PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/462
ze dne 19. března 2015,
kterým se stanoví prováděcí technické normy, pokud jde o postupy pro povolení orgánů dohledu ke zřízení zvláštních účelových jednotek, pro spolupráci a výměnu informací mezi orgány dohledu v souvislosti se zvláštními účelovými jednotkami, jakož i pro stanovení formátů a tabulek pro informace, které mají zvláštní účelové jednotky podávat v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES ze dne 25. listopadu 2009 o přístupu k pojišťovací a zajišťovací činnosti a jejím výkonu (Solventnost II) (1), a zejména na čl. 211 odst. 2 písm. a) a b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Zvláštní účelové jednotky musí před převzetím rizika od pojišťoven nebo zajišťoven získat od orgánu dohledu povolení ke zřízení. Podmínky a postupy pro udělení a odnětí tohoto povolení, včetně požadavků na dokumentaci, jsou upraveny směrnicí 2009/138/ES a toto nařízení by je mělo doplnit.
(2)
Pokud zvláštní účelová jednotka přebírá riziko od více než jedné pojišťovny nebo zajišťovny, měla by udržovat objem aktiv na úrovni nebo nad úrovní své souhrnné maximální expozice rizikům s ohledem na každý jednotlivý smluvní závazek. Při udělení povolení by orgán dohledu měl posoudit, zda je tato povinnost splněna, a vzít v úvahu každé jednotlivé smluvní ujednání a přenos rizika.
(3)
Je důležité stanovit postupy pro spolupráci a výměnu informací mezi orgány dohledu v případě, že je zvláštní účelová jednotka zřízena v členském státě, který není členským státem, v němž je zřízena pojišťovna nebo zajišťovna, od níž zvláštní účelová jednotka přebírá riziko. Spolupráce a výměna informací mezi orgány dohledu je důležitá zejména během procesu povolení zvláštní účelové jednotky. Je nezbytná k zajištění účinného a efektivního dohledu rovněž v případech, kdy dojde k podstatným změnám, jež mohou mít potenciálně vliv na to, zda zvláštní účelová jednotka splňuje požadavky článku 211 směrnice 2009/138/ES, a v případech, kdy je povolení odňato nebo zanikne.
(4)
Požadavky na oznamování orgánům dohledu, které jsou stanoveny v článku 325 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/35 (2), by měly orgánům dohledu umožnit posoudit, zda zvláštní účelové jednotky průběžně plní příslušné požadavky. Tyto požadavky by měly být doplněny tabulkami a formáty stanovenými v tomto nařízení.
(5)
Pro lepší pochopení příslušných technických pravidel, která mají být stanovena, je nezbytné definovat pojem „zvláštní účelová jednotka s více ujednáními“.
(6)
Toto nařízení vychází z návrhu prováděcích technických norem předložených Komisi Evropským orgánem pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění (EIOPA).
(7)
Orgán EIOPA uskutečnil o návrzích prováděcích technických norem, z nichž toto nařízení vychází, otevřené veřejné konzultace, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a vyžádal si stanovisko skupiny subjektů působících v oblasti pojištění a zajištění zřízené podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (3).
(8)
V zájmu posílení právní jistoty ohledně režimu dohledu během zaváděcího období stanoveného v článku 308a směrnice 2009/138/ES, které započne dne 1. dubna 2015, je třeba, aby toto nařízení vstoupilo v platnost co nejdříve, a to prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví:
a)
postupy, které mají být dodrženy při udělení a odnětí povolení orgánů dohledu ke zřízení zvláštních účelových jednotek;
b)
postupy, které mají být dodrženy při spolupráci a výměně informací mezi orgánem dohledu členského státu, v němž je zvláštní účelová jednotka usazena, a orgánem dohledu členského státu, v němž je usazena pojišťovna nebo zajišťovna přenášející riziko;
c)
formáty a tabulky, které mají být používány pro každoroční podávání informací zvláštní účelovou jednotkou.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se „zvláštní účelovou jednotkou s více ujednáními“ rozumí zvláštní účelová jednotka, která přebírá rizika na základě více než jednoho samostatného smluvního ujednání od jedné nebo více pojišťoven nebo zajišťoven.
Článek 3
Povolení orgánů dohledu ke zřízení zvláštních účelových jednotek
Za účelem zřízení sídla na území členského státu požádá zvláštní účelová jednotka o povolení orgán dohledu daného členského státu.
Článek 4
Rozhodnutí orgánu dohledu
1. Orgán dohledu členského státu, v němž je zvláštní účelová jednotka usazena nebo má být usazena, rozhodne o žádosti o povolení do šesti měsíců ode dne jejího obdržení.
2. Ve svém rozhodnutí o udělení povolení uvede orgán dohledu činnosti, pro které zvláštní účelová jednotka obdržela povolení, a případně podmínky týkající se těchto činností.
3. Zamítavé rozhodnutí musí být orgánem dohledu plně odůvodněno a oznámeno žadateli.
Článek 5
Požadavky na prokázání a doložení skutečností
Při podání žádosti o povolení orgánem dohledu musí zvláštní účelová jednotka doložením příslušných dokumentů prokázat, že splňuje požadavky stanovené v článcích 318 až 324, 326 a 327 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/35 a že je schopna splnit požadavky článku 325 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/35. Při podání žádosti o povolení musí žadatel předložit přinejmenším dokumenty stanovené v příloze I. Dokumenty musí popisovat strukturu zvláštní účelové jednotky, přebírané riziko a financování zvláštní účelové jednotky.
Článek 6
Odnětí povolení
1. Orgán dohledu, který udělil povolení ke zřízení zvláštní účelové jednotky, může povolení této zvláštní účelové jednotky odejmout, pokud:
a)
zvláštní účelová jednotka již nesplňuje původní podmínky, za nichž jí bylo povolení uděleno;
b)
zvláštní účelová jednotka závažným způsobem neplní povinnosti stanovené předpisy, jež se na ni vztahují.
2. V případě uvedeném v odst. 1 písm. b) má orgán dohledu za to, že zvláštní účelová jednotka závažným způsobem neplní povinnosti, tehdy, pokud nesplňuje požadavek plného finančního pokrytí a podle názoru orgánu dohledu není schopna v přiměřené lhůtě tento požadavek opětovně splnit.
3. Rozhodnutí o odnětí povolení musí být plně odůvodněno a zvláštní účelové jednotce neprodleně oznámeno.
Článek 7
Zvláštní účelová jednotka s více ujednáními
1. Při podání žádosti o povolení orgánu dohledu ke zřízení zvláštní účelové jednotky s více ujednáními musí žadatel navíc prokázat ke spokojenosti orgánu dohledu, že její solventnost nemůže být nepříznivě ovlivněna likvidačním řízením kterékoli pojišťovny nebo zajišťovny, jež na ni přenášejí rizika, a že je vždy schopna dodržet solventnostní požadavek.
2. Při prokazování, že solventnost zvláštní účelové jednotky s více ujednáními nemůže být nepříznivě ovlivněna likvidačním řízením kterékoli pojišťovny nebo zajišťovny, jež na ni přenášejí rizika, musí zvláštní účelová jednotka s více ujednáními předložit dostatečné doklady, které jejímu orgánu dohledu umožní posoudit její celkovou souhrnnou maximální expozici rizikům a souhrnnou maximální expozici rizikům ve vztahu ke každému samostatnému smluvnímu ujednání týkajícímu se přenesení rizika z pojišťovny nebo zajišťovny.
3. Při podání žádosti o povolení orgánu dohledu ke zřízení zvláštní účelové jednotky s více ujednáními musí žadatel předložit dostatečné doklady o tom, že splňuje podmínky stanovené v článcích 319 až 321 a 326 prováděcího nařízení s ohledem na každé samostatné smluvní ujednání, aby bylo možné určit, zda tato zvláštní účelová jednotka s více ujednáními splňuje solventnostní požadavky.
4. Pokud žadatel není schopen předložit dostatečné doklady v souladu s ustanoveními odstavců 1 až 3, orgán dohledu žádost o povolení ke zřízení zvláštní účelové jednotky s více ujednáními zamítne.
Článek 8
Průběžná spolupráce mezi orgány dohledu
1. Pokud je zvláštní účelová jednotka, která přebírá riziko od pojišťovny či zajišťovny, zřízena v členském státě jiném než členský stát, v němž je povolena pojišťovna nebo zajišťovna, musí příslušné orgány dohledu průběžně spolupracovat.
2. Orgány dohledu si vyměňují informace důležité pro výkon úkolů dohledu, včetně informací o veškerých plánovaných opatřeních v oblasti dohledu ve vztahu ke zvláštní účelové jednotce nebo pojišťovně či zajišťovně přenášející riziko, pokud to může ovlivnit dohled nad touto zvláštní účelovou jednotkou nebo pojišťovnou či zajišťovnou přenášející riziko. Za těchto okolností spolu orgány dohledu komunikují bez zbytečného odkladu.
Článek 9
Předchozí konzultace před udělením povolení
Orgán dohledu, od něhož je požadováno povolení ke zřízení zvláštní účelové jednotky, před udělením povolení konzultuje orgán dohledu členského státu, ve kterém je zřízena pojišťovna nebo zajišťovna přenášející riziko.
Článek 10
Sdělení změn
Orgán dohledu nad zvláštní účelovou jednotkou bez zbytečného odkladu sdělí veškeré relevantní informace, které obdržel od zvláštní účelové jednotky podle čl. 325 odst. 5 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/35 a které se týkají změn, jež by mohly ovlivnit to, zda zvláštní účelová jednotka splňuje požadavky stanovené v článcích 318 až 324, 326 a 327 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/35, orgánu dohledu nad pojišťovnou nebo zajišťovnou přenášející riziko na tuto zvláštní účelovou jednotku. Orgán dohledu bez zbytečného odkladu informuje o tom, že zvláštní účelová jednotka porušila solventnostní požadavky.
Článek 11
Sdělení odnětí povolení
V případě odnětí povolení zvláštní účelové jednotky orgán dohledu nad touto zvláštní účelovou jednotkou bez zbytečného odkladu informuje orgán dohledu nad pojišťovnou nebo zajišťovnou přenášející riziko na tuto zvláštní účelovou jednotku.
Článek 12
Předání roční zprávy
Orgán dohledu nad zvláštní účelovou jednotkou bez zbytečného odkladu předá orgánu dohledu nad pojišťovnou nebo zajišťovnou přenášející riziko na tuto zvláštní účelovou jednotku roční zprávu, kterou mu zvláštní účelová jednotka předložila podle čl. 325 odst. 3 a 4 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/35. V případě zvláštní účelové jednotky s více ujednáními předá její orgán dohledu ostatním orgánům dohledu pouze ty části zprávy, jež se týkají pojišťovny nebo zajišťovny zřízené v členském státě jednotlivých orgánů dohledu.
Článek 13
Kvantitativní obsah roční zprávy
V souladu s článkem 325 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/35 předkládá zvláštní účelová jednotka svému orgánu dohledu každoročně kvantitativní informace ve formátech a tabulkách stanovených v příloze II a v souladu s pokyny uvedenými v příloze III, přičemž tyto informace zahrnují:
a)
obsah zprávy podle tabulky SPV.01.01 v příloze II v souladu s pokyny uvedenými v příloze III pod odkazem SPV.01.01;
b)
základní informace o zvláštní účelové jednotce podle tabulky SPV.01.02 v příloze II v souladu s pokyny uvedenými v příloze III pod odkazem SPV.01.02;
c)
údaje z rozvahy zvláštní účelové jednotky se zvlášť uvedenými podstatnými třídami aktiv, závazků a položkami vlastního kapitálu, včetně dluhových nebo jiných mechanismů financování, podle tabulky SPV.02.01 v příloze II v souladu s pokyny uvedenými v příloze III pod odkazem SPV.02.01;
d)
údaje z podrozvahy zvláštní účelové jednotky podle tabulky SPV.02.02 v příloze II v souladu s pokyny uvedenými v příloze III pod odkazem SPV.02.02;
e)
rizika převzatá na základě každého samostatného smluvního ujednání týkajícího se přenesení rizika z pojišťovny nebo zajišťovny podle tabulky SPV.03.01 v příloze II v souladu s pokyny uvedenými v příloze III pod odkazem SPV.03.01;
f)
výčet dluhových cenných papírů nebo jiných mechanismů financování emitovaných ve vztahu ke každému samostatnému smluvnímu ujednání týkajícímu se přenesení rizika z pojišťovny nebo zajišťovny podle tabulky SPV.03.02 v příloze II v souladu s pokyny uvedenými v příloze III pod odkazem SPV.03.02.
Článek 14
Kvalitativní obsah roční zprávy
V souladu s článkem 325 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/35 předkládá zvláštní účelová jednotka svému orgánu dohledu každoročně kvalitativní informace obsahující tyto údaje:
a)
přiměřený popis základny, metod a předpokladů používaných při oceňování aktiv;
b)
přiměřený popis základny, metod a předpokladů používaných při stanovení souhrnné maximální expozice rizikům;
c)
podrobnosti o jakémkoli střetu zájmů mezi zvláštní účelovou jednotkou, pojišťovnami nebo zajišťovnami a věřiteli z dluhových nástrojů či jiných mechanismů financování;
d)
podrobnosti o všech významných transakcích uzavřených zvláštní účelovou jednotkou během posledního období, o němž se podává zpráva;
e)
informace prokazující, že zvláštní účelová jednotka je stále plně finančně kryta, a to včetně:
i)
popisu rizik, která zvláštní účelová jednotka přebírá, včetně rizika likvidity a kvantifikovatelných rizik,
ii)
informací o emitovaných dluhových nástrojích nebo jiných mechanismech financování, které zvláštní účelová jednotka sjednala;
f)
pokud zvláštní účelová jednotka nesplňovala požadavek plného finančního pokrytí nepřetržitě po celé období, o němž se podává zpráva, oznámí příslušné informace o neplnění požadavku a jeho nápravě podle článku 326 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/35 během daného období;
g)
kvalitativní informace o všech změnách, jež by mohly ovlivnit to, zda zvláštní účelová jednotka splňuje požadavky stanovené v článcích 318 až 324, 326 a 327 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/35.
Článek 15
Popis rizik, která zvláštní účelová jednotka přebírá
Při popisu přebíraných rizik v roční zprávě, jak vyžaduje článek 14, uvede zvláštní účelová jednotka tyto informace:
a)
zda se jedná především o rizika životní, nebo neživotní;
b)
jaké druhy rozhodných událostí se na uvedená rizika vztahují;
c)
zda v období, o němž se podává zpráva, nastala rozhodná skutečnost, která vyvolala vznesení nároku vůči aktivům zvláštní účelové jednotky;
d)
zda byly během období, o němž se podává zpráva, na základě vzneseného nároku vyplaceny nějaké částky a pokud ano, jaká částka byla dosud vyplacena a zda rozhodná událost nepříznivě ovlivnila likviditu zvláštní účelové jednotky;
e)
zda se rizikový profil zvláštní účelové jednotky podstatně změnil v porovnání s předchozím obdobím nebo s původními podmínkami, které byly oznámeny orgánu dohledu při povolení zvláštní účelové jednotky.
Článek 16
Informace o emitovaných dluhových nástrojích nebo jiných mechanismech financování, které zvláštní účelová jednotka sjednala
Při sdělení informací o emitovaných dluhových nástrojích nebo jiných mechanismech financování, které zvláštní účelová jednotka sjednala, jak vyžaduje článek 14, uvede zvláštní účelová jednotka tyto informace:
a)
výtěžek z emise dluhových nástrojů nebo z jiného mechanismu financování a zda byly nástroje plně splaceny ve vztahu ke každému samostatnému smluvnímu ujednání týkajícímu se přenesení rizika z pojišťovny nebo zajišťovny;
b)
rozdělení mechanismu financování podle druhů tiers, specifikace tranší nebo tiers, včetně informací o použitém externím nebo interním ratingu pro emitované dluhové nástroje a případně které ratingové agentury byly využity;
c)
důvody, proč jsou finanční ujednání považována za dostatečně spolehlivá, aby zajistila trvalou ochranu možných nároků pojišťovny nebo zajišťovny přenášející riziko na zvláštní účelovou jednotku, aby zachovala schopnost zvláštní účelové jednotky poskytnout plnění, k němuž je v okamžiku splatnosti částek povinna, a aby zajistila strukturu vyplácení dluhových nebo jiných mechanismů financování;
d)
dluhové nástroje, které byly částečně nebo úplně anulovány, zpětně odkoupeny nebo vyplaceny v době od jejich emise a zvlášť v současném období, o němž se podává zpráva.
Článek 17
Způsob podávání zpráv
Zvláštní účelové jednotky předkládají orgánu dohledu kvantitativní informace podle článku 13 elektronicky a kvalitativní informace podle článku 15 v elektronicky čitelném formátu.
Článek 18
Měna a jednotky
1. Zvláštní účelové jednotky předkládají veškeré peněžní údaje ze zprávy uvedené v článku 13 v měně, ve které zvláštní účelová jednotka připravuje výkazy. Pro tento účel se ostatní měny převedou na měnu vykazování pomocí platného směnného kurzu ke konci období, o němž se podává zpráva.
2. Zvláštní účelové jednotky předkládají číselné hodnoty podle následujících formátů:
a)
datová pole s údaji typu „měna“ se vyplňují s minimální přesností na jednotky;
b)
datová pole s údaji typu „celé číslo“ se vyplňují s přesností na jednotky bez desetinných míst.
Článek 19
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. března 2015.
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) 2015/462 AL COMISIEI
din 19 martie 2015
de stabilire a standardelor tehnice de punere în aplicare cu privire la procedurile pentru aprobarea de către autoritățile de supraveghere a înființării de vehicule investiționale, pentru cooperarea și schimbul de informații dintre autoritățile de supraveghere în ceea ce privește vehiculele investiționale, precum și pentru stabilirea formatelor și a modelelor care trebuie utilizate pentru raportarea de informații de către vehiculele investiționale, în conformitate cu Directiva 2009/138/CE a Parlamentului European și a Consiliului
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2009/138/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009 privind accesul la activitate și desfășurarea activității de asigurare și de reasigurare (Solvabilitate II) (1), în special articolul 211 alineatul (2) literele (a) și (b),
întrucât:
(1)
Vehiculele investiționale nu pot prelua riscurile întreprinderilor de asigurare sau de reasigurare decât după ce au primit, în prealabil, aprobarea autorității de supraveghere pentru înființarea lor. Condițiile și procedurile care trebuie urmate pentru acordarea și retragerea acestei aprobări, inclusiv cerințele cu privire la documentele ce trebuie furnizate, sunt reglementate de Directiva 2009/138/CE și ar trebui completate prin prezentul regulament.
(2)
În cazul în care un vehicul investițional preia riscuri de la mai multe întreprinderi de asigurare sau de reasigurare, vehiculul investițional ar trebui să mențină un nivel al activelor egal cu sau superior expunerii sale maxime agregate la risc, ținând seama de fiecare obligație contractuală care îi revine. În momentul în care acordă aprobarea, autoritatea de supraveghere ar trebui să verifice dacă această obligație este îndeplinită și să aibă în vedere fiecare acord contractual și fiecare transfer al riscurilor.
(3)
Este important să se stabilească proceduri privind cooperarea și schimbul de informații între autoritățile de supraveghere, în cazul în care vehiculul investițional este înființat într-un stat membru care nu este statul membru în care își are sediul întreprinderea de asigurare sau de reasigurare de la care acesta preia riscurile. Cooperarea și schimbul de informații dintre autoritățile de supraveghere respective sunt deosebit de importante în timpul procesului de aprobare a vehiculului investițional de către autoritățile de supraveghere. De asemenea, în cazul unor modificări importante, care ar putea afecta îndeplinirea de către vehiculul investițional a cerințelor prevăzute la articolul 211 din Directiva 2009/138/CE și în cazul în care autorizația acordată acestuia îi este retrasă sau expiră, cooperarea și schimbul de informații dintre autoritățile de supraveghere respective sunt necesare pentru a asigura o supraveghere eficace și eficientă.
(4)
Cerințele de raportare în scopuri de supraveghere, care sunt prevăzute la articolul 325 din Regulamentul delegat (UE) 2015/35 al Comisiei (2), ar trebui să permită autorităților de supraveghere să evalueze îndeplinirea permanentă a cerințelor relevante de către vehiculele investiționale. Aceste cerințe ar trebui completate cu modelele și formatele prevăzute în prezentul regulament.
(5)
Pentru o mai bună înțelegere a normelor tehnice corespunzătoare care urmează să fie stabilite, este necesar să se definească termenul „vehicul investițional multiacord”.
(6)
Prezentul regulament se bazează pe proiectele de standarde tehnice de punere în aplicare transmise Comisiei de Autoritatea Europeană de Asigurări și Pensii Ocupaționale (EIOPA).
(7)
EIOPA a organizat consultări publice deschise cu privire la proiectele de standarde tehnice de punere în aplicare pe care se bazează prezentul regulament, a analizat potențialele costuri și beneficii aferente și a solicitat avizul Grupului părților interesate din domeniul asigurărilor și reasigurărilor, instituit în conformitate cu articolul 37 din Regulamentul (UE) nr. 1094/2010 al Parlamentului European și al Consiliului (3).
(8)
Pentru a spori securitatea juridică cu privire la regimul de supraveghere pe parcursul perioadei de introducere treptată prevăzută la articolul 308a din Directiva 2009/138/CE, care se aplică de la 1 aprilie 2015, este important să se asigure intrarea în vigoare a prezentului regulament cât mai curând posibil, în ziua următoare publicării sale în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Obiectul
Prezentul regulament stabilește:
(a)
procedurile care trebuie urmate de către autoritățile de supraveghere pentru acordarea și retragerea aprobării cu privire la înființarea vehiculelor investiționale;
(b)
procedurile care trebuie urmate pentru cooperarea și schimbul de informații între autoritatea de supraveghere din statul membru în care este înființat vehiculul investițional și autoritatea de supraveghere din statul membru în care își are sediul întreprinderea de asigurare sau de reasigurare care transferă riscurile;
(c)
formatele și modelele care trebuie utilizate de către vehiculul investițional pentru raportarea anuală a informațiilor.
Articolul 2
Definiție
În sensul prezentului regulament, „vehicul investițional multiacord” înseamnă un vehicul investițional care preia riscuri, în baza mai multor acorduri contractuale separate, de la una sau mai multe întreprinderi de asigurare sau de reasigurare.
Articolul 3
Aprobarea de către autoritățile de supraveghere a înființării de vehicule investiționale
Vehiculul investițional trebuie să primească din partea autorității de supraveghere a statului membru autorizația de a-și stabili sediul social pe teritoriul statului membru respectiv.
Articolul 4
Decizia autorității de supraveghere
(1) Autoritatea de supraveghere din statul membru în care este înființat sau urmează să fie înființat vehiculul investițional decide cu privire la o cerere de autorizare în termen de șase luni de la data primirii acesteia.
(2) În decizia sa de aprobare, autoritatea de supraveghere precizează activitățile pentru care este autorizat vehiculul investițional și, în cazul în care este relevant, orice termeni și condiții referitoare la aceste activități.
(3) Orice decizie de refuzare a unei autorizări trebuie motivată în mod detaliat și notificată solicitantului de către autoritatea de supraveghere.
Articolul 5
Cerințe în materie de demonstrație și de documentație
Atunci când solicită autorității de supraveghere aprobarea cu privire la înființarea sa, vehiculul investițional trebuie să demonstreze că sunt îndeplinite cerințele prevăzute la articolele 318-324, 326 și 327 din Regulamentul delegat (UE) 2015/35 și că vehiculul investițional este în măsură să îndeplinească cerințele de la articolul 325 din Regulamentul delegat (UE) 2015/35, furnizând în cererea sa documentele justificative necesare în acest sens. Atunci când depune o cerere de autorizare, solicitantul trebuie să prezinte cel puțin documentele justificative prevăzute în anexa I. Documentația trebuie să descrie structura vehiculului investițional, riscurile preluate și finanțarea respectivului vehicul investițional.
Articolul 6
Retragerea autorizației
(1) Autoritatea de supraveghere care aprobă înființarea vehiculului investițional poate retrage autorizația respectivului vehicul investițional în următoarele cazuri:
(a)
dacă vehiculul investițional nu mai îndeplinește condițiile inițiale care se aplicau în momentul în care a fost acordată aprobarea de înființare a vehiculului investițional respectiv;
(b)
dacă vehiculul investițional încalcă grav obligațiile care îi revin în temeiul normelor care guvernează activitatea sa.
(2) În cazul menționat la alineatul (1) litera (b) de mai sus, autoritatea de supraveghere consideră că vehiculul investițional se află într-o situație de încălcare gravă dacă acesta nu îndeplinește cerința de a fi în continuare finanțat integral, iar autoritatea de supraveghere consideră că vehiculul investițional nu poate remedia această situație într-un interval de timp rezonabil.
(3) Orice decizie de retragere a autorizației trebuie motivată în mod detaliat și trebuie comunicată fără întârziere vehiculului investițional.
Articolul 7
Vehiculul investițional multiacord
(1) Atunci când solicită autorității de supraveghere aprobarea privind înființarea unui vehicul investițional multiacord, solicitantul trebuie să demonstreze, de asemenea, într-un mod considerat satisfăcător de autoritatea de supraveghere, că solvabilitatea vehiculului respectiv nu poate fi afectată negativ de procedurile de lichidare a oricăreia dintre întreprinderile de asigurare sau de reasigurare care transferă riscurile și că vehiculul investițional multiacord poate îndeplini în orice moment cerința de solvabilitate.
(2) Pentru a demonstra faptul că solvabilitatea vehiculului investițional multiacord nu poate fi afectată negativ de procedurile de lichidare a oricărei întreprinderi de asigurare sau de reasigurare care transferă riscurile, vehiculul investițional multiacord furnizează suficiente elemente de probă pentru a permite autorității de supraveghere să evalueze expunerea maximă globală agregată la risc a vehiculului investițional multiacord și expunerea maximă agregată la risc a fiecărui acord contractual individual referitor la transferul de riscuri de la o întreprindere de asigurare sau de reasigurare.
(3) Atunci când solicită aprobarea autorității de supraveghere pentru înființarea unui vehicul investițional multiacord, solicitantul furnizează suficiente dovezi că acesta îndeplinește condițiile prevăzute la articolele 319-321 și la articolul 326 din măsurile de punere în aplicare, ținând seama de fiecare acord contractual individual pentru a stabili dacă un vehicul investițional multiacord îndeplinește sau nu cerințele de solvabilitate.
(4) În cazul în care solicitantul nu este în măsură să furnizeze suficiente elemente de probă, în conformitate cu dispozițiile de la alineatele (1)-(3), autoritatea de supraveghere refuză cererea de înființare a vehiculului investițional multiacord.
Articolul 8
Cooperarea permanentă între autoritățile de supraveghere
(1) În cazul în care vehiculul investițional care preia riscuri de la o întreprindere de asigurare sau de reasigurare este înființat într-un stat membru care nu este statul membru în care este autorizată întreprinderea de asigurare sau de reasigurare, autoritățile de supraveghere în cauză cooperează în permanență.
(2) Autoritățile de supraveghere fac schimb de informații relevante pentru exercitarea atribuțiilor de supraveghere, inclusiv informații privind orice acțiuni de supraveghere planificate, îndreptate împotriva vehiculului investițional sau a întreprinderii de asigurare și de reasigurare care transferă riscurile, în cazul în care aceste informații pot afecta supravegherea vehiculului investițional respectiv sau a întreprinderii de asigurare și de reasigurare care transferă riscurile. Într-o astfel de situație, autoritățile de supraveghere comunică între ele fără întârziere.
Articolul 9
Consultarea prealabilă acordării unei autorizații
Înainte de acordarea autorizației, autoritatea de supraveghere care trebuie să acorde aprobarea privind înființarea unui vehicul investițional se consultă cu autoritatea de supraveghere din statul membru în care își are sediul întreprinderea de asigurare sau de reasigurare care transferă riscurile.
Articolul 10
Comunicarea modificărilor
Autoritatea de supraveghere a vehiculului investițional comunică fără întârziere autorității de supraveghere a întreprinderii de asigurare sau de reasigurare care transferă riscurile vehiculului investițional orice informații relevante primite de la un vehicul investițional, în conformitate cu articolul 325 alineatul (5) din Regulamentul delegat (UE) 2015/35, cu privire la orice modificări care ar putea afecta îndeplinirea de către vehiculul investițional a cerințelor prevăzute la articolele 318-324, 326 și 327 din Regulamentul delegat (UE) 2015/35. Autoritatea de supraveghere raportează fără întârziere cu privire la neîndeplinirea cerințelor de solvabilitate de către vehiculul investițional.
Articolul 11
Comunicarea retragerii autorizației
În cazul retragerii autorizației unui vehicul investițional, autoritatea de supraveghere a vehiculului investițional respectiv notifică fără întârziere acest lucru autorității de supraveghere a întreprinderii de asigurare sau de reasigurare care transferă riscurile vehiculului investițional.
Articolul 12
Comunicarea raportului anual
Autoritatea de supraveghere a vehiculului investițional comunică fără întârziere raportul anual al vehiculului investițional, transmis în conformitate cu articolul 325 alineatele (3) și (4) din Regulamentul delegat (UE) 2015/35, autorității de supraveghere a întreprinderii de asigurare sau de reasigurare care transferă riscurile vehiculului investițional respectiv. În cazul unui vehicul investițional multiacord, autoritatea de supraveghere a vehiculului investițional multiacord poate comunica autorităților de supraveghere doar acele părți ale raportului care se referă la întreprinderea de asigurare și de reasigurare cu sediul în statul membru al autorităților de supraveghere respective.
Articolul 13
Informații cantitative care trebuie incluse în raportul anual
În conformitate cu articolul 325 din Regulamentul delegat (UE) 2015/35, vehiculul investițional prezintă anual autorității sale de supraveghere informații cantitative, în conformitate cu formatele și modelele prevăzute în anexa II și cu instrucțiunile din anexa III, informații care includ:
(a)
cuprinsul raportului, astfel cum se specifică în formularul SPV.01.01 din anexa II, în conformitate cu instrucțiunile din anexa III cu referința SPV.01.01;
(b)
informații de bază privind vehiculul investițional, astfel cum se specifică în formularul SPV.01.02 din anexa II, în conformitate cu instrucțiunile din anexa III cu referința SPV.01.02;
(c)
datele din bilanțul contabil al vehiculului investițional, făcând distincția între clasele semnificative de elemente de active, pasive și capitaluri proprii, inclusiv datoria sau alt mecanism de finanțare emis, astfel cum se specifică în formularul SPV.02.01 din anexa II, în conformitate cu instrucțiunile din anexa III cu referința SPV.02.01;
(d)
datele extrabilanțiere ale vehiculului investițional, astfel cum se specifică în formularul SPV.02.02 din anexa II, în conformitate cu instrucțiunile din anexa III cu referința SPV.02.02;
(e)
riscurile preluate cu privire la fiecare acord contractual referitor la transferul riscurilor de la o întreprindere de asigurare sau de reasigurare, astfel cum se specifică în formularul SPV.03.01 din anexa II, în conformitate cu instrucțiunile din anexa III cu referința SPV.03.01;
(f)
lista titlurilor de datorie sau a altor mecanisme de finanțare referitoare la fiecare acord contractual cu privire la transferul riscurilor de la o întreprindere de asigurare sau de reasigurare, astfel cum se specifică în formularul SPV.03.02 din anexa II, în conformitate cu instrucțiunile din anexa III cu referința SPV.03.02.
Articolul 14
Informații calitative care trebuie incluse în raportul anual
În conformitate cu articolul 325 din Regulamentul delegat (UE) 2015/35, vehiculul investițional prezintă anual autorității sale de supraveghere informații calitative care includ:
(a)
o descriere adecvată a bazei, a metodelor și a ipotezelor utilizate pentru evaluarea activelor;
(b)
o descriere adecvată a bazei, a metodelor și a ipotezelor utilizate pentru determinarea expunerii maxime agregate la risc;
(c)
detalii cu privire la orice conflicte de interese între vehiculul investițional, întreprinderile de asigurare sau de reasigurare și furnizorii de datorie sau finanțare;
(d)
detalii cu privire la orice tranzacții semnificative încheiate de vehiculul investițional în ultima perioadă de raportare;
(e)
informații care să demonstreze că vehiculul investițional continuă să fie finanțat integral, inclusiv:
(i)
o descriere a riscurilor, inclusiv a riscurilor de lichiditate și a riscurilor cuantificabile preluate de vehiculul investițional;
(ii)
informații cu privire la instrumentele de datorie emise sau la alte mecanisme de finanțare contractate;
(f)
în cazul în care vehiculul investițional nu a îndeplinit în mod constant obligația de a fi finanțat integral în cursul perioadei de raportare, vehiculul investițional raportează orice informații relevante cu privire la această neconformitate și la remedierea ei în conformitate cu articolul 326 din Regulamentul delegat (UE) 2015/35 pe parcursul perioadei de raportare;
(g)
informații calitative cu privire la orice modificări care ar putea afecta îndeplinirea de către vehiculul investițional a cerințelor prevăzute la articolele 318-324, 326 și 327 din Regulamentul delegat (UE) 2015/35.
Articolul 15
Descrierea riscurilor preluate de vehiculul investițional
Atunci când descrie riscurile preluate, astfel cum se prevede la articolul 14, vehiculul investițional furnizează informații în raportul anual privind:
(a)
măsura în care riscurile preluate sunt, în principal, riscuri de viață sau generale;
(b)
tipurile de evenimente declanșatoare care se aplică acestor riscuri;
(c)
măsura în care un eveniment declanșator a avut loc în perioada de raportare, dând naștere unei creanțe față de activele vehiculului investițional;
(d)
măsura în care eventualele sume rezultate dintr-o creanță au fost plătite în cursul perioadei de raportare și, în cazul în care plata a fost efectuată, care a fost suma plătită până în prezent și dacă evenimentul declanșator a afectat negativ lichiditățile vehiculului investițional;
(e)
măsura în care profilul de risc al vehiculului investițional s-a schimbat fundamental față de perioada de raportare anterioară sau față de condițiile inițiale comunicate autorității sale de supraveghere la momentul obținerii autorizației.
Articolul 16
Informații cu privire la instrumentele de datorie emise sau la alte mecanisme de finanțare contractate
Atunci când furnizează informații referitoare la instrumentele de datorie emise sau la alte mecanisme de finanțare contractate, în conformitate cu articolul 14, vehiculul investițional precizează:
(a)
încasările din emisiunea de instrumente de datorie sau din alte mecanisme de finanțare și dacă acestea au fost plătite integral pentru fiecare acord contractual referitor la transferul riscurilor de la o întreprindere de asigurare sau de reasigurare;
(b)
tipurile de niveluri ale mecanismului de finanțare, precizând tranșele sau nivelurile, inclusiv informații cu privire la ratingurile externe primite sau la ratingurile interne utilizate pentru instrumentele de datorie emise și privind agențiile de rating de credit utilizate, dacă s-a recurs la serviciile acestora;
(c)
motivele pentru care dispozițiile financiare sunt considerate suficient de solide pentru a garanta protecția continuă a eventualelor creanțe ale întreprinderii de asigurare sau de reasigurare care transferă riscurile către vehiculul investițional, pentru a menține capacitatea acestuia de a plăti sumele datorate pe măsură ce acestea devin scadente și pentru a asigura structura rambursării datoriei sau a mecanismelor de finanțare;
(d)
eventualele instrumente de datorie care au fost anulate, răscumpărate sau rambursate, parțial sau în totalitate, în perioada scursă de la emiterea acestor instrumente și, separat, pentru perioada de raportare în curs.
Articolul 17
Mijloace de raportare
Vehiculele investiționale prezintă autorității de supraveghere informațiile cantitative din raport, menționate la articolul 13, pe cale electronică, iar informațiile calitative, menționate la articolul 15, într-un format lizibil pe cale electronică.
Articolul 18
Monedă și unități
(1) Vehiculele investiționale transmit toate datele monetare din raportul menționat la articolul 13 în moneda de raportare a vehiculului investițional. În acest scop, alte monede sunt convertite în moneda de raportare, utilizând cursul de schimb aplicabil la sfârșitul perioadei de raportare.
(2) Vehiculele investiționale prezintă valorile numerice ca fapte, respectând următoarele formate:
(a)
punctele de date cu tipul de date „Monetar” se raportează cu o precizie minimă fixată la unități;
(b)
punctele de date cu tipul de date „Număr întreg” se raportează fără a se utiliza zecimale și cu o precizie fixată la unități.
Articolul 19
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 19 martie 2015.