NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 715/2013
ze dne 25. července 2013,
kterým se stanoví kritéria vymezující, kdy měděný šrot přestává být odpadem ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic (1), a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Z vyhodnocení některých toků odpadu vyplývá, že pro recyklační trhy s měděným šrotem by bylo přínosem, kdyby byla vypracována zvláštní kritéria stanovující, kdy měděný šrot získaný z odpadu přestává být odpadem. Tato kritéria by měla zajistit vysokou úroveň ochrany životního prostředí. Neměla by mít vliv na klasifikaci využitelného měděného šrotu jako odpadu platnou ve třetích zemích.
(2)
Podle zpráv Společného výzkumného střediska Evropské komise existuje trh a poptávka po měděném šrotu, který lze použít jako surovinu pro výrobu neželezných kovů. Měděný šrot by proto měl být dostatečně čistý a měl by splňovat příslušné normy nebo specifikace vyžadované hutnictvím neželezných kovů.
(3)
Kritéria stanovující, kdy měděný šrot přestává být odpadem, by měla zajistit, aby měděný šrot získaný procesem využití odpadů splňoval technické požadavky pro hutnictví neželezných kovů, byl v souladu s platnými právními předpisy a normami pro výrobky a neměl celkově nepříznivé dopady na životní prostředí nebo lidské zdraví. Podle zpráv Společného výzkumného střediska Evropské komise navržená kritéria týkající se odpadů používaných jako vstupní materiál pro proces využití, postupů a technik zpracování, jakož i měděného šrotu získaného procesem využití odpadů tyto cíle splňují, protože by měla vést k produkci měděného šrotu bez nebezpečných vlastností a dostatečně prostého složek jiných než měď a nekovových příměsí.
(4)
Za účelem zajištění souladu s těmito kritérii je vhodné stanovit, aby byly vydány informace o měděném šrotu, který přestal být odpadem, a aby byl zaveden systém řízení.
(5)
Budou-li na základě sledování vývoje situace na trhu s měděným šrotem zaznamenány nepříznivé účinky na recyklační trhy s měděným šrotem, zejména pokud jde o dostupnost tohoto šrotu a přístup k němu, může dojít k tomu, že bude nutno tato kritéria přezkoumat.
(6)
S ohledem na to, aby se provozovatelé mohli přizpůsobit těmto kritériím, která stanoví, kdy měděný šrot přestává být odpadem, je vhodné stanovit, aby se toto nařízení použilo až po uplynutí přiměřeně dlouhého období.
(7)
Výbor zřízený podle článku 39 směrnice 2008/98/ES nevydal k opatřením stanoveným tímto nařízením žádné stanovisko, a Komise proto předložila Radě návrh opatření, která mají být přijata, a předala jej Evropskému parlamentu. Rada během dvouměsíční lhůty stanovené článkem 5a rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (2) nerozhodla, a Komise proto návrh bez prodlení předložila Evropskému parlamentu. Evropský parlament proti opatření nevznesl během čtyř měsíců od výše uvedeného předání námitku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví kritéria určující, kdy měděný šrot přestává být odpadem.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice stanovené směrnicí 2008/98/ES.
Kromě toho se použijí tyto definice:
1)
„měděným šrotem“ se rozumí kovový šrot obsahující převážně měď a slitiny mědi;
2)
„držitelem“ se rozumí fyzická nebo právnická osoba, která je vlastníkem měděného šrotu;
3)
„výrobcem“ se rozumí držitel, který jako první předává měděný šrot jinému držiteli ve stavu, kdy tento měděný šrot přestal být odpadem;
4)
„dovozcem“ se rozumí jakákoliv fyzická či právnická osoba usazená v Unii, která dováží na celní území Unie měděný šrot, který přestal být odpadem;
5)
„kvalifikovanými zaměstnanci“ se rozumí zaměstnanci, kteří jsou na základě svých zkušeností či odborné přípravy kvalifikováni k monitorování a posuzování vlastností měděného šrotu;
6)
„vizuální prohlídkou“ se rozumí prohlídka všech částí dodávky měděného šrotu lidskými smysly nebo za použití jakéhokoli nespecializovaného vybavení;
7)
„dodávkou“ se rozumí určité množství měděného šrotu určeného k přepravě od původce k dalšímu držiteli, které může být uloženo v jedné nebo více přepravních jednotkách, například v kontejnerech.
Článek 3
Kritéria pro měděný šrot
Měděný šrot přestává být odpadem, jsou-li při jeho přepravě od výrobce k dalšímu držiteli splněny všechny tyto podmínky:
1)
měděný šrot získaný procesem využití splňuje kritéria uvedená v oddílu 1 přílohy I;
2)
odpad používaný jako vstupní materiál pro proces využití splňuje kritéria uvedená v oddílu 2 přílohy I;
3)
odpad používaný jako vstupní materiál pro proces využití byl zpracován v souladu s kritérii, která jsou uvedena v oddílu 3 přílohy I;
4)
výrobce vyhověl požadavkům uvedeným v článcích 4 a 5.
Článek 4
Prohlášení o shodě
1. Výrobce nebo dovozce vydají ke každé dodávce měděného šrotu prohlášení o shodě podle vzoru uvedeného v příloze II.
2. Výrobce nebo dovozce předají toto prohlášení o shodě dalšímu držiteli dodávky měděného šrotu. Ponechají si kopii tohoto prohlášení o shodě nejméně jeden rok od data jeho vystavení a na požádání ji předloží příslušným orgánům.
3. Prohlášení o shodě může být v elektronické podobě.
Článek 5
Systém řízení
1. Výrobce zavede vhodný systém řízení umožňující prokázání shody s kritérii, na něž se odkazuje v článku 3.
2. Systém řízení zahrnuje řadu dokumentovaných postupů, které se týkají všech těchto aspektů:
a)
monitorování kvality měděného šrotu získaného procesem využití podle ustanovení oddílu 1 přílohy I (včetně odběru a rozboru vzorků);
b)
účinnosti monitorování záření podle oddílu 1.5 přílohy I;
c)
vstupní kontroly odpadu používaného jako vstupní materiál pro proces využití podle oddílu 2 přílohy I;
d)
monitorování postupů a technik zpracování popsaných v oddíle 3.3 přílohy I;
e)
zpětné vazby od zákazníků, pokud jde o dodržení požadavků na kvalitu měděného šrotu;
f)
vedení záznamů o výsledcích monitorování prováděného podle písmen a) až d);
g)
přezkumu a zlepšování systému řízení;
h)
odborné přípravy zaměstnanců.
3. Systém řízení předepisuje pro každé z kritérií zvláštní monitorovací požadavky, které jsou uvedeny v příloze I.
4. Pokud některý z postupů zpracování uvedených v oddíle 3.3 přílohy I provádí předchozí držitel, zajistí výrobce, aby dodavatel zavedl systém řízení, který je v souladu s požadavky tohoto článku.
5. Subjekt posuzování shody ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 (3), který získal akreditaci v souladu s uvedeným nařízením, nebo environmentální ověřovatel ve smyslu čl. 2 odst. 20 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1221/2009 (4), který je akreditovaný nebo licencovaný v souladu s tímto nařízením, ověří, že systém řízení je ve shodě s požadavky tohoto článku. Toto ověření se provádí vždy jednou za tři roky.
Za ověřovatele s dostatečnou specifickou zkušeností pro výkon ověřování uvedeného v tomto nařízení se považují pouze ověřovatelé s tímto rozsahem akreditace nebo licence podle kódů NACE daných nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1893/2006 (5):
a)
* kód NACE 38 (Shromažďování, zpracování a likvidace odpadu; zpracování odpadu k dalšímu využití) nebo
b)
* kód NACE 24 (Výroba základních kovů), zejména pak kód 24.44 (Výroba mědi).
6. Dovozce od svých dodavatelů požaduje, aby zavedli systém řízení, který splňuje požadavky odstavců 1, 2 a 3 a který ověří nezávislý externí ověřovatel.
Systém řízení u dodavatele musí být certifikován subjektem posuzování shody, který je akreditován jedním z těchto způsobů:
a)
akreditačním subjektem, který pro výkon této činnosti úspěšně prošel vzájemným hodnocením provedeným orgánem uznaným podle článku 14 nařízení (ES) č. 765/2008;
b)
environmentálním ověřovatelem, který získal akreditaci nebo licenci od akreditačního nebo licenčního orgánu v souladu s nařízením (ES) č. 1221/2009, který také podléhá vzájemnému hodnocení podle článku 31 uvedeného nařízení.
Ověřovatelé, kteří chtějí působit ve třetích zemích, musí získat zvláštní akreditaci nebo licenci, a to v souladu se specifikacemi stanovenými v nařízení (ES) č. 765/2008 nebo nařízení (ES) č. 1221/2009, a zároveň v rozhodnutí Komise 2011/832/EU (6).
7. Výrobce svůj systém řízení na požádání zpřístupní příslušným orgánům.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 25. července 2013.
REGULAMENTUL (UE) NR. 715/2013 AL COMISIEI
din 25 iulie 2013
de stabilire a criteriilor de determinare a condițiilor în care deșeurile de cupru nu mai constituie deșeuri în sensul Directivei 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive (1), în special articolul 6 alineatul (2),
întrucât:
(1)
Din evaluarea mai multor fluxuri de deșeuri reiese că piețele de reciclare a deșeurilor de cupru ar putea beneficia în urma elaborării unor criterii specifice de determinare a condițiilor în care deșeurile de cupru obținute din deșeuri nu mai constituie deșeuri. Este necesar ca aceste criterii să asigure un nivel ridicat de protecție a mediului și să nu aducă atingere clasificării deșeurilor de cupru recuperate ca deșeuri de către țările terțe.
(2)
Rapoartele Centrului Comun de Cercetare al Comisiei Europene au arătat că există o piață și cerere pentru utilizarea deșeurilor de cupru ca materie primă în industria producătoare de metale neferoase. În consecință, este necesar ca deșeurile de cupru să fie suficient de pure și să respecte standardele sau specificațiile relevante cerute de industria producătoare de metale neferoase.
(3)
Criteriile de determinare a condițiilor în care deșeurile de cupru nu mai constituie deșeuri ar trebui să garanteze că deșeurile de cupru rezultate dintr-o operație de recuperare respectă cerințele tehnice din industria producătoare de metale neferoase, legislația în vigoare și normele aplicabile produselor și nu au un impact global negativ asupra mediului sau a sănătății umane. Conform rapoartelor Centrului Comun de Cercetare al Comisiei Europene, criteriile propuse pentru deșeurile utilizate ca materiale de intrare în operația de recuperare, pentru procesele și tehnicile de tratare, precum și pentru deșeurile de cupru rezultate din operația de recuperare îndeplinesc aceste obiective, deoarece trebuie să conducă la obținerea de deșeuri de cupru lipsite de proprietăți periculoase și cu un conținut suficient de mic de metale, altele decât cuprul, și de compuși nemetalici.
(4)
Pentru a asigura respectarea criteriilor, este oportun să se prevadă furnizarea de informații despre deșeurile de cupru care nu mai constituie deșeuri și aplicarea unui sistem de gestionare.
(5)
O revizuire a criteriilor se poate dovedi necesară dacă, în urma monitorizării evoluției pieței deșeurilor de cupru, se observă efecte negative asupra piețelor de reciclare a deșeurilor de cupru, în special în ceea ce privește disponibilitatea deșeurilor respective și accesul la acestea.
(6)
Pentru a permite operatorilor să se adapteze la criteriile de determinare a condițiilor în care deșeurile de cupru nu mai constituie deșeuri, este oportun să se prevadă aplicarea prezentului regulament după trecerea unei perioade de timp rezonabile.
(7)
Comitetul instituit prin articolul 39 din Directiva 2008/98/CE nu a emis un aviz privind măsurile prevăzute de prezentul regulament și, prin urmare, Comisia a transmis Consiliului o propunere cu privire la măsurile care urmează a fi adoptate, pe care a înaintat-o, de asemenea, Parlamentului European. Consiliul nu a acționat în termenul de 2 luni prevăzut la articolul 5a din Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei (2) și, prin urmare, Comisia a prezentat propunerea, fără întârziere, Parlamentului European. Parlamentul European nu s-a opus măsurii în termen de 4 luni de la prezentarea menționată anterior,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Obiect
Prezentul regulament stabilește criteriile de determinare a condițiilor în care deșeurile de cupru nu mai constituie deșeuri.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentului regulament, se aplică definițiile prevăzute de Directiva 2008/98/CE.
De asemenea, se aplică următoarele definiții:
1.
„deșeuri de cupru” înseamnă deșeuri metalice care constau în principal din cupru și aliaje de cupru;
2.
„deținător” înseamnă persoana fizică sau juridică aflată în posesia deșeurilor de cupru;
3.
„producător” înseamnă deținătorul care transferă pentru prima dată altui deținător deșeuri de cupru ca deșeuri de cupru care nu mai constituie deșeuri;
4.
„importator” înseamnă orice persoană fizică sau juridică stabilită în Uniune, care introduce pe teritoriul vamal al Uniunii deșeuri de cupru care nu mai constituie deșeuri;
5.
„personal calificat” înseamnă personalul calificat, ca urmare a experienței sau prin formare, pentru monitorizarea și evaluarea proprietăților deșeurilor de cupru;
6.
„inspecție vizuală” înseamnă inspecția deșeurilor de cupru, efectuată prin utilizarea simțurilor umane sau a oricărui echipament nespecializat, care acoperă toate părțile unui transport;
7.
„transport” înseamnă un lot de deșeuri de cupru destinat a fi livrat de către un producător unui alt deținător, care poate fi conținut în una sau mai multe unități de transport, cum ar fi containerele.
Articolul 3
Criterii pentru deșeurile de cupru
Deșeurile de cupru nu mai constituie deșeuri dacă, la transferul de la producător către alt deținător, sunt îndeplinite toate condițiile următoare:
1.
deșeurile de cupru rezultate din operația de recuperare respectă criteriile stabilite în secțiunea 1 din anexa I;
2.
deșeurile utilizate ca materiale de intrare în operația de recuperare respectă criteriile stabilite în secțiunea 2 din anexa I;
3.
deșeurile utilizate ca materiale de intrare în operația de recuperare au fost tratate conform criteriilor stabilite în secțiunea 3 din anexa I;
4.
producătorul a îndeplinit cerințele prevăzute la articolele 4 și 5.
Articolul 4
Declarația de conformitate
(1) Producătorul sau importatorul emite, pentru fiecare transport de deșeuri de cupru, o declarație de conformitate care respectă modelul stabilit în anexa II.
(2) Producătorul sau importatorul transmite declarația de conformitate următorului deținător al transportului de deșeuri de cupru. Producătorul sau importatorul păstrează o copie a declarației de conformitate timp de cel puțin un an de la data emiterii sale și o pune la dispoziția autorităților competente la cererea acestora.
(3) Declarația de conformitate poate să fie și în format electronic.
Articolul 5
Sistemul de management
(1) Producătorul aplică un sistem de gestionare care să poată demonstra conformitatea cu criteriile menționate la articolul 3.
(2) Sistemul de gestionare include un set de proceduri documentate referitoare la fiecare dintre următoarele aspecte:
(a)
monitorizarea calității deșeurilor de cupru rezultate din operația de recuperare, astfel cum se prevede în secțiunea 1 din anexa I (inclusiv prelevarea probelor și analiza acestora);
(b)
eficacitatea monitorizării radiațiilor astfel cum se prevede la punctul 1.5 din anexa I;
(c)
controlul de acceptare a deșeurilor utilizate ca materie primă pentru operațiunea de recuperare, conform secțiunii 2 din anexa I;
(d)
monitorizarea proceselor și tehnicilor de tratare descrise la punctul 3.3 din anexa I;
(e)
opiniile clienților în privința respectării nivelului de calitate a deșeurilor de cupru;
(f)
înregistrarea rezultatelor monitorizării realizate în temeiul literelor (a)-(d);
(g)
revizuirea și îmbunătățirea sistemului de gestionare;
(h)
formarea personalului.
(3) Sistemul de gestionare stabilește, de asemenea, cerințele de monitorizare specifice prevăzute în anexa I pentru fiecare criteriu.
(4) Dacă oricare dintre tratamentele menționate la punctul 3.3 din anexa I este efectuat de un deținător anterior, producătorul se asigură că furnizorul aplică un sistem de gestionare care respectă cerințele prevăzute de prezentul articol.
(5) Un organism de evaluare a conformității, astfel cum este definit în Regulamentul (CE) nr. 765/2008 al Parlamentului European și al Consiliului (3), care a obținut acreditare în conformitate cu respectivul regulament, sau un verificator de mediu, astfel cum este definit la articolul 2 alineatul (20) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1221/2009 al Parlamentului European și al Consiliului (4), care este acreditat sau autorizat în conformitate cu regulamentul în cauză, trebuie să verifice faptul că sistemul de gestionare respectă cerințele prezentului articol. Verificarea se efectuează o dată la trei ani.
Se consideră că numai verificatorii a căror acreditare sau licență acoperă următoarele domenii conform codurilor NACE specificate în Regulamentul (CE) nr. 1893/2006 al Parlamentului European și al Consiliului (5) au suficientă experiență specifică pentru a efectua verificarea menționată în prezentul regulament:
(a)
* Cod NACE 38 (Colectarea deșeurilor, activități de tratare și de eliminare a deșeurilor; recuperarea materialelor); sau
(b)
* Cod NACE 24 (Prelucrarea metalelor de bază), incluzând, în special, subcodul 24.44 (Producția de cupru).
(6) Importatorul solicită furnizorilor săi să aplice un sistem de gestionare care respectă cerințele de la alineatele (1), (2) și (3) și care a fost verificat de un verificator extern independent.
Sistemul de gestionare al furnizorului trebuie să fie certificat de un organism de evaluare a conformității care este acreditat de una dintre următoarele entități:
(a)
un organism de acreditare care a trecut cu succes o evaluare la nivel de omologi pentru această activitate, efectuată de organismul recunoscut în temeiul articolului 14 din Regulamentul (CE) nr. 765/2008;
(b)
un verificator de mediu acreditat sau autorizat de un organism de acreditare sau de acordare a licențelor în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1221/2009, care, la rândul său, este supus unei evaluări la nivel de omologi în conformitate cu articolul 31 din regulamentul respectiv.
Verificatorii care doresc să opereze în țări terțe trebuie să obțină o acreditare sau o autorizare specifică, în conformitate cu specificațiile stabilite în Regulamentul (CE) nr. 765/2008 sau în Regulamentul (CE) nr. 1221/2009 și în Decizia 2011/832/UE a Comisiei (6).
(7) Producătorul permite accesul autorităților competente la sistemul de gestionare la cererea acestora.
Articolul 6
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică de la 1 ianuarie 2014.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 25 iulie 2013.