, de asemenea, ca schimbul de anumite informații referitoare la modificările aduse datelor de identificare, cum ar fi excluderea de la regimuri speciale, întreruperea temporară a activității în mod voluntar sau schimbarea statului membru de identificare, să fie efectuat fără întârziere și în mod uniform, pentru a permite statelor membre să monitorizeze aplicarea corectă a regimurilor speciale și pentru a combate frauda. În acest scop, ar trebui să fie furnizate dispozitive comune pentru schimbul electronic al acestui tip de informații.
(5)
Pentru a reduce la minimum sarcina administrativă, este necesar să se stabilească anumite cerințe pentru interfața electronică care facilitează transmiterea de către persoanele impozabile a informațiilor privind identificarea și declarațiile de TVA. Statele membre nu ar trebui să fie împiedicate să furnizeze funcționalități suplimentare pentru reducerea în continuare a sarcinii administrative.
(6)
Pentru a se asigura că informațiile referitoare la înregistrarea în sistem și declarațiile de TVA depuse în cadrul regimului pot fi transmise și prelucrate în mod eficace, statele membre ar trebui să își dezvolte interfețele electronice în mod uniform. Prin urmare, este necesară stabilirea mesajului electronic comun pentru transmiterea informațiilor respective.
(7)
Este necesar să se precizeze ce informații trebuie furnizate în cazurile în care, într-unul sau în toate statele membre, nu se efectuează nicio vânzare în cadrul regimurilor speciale în cursul unei perioade specifice.
(8)
În scopul de a permite statelor membre și persoanelor impozabile să facă referire la declarațiile de TVA într-un mod lipsit de echivoc în comunicările lor ulterioare, inclusiv privind plata taxei, statul membru de identificare ar trebui să aloce un număr unic de referință pentru fiecare declarație de TVA.
(9)
Prezentul regulament ar trebui să se aplice de la aceeași dată de la care se aplică articolele 44 și 45 din Regulamentul (UE) nr. 904/2010.
(10)
Măsurile prevăzute în prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru cooperare administrativă,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Definiții
În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:
1.
„regim non-UE” înseamnă regimul special pentru serviciile de telecomunicații, serviciile de radiodifuziune și televiziune sau serviciile electronice prestate de persoane impozabile nestabilite în Comunitate, prevăzut în titlul XII capitolul 6 secțiunea 2 din Directiva 2006/112/CE;
2.
„regim UE” înseamnă regimul special pentru serviciile de telecomunicații, serviciile de radiodifuziune și televiziune sau serviciile electronice prestate de persoane impozabile stabilite în Comunitate, dar în alt stat membru decât statul membru de consum, prevăzut în titlul XII capitolul 6 secțiunea 3 din Directiva 2006/112/CE;
3.
„regimuri speciale” înseamnă regimul non-UE și regimul UE.
Articolul 2
Funcționalități ale interfeței electronice
Interfața electronică a statului membru de identificare prin intermediul căreia o persoană impozabilă indică utilizarea unuia dintre regimurile speciale și prin intermediul căreia respectiva persoană transmite statului membru de identificare declarația de taxă pe valoarea adăugată (TVA) în cadrul regimului în cauză, are următoarele funcționalități:
(a)
aceasta trebuie să ofere posibilitatea de a salva datele de identificare în temeiul articolului 361 din Directiva 2006/112/CE sau declarația de TVA în conformitate cu articolele 365 și 369g din Directiva 2006/112/CE, înainte ca acestea să fie transmise;
(b)
aceasta trebuie să permită persoanei impozabile să comunice informații relevante referitoare la declarațiile de TVA prin intermediul unui transfer pe cale electronică al fișierului, în conformitate cu condițiile stabilite de statul membru de identificare.
Articolul 3
Transmiterea informațiilor de identificare
(1) Statul membru de identificare transmite celorlalte state membre, prin intermediul rețelei CCN/CSI, următoarele informații:
(a)
informații care permit identificarea persoanei impozabile care utilizează regimul non-UE;
(b)
informații similare care permit identificarea persoanei impozabile care utilizează regimul UE;
(c)
numărul de identificare alocat.
Mesajul electronic comun prevăzut în anexa I este utilizat pentru transmiterea informațiilor menționate la primul paragraf. Coloana B a mesajului electronic comun prevăzut în anexa I este utilizată pentru regimul non-UE, iar coloana C a mesajului electronic comun este utilizată pentru regimul UE.
(2) Statul membru de identificare informează fără întârziere celelalte state membre, prin intermediul rețelei CCN/CSI, utilizând mesajul electronic comun stabilit în anexa II la prezentul regulament, în cazul în care persoana impozabilă:
(a)
este exclusă de la unul dintre regimurile speciale;
(b)
încetează în mod voluntar să utilizeze unul dintre regimurile speciale;
(c)
schimbă statul membru de identificare în cadrul regimului Uniunii.
Articolul 4
Depunerea declarației de TVA de către persoana impozabilă
(1) Persoana impozabilă transmite statului membru de identificare declarațiile de TVA care conțin datele prevăzute la articolele 365 și 369g din Directiva 2006/112/CE, utilizând mesajul electronic comun stabilit în anexa III la prezentul regulament. Coloana B a mesajului electronic comun prevăzut în anexa III este utilizată pentru regimul non-UE, iar coloana C a mesajului electronic comun este utilizată pentru regimul UE.
(2) În cazul în care o persoană impozabilă nu a furnizat niciun serviciu în cadrul regimurilor speciale în niciun stat membru în cursul unei perioade de declarare, aceasta va completa o declarație de TVA care poartă mențiunea „Nulă”. În acest scop, pentru regimul UE se completează doar rubricile 1, 2 și 21 ale mesajului electronic comun stabilit în anexa III, iar pentru regimul non-UE se completează doar rubricile 1, 2 și 11.
(3) Persoanei impozabile i se solicită doar introducerea prestațiilor referitoare la un stat membru de consum și din partea unui stat membru de stabilire în cazul în care prestările de servicii în cadrul regimurilor speciale au fost efectuate în sau, respectiv, din partea statului în cauză în cursul perioadei de declarare.
Articolul 5
Transmiterea informațiilor conținute de declarația de TVA
Informațiile conținute de declarația de TVA menționată la articolul 4 alineatul (1) sunt transmise de statul membru de identificare fiecărui stat membru de consum și de stabilire menționat în declarația de TVA, prin intermediul rețelei CCN/CSI, utilizând mesajul electronic comun stabilit în anexa III la prezentul regulament.
În sensul primului alineat, statul membru de identificare transmite statului membru de consum și de stabilire, în care sau din care au fost efectuate prestările de servicii, informațiile generale conținute în partea 1 a mesajului electronic comun stabilit în anexa III, împreună cu informațiile conținute în partea 2 a mesajului electronic comun referitoare la statul membru de consum sau de stabilire respectiv.
Statul membru de identificare transmite informațiile conținute de declarația de TVA doar statelor membre care au fost indicate în declarația de TVA respectivă.
Articolul 6
Număr unic de referință
Informațiile transmise în conformitate cu articolul 5 conțin un număr de referință alocat de statul membru de identificare care aparține în mod unic declarației de TVA în cauză.
Articolul 7
Rectificări aduse declarației de TVA
Statul membru de identificare permite persoanei impozabile să rectifice orice declarație de TVA prin interfața electronică menționată la articolul 2. Statul membru de identificare transmite informațiile privind rectificările statului (statelor) membru (membre) de consum și de stabilire în cauză, în conformitate cu articolul 5, și alocă o marcă temporală acestor informații.
Articolul 8
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică de la 1 ianuarie 2015.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 13 septembrie 2012.