ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 9. července 2014
o opatření SA.35668 (13/C) (ex 13/NN) (ex 12/CP), které provádí Dánsko a Švédsko v případě skupiny Scandinavian Airlines
(oznámeno pod číslem C(2014) 4532)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2014/938/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na rozhodnutí, kterým se Komise rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie ve věci podpory SA.35668 (13/C) (ex 13/NN) (ex 12/CP) (1),
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými články, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
(1)
Koncem října 2012 Dánsko, Norsko a Švédsko (dále společně jen „dotčené státy“) neformálně kontaktovaly Komisi a Kontrolní úřad ESVO v souvislosti se svým záměrem podílet se na novém revolvingovém úvěrovém nástroji ve prospěch skupiny Scandinavian Airlines (dále jen „společnost SAS“, „skupina SAS“ či „společnost“). Dne 12. listopadu 2012 se dotčené státy rozhodly podílet se na novém revolvingovém úvěrovém nástroji, aniž by však tento krok Komisi formálně oznámily.
(2)
Dne 14. listopadu 2012 se Komise věcí nového revolvingového úvěrového nástroje začala ex officio zabývat. Komise zaslala Dánsku a Švédsku ve dnech 29. listopadu 2012, 18. prosince 2012, 28. ledna 2013 a 18. února 2013 žádosti o informace, na něž ve dnech 6. prosince 2012, 8. ledna 2013, 5. a 13. února 2013 a 22. března 2013 obdržela odpovědi. V dopise ze dne 3. června 2013 poskytly Dánsko a Švédsko doplňující informace.
(3)
Dne 20. listopadu 2012 navíc Komise obdržela stížnost od společnosti Ryanair a následně dne 4. února 2013 stížnost od Sdružení evropských nízkonákladových leteckých dopravců (European Low Fares Airline Association, dále jen „ELFAA“), k nimž Dánsko a Švédsko podaly připomínky v dopise ze dne 22. března 2013.
(4)
Dopisem ze dne 19. června 2013 oznámila Komise Dánsku a Švédsku své rozhodnutí (dále „rozhodnutí o zahájení řízení“) zahájit v souvislosti s touto podporou řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie („SFEU“). Dánsko a Švédsko podaly k rozhodnutí o zahájení řízení připomínky v dopisech ze dne 19. srpna 2013.
(5)
Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2) dne 28. září 2013. Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k uvedeným opatřením podaly připomínky.
(6)
Dne 28. října obdržela Komise připomínky od skupiny SAS a od společnosti Foundation Asset Management Sweden AB (dále jen „společnost FAM“) (3). Dne 5. listopadu 2013 Komise tyto připomínky postoupila Dánsku a Švédsku, aby na ně mohly reagovat. V dopisech ze dne 4. a 5. prosince 2013 dánské a švédské úřady uvedly, že k připomínkám skupiny SAS a společnosti FAM nemají žádné připomínky.
(7)
Komise si dopisem ze dne 25. února 2014 od Dánska a Švédska vyžádala další informace, oba členské státy na něj odpověděly dne 25. března 2014. V dopisech ze dne 5. a 7. března 2014 navíc dánské a švédské úřady Komisi informovaly, že se společnost SAS rozhodla nový revolvingový úvěrový nástroj zrušit a prozkoumat jiné možnosti, jak posílit svou kapitálovou základnu. Toto zrušení nabylo účinnosti dne 4. března 2014.
(8)
Švédsko a Dánsko dopisem ze dne 4. července 2014 respektive dopisem ze dne 7. července 2014 vyjádřily svůj souhlas s tím, že se vzdávají práv plynoucích z článku 342 SFEU ve spojení s článkem 3 nařízení ES 1/1958 a že toto rozhodnutí bude přijato a oznámeno v angličtině.
(9)
V rámci tohoto řízení je k posouzení toho, zda Dánsko a Švédsko dodržely ustanovení SFEU, příslušná výlučně Komise. Na druhou stranu je k posouzení toho, zda ustanovení Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „dohoda o EHS“) dodrželo Norsko, podle čl. 109 odst. 1 této dohody ve spojení s článkem 24 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora příslušný Kontrolní úřad ESVO. Podle ustanovení čl. 109 odst. 2 dohody o EHS a protokolu 27 k této dohodě mají dále za účelem zajištění jednotného uplatňování v celém EHS Kontrolní úřad ESVO a Komise spolupracovat, vyměňovat si informace a navzájem konzultovat politické otázky týkající se kontroly i jednotlivých případů.
(10)
Ve světle výše uvedeného a vzhledem k tomu, že oba orgány jsou v této věci příslušné paralelně, spolupracovala Komise před přijetím tohoto rozhodnutí s Kontrolním úřadem ESVO a věc s ním konzultovala.
2. SKANDINÁVSKÝ TRH LETECKÉ DOPRAVY
(11)
V období let 2001 až 2011 skandinávský trh letecké dopravy (zahrnující Dánsko, Švédsko, Finsko a Norsko) vyjádřený sedadlokilometry ve vztahu k dostupným sedadlům (4) podle dostupných údajů vzrostl o 126 %. Téměř veškerý tento nárůst na skandinávském trhu v oblasti přepravy na krátké vzdálenosti lze přičíst nízkonákladovým dopravcům, zejména společnostem Norwegian Air Shuttle a Ryanair. Odhaduje se, že nízkonákladové společnosti se na růstu v tomto období podílely 90 % (5).
(12)
Navzdory tomu, že se zvýšil význam nízkonákladových leteckých společností, zůstává na skandinávském trhu největším hráčem společnost SAS, jejíž podíl na trhu v roce 2011 dosahoval 35,6 %, což je podstatně méně než podíl přesahující 50 %, kterého tato společnost dosahovala před deseti lety. Podíl společnosti Norwegian Air Shuttle dosahoval v témže roce 18,7 % a podíl společnosti Ryanair pak 6,8 %.
3. PŘÍJEMCE
(13)
Společnost SAS je vlajkovým dopravcem dotčených států, největší leteckou společností ve Skandinávii a osmou největší leteckou společností v Evropě. Je také zakládajícím členem Star Alliance. Sídlo této skupiny leteckých společností, jejíž součástí jsou společnosti Scandinavian Airlines, Widerøe (6) a Blue1, je ve Stockholmu a jejím hlavním evropským a mezikontinentálním uzlem je letiště v Kodani. V roce 2013 přepravila společnost SAS přibližně 28 milionů cestujících, přičemž její obrat se pohyboval okolo 42 miliard SEK.
(14)
V současnosti vlastní 50 % společnosti SAS dotčené státy: 21,4 % připadá na Švédsko, 14,3 % na Dánsko a 14,3 % na Norsko. Hlavním soukromým akcionářem je nadace Knuta a Alice Wallenbergových („nadace KAW“) s podílem 7,6 %, velikost podílů zbylých akcionářů nepřesahuje 1,5 %.
Tabulka 1
Hlavní akcionáři společnosti SAS AB k 31. březnu 2012 (7)
Akcionář
Celkem (%)
Švédský stát
21,4
Dánský stát
14,3
Norský stát
14,3
Nadace Knuta a Alice Wallenbergových
7,6
Försäkringsaktiebolaget, Avanza Pension
1,5
A.H Värdepapper AB
1,4
Unionen
1,4
Dánská národní banka
1,4
Robur Försäkring
0,9
Ponderus Försäkring
0,8
Andra AP-fonden
0,5
Tredje AP-fonden
0,5
SSB+TC Ledning Omnibus FD No OM79
0,5
Nordnet Pensionsförsäkring AB
0,4
Swedbank Robur Sverigefond
0,4
Swedbank Robur Sverigefond Mega
0,3
JPM Chase NA
0,3
AMF Aktiefond Småbolag
0,3
JP Morgan Bank
0.3
KPA Pensionsförsäkring AB
0,2
Nomura International
0,2
(15)
Finanční situace SAS je již několik let neutěšená, mezi lety 2008 a 2013 byla společnost opakovaně ve ztrátě. V listopadu 2012 snížila ratingová agentura Standard and Poor's („S&P“) rating této společnosti z B- na CCC+ (8). Tržním prostředím, jež se vyznačovalo vysokými cenami paliv a nejistou poptávkou, se tyto problémy zvýraznily.
(16)
Z výročních zpráv společnosti SAS konkrétně vyplývá, že mezi lety 2008 a 2012 zaznamenala tato společnost každý rok výrazné ztráty a vykazovala významné částky čistého finančního dluhu.
Tabulka 2
Klíčové finanční údaje společnosti SAS za období 2007-2012 (v milionech SEK) (9)
2007
2008
2009
2010
2011
2012
(leden-říjen)
Výnosy
50 958
52 870
44 918
41 070
41 412
35 986
Čistý finanční dluh
1 231
8 912
6 504
2 862
7 017
6 549
Zisk před zdaněním (EBT)
1 044
- 969
- 3 423
- 3 069
- 1 629
- 1 245
Čistý zisk
636
- 6 360
- 2 947
- 2 218
- 1 687
- 985
Peněžní tok za daný rok
- 1 839
- 3 084
- 1 741
868
- 1 243
- 1 018
Návratnost použitého kapitálu (v %)
6,7
- 19,6
- 11,7
- 7,6
- 2,2
- 8,1
Návratnost po zdanění vzhledem k účetní hodnotě vlastního kapitálu (v %)
3,8
- 47,6
- 26,8
- 17,0
- 12,0
- 24,8
Poměr úrokového krytí (v %)
1,8
- 5,3
- 4,4
- 1,9
- 0,6
- 1,6
(17)
Protože se její finanční situaci zhoršovala, realizovala společnost SAS v letech 2009-2010 program výrazného snížení nákladů („Core SAS“). Při provádění tohoto programu musela společnost SAS získat od svých akcionářů vlastní kapitál, a to prostřednictvím dvou emisí s předkupním právem: i) v hodnotě 6 miliard SEK v dubnu 2009 a ii) v hodnotě 5 miliard SEK v květnu 2010 (10).
(18)
Finanční problémy SAS kulminovaly v roce 2012, kdy společnost představila obchodní plán „4 Excellence Next Generation“ (dále jen „plán 4XNG“), který její vedení považovalo za „poslední výzvu“ pro společnost SAS (11). V listopadu 2012 se navíc v tisku objevila zpráva o možném úpadku společnosti SAS (12).
4. POPIS OPATŘENÍ: NOVÝ REVOLVINGOVÝ ÚVĚROVÝ NÁSTROJ V ROCE 2012
(19)
Podobně jako ostatní letecké společnosti na celém světě spoléhá i společnost SAS při zajištění minimální úrovně likvidity na vnější úrokové nástroje. Od 20. prosince 2006 spoléhala skupina SAS na revolvingový úvěrový nástroj, který měl skončit v červnu 2013 („starý revolvingový úvěrový nástroj“). Hodnota starého revolvingového úvěrového nástroje dosahovala 366 milionů EUR, přičemž tento nástroj poskytlo výhradně několik bank ([…] (13)). Jeho součástí byla i řada doplňkových finančních ujednání neboli podmínek, jako například […].
(20)
Vzhledem ke zhoršení výsledků společnosti se vedení skupiny SAS v prosinci 2011 rozhodlo starý revolvingový úvěrový nástroj plně vyčerpat. Poté, co dceřiná společnost skupiny SAS (konkrétně Spanair) v lednu 2012 podala návrh na vyhlášení úpadku, začala skupina SAS jednat s bankami a 15. března 2012 se dohodla na změně doplňkových ujednání. V důsledku této změny doplňkových ujednání se zvýšily náklady na čerpání starého revolvingového úvěrového nástroje, zpřísnily podmínky čerpání a společnosti SAS vznikla povinnost okamžitě splatit čerpanou částku v plné výši. Skupina SAS navíc musela věřitelům předložit plán rekapitalizace, který muselo schválit její představenstvo a hlavní akcionáři, tedy dotčené státy a nadace KAW.
(21)
Plán rekapitalizace vycházel z tzv. plánu 4XNG, na němž se pracovalo již na počátku roku 2012. Plán 4XNG zohledňoval také obavy, které byly v souvislosti se stávajícím obchodním plánem skupiny SAS nazvaným „4 Excellence“ („plán 4X“) vyjádřeny […] v květnu 2012. Skupina SAS prohlašovala, že by se díky plánu 4XNG mohla stát finančně soběstačnou leteckou společností. Plán stanovil řadu finančních cílů, které skupina SAS musí ve finančním roce 2014/2015 splnit. K těmto cílům patřilo mj. dosažení ziskového rozpětí před zdaněním a úrokovými náklady (EBIT) přes 8 %, poměru finanční připravenosti přes 20 % a poměru vlastního kapitálu a celkových aktiv přes 35 %. Předpokládalo se, že plán 4XNG umožní skupině SAS zvýšit zisk před zdaněním (EBT) o přibližně 3 miliardy SEK ročně, přičemž jeho provedení si vyžádá náklady na restrukturalizaci a jednorázové náklady ve výši přibližně 1,5 miliardy SEK.
(22)
Dalším cílem plánu 4XNG bylo připravit společnost na zavedení nových účetních pravidel pro důchody, a to od listopadu 2013, přičemž se očekávalo, že tato pravidla budou mít negativní dopad na vlastní kapitál skupiny SAS. Plán dále obsahoval závazek dokončit plán pozbytí aktiv a financování v celkovém rozsahu asi 3 miliardy SEK v potenciálních čistých peněžních výnosech z prodeje. Součástí pozbytí aktiv byl (14) i) prodej společnosti Widerøe, dceřiné regionální letecké společnosti v Norsku (15), ii) prodej menšinového podílu v […], iii) prodej podílů v nemovitostech spojených s letištěm, iv) externí zajištění pozemního odbavování (16), v) prodej leteckých motorů (17), vi) prodej a zpětný pronájem či další finanční transakce, pokud jde o […], vii) externí zajištění služeb řídicích systémů a telefonních center (18) a viii) prodej nebo zajištěné financování tří letadel typu Q400.
(23)
Dotčené státy trvají na tom, že plán 4XNG je samofinancující, což znamená, že společnost SAS z provozní činnosti a pozbytím aktiv nesouvisejících s její hlavní činností získá dostatek peněžních prostředků k financování počátečních nákladů na realizaci plánu 4XNG. Společnost SAS však měla obavy z toho, že se investoři vzhledem k významným počátečním nákladům na realizaci plánu 4XNG budou domnívat, že její situace z hlediska likvidity je neutěšená. Společnost SAS tedy požádala, aby byl spolu se zavedením nového revolvingového nástroje podporovaného dotčenými státy a nadací KAW prodloužena platnost revolvingového úvěrového nástroje starého. Společnost SAS však tvrdí, že ani starý (prodloužený) revolvingový úvěrový nástroj ani nový revolvingový úvěrový nástroj nebude čerpán.
(24)
Diskuse o novém revolvingovém úvěrovém nástroji začaly 4. června 2012 (19). Banky, které byly v rámci starého revolvingového úvěrového nástroje věřiteli, zpočátku v souladu s plánem rekapitalizace (viz bod 20 výše) požadovaly, aby členské státy znovu poskytly vlastní kapitál, např. prostřednictvím emise s předkupním právem, protože nebyly ochotny podílet se na novém revolvingovém úvěrovém nástroji samy. Dotčené státy však tuto myšlenku odmítly.
(25)
Po určitém vyjednávání banky souhlasily se zřízením nového revolvingového úvěrového nástroje, který sestaví společně s dotčenými státy a nadací KAW a jenž se bude z hlediska struktury vyznačovat naprostou rovnoprávností, tj. neuplatní se v něm podřízené postavení či nepřiměřená práva na zajištění. Je třeba poznamenat, že původně měl nový revolvingový úvěrový nástroj dosahovat objemu [3-6] miliard SEK, přičemž k dispozici bylo zajištění ve výši pouze [1-4] miliard SEK. Dne 22. října 2012 byl objem nového revolvingového úvěrového nástroje s konečnou platností snížen na 3,5 miliardy SEK (přibližně 400 milionů EUR).
(26)
Nový revolvingový úvěrový nástroj poskytly tytéž banky jako nástroj starý (s jednou výjimkou (20)) spolu s dotčenými státy a nadací KAW. Dotčené státy tedy v souladu s výší svého podílu ve společnosti SAS poskytly 50 % nového revolvingového úvěrového nástroje a zbývajících 50 % poskytly banky a nadace KAW. Dotčené státy a nadace KAW se na novém revolvingovém úvěrovém nástroji podílely za týchž podmínek (poplatky, úrokové sazby, doplňková ujednání) jako banky.
(27)
Níže jsou uvedeny hlavní charakteristiky nového revolvingového úvěrového nástroje:
-
Byl rozdělen do dvou podnástrojů v objemu 2 miliard SEK(nástroj A) a 1,5 miliardy SEK(nástroj B), do nichž příslušné státy přispěly 50 % hodnoty. Součástí cenových podmínek u obou nástrojů byl přímý poplatek, poplatek za poskytnutí úvěru, poplatek za užívání, marže a výstupní poplatek.
-
Aby mohla společnost SAS revolvingový úvěrový nástroj čerpat, musela splnit určité podmínky, přičemž tyto podmínky byly u nástroje B přísnější než u nástroje A (21).
-
V novém revolvingovém úvěrovém nástroji byl zachován balíček prvků zajištění ze starého revolvingového úvěrového nástroje, věřitelům bylo navíc poskytnuto zajištění na všechny akcie ve společnosti Widerøe a všechna ostatní nezatížená dlouhodobá aktiva, jež skupina SAS vlastnila k prosinci 2012. Nový revolvingový úvěrový nástroj tak měl přednostní zajištění na mnoho aktiv společnosti SAS, mj. i 100 % akcií jejích dceřiných společností Widerøe a SAS Spare Engine, 18 letadel a řadu nemovitostí. Účetní hodnota těchto zajištění byla stanovena na přibližně 2,7 miliardy SEK(tj. přibližně 75 % hodnoty nového revolvingového úvěrového nástroje) a byla poměrně rozdělena mezi nástroj A a nástroj B.
-
Nástroj B bylo možné čerpat pouze poté, co bude plně vyčerpán nástroj A. Po 1. lednu 2014 z něj společnost SAS mohla čerpat pouze za podmínky, že došlo k dokončení prodeje aktiv nebo akcií společnosti Widerøe.
-
Datem splatnosti nového revolvingového úvěrového nástroje byl 31. březen 2015.
(28)
Podmínky nového revolvingového úvěrového nástroje byly sjednány 25. října 2012. Zřízení nástroje však bylo podmíněno mj. souhlasem parlamentů všech dotčených států a podpisem kolektivních smluv s letovými posádkami a palubními průvodčími.
(29)
Dotčené státy předložily zprávu, kterou připravila společnost CITI ze dne 7. listopadu 2012 („zpráva společnosti CITI“) a jejímž cílem bylo posoudit, zda by se soukromý investor nacházející se v situaci, jež by se co nejvíce podobala situaci dotčených států, případně mohl podílet na novém revolvingovém úvěrovém nástroji za obdobných podmínek. Pro případ úspěšné realizace plánu 4XNG v jeho základním scénáři došla zpráva společnosti CITI k závěru, že důsledkem účasti dotčených států na novém revolvingovém úvěrovém nástroji by (od listopadu 2012 do března 2015) byla vnitřní míra návratnosti („IRR“) ve výši [90-140] %, [4-9]násobná návratnost investice a nárůst hodnoty vlastního kapitálu téměř o [700-1 200] %. Zpráva společnosti CITI došla k závěru, že návratnost, kterou požadovaly dotčené státy, by tedy byla minimálně totožná jako návratnost, již by v podobné situaci požadovali soukromí investoři. Ve zprávě společnosti CITI však nebylo posouzeno, s jakou pravděpodobností společnost SAS „základní scénář“ plánu 4XNG úspěšně provede, ani to, jaký dopad budou mít odchylky od „základního scénáře“, např. pokud by se nepodařilo zpeněžit aktiva nesouvisející s hlavní činností.
(30)
Dne 19. prosince 2012 oznámila společnost SAS, že veškeré podmínky nezbytné k tomu, aby nový revolvingový úvěrový nástroj vstoupil v platnost (viz bod 28 výše), jsou splněny, a to včetně souhlasu parlamentů v dotčených členských státech. Počínaje tímto dnem byl až do 3. března 2014 účinný nový revolvingový úvěrový nástroj, který tak nahradil revolvingový úvěrový nástroj starý (22).
(31)
Dopisem ze dne 3. června 2013 Dánsko a Švédsko vysvětlily, že prodej 80 % akcií společnosti Widerøe (viz bod 22 výše) vedl k tomu, že se dotčené státy a věřitelské banky se společností SAS dohodly na změně podmínek nového revolvingového úvěrového nástroje, přestože smlouva o změně ještě nebyla formálně podepsána. V připomínkách, které během formálního vyšetřovacího řízení podaly, informovaly dánské a švédské úřady Komisi, že smlouvu o změně nového revolvingového úvěrového nástroje podepsaly všechny strany a že tato změna vstoupí v platnost, jakmile bude převod společnosti Widerøe dokončen, tj. 30. září 2013. Tato změna sestávala z těchto kroků:
-
Objem nástroje A bude snížen z 1,173 miliardy SEK na 0,8 miliardy SEK a jeho splatnost bude prodloužena o pět měsíců, tj. do 1. června 2014.
-
Společnost SAS dá do zástavy [0,5-0,8] miliardy SEK v hotovosti jako zajištění nástroje A. Na zbývající [0,1-0,4] miliardy SEK se budou vztahovat zajištění, která jsou již v dohodě o novém revolvingovém úvěrovém nástroji uvedena.
-
Částka 0,2 miliardy SEK z nástroje A bude zrušena, jakmile dojde k částečnému pozbytí úseku pozemního odbavování. Než byl nový revolvingový úvěrový nástroj dne 4. března 2014 zrušen, uzavřela společnost SAS s potenciálním kupcem prohlášení o záměru (23).
-
Objem nástroje B bude z 1,5 miliardy SEK snížen na 1,2 miliardy SEK.
5. ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(32)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila pochybnosti o tom, že se účast dotčených států, nadace KAW a bank na novém revolvingovém úvěrovém nástroji uskutečnila za rovných podmínek, a to zejména z těchto důvodů:
-
Vzhledem ke své účasti na starém revolvingovém úvěrovém nástroji měly banky již dříve vůči společnosti SAS expozici. Banky svůj vklad do nového revolvingového úvěrového nástroje dokonce snížily přibližně na polovinu, a omezily tak svou expozici vůči společnosti SAS v souvislosti s revolvingovým úvěrovým nástrojem přibližně o 50 %, zatímco dotčené státy - kterým se vzhledem k trvale negativním výsledkům společnosti SAS emise s předkupním právem z let 2009 a 2010 nijak nevrátily - svou expozici vůči společnosti SAS navýšily.
-
Skutečnost, že společnost SAS v lednu 2012 starý revolvingový úvěrový nástroj zcela vyčerpala, mohla ovlivnit rozhodnutí věřitelských bank o účasti na novém nástroji, které tak mohly usilovat o to, aby se vyhnuly dalšímu čerpání prostředků a zajistily si vzhledem k potížím společnosti, že jejich vklady do revolvingového úvěrového nástroje nebudou zcela ztraceny.
-
Komisi nebylo jasné, zda rozhodnutí bank podílet se na novém revolvingovém úvěrovém nástroji bylo ovlivněno tím, že dotčené státy v předchozích letech poskytovaly společnosti SAS trvalou podporu. Komise dále konstatovala, že zapojení dotčených států je nezbytným předpokladem k tomu, aby se na novém revolvingovém úvěrovém nástroji mohly podílet i soukromé hospodářské subjekty.
-
Komise si nebyla jista, zda lze účast nadace KAW na novém revolvingovém úvěrovém nástroji srovnávat s účastí soukromého investora, vzhledem k tomu, že nadace KAW má vůči společnosti SAS expozici nejen v souvislosti s podílem jejích akcií, který drží, ale také prostřednictvím banky SEB.
(33)
Komise si dále kladla otázku, zda lze účast dotčených států na novém revolvingovém úvěrovém nástroji z pohledu akcionáře považovat za racionální, či nikoliv, a zda by takováto účast byla v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, i pokud by se odhlédlo od argumentace účastí za rovných podmínek. Komise v tomto ohledu posuzovala, zda jsou předpoklady, o něž se plán 4XNG opírá, dostatečně podložené na to, aby přiměly soukromého investora k účasti na novém revolvingovém úvěrovém nástroji, a zda analýzy citlivosti, jež byly v rámci tohoto plánu provedeny, nejsou příliš optimistické.
(34)
Komise například poukázala mj. na optimistická čísla v plánu, pokud jde o růst trhu v sedadlokilometrech ve vztahu k dostupným sedadlům a růst HDP i 0 % inflaci, jež se pro období let 2015-2017 předpokládala. Dále vyjádřila pochyby, zda v době podpisu smlouvy o novém revolvingovém úvěrovém nástroji bylo možné předpokládat, že všechny iniciativy zaměřené na úspory nákladů a pozbytí aktiv budou úspěšně provedeny.
(35)
Co se týče podmínek nového revolvingového úvěrového nástroje a posouzení společnosti CITI týkajícího se očekávané návratnosti při účasti dotčených států na novém revolvingovém úvěrovém nástroji, zdůraznila Komise, že se ve zprávě společnosti CITI neposuzoval plán 4XNG ani nebyla provedena analýza citlivosti finančního modelu, a že se společnost CITI v této zprávě opírala pouze o informace, které jí byly poskytnuty. Komise dále zdůraznila, že ve zprávě společnosti CITI nebylo zajištění nového revolvingového úvěrového nástroje oceněno z pohledu soukromého investora v tržním hospodářství a že zde nebyl vzat v potaz dopad možných alternativních scénářů pracujících s méně příznivými předpoklady (včetně neplnění závazků) na analýzu návratnosti. Komise v tomto směru konstatovala, že podle zprávy společnosti CITI byla pravděpodobnost toho, že by společnost SAS v následujících třech letech nedostála svým závazkům, nulová, což se zdá být podceněním rizika.
(36)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem nemohla Komise vyloučit, že by účast dotčených států na novém revolvingovém úvěrovém nástroji mohla společnost SAS zvýhodnit ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(37)
Komise v neposlední řadě vyjádřila pochybnosti o tom, zda je možné nový revolvingový úvěrový nástroj považovat za slučitelný s vnitřním trhem, pokud měla být v jeho rámci poskytnuta státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Komise v tomto směru posuzovala, zda lze uplatnit některé z důvodů slučitelnosti, které stanoví čl. 107 odst. 1 SFEU. S ohledem na povahu opatření a na obtíže společnosti SAS Komise konstatovala, že jedinými relevantními kritérii se zdají být pravidla týkající se státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU na základě pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (24) („pokyny k záchraně a restrukturalizaci“). Komise však dospěla k předběžnému závěru, že podmínky státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podle pokynů k záchraně a restrukturalizaci zřejmě nejsou naplněny.
6. PŘIPOMÍNKY K ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
6.1. Připomínky Dánska a Švédska
(38)
Dánsko a Švédsko tvrdí, že podmínky jejich účasti na novém revolvingovém úvěrovém nástroji byly tržní, protože jejich účast se vzhledem k účasti bank a nadace KAW uskutečnila za rovných podmínek, což vylučuje, že by došlo ke státní podpoře.
(39)
Dánsko a Švédsko tvrdí, že společnost SAS ze starého revolvingového úvěrového nástroje během období, kdy probíhalo vyjednávání o novém revolvingovém úvěrovém nástroji, ani jednou nečerpala. V tomto směru poukazují na změny starého revolvingového úvěrového nástroje, k nimž došlo v březnu 2012 a jež zaváděly ještě přísnější podmínky čerpání, a tvrdí, že od konce června 2012 mohly banky případnou žádost společnosti SAS o čerpání odmítnout. V březnu 2012 společnost SAS částku čerpanou z revolvingového úvěrového nástroje plně splatila a od té doby ze starého revolvingového úvěrového nástroje nečerpala. Tyto banky lze tedy opodstatněně považovat za „vnější“ investory, kteří se na novém revolvingovém úvěrovém nástroji podílejí za podmínek, jež jsou vzhledem k dotčeným státům rovné (25), a aniž by měly vůči společnosti SAS nějakou významnou nezajištěnou expozici (26).
(40)
Co se týče účasti nadace KAW na novém revolvingovém úvěrovém nástroji spolu s bankami, zastávají dánské a švédské úřady názor, že hospodářská expozice nadace KAW vůči bance SEB je pouze omezená, a že nemohla její rozhodnutí podílet se na novém revolvingovém úvěrovém nástroji ovlivnit.
(41)
Dánsko a Švédsko jsou nadto přesvědčeny, že plán 4XNG je realistický a lze jej úspěšně realizovat. Zastávají názor, že všechna hlediska a všechny předpoklady, včetně prognóz výnosů („ukazatele RASK“) (27), opatření k úspoře nákladů a plánovaná pozbytí aktiv, byly pečlivě prověřeny s ohledem na splnění finančních cílů v rámci plánu 4XNG na období 2014-2015. Plán 4XNG - a všechny předpoklady, o něž se opírá, - navíc pečlivě posoudili externí finanční poradci dotčených států (Goldman Sachs) i bank ([…]), přičemž tento plán byl podle jejich připomínek a doporučení následně upraven. Dánsko a Švédsko dále zdůrazňují, že očekávání úspěšné realizace plánu při rozhodování o účasti na novém revolvingovém úvěrovém nástroji navíc podpořila skutečnost, že odkládací podmínkou pro nový revolvingový úvěrový nástroj bylo uzavření nových kolektivních smluv. Podle Dánska a Švédska nasvědčuje vývoj od prosince 2012 a zrušení nového revolvingového úvěrového nástroje dne 4. března 2014 tomu, že plán bude mít očekávané výsledky (28).
(42)
Dánsko a Švédsko tvrdí, že podmínky nového revolvingového úvěrového nástroje odpovídají běžným tržním podmínkám, neboť jsou srovnatelné s podmínkami u obdobných transakcí, a nový revolvingový úvěrový nástroj se navíc v porovnání s většinou analyzovaných transakcí vyznačuje vyššími přímými poplatky a přísnějšími podmínkami čerpání. Co se týče balíčku prvků zajištění, uvádí Dánsko a Švédsko, že vlastní finanční rizika věřitelských bank jsou zanedbatelná, neboť odhadovaná hodnota zajištění jasně převyšuje objem nástroje A. V případě likvidace by tedy pohledávky všech věřitelských bank byly uspokojeny z balíčku prvků zajištění nebo z jiných aktiv společnosti SAS, která by bylo možné prodat, např. […], její podíl v […] atd. Výše uvedený argument podporuje také to, že během první poloviny roku 2013 skutečně došlo ke zrušení významné části závazků v rámci nástroje A. Podle Dánska a Švédska to dokazuje, že banky při rozhodování, zda se budou spolu s dotčenými státy a nadací KAW na novém revolvingovém úvěrovém nástroji podílet, jednaly tržně a obezřetně.
(43)
Dánsko a Švédsko v neposlední řadě také uvádějí, že účast na novém revolvingovém úvěrovém nástroji přinesla věřitelům, kteří na něj poskytli prostředky, významnou návratnost, a to aniž by společnost SAS musela z nástroje čerpat. Tato skutečnost by měla podpořit názor, že účast dotčených států na novém revolvingovém úvěrovém nástroji spolu s nadací KAW a bankami je plně v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.
6.2. Připomínky skupiny SAS
(44)
Skupina SAS tvrdí, že dotčené státy se na novém revolvingovém úvěrovém nástroji podílely jako akcionáři, ne jako veřejné orgány. Z tohoto pohledu bylo namístě dát účasti na takovémto nástroji přednost před kapitálovým vkladem, a to vzhledem k výraznému výnosu pro akcionáře/věřitele z poplatků i vzhledem k pravděpodobnému nárůstu hodnoty akcií.
(45)
Pokud jde o zásadu rovných podmínek, uvádí skupina SAS, že byla naplněna vzhledem k tomu, že banky vůči SAS neměly žádnou expozici, a proto by se s nimi mělo zacházet jako s „vnějšími“ investory. Účast dotčených států na novém revolvingovém úvěrovém nástroji navíc neměla vliv na chování bank, neboť akcionáře o tuto účast požádala společnost SAS, a nikoliv banky. Skupina SAS dále tvrdí, že banky se rozhodly podílet se na novém revolvingovém úvěrovém nástroji za rovných podmínek vzhledem k dotčeným státům a nadaci KAW na základě velmi pozitivních výsledků analýzy rizik a výnosů.
(46)
Skupina SAS dále potvrzuje tvrzení Dánska a Švédska, že předpoklady, ze kterých plán 4XNG vycházel, byly dostatečně podložené a dotčené prognózy ohledně tří hlavních faktorů, tedy růstu trhu v sedadlokilometrech ve vztahu k dostupným sedadlům, růstu HDP v období let 2015-2017 a předpokládané 0 % inflaci, velmi reálné. Všechny věřitelské banky rizika spojená s realizací plánu důkladně prověřily, přičemž se zaměřily především na ukazatel RASK, který je klíčovým ukazatelem ziskovosti společnosti.
(47)
Skupina SAS zároveň tvrdí, že balíček prvků zajištění byl posouzen dostatečně a že riziko toho, že by společnost SAS neplnila podmínky realizace plánu 4XNG, bylo zmírněno. Nasvědčuje tomu i to, že odkládací podmínkou pro vstup věřitelů do nového revolvingového úvěrového nástroje byly úspory nákladů a že pro úspěšnou realizaci plánu bylo klíčové uzavření nových kolektivních smluv v listopadu 2012.
(48)
Skupina SAS dále kritizuje Komisi, že nevzala v úvahu možnost úpadku a to, že by dotčené státy ztratily hodnotu svého společného podílu, pokud by nový revolvingový úvěrový nástroj nebyl poskytnut. Skupina SAS v této souvislosti zdůrazňuje, že se dotčené státy na novém revolvingovém úvěrovém nástroji podílely jako klíčoví akcionáři společnosti SAS s cílem zajistit si odpovídající návratnost svých investic.
(49)
Skupina SAS v neposlední řadě uvádí, že se díky realizaci plánu 4XNG podařilo dosáhnout zisku před zdaněním ve výši 3 miliard SEK, v důsledku čehož společnost SAS v období od listopadu 2012 do července 2013 zaznamenala pozitivní výsledek.
6.3. Připomínky společnosti FAM
(50)
Podle společnosti FAM, která je odpovědná za správu aktiv nadace KAW, se nadace KAW rozhodla podílet se na novém revolvingovém úvěrovém nástroji bez ohledu na svůj podíl v bance SEB a na expozici SEB vůči společnosti SAS. Společnost FAM tvrdí, že nadace KAW nemá v bance SEB většinový podíl, ani nelze říci, že by banku SEB ovládala.
(51)
Společnost FAM posoudila plán 4XNG, finanční rizika s ním spojená a balíček prvků zajištění, a dospěla k závěru, že účast na novém revolvingovém úvěrovém nástroji je v zájmu nadace KAW. V tomto ohledu porovnala vyhlídky ochrany dlouhodobých investic nadace KAW do společnosti SAS a možnou budoucí návratnost těchto investic i vysoké poplatky, které by společnost SAS v rámci nového revolvingového úvěrového nástroje zaplatila na jedné straně, a likvidaci společnosti SAS na straně druhé, která z jejího hlediska nepředstavovala ekonomicky zajímavou variantu.
(52)
Společnost FAM také souhlasí s Dánskem, Švédskem a skupinou SAS v tom, že se všichni akcionáři podíleli na novém revolvingovém úvěrovém nástroji za rovných podmínek, aniž by se uplatnila jakákoliv forma podřízení, nepřiměřených práv na zajištění či jiných nerovných podmínek. Rozhodnutí podílet se na novém revolvingovém úvěrovém nástroji vycházelo z podrobné analýzy vyhlídek na ziskovost v důsledku toho, že společnost SAS bude v budoucnu silná a konkurenceschopná.
(53)
Společnost FAM v neposlední řadě souhlasí s názorem Dánska a Švédska, že rozhodnutí věřitelských bank podílet se na novém revolvingovém úvěrovém nástroji vycházelo z obchodních úvah, neboť v rámci starého revolvingového úvěrového nástroje byla stávající expozice těchto bank pouze teoretická. Společnost FAM tvrdí, že banky měly k účasti na novém revolvingovém úvěrovém nástroji ještě menší motivaci než dotčené státy a nadace KAW, které mohly spoléhat na růst ceny akcií. Proto má za to, že je zásadu rovných podmínek třeba považovat za naplněnou.
7. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
7.1. Existence státní podpory
(54)
Podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.“
(55)
Pojem státní podpory se vztahuje na jakoukoli výhodu financovanou ze státních prostředků poskytnutou přímo či nepřímo státem jako takovým nebo zprostředkujícím subjektem jednajícím na základě svěřených pravomocí.
(56)
Má-li určité opatření představovat státní podporu, musí být financováno ze státních prostředků a musí je být možnost státu přičíst. Za státní prostředky se v zásadě považují prostředky některého z členských států a jeho veřejných orgánů, jakož i prostředky veřejných podniků, v nichž mají veřejné orgány přímo nebo nepřímo kontrolní vliv.
(57)
Je nepochybné, že dotčené opatření obnášelo státní prostředky, neboť bylo financováno z prostředků pocházejících z rozpočtů dotčených států, a že lze toto opatření státu přičíst. Lze zejména poukázat na skutečnost, že dánský i švédský parlament účast obou států na novém revolvingovém úvěrovém nástroji schválily (viz bod 30 výše).
(58)
Dotčené opatření by muselo narušovat hospodářskou soutěž či představovat hrozbu v tomto směru a pravděpodobně ovlivňovat obchod mezi členskými státy.
(59)
Z ustálené judikatury vyplývá, že pokud finanční podpora poskytnutá některým z členských států posiluje postavení podniku oproti jiným podnikům, jež jsou při obchodu v rámci Unie jeho konkurenty, pak je dán přinejmenším potenciální vliv na obchod mezi členskými státy a na hospodářskou soutěž (29). V tomto ohledu zastává Komise názor, že tuto podmínku by splňovala jakákoli potenciální hospodářská výhoda poskytnutá společnosti SAS ze státních prostředků. Společnosti SAS konkurují jiné letecké společnosti v Evropské unii a v Evropském hospodářském prostoru, zejména od 1. ledna 1993, kdy vstoupila v platnost třetí fáze liberalizace letecké přepravy („třetí balíček“) (30). Kromě toho letecké dopravě u cest na relativně kratší vzdálenosti v rámci EU konkuruje i doprava silniční a železniční, a mohli by proto být dotčeni i silniční a železniční dopravci.
(60)
Jediným z kritérií pojmu státní podpory, kterým je třeba se v tomto případě zabývat, je, zda opatření společnosti SAS selektivně poskytuje nepatřičnou hospodářskou výhodu.
(61)
Vzhledem ke zrušení nového revolvingového úvěrového nástroje ode dne 4. března 2014 posuzovala Komise, zda nový revolvingový úvěrový nástroj od svého zřízení v roce 2012 do svého zrušení v roce 2014 poskytoval společnosti SAS selektivně nepatřičnou hospodářskou výhodu.
7.2. Hospodářská výhoda pro společnost SAS
(62)
K určení toho, zda byla společnosti SAS poskytnuta státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, či nikoliv, posoudí Komise, zda byla letecké společnosti poskytnuta hospodářská výhoda, kterou by za běžných tržních podmínek nezískala. Komise ke zkoumání této otázky uplatňuje zásadu investora v tržním hospodářství; podle této zásady by se o státní podporu nejednalo v případě, že by za obdobných okolností soukromý investor, jehož velikost by byla srovnatelná s velikostí příslušných orgánů ve veřejném sektoru a jenž by jednal v běžných tržních podmínkách v tržním hospodářství, mohl být motivován k tomu, aby ve prospěch příjemce provedl dotčené opatření.
(63)
Komise tedy na základě zásady investora v tržním hospodářství musí posoudit, zda by soukromý investor uzavřel posuzovanou transakci za týchž podmínek. Hypotetický soukromý investor jedná jako obezřetný poskytovatel kapitálu, který usiluje o maximalizaci svých zisků, aniž by však podstupoval příliš velká rizika v poměru k výnosu (31).
(64)
Příspěvek z veřejných prostředků v zásadě nepředstavuje státní podporu, pokud k němu dochází souběžně s významným kapitálovým vkladem soukromého investora, který proběhl za srovnatelných okolností a za srovnatelných podmínek (rovné podmínky) (32).
7.2.1. Rovné podmínky při účasti států, nadace KAW a bank na novém revolvingovém úvěrovém nástroji
(65)
Komise konstatuje, že věřitelské banky, které se na novém revolvingovém úvěrovém nástroji podílely, se podílely také na revolvingovém úvěrovém nástroji starém. V novém revolvingovém úvěrovém nástroji však dotčené státy svou expozici vůči společnosti SAS navýšily, zatímco banky svůj vklad snížily přibližně na polovinu (z 366 milionů EUR na asi 200 milionů EUR), čímž svou celkovou stávající expozici v rámci revolvingového úvěrového nástroje vůči společnosti SAS přibližně o 50 % omezily. Vzhledem k tomu vyjádřila Komise v rozhodnutí o zahájení řízení pochybnosti ohledně toho, že by mohl být argument rovných podmínek naplněn, neboť se nezdálo, že by postavení dotčených států a bank bylo srovnatelné.
(66)
Dánsko, Švédsko a skupina SAS argumentují tím, že věřitelské banky při jednání o své účasti na novém revolvingovém úvěrovém nástroji žádnou expozici v rámci starého revolvingového úvěrového nástroje neměly. Tyto banky by proto měly být považovány za „vnější“ investory v postavení srovnatelném s dotčenými státy a nadací KAW.
(67)
Komise konstatuje, že společnost SAS v lednu 2012 starý revolvingový úvěrový nástroj (viz bod 20 výše) zcela vyčerpala. Změny starého revolvingového úvěrového nástroje v březnu 2012 dokonce mj. zahrnovaly i podmínku úplného a okamžitého splacení čerpané částky. Dotčené částky byly v plné výši splaceny v březnu 2012, přičemž změny starého revolvingového úvěrového nástroje, jež byly v témže měsíci přijaty, společnosti SAS následně čerpání z tohoto nástroje nesmírně komplikovaly (33). Společnosti SAS byla také uložena povinnost předložit do června 2012 plán rekapitalizace, který muselo schválit její představenstvo a rovněž dotčené státy a nadace KAW jako hlavní akcionáři. Banky tento plán nejprve odmítly. Teprve v listopadu 2012 se dotčené státy poté, co revidovaný plán 4XNG pečlivě posoudily, rozhodly k účasti na novém revolvingovém úvěrovém nástroji a banky je následovaly.
(68)
Dánské a švédské úřady a skupina SAS proto tvrdí, že společnost SAS žádat o čerpání starého revolvingového úvěrového nástroje fakticky nemohla. Banky, které si této situace byly vědomy, se musely rozhodnout, zda pokračovat v rámci starého revolvingového úvěrového nástroje až do uplynutí jeho platnosti v červnu 2013, nebo se s dotčenými státy a nadací KAW podílet na novém revolvingovém úvěrovém nástroji za rovných podmínek, a to přes skutečnost, že dotčené státy a nadace KAW, měly jako akcionáři po provedení plánu 4XNG větší motivaci se na tomto nástroji podílet vzhledem k možnosti dosáhnout zvýšení hodnoty svých akcií.
(69)
Ačkoliv Komise považuje za pravděpodobné, že přinejmenším ty z bank, které vůči společnosti SAS neměly jiné nezajištěné dvoustranné expozice, nebyly v rámci starého revolvingového úvěrového nástroje v době, kdy se rozhodly podílet se na novém revolvingovém úvěrovém nástroji, významně exponovány, zastává také názor, že přesto existovalo riziko, že společnost SAS mohla před zřízením nového revolvingového úvěrového nástroje podmínky čerpání splnit. Skutečnost, že se tak nestalo a že starý revolvingový úvěrový nástroj nebyl poté, co byl v březnu 2012 v plné výši splacen, využit, je v tomto směru irelevantní. Z tohoto hlediska se situace jeví tak, že banky měly v rámci starého revolvingového úvěrového nástroje vůči společnosti SAS určitou míru expozice, kterou se státy (a nadace KAW) nevyznačovaly. Komise proto nemůže přijmout argument dánských a švédských úřadů, že se banky na novém revolvingovém úvěrovém nástroji podílely jako „vnější“ investoři bez ohledu na svou expozici v rámci starého revolvingového úvěrového nástroje.
(70)
Komise nadto nemůže souhlasit s Dánskem a se Švédskem, že expozice některých bank ve formě dvoustranných nástrojů spojených se starým revolvingovým úvěrovým nástrojem (34) nepředstavovala během období vyjednávání o novém revolvingovém úvěrovém nástroji žádné finanční riziko vzhledem k tomu, že tyto nástroje by bývaly nemohly být čerpány, pokud by nebyl starý revolvingový úvěrový nástroj čerpán v plné výši. Jak je uvedeno výše, existovalo riziko, byť nesporně malé, že podmínky čerpání mohly být splněny, přestože po změnách v březnu 2012 a zavedení přísných podmínek, byla pravděpodobnost, že společnost SAS bude starý revolvingový úvěrový nástroj čerpat, velice malá.
(71)
Nadto se zdá, že některé banky byly vůči společnosti SAS exponovány i jinak. Například kromě účasti na starém revolvingovém úvěrovém nástroji měla […] k 30. září 2012 nezajištěnou (a nečerpanou) dvoustranou expozici vůči společnosti SAS ve výši [200-600] milionů SEK, a rovněž nezajištěnou expozici na kreditních kartách ve výši [500-900] milionů SEK. Mohla proto odpovídat za pokrytí veškerých nákladů na poskytnutí náhrady zákazníkům, pokud by společnost SAS zrušila příslušné lety. Přestože tato nezajištěná expozice na kreditních kartách tvořila pouze [0-2] % z celkového úvěrového portfolia […] ve výši přibližně [1 000-3 000] miliard SEK, představovala i tak finanční riziko, a nelze tedy přijmout tvrzení, že […] byla při rozhodování o účasti na novém revolvingovém úvěrovém nástroji vůči dotčeným státům ve srovnatelném postavení.
(72)
Tři další banky měly nadto expozici ve formě nesplacených nástrojů na financování letadel (např. […]). Ačkoliv dotčené státy tvrdí, že tato financování byla zajištěna letadly, a nepředstavovala pro banky finanční riziko, protože je bylo možné na trhu snadno prodat, fakticky to prokázáno nebylo. Zůstává nejasné, zda by v případě urgentního prodeje letadel byla celková částka skutečně získána zpět v plné výši.
(73)
V rozhodnutí o zahájení řízení si navíc Komise kladla otázku, zda jednání bank mohlo být ovlivněno jednáním dotčených států, a to vzhledem k průběžné finanční podpoře, kterou dotčené státy letecké společnosti v minulých letech poskytovaly (např. problémy emisí s předkupním právem v letech 2009 a 2010). Banky kromě toho byly, jak je vysvětleno v bodech 23 a 24 výše, ochotny se na novém revolvingovém úvěrovém nástroji podílet pouze pod podmínkou, že se na něm budou podílet i dotčené státy.
(74)
Komise má v zásadě za to, že podmínku rovných podmínek nelze uplatnit v případech, kdy je účast dotčených států nezbytným předpokladem toho, aby se na dotčené transakci podíleli soukromí provozovatelé.
(75)
V průběhu formálního vyšetřovacího řízení Dánsko, Švédsko a skupina SAS argumentovaly tím, že při vyjednávání o novém revolvingovém úvěrovém nástroji se banky v žádné fázi necítily být jednáním dotčených států v minulosti a jejich ochotou nadále společnost SAS podporovat „zasaženy“, a to bez ohledu na to, že prognózy dotčených států týkající se výnosů při emisích s předkupním právem z let 2009 a 2010 se nenaplnily.
(76)
Komise nemůže vyloučit možnost, že by soukromé hospodářské subjekty nebyly ochotny do podniku, jejž v minulosti charakterizovaly takovéto výsledky a u kterého jsou prognózy nepředvídatelné, investovat jinak než při účasti dotčených států. Zároveň nemůže vyloučit ani to, že dotčené státy, které odmítly poskytnout nový vlastní kapitál a podílet se na podřízeném revolvingovém úvěrovém nástroji, již nechtěly do společnosti SAS vkládat další prostředky. Bez ohledu na tyto úvahy Komise stále není přesvědčena o tom, že účast států na novém revolvingovém úvěrovém nástroji proběhla za podmínek, jež byly ve vztahu k podmínkám věřitelských bank rovné, a to vzhledem k tomu, že účast dotčených států vedla ke snížení celkové expozice bank vůči společnosti SAS v rámci revolvingového úvěrového nástroje přibližně o 50 %, zatímco dotčené státy svou expozici vůči této společnosti týmž krokem navýšily.
(77)
Pokud jde o to, zda lze jednání nadace KAW považovat za referenční kritérium, které umožňuje stanovit, jak by v dané situaci jednal soukromý investor, či nikoliv, vyplynulo z formálního vyšetřovacího řízení, že expozice nadace KAW vůči společnosti SAS prostřednictvím podílu v bance SEB byla menší, než se uvádělo v rozhodnutí o zahájení řízení. Vzhledem k tomu, že nadace KAW je pouze menšinovým akcionářem banky SEB a expozice banky SEB vůči společnosti SAS je omezená, lze dovozovat, že podíl nadace KAW na novém revolvingovém úvěrovém nástroji byl motivován vyhlídkami na ziskovost investice.
(78)
Formální vyšetřovací řízení Komisi nad rámec skutečností uvedených výše neumožnilo dospět s jistotou k závěru, že dotčená transakce proběhla za rovných podmínek.
(79)
Nezávisle na posouzení rovnosti podmínek zkoumala Komise také to, zda účast dotčených států na novém revolvingovém úvěrovém nástroji lze z hlediska akcionářů považovat za racionální, či nikoliv a zda by naplnila zásadu investora v tržním hospodářství, i pokud by se rovností podmínek neargumentovalo.
7.2.2. Posouzení účasti států na novém revolvingovém úvěrovém nástroji z hlediska zásady investora v tržním hospodářství
(80)
Otázka, kterou je třeba se zabývat, zní, zda by se soukromý investor v téže situaci jako dotčené státy, tj. stávající akcionáři společnosti SAS, za okolností podobných těm, s nimiž byly v roce 2012 dotčené státy konfrontovány, na novém revolvingovém úvěrovém nástroji za podobných podmínek podílel, či nikoliv (35).
(81)
V tomto ohledu jsou poučné nezávislé analýzy, které před dojednáním nového revolvingového úvěrového nástroje provedly externí finanční poradenské společnosti (konkrétně společnost Goldman Sachs International a společnost CITI jako poradenské společnosti dotčených států a […] jako poradenská společnost věřitelských bank). Podle Dánska a Švédska se dotčené státy rozhodly podílet se na novém revolvingovém úvěrovém nástroji teprve poté, co plán 4XNG podrobně posoudili jejich externí poradci, a po úpravě podmínek nového revolvingového úvěrového nástroje.
(82)
Komise vyjádřila ve svém rozhodnutí o zahájení řízení k rozsahu zprávy zpracované společností CITI určité výhrady, ovšem Dánsko a Švédsko vysvětlily, že se jejich rozhodnutí podílet se na novém revolvingovém úvěrovém nástroji se opíralo o všechny analýzy zpracované jejich finančními poradci, a zpráva společnosti CITI by proto neměla být posuzována izolovaně.
(83)
Finančním poradcům byl mj. zadán úkol, aby v tomto směru zpracovali kritickou analýzu plánu 4XNG a nového revolvingového úvěrového nástroje a relevantních citlivých a zranitelných míst. Tato analýza byla provedena na základě série zpráv s odkazem na historické výsledky společnosti SAS a na jiná referenční odvětvová kritéria. Poradci v souvislosti s plánem 4XNG i novým revolvingovým úvěrovým nástrojem vydali různá doporučení týkající se strategií ke zmírňování rizik. V souladu s těmito doporučeními požadovaly dotčené státy řadu úprav plánu 4XNG (aby se urychlila opatření na úsporu nákladů a aby se plán přizpůsobil dalším iniciativám) a rovněž úpravy podmínek nového revolvingového úvěrového nástroje tak, aby se snížila pravděpodobnost čerpání.
(84)
Při analýze plánu 4XNG externí poradci určili klíčové oblasti možného rizika, mj. oblast cílů na poli úspory nákladů, oblast pozbytí aktiv a oblast tlaku na ukazatel RASK, a věnovali jim zvláštní pozornost. Toto posouzení rizik vyústilo mj. v následující úvahy:
-
Cíle na poli úspory nákladů
V návaznosti na doporučení externích poradců byl plán 4XNG upraven a posílen tak, aby zahrnoval iniciativy na poli úspory nákladů v rozsahu přibližně [1-4] miliardy SEK za rok (oproti původnímu cíli [1-4] miliardy SEK za rok tedy došlo k nárůstu). Ačkoliv mezi možnými problémy, jež byly určeny, figurovalo i nesplnění cílů na poli úspory nákladů, klíčovým krokem k odstranění rizik spojených s plánem 4XNG před dojednáním nového revolvingového úvěrového nástroje bylo uzavření nových kolektivních smluv, v jejichž rámci by došlo ke snížení mezd a výhod zaměstnanců, a změny penzijního plánu v listopadu 2012. To mělo za následek přímé úspory nákladů ve výši necelých [0-3] miliard SEK za rok […], jež musely být na žádost států úspěšně realizovány předtím, než mohl nový revolvingový úvěrový nástroj nabýt účinnosti.
-
Pozbytí aktiv
V návaznosti na to, že původní předpoklady ohledně pozbytí aktiv zpochybnil externí finanční poradce, a také vzhledem k novým informacím, které během tohoto procesu vyšly najevo, se konečný seznam plánovaných pozbytí aktiv v plánu 4XNG odchýlil od seznamu, který společnost SAS původně sestavila (36). Finanční poradce dotčených států nakonec dospěl k závěru, že pozbytí aktiv (v odhadované hodnotě přibližně 3,0 miliardy SEK) obsažené v konečném plánu 4XNG je v předpokládaném časovém rámci proveditelné. Nový revolvingový úvěrový nástroj nadto obsahoval ustanovení upravující načasování prodeje společnosti Widerøe a nařizující použít výnosy z pozbytí aktiv důsledně ke splacení tohoto nástroje.
-
Tlak na ukazatel RASK
S přihlédnutím k relevantním údajům o historických trendech, prognózám třetích stran a známým změnám v konkurenčním prostředí v příslušné době byly posouzeny předpoklady, z nichž se při odhadu tlaku na výnosy a ukazatel RASK vycházelo. Nemělo se tedy za to, že by tyto předpoklady představovaly významné riziko, že se realizací plánu 4XNG nedosáhne očekávaných výsledků.
(85)
Co se týče pochybností Komise o optimistickém pohledu na konkrétní faktory v plánu 4XNG (např. růst trhu měřeno ukazatelem RASK, prognózy vývoje HDP a 0 % inflace v období 2015-2017) vyjádřené v rozhodnutí o zahájení řízení, vyplývá z informací předložených během formálního vyšetřovacího řízení Dánskem, Švédskem a skupinou SAS, že tyto odhady zohlednily zejména hlavní trhy, na kterých je společnost SAS aktivní. Projevila se zde i výraznější expozice společnosti vůči severní spíše než jižní Evropě a také její expozice vůči americkému trhu a asijskému trhu. Z učiněných vyjádření dále vyplývá, že odhadovaná inflace nákladů ve výši 0 % za rok v období 2015-2017 představuje čistý výsledek spojení základní míry inflace ve výši 2 % za rok (což odpovídá odhadované výši inflace v EU) a předpokladu, že bude možné její vliv neutralizovat prostřednictvím nových opatření ke snížení nákladů.
(86)
Pokud jde o nedostatečné testování citlivosti u analýzy vnitřní míry návratnosti uvedené ve zprávě společnosti CITI (viz bod 35 výše) a o počáteční obavy Komise ohledně potenciálního dopadu méně optimistických scénářů, obdržela Komise od Dánska a Švédska v jejich vyjádřeních k rozhodnutí o zahájení řízení dodatečné informace o rozsahu provedené analýzy citlivosti. Při zpracovávání plánu 4XNG v období červen-září 2012 v tomto směru společnost Goldman Sachs představila řadu testů citlivosti. Revidovaná analýza v září 2012 ukázala, že společnosti SAS nedojdou peněžní prostředky ani při scénářích s horšími výsledky, tj. že by se ve všech analyzovaných případech hotovostní pozice společnosti SAS udržela nad spodní hranicí pásma revolvingového úvěrového nástroje. Mělo se však za to, že k zachování důvěry trhů je zapotřebí mechanismus k zajištění likvidity a že revolvingový úvěrový nástroj zůstává nejrealističtější možností, jak tuto záložní likviditu získat.
(87)
Komise tedy bere na vědomí sérii finančních revizí plánu 4XNG (včetně rozsáhlé analýzy a testování různých iterací tohoto plánu). Komise si je rovněž vědoma výsledných požadavků dotčených států na snížení rizik při provádění a na vytvoření konsolidovaného plánu restrukturalizace ještě před vstupem do nového revolvingového úvěrového nástroje. Tyto kroky se zdají být v souladu s postupem obezřetného soukromého investora v tržním hospodářství. I tak je ovšem třeba zvážit, zda podmínky nového revolvingového úvěrového nástroje odpovídaly, či neodpovídaly tomu, co by soukromý investor v tržním hospodářství v téže situaci jako dotčené státy, tj. stávající akcionáři společnosti SAS, býval přijal.
(88)
Dánsko, Švédsko a skupina SAS vysvětlily, že specifickým rysem odvětví letecké dopravy je nutnost zachovat si vysokou úroveň finanční připravenosti tak, aby bylo možno udržet si důvěru zákazníků i zúčastněných stran, pokud jde o schopnost společnosti i nadále vykonávat svou činnost. Vzhledem k finančním potížím, jimž společnost SAS v roce 2012 čelila, a situaci v oblasti likvidity, jež v uvedené době panovala, byla pravděpodobně jedním z motivů pro účast dotčených států jakožto akcionářů společnosti SAS na novém revolvingovém úvěrovém nástroji snaha zabránit větším ztrátám či úpadku v případě rozsáhlého odčerpávání likvidity společnosti.
(89)
V tomto ohledu se zdá být patrné, že státy při dokončování podmínek nového revolvingového úvěrového nástroje čerpaly z doporučení nezávislých finančních poradců. Zdá se dokonce, že podmínky nového revolvingového úvěrového nástroje byly celkově zaměřeny na zmírnění hlavních zjištěných obchodních rizik. Jak se uvádí v bodě 84, klíčovou odkládací podmínkou pro realizaci nového revolvingového úvěrového nástroje bylo například úspěšné uzavření nových kolektivních smluv s letovými posádkami. Navíc se vzhledem k podmínkám čerpání platným pro nástroj B zdálo být velmi nepravděpodobné, že by k jeho čerpání mohlo dojít dříve než v březnu 2015 (37). Doplňková finanční ujednání, jež byla s novým revolvingovým úvěrovým nástrojem spojena, byla také z hlediska struktury koncipována tak, aby společnost SAS v případě, že se jí nepodaří naplnit klíčové finanční prognózy obsažené v plánu 4XNG, neměla k revolvingovému úvěrovému nástroji přístup nebo aby musela vrátit veškeré částky, které za dotčenou dobu z revolvingového úvěrového nástroje čerpala (38).
(90)
Nad rámec výše uvedených zjištění navíc Komise obdržela další informace týkající se přiměřenosti podkladového zajištění nového revolvingového úvěrového nástroje. Ve zprávě z května 2012 zpracovala […] nezávislé ocenění společnosti Widerøe a některých hmotných aktiv (včetně náhradních motorů, příslušných letadel, řady menších nemovitostí a některého vybavení), jež byly následně použity k zajištění nového revolvingového úvěrového nástroje. Ačkoliv se pozornost soustředila na společnost Widerøe, která se považovala za nejvýznamnější aktivum v rámci balíčku prvků zajištění, a posouzení dalších aktiv vycházelo z omezenějších informací, dosáhla v souhrnném ocenění celková hodnota aktiv výše přibližně [1-4]-[3-6] miliard SEK. Celková odhadovaná hodnota aktiv, která byla použita k zajištění, tedy převyšuje objem nástroje A. Podle názoru Dánska a Švédska se tento stav považoval pro věřitele nového revolvingového úvěrového nástroje za dostatečně uspokojivý vzhledem k tomu, že pravděpodobnost, že společnost SAS někdy bude čerpat nástroj B, se, jak je uvedeno výše, považovala za zanedbatelnou.
(91)
Vlastní finanční rizika spojená s novým revolvingovým úvěrovým nástrojem dále zmírňovala ustanovení o povinné platbě předem a/nebo zrušení závazků v rámci nového revolvingového úvěrového nástroje v případě, že by společnost SAS pozbyla určitých aktiv nebo využila jiných možností financování. Tato ustanovení o platbě předem a zrušení závazků měla za následek postupné snižování potenciálních ztrát. Celkový objem nového revolvingového úvěrového nástroje byl v důsledku prodeje společnosti Widerøe a na základě dohody, jež vstoupila v platnost po uskutečnění uvedeného prodeje v září roku 2013 (viz bod 31 výše) dokonce snížen z 3,5 na 2 miliardy SEK.
(92)
Zdá se tedy, že byl přijat komplexní a soudržný soubor opatření, jež se konkrétně zaměřila na zajištění další životaschopnosti společnosti SAS v období let 2012-2015 a snížení hlavních finančních rizik spojených s novým revolvingovým úvěrovým nástrojem.
(93)
Komise dále uznává, že je zapotřebí zvážit, zda mohl být srovnatelný soukromý investor za podobných tržních podmínek jako dotčené státy (tj. stávající akcionáři společnosti SAS) motivován k tomu, aby ve prospěch příjemce provedl dotčené opatření. Z toho důvodu je rovněž účelné zohlednit pro srovnání možné hypotetické situace, k nimž by došlo, pokud by dotčené opatření podniknuto nebylo.
(94)
Dánsko, Švédsko a skupina SAS v tomto ohledu ve svých vyjádřeních k rozhodnutí o zahájení řízení tvrdí, že by v případě, že by revolvingový úvěrový nástroj v roce 2012 nebyl poskytnut, pravděpodobně došlo k úpadku. Podle Dánska a Švédska by tak dotčeným státům vznikla celková ztráta ve výši 1 044 milionů SEK, tj. ve výši hodnoty jejich celkového akciového podílu. Zohledňovala se také vyhlídka ztráty budoucích kapitálových zisků v případě úspěšného provedení plánu 4XNG. Pro srovnání: Dánsko a Švédsko ve svých vyjádřeních odhadují, že pokud by společnost SAS nedostála svým závazkům v rámci nového revolvingového úvěrového nástroje, činila by celková možná ztráta vyplývající ze společného podílu dotčených států a jejich vkladů do revolvingového úvěrového nástroje v nejkrajnějším případě až kolem [1 000-3 000] milionů SEK (39).
(95)
V případě úpadku společnosti SAS se tedy případné další ztráty související s účastí dotčených států na novém revolvingovém úvěrovém nástroji (tj. přibližně 447,5 milionu SEK, pokud vyjdeme z ilustračního příkladu uvedeného Dánskem a Švédskem) jeví jako relativně omezené ve srovnání se ztrátou, k níž by tak jako tak došlo v souvislosti s jejich akciovými podíly. Z porovnání této poměrně omezené postupné změny v rámci scénáře s nedosažením výsledků (scénář s úpadkem), s nímž dotčené státy pracovaly, s možným pozitivním efektem pro dotčené státy při úspěšném provedení plánu 4XNG podle všeho vyplývá další argument ve prospěch rozhodnutí dotčených států o účasti na novém revolvingovém úvěrovém nástroji. Při nejoptimističtějším „základním“ scénáři se ve zprávě společnosti CITI celková výše možného kapitálového zisku dotčených států odhaduje na [7 000-12 000] milionů SEK. Ačkoliv Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila určité výhrady k optimismu takovýchto růstových prognóz, uznává, že i v konzervativnějších příznivých scénářích by potenciální kapitálový zisk stále mohl výrazně převyšovat potenciální ztráty při scénářích nepříznivých.
(96)
Komise tedy bere na vědomí výše uvedené posouzení rizik a výnosů, jakož i rozsáhlý přezkum a testování plánu 4XNG, dodatečná ověření podkladového kolaterálu, (40) ustanovení o zrušení a platbách předem, která vedla k postupnému snižování potenciálních ztrát (41), a různá další opatření ke zmírnění rizik začleněná do nového revolvingového úvěrového nástroje (42). Při zohlednění výše uvedeného se rozhodnutí dotčených států podílet se na novém revolvingovém úvěrovém nástroji zdá být v souladu s kroky soukromého hospodářského subjektu, jenž by jednal s cílem dosáhnout běžné tržní návratnosti s ohledem na konkrétní situaci dané společnosti v dané době.
(97)
V návaznosti na skutečnosti uvedené výše dochází Komise k závěru, že se dotčené státy v postavení stávajících akcionářů společnosti SAS při rozhodnutí podílet se společně s nadací KAW a věřitelskými bankami v období od prosince 2012 do března 2014 na novém revolvingovém úvěrovém nástroji řídily přiměřenými a realistickými vyhlídkami na ziskovost. Z jejich účasti tedy pro společnost SAS neplynuly žádné výhody ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
7.3. Závěr ohledně existence státní podpory
(98)
S ohledem na výše uvedené dospěla Komise k závěru, že účast Dánska a Švédska na novém revolvingovém úvěrovém nástroji nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(99)
Závěrem Komise konstatuje, že Dánsko a Švédsko souhlasily s přijetím a oznámením tohoto rozhodnutí v anglickém znění,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Financování společnosti Scandinavian Airlines prostřednictvím nového revolvingového úvěrového nástroje, který Dánské království a Švédské království zřídily v prosinci roku 2012, nepředstavuje podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Dánskému království a Švédskému království.
V Bruselu dne 9. července 2014.
DECIZIA COMISIEI
din 9 iulie 2014
privind măsura SA.35668 (13/C) (ex 13/NN) (ex 12/CP) pusă în aplicare de Danemarca și Suedia în cazul întreprinderii Scandinavian Airlines
[notificată cu numărul C(2014) 4532]
(Numai textul în limba engleză este autentic)
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2014/938/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2) primul paragraf,
având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, în special articolul 62 alineatul (1) litera (a),
având în vedere decizia prin care Comisia a decis să inițieze procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene cu privire la ajutorul SA.35668 (13/C) (ex 13/NN) (ex 12/CP) (1),
după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în temeiul dispozițiilor menționate anterior și având în vedere observațiile acestora,
întrucât:
1. PROCEDURA
(1)
La sfârșitul lunii octombrie 2012, Comisia și Autoritatea AELS de Supraveghere („ESA”) au fost contactate la nivel informal de Danemarca, Suedia și Norvegia (denumite, împreună, „statele”) în legătură cu intenția lor de a participa la o facilitate nouă de credit cu reînnoire automată („noua FCR”) în favoarea Scandinavian Airlines („SAS”, denumită în continuare „grupul SAS” sau „societatea”). La 12 noiembrie 2012, statele au decis să participe la noua FCR, fără a transmite însă Comisiei o notificare oficială cu privire la măsura în cauză.
(2)
La 14 noiembrie 2012, Comisia a inițiat un caz ex officio cu privire la noua FCR. Comisia a adresat solicitări de informații Danemarcei și Suediei la 29 noiembrie 2012, 18 decembrie 2012, 28 ianuarie 2013 și 18 februarie 2013, la care a primit răspuns la 6 decembrie 2012, 8 ianuarie 2013, 5 și 13 februarie 2013 și, respectiv, la 22 martie 2013. Danemarca și Suedia au furnizat informații suplimentare în cadrul unei scrisori din data de 3 iunie 2013.
(3)
În plus, la 20 noiembrie 2012, Comisia a primit o plângere din partea Ryanair, urmată de o altă plângere, adresată de European Low Fares Airline Association (ELFAA - Asociația Europeană a Companiilor Aeriene Low-Cost) la 4 februarie 2013, în legătură cu care Danemarca și Suedia au formulat observații în cadrul unei scrisori din 22 martie 2013.
(4)
Prin scrisoarea din 19 iunie 2013, Comisia a informat Danemarca și Suedia în legătură cu decizia sa de a iniția procedura stabilită la articolul 108 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene („TFUE”) cu privire la ajutor (denumită în continuare „decizia de inițiere”). Danemarca și Suedia au transmis observații cu privire la decizia de inițiere în cadrul unor scrisori din 19 august 2013.
(5)
Decizia Comisiei de a iniția procedura a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (2) la 28 septembrie 2013. Comisia a invitat părțile interesate să prezinte observații cu privire la aceste măsuri.
(6)
Comisia a primit observații din partea grupului SAS și a Foundation Asset Management Sweden AB („FAM”) (3) la 28 octombrie 2013. La 5 noiembrie 2013, Comisia a transmis aceste observații Danemarcei și Suediei, cărora li s-a oferit posibilitatea să răspundă. Prin scrisorile din 4 și 5 decembrie 2013, autoritățile suedeze și daneze au indicat că nu au obiecții cu privire la observațiile formulate de grupul SAS și de FAM.
(7)
Comisia a solicitat informații suplimentare din partea Danemarcei și a Suediei prin scrisoarea pe care le-a adresat-o la 25 februarie 2014, primind răspunsuri la 25 martie 2014 din partea ambelor state membre. În plus, prin scrisorile din 5 și 7 martie 2014, autoritățile daneze și suedeze au informat Comisia că SAS a decis să anuleze noua FCR și să studieze posibilități alternative de consolidare a bazei sale de capital. Anularea a intrat în vigoare la 4 martie 2014.
(8)
Prin scrisorile din datele de 4 și 7 iulie 2014, Suedia și, respectiv, Danemarca au convenit să renunțe la drepturile care decurg din articolul 342 din TFUE coroborat cu articolul 3 din Regulamentul nr. 1, iar adoptarea și notificarea prezentei decizii să se facă în limba engleză.
(9)
În cazul acestei proceduri, Comisia deține competența exclusivă de a aprecia dacă dispozițiile TFUE au fost respectate de Danemarca și Suedia. Pe de altă parte, în temeiul articolului 109 alineatul (1) din Acordul privind Spațiul Economic European („Acordul privind SEE”) coroborat cu articolul 24 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, ESA deține competența de a stabili dacă Norvegia a respectat dispozițiile acordului SEE. De asemenea, în temeiul articolului 109 alineatul (2) și al Protocolului 27 la Acordul privind SEE, pentru a asigura o aplicare uniformă pe întregul teritoriu al SEE, ESA și Comisia cooperează, fac schimb de informații și se consultă reciproc cu privire la aspecte legate de politica de supraveghere și cazuri individuale.
(10)
Având în vedere elementele expuse mai sus și faptul că ambele instituții sunt competente în paralel în cazul de față, Comisia a colaborat și a purtat consultări cu ESA înainte de a adopta prezenta decizie.
2. PIAȚA SCANDINAVĂ A TRANSPORTURILOR AERIENE
(11)
Între 2001 și 2011, piața scandinavă a transporturilor aeriene (care acoperă Danemarca, Suedia, Finlanda și Norvegia) a înregistrat, potrivit informațiilor disponibile, o creștere cu 126 % a numărului de locuri pasageri-kilometri disponibile (ASK) (4). Creșterea înregistrată pe piața scandinavă a zborurilor de scurtă distanță li se datorează aproape în întregime transportatorilor low-cost, în special Norwegian Air Shuttle și Ryanair. Se estimează, de fapt, că transportatorii low-cost au generat 90 % din creșterea constatată în perioada respectivă (5).
(12)
Deși importanța căpătată de operatorii de transport low-cost a crescut, SAS rămâne cel mai important actor de pe piața scandinavă, cu o cotă de piață estimată în 2011 la 35,6 %, cu mult sub nivelurile maxime de peste 50 % atinse cu un deceniu în urmă. Cotele de piață ale Norwegian Air Shuttle și Ryanair au fost de 18,7 % și, respectiv, de 6,8 % în anul respectiv.
3. BENEFICIARUL
(13)
SAS este compania aeriană a statelor, cel mai mare transportator aerian din Scandinavia și al optulea transportator aerian din Europa. De asemenea, se numără printre membrii fondatori ai Star Alliance. Acest grup de transportori aerieni, care include Scandinavian Airlines, Widerøe (6) și Blue1, își are sediul la Stockholm, iar principalul său punct nodal european și intercontinental îl constituie Aeroportul Copenhaga. În 2013, SAS a transportat aproximativ 28 milioane de pasageri, obținând venituri de circa 42 de miliarde SEK.
(14)
În prezent, SAS se află în proporție de 50 % în proprietatea statelor: Suedia deține 21,4 %, Danemarca, 14,3 %, iar Norvegia, 14,3 %. Principalul acționar privat este Fundația Knut și Alice Wallenberg („KAW”) (7,6 %), iar ceilalți acționari dețin participații de 1,5 % sau mai mici.
Tabelul 1
Principalii acționari ai SAS AB la 31 martie 2012 (7)
Acționar
Total (%)
Guvernul suedez
21,4
Guvernul danez
14,3
Guvernul norvegian
14,3
Fundația Knut și Alice Wallenberg
7,6
Försäkringsaktiebolaget, Avanza Pension
1,5
A.H Värdepapper AB
1,4
Unionen
1,4
Banca Națională a Danemarcei
1,4
Robur Försäkring
0,9
Ponderus Försäkring
0,8
Andra AP-fonden
0,5
Tredje AP-fonden
0,5
SSB+TC Ledning Omnibus FD No OM79
0,5
Nordnet Pensionsförsäkring AB
0,4
Swedbank Robur Sverigefond
0,4
Swedbank Robur Sverigefond Mega
0,3
JPM Chase NA
0,3
AMF Aktiefond Småbolag
0,3
JP Morgan Bank
0,3
KPA Pensionsförsäkring AB
0,2
Nomura International
0,2
(15)
Timp de mai mulți ani, SAS s-a aflat într-o situație financiară precară, înregistrând pierderi repetate între 2008 și 2013. În noiembrie 2012, Standard and Poor's („S&P”) a degradat ratingul de credit al acestei societăți, de la B- la JRC+ (8). Aceste dificultăți au fost accentuate de mediul de piață, caracterizat prin nivelul ridicat al costurilor aferente carburantului și prin incertitudinile care au planat asupra cererii.
(16)
Din rapoartele anuale ale societății reiese îndeosebi că, între 2008 și 2012, SAS a suferit pierderi substanțiale în fiecare an și a acumulat un volum important al datoriei financiare nete.
Tabelul 2
Principalele date financiare ale SAS 2007-2012 (în milioane SEK) (9)
2007
2008
2009
2010
2011
2012
(ian. - oct.)
Încasări
50 958
52 870
44 918
41 070
41 412
35 986
Datoria financiară netă
1 231
8 912
6 504
2 862
7 017
6 549
Câștiguri înainte de impozite (EBT)
1 044
- 969
- 3 423
- 3 069
- 1 629
- 1 245
Venit net
636
- 6 360
- 2 947
- 2 218
- 1 687
- 985
Fluxul de trezorerie al exercițiului
- 1 839
- 3 084
- 1 741
868
- 1 243
- 1 018
Randamentul capitalului angajat (ROCE) - %
6,7
- 19,6
- 11,7
- 7,6
- 2,2
- 8,1
Randamentul capitalului nominal după impozitare - %
3,8
- 47,6
- 26,8
- 17,0
- 12,0
- 24,8
Capacitatea de acoperire a dobânzilor - %
1,8
- 5,3
- 4,4
- 1,9
- 0,6
- 1,6
(17)
În urma deteriorării situației sale financiare, SAS a urmat un program de reducere substanțială a costurilor („Core SAS”) în perioada 2009-2010. Pentru a pune în aplicare acest program, SAS a trebuit să atragă aporturi de capital social din partea acționarilor săi prin intermediul a două emisiuni de drepturi de subscriere: (i) 6 miliarde SEK în aprilie 2009; și (ii) 5 miliarde SEK în mai 2010 (10).
(18)
Dificultățile financiare întâmpinate de SAS au atins un punct culminant în 2012, an în care societatea a prezentat planul de afaceri 4 Excellence Next Generation („Planul 4XNG”), care a constituit, în opinia conducerii societății aeriene, „ultima șansă” pentru SAS (11). În plus, în noiembrie 2012, presa a relatat despre posibilitatea ca SAS să intre în faliment (12).
4. DESCRIEREA MĂSURII: NOUA FCR DIN 2012
(19)
La fel ca și alte companii aeriene la nivel mondial, SAS s-a bazat pe facilități de credit externe pentru a menține lichiditățile la un nivel minim. Începând cu 20 decembrie 2006, SAS s-a bazat pe o FCR care urma să expire în iunie 2013 („FCR anterioară”). FCR anterioară s-a ridicat la 366 de milioane EUR și a fost pusă la dispoziție cu titlu exclusiv de o serie de bănci ([…] (13)). Ea a cuprins, de asemenea, o serie de angajamente sau condiții financiare, cum ar fi […].
(20)
În decembrie 2011, ca urmare a deteriorării rezultatelor economice ale societății, conducerea SAS a decis să utilizeze în întregime facilitatea de credit anterioară. În urma unei cereri de deschidere a procedurii de faliment depuse de o filială a SAS (și anume Spanair) în ianuarie 2012, SAS a inițiat negocieri cu băncile și a ajuns la un acord cu privire la revizuirea angajamentului la 15 martie 2012. Revizuirea angajamentului a condus la creșterea costurilor de utilizare aferente FCR anterioare, a înăsprit condițiile de tragere și a prevăzut că SAS are obligația de a asigura rambursarea integrală și imediată a sumei utilizate. În plus, SAS a trebuit să le ofere creditorilor un plan de recapitalizare care a trebuit să fie aprobat de Consiliul de administrație și de către acționarii principali, și anume statele și KAW.
(21)
Planul de recapitalizare s-a bazat pe așa-numitul Plan 4XNG, care era deja în curs de elaborare la începutul anului 2012. Planul 4XNG a răspuns, de asemenea, temerilor exprimate de […] cu privire la planul de afaceri existent al SAS, denumit 4 Excellence („Planul 4X”), în mai 2012. Potrivit SAS, Planul 4XNG i-ar permite societății să se afirme ca o companie aeriană autonomă din punct de vedere financiar. Planul a stabilit o serie de ținte financiare pe care SAS trebuia să le îndeplinească în exercițiul financiar 2014-2015. Acestea au inclus o marjă a câștigurilor înainte de dobânzi și impozite (EBIT) de peste 8 %, o rată de pregătire financiară de peste 20 % și o rată a capitalului propriu (raportul capital propriu/active) mai mare de 35 %. Planul 4XNG urma să permită SAS să obțină o creștere a câștigurilor înainte de impozitare (EBT) cu aproximativ 3 miliarde SEK anual, în timp ce punerea sa în aplicare ar necesita costuri de restructurare și costuri punctuale de aproximativ 1,5 miliarde SEK.
(22)
Un alt obiectiv al Planului 4XNG a fost de a pregăti societatea în vederea introducerii unor noi norme contabile în materie de pensii începând din noiembrie 2013, norme în legătură cu care se anticipa că vor avea un impact negativ asupra capitalurilor proprii ale grupului SAS. În plus, planul a inclus angajamentul de a finaliza un plan de cesiuni de active și de finanțare, care a totalizat aproximativ 3 miliarde SEK sub formă de posibile încasări în numerar nete. Cesiunea de active a inclus (14): (i) vânzarea filialei Widerøe, o filială de transport aerian la nivel regional din Norvegia (15); (ii) vânzarea unei participații minoritare la […]; (iii) vânzarea de interese imobiliare aeroportuare; (iv) externalizarea activității de handling la sol (16); (v) vânzarea de motoare de aeronave (17); (vi) operațiunea de vânzare și leaseback sau o altă operațiune de finanțare privind […]; (vii) externalizarea sistemelor de gestionare și a centrelor de intermediere telefonică (18); și (viii) vânzarea sau finanțarea acoperită de garanții a trei aeronave Q400.
(23)
Statele subliniază în mod insistent că Planul 4XNG se baza pe autofinanțare, ceea ce presupunea ca SAS să genereze un volum suficient de numerar din exploatare și din cesiuni de active neesențiale pentru a acoperi costurile inițiale ale punerii în aplicare a Planului 4XNG. Cu toate acestea, SAS și-a exprimat îngrijorarea în legătură cu modul în care investitorii vor percepe situația lichidităților, care a fost fragilizată din cauza nivelului ridicat al costurilor inițiale aferente punerii în aplicare a Planului 4XNG. Ca urmare, SAS a solicitat o prelungire a FCR anterioare împreună cu introducerea noii FCR sprijinite de state și de KAW. Cu toate acestea, SAS a susținut că nici FCR anterioară (prelungită), nici noua FCR nu ar urma să fie utilizate.
(24)
Discuțiile pe marginea noii FCR au început la 4 iunie 2012 (19). Inițial, în concordanță cu planul de recapitalizare (a se vedea considerentul 20), băncile care erau creditoare ale FCR anterioare au solicitat ca statele să pună la dispoziție o nouă rundă de finanțare prin capitaluri proprii, de exemplu, o emisiune de drepturi de subscriere, deoarece nu erau dispuse să finanțeze singure o nouă FCR. Statele au respins totuși această idee.
(25)
După ce s-au purtat negocieri, băncile au acceptat o nouă FCR, care ar urma să fie constituită împreună cu statele și KAW și structurată în condiții de strictă egalitate, fără subordonare sau drepturi disproporționate în ceea ce privește garanțiile. Trebuie remarcat faptul că, potrivit obiectivelor inițiale, noua FCR urma să aibă un volum de [3-6] miliarde SEK, deși valoarea garanțiilor disponibile a fost de doar [1-4] miliarde SEK. La 22 octombrie 2012, volumul noii FCR a fost redus, în cele din urmă, la 3,5 miliarde SEK (aproximativ 400 de milioane EUR).
(26)
Noua FCR a fost acordată de aceleași bănci care au acordat FCR anterioară [cu o singură excepție (20)], împreună cu statele și KAW. În această privință, noua FCR a fost acordată în proporție de 50 % de state, proporțional cu participația la SAS, iar restul de 50 % a fost acordat de bănci și de KAW. Statele și KAW au participat la această nouă FCR în aceleași condiții (comisioane, rate ale dobânzii, angajamente) ca și băncile.
(27)
Principalele caracteristici ale noii FCR au fost următoarele:
-
a fost împărțită în două subfacilități în valoare de 2 miliarde SEK(facilitatea A) și, respectiv, 1,5 miliarde SEK(facilitatea B), la care statele au contribuit cu 50 % din valoare. Condițiile legate de preț referitoare la ambele facilități au prevăzut un comision inițial, un comision de angajament, un comision de utilizare, o marjă și un comision de ieșire;
-
SAS a trebuit să îndeplinească anumite condiții pentru a putea beneficia de FCR, iar aceste condiții au fost mai stricte pentru facilitatea B decât pentru facilitatea A (21);
-
noua FCR a continuat să asigure mecanismele de garantare prevăzute de FCR anterioară și, în plus, creditorii au primit garanții pentru toate acțiunile deținute la Widerøe și toate celelalte active fixe negrevate de sarcini ale grupului SAS începând din decembrie 2012. Noua FCR a beneficiat, astfel, de o garanție de prim rang asupra unei serii de active ale SAS, inclusiv asupra acțiunilor filialelor sale Widerøe și SAS Spare Engine în proporție de 100 %, a 18 aeronave și a mai multor proprietăți. Aceste valori mobiliare au fost evaluate la o valoare contabilă de aproximativ 2,7 miliarde SEK(reprezentând aproximativ 75 % din noua FCR) și au fost împărțite în mod proporțional între facilitatea A și facilitatea B;
-
facilitatea B putea fi utilizată doar după ce facilitatea A ar fi fost utilizată în întregime. După 1 ianuarie 2014, SAS nu ar fi putut să efectueze retrageri din aceasta decât în cazul în care ar fi fost finalizată vânzarea de active ale Widerøe sau de acțiuni deținute la Widerøe;
-
data scadenței noii FCR era 31 martie 2015.
(28)
La 25 octombrie 2012 s-a ajuns la un acord cu privire la clauzele aplicabile noii FCR. Acesta a depins totuși, printre altele, de obținerea aprobării parlamentare pentru fiecare stat și de semnarea de acorduri sindicale cu piloții și echipajele de cabină.
(29)
Statele au prezentat un raport din data de 7 noiembrie 2012, întocmit de CITI (denumit în continuare „Raportul CITI”), prin care se urmărea să se stabilească dacă un investitor privat aflat într-o situație cât mai apropiată posibil de cea a statelor ar fi participat la noua FCR conform unor clauze și condiții similare. Luând în calcul ipoteza unei aplicări încununate de succes a Planului 4XNG conform scenariului său de referință, raportul CITI a conchis că participarea statelor la noua FCR ar genera o rată internă de rentabilitate(„RIR”) de [90-140] %, un multiplu al rentabilității cash-on-cash de circa [4-9]x, precum și o creștere a valorii capitalului propriu de aproximativ [700-1 200] % (din noiembrie 2012 până în martie 2015). Astfel, Raportul CITI a ajuns la concluzia că randamentul solicitat de state ar fi cel puțin egal cu cel cerut de investitori privați aflați într-o situație similară. Cu toate acestea, raportul CITI nu a evaluat probabilitatea ca SAS să execute cu succes „scenariul de bază” al Planului 4XNG și nici nu a evaluat impactul abaterilor de la „scenariul de bază”, cum ar fi, de exemplu, nereușita monetizării activelor neesențiale.
(30)
SAS a anunțat, la 19 decembrie 2012, că au fost îndeplinite toate condițiile necesare pentru ca noua FCR să intre în vigoare (a se vedea considerentul 28), inclusiv aprobarea de către parlamentele statelor. Începând cu această dată și până la 3 martie 2014, noua FCR a fost în vigoare, înlocuind FCR anterioară (22).
(31)
Prin scrisoarea din 3 iunie 2013, Danemarca și Suedia au explicat că, în urma vânzării a 80 % din acțiunile societății Widerøe (a se vedea considerentul 22), statele și băncile creditoare ajunseseră la un acord cu SAS cu privire la modificarea clauzelor și condițiilor care reglementează noua FCR, deși acordul de modificare nu fusese încă semnat în mod oficial. În observațiile pe care le-au prezentat în timpul investigației oficiale, autoritățile suedeze și daneze au informat Comisia că modificarea noii FCR fusese semnată de toate părțile și urma să intre în vigoare la data finalizării tranzacției Widerøe, și anume la 30 septembrie 2013. Printre aceste modificări s-au numărat următoarele:
-
facilitatea A urma să fie redusă de la 1,173 miliarde SEK la 0,8 miliarde SEK, iar scadența sa urma să fie prelungită cu cinci luni, până la 1 iunie 2014;
-
SAS urma să constituie o garanție în numerar în valoare de[0,5-0,8] miliarde SEK pentru facilitatea A. Restul de [0,1-0,4] miliarde SEK urma să fie garantat cu valorile mobiliare deja incluse în noul acord privind FCR;
-
0,2 miliarde SEK din facilitatea A urmau să fie anulate după cedarea parțială a diviziunii de handling la sol. Înainte de anularea noii FCR, la 4 martie 2014, SAS a semnat o scrisoare de intenție cu un cumpărător potențial (23);
-
Facilitatea B urma să fie redusă de la 1,5 miliarde SEK la 1,2 miliarde SEK.
5. DECIZIA DE INIȚIERE A PROCEDURII
(32)
În decizia sa de inițiere a procedurii, Comisia și-a exprimat îndoielile cu privire la participarea pari passu a statelor, a KAW și a băncilor la noua FCR, mai ales din cauza următoarelor elemente:
-
expunerea anterioară a băncilor față de SAS, din cauza participării lor la FCR anterioară. Într-adevăr, băncile și-au redus cu aproximativ jumătate contribuția la noua FCR și, prin urmare, și-au diminuat expunerea generală față de SAS cu aproximativ 50 % în ceea ce privește FCR, în timp ce statele - care nu au primit niciun venit în contul emisiunilor de drepturi de subscriere din 2009 și 2010, din cauza rezultatelor constant negative ale SAS- și-au mărit expunerea la SAS;
-
faptul că, în ianuarie 2012, SAS utilizase în întregime FCR anterioară ar fi putut influența decizia băncilor creditoare de a participa la noua facilitate, pentru a evita orice alte trageri și a se asigura că nu și-au pierdut în totalitate propriile contribuții la FCR din cauza dificultăților cu care se confruntă societatea;
-
Comisia nu a putut aprecia cu claritate dacă decizia băncilor de a participa la noua FCR a fost influențată de sprijinul financiar de care SAS a beneficiat în mod continuu din partea statelor pe durata exercițiilor anterioare. Comisia a observat, de asemenea, că implicarea statelor a constituit o cerință strictă care a condiționat participarea operatorilor privați la noua FCR;
-
Comisia a ridicat semne de întrebare în legătură cu posibilitatea de a compara participarea KAW la noua FCR cu participarea unui investitor privat, având în vedere măsura în care KAW este expusă la SAS, nu numai prin intermediul acțiunilor deținute, ci și prin intermediul Băncii SEB.
(33)
Mai mult decât atât, Comisia s-a întrebat dacă se poate considera că participarea statelor la noua FCR este rațională din punctul de vedere al unui acționar și dacă această participare ar răspunde testului investitorului privat în economia de piață (IPP), făcând abstracție de raționamentul pari passu. În această privință, Comisia a efectuat o evaluare pentru a stabili dacă Planul 4XNG s-a bazat pe ipoteze suficient de solide pentru a convinge un investitor privat să participe la noua FCR și dacă analizele de sensibilitate efectuate în acest plan au fost excesiv de optimiste.
(34)
De exemplu, Comisia a atras atenția, printre altele, asupra cifrelor optimiste prezentate în plan cu privire la creșterea pieței exprimată în ASK și PIB, precum și cu privire la evaluarea la 0 % a ratei inflației din perioada 2015-2017. De asemenea, Comisia și-a exprimat îndoiala cu privire la posibilitatea de a se formula previziuni la momentul semnării noii FCR în ceea ce privește reușita punerii în aplicare a tuturor inițiativelor de reducere a costurilor și cesiuni de active.
(35)
În ceea ce privește clauzele și condițiile aferente noii FCR și evaluarea realizată de CITI cu privire la randamentul preconizat al participării statelor la noua FCR, Comisia a subliniat faptul că, în raportul său, CITI nu a evaluat Planul 4XNG și nici nu a realizat o analiză de sensibilitate a modelului financiar, ci s-a bazat doar pe informațiile care i-au fost furnizate. Comisia a evidențiat, de asemenea, faptul că raportul CITI nu a evaluat noua garanție FCR din perspectiva unui investitor privat în economia de piață și nu a luat în considerare impactul unor eventuale scenarii alternative bazate pe ipoteze mai puțin optimiste (inclusiv situații de neîndeplinire a obligațiilor de plată) asupra analizei randamentului. În această privință, Comisia a observat că raportul CITI atribuie o probabilitate zero eventualității ca SAS să cunoască situații de neîndeplinire a obligațiilor de plată în următorii trei ani, părând în acest mod să subestimeze riscul.
(36)
Având în vedere considerațiile expuse mai sus, Comisia nu a putut exclude posibilitatea ca participarea statelor la noua FCR să fi constituit un avantaj în favoarea SAS în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.
(37)
În ultimul rând, dacă noua FCR ar fi presupus acordarea unui ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, Comisia și-a exprimat îndoiala în legătură cu posibilitatea ca noua FCR să fie considerată compatibilă cu piața internă. În această privință, Comisia a încercat să stabilească dacă poate fi invocat unul dintre posibilele argumente în favoarea compatibilității prevăzute de TFUE. Având în vedere caracterul măsurii și dificultățile întâmpinate de SAS, Comisia a constatat că singurele criterii pertinente au părut să fie cele referitoare la ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate, prevăzute la articolul 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE, pe baza Liniilor directoare privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate (24) („liniile directoare S&R”). Cu toate acestea, Comisia a ajuns la concluzia preliminară că condițiile referitoare la ajutoarele pentru salvare și restructurare prevăzute în liniile directoare S&R nu au părut să fie îndeplinite.
6. OBSERVAȚII PRIVIND DECIZIA DE INIȚIERE A PROCEDURII
6.1. Observații formulate de Danemarca și Suedia
(38)
Danemarca și Suedia susțin că participarea lor la noua FCR este conformă cu condițiile de piață, întrucât au participat la facilitatea menționată pari passu, împreună cu băncile și KAW, ceea ce exclude existența unui ajutor de stat.
(39)
Danemarca și Suedia susțin că SAS nu a utilizat niciodată FCR anterioară în perioada în care au avut loc negocierile privind noua FCR. Cele două state iau act de modificările aduse FCR anterioare în martie 2012, prin care s-au prevăzut condiții de utilizare și mai stricte, și susțin că, datorită acestora, de la sfârșitul lunii iunie 2012, băncile au fost în măsură să respingă orice cerere de tragere prezentată de SAS. Suma utilizată din FCR a fost rambursată integral de SAS în martie 2012 și, începând din acel moment, SAS nu a mai efectuat nicio tragere din FCR anterioară. Prin urmare, s-ar putea aprecia pe baza unor argumente rezonabile că băncile respective sunt investitori „exteriori” care participă la noua FCR în condiții de egalitate cu statele (25), fără a fi supuse unei expuneri negarantate semnificative față de SAS (26).
(40)
În ceea ce privește participarea KAW la noua FCR împreună cu băncile, autoritățile daneze și suedeze sunt de părere că expunerea economică a KAW față de SEB era limitată și nu ar fi putut influența decizia KAW de a participa la noua FCR.
(41)
Mai mult decât atât, Danemarca și Suedia susțin că Planul 4XNG era realist și ar putea fi pus în aplicare cu succes. Acestea susțin că toate aspectele și ipotezele, inclusiv cele legate de previziunile în materie de venituri („RASK”) (27), de măsurile de reducere a costurilor și de cesiunile planificate, au fost examinate cu atenție, pentru a îndeplini obiectivele financiare ale Planului 4XNG pentru perioada 2014-2015. În plus, Planul 4XNG, - împreună cu toate ipotezele pe care s-a bazat -, a fost examinat îndeaproape atât de consilierii financiari externi ai statelor (Goldman Sachs), cât și de cei ai băncilor ([…]) și a fost adaptat astfel încât să țină seama de observațiile și recomandările formulate de consilierii respectivi. De asemenea, cele două state subliniază că, în perioada în care s-au decis să participe la noua FCR, previziunea potrivit căreia planul avea să fie pus în aplicare cu succes s-a bazat pe faptul că încheierea unor noi acorduri sindicale a constituit o condiție prealabilă pentru noua FCR. În plus, potrivit Danemarcei și Suediei, evoluțiile survenite între decembrie 2012 și anularea noii FCR, la 4 martie 2014, au demonstrat că planul era pe cale să atingă rezultatele preconizate (28).
(42)
În ceea ce privește clauzele și condițiile noii FCR, Danemarca și Suedia susțin că acestea au fost conforme cu condițiile normale de piață, întrucât erau similare cu condițiile aplicate în cazul unor tranzacții comparabile, iar noua FCR a prevăzut, de asemenea, comisioane în avans mai mari și condiții mai stricte cu privire la trageri decât majoritatea tranzacțiilor analizate. În ceea ce privește pachetul de mecanisme de garantare, Danemarca și Suedia afirmă că riscurile financiare efective asumate de băncile creditoare au fost neglijabile, deoarece garanțiile au avut o valoare estimată care a depășit în mod evident volumul facilității A. Prin urmare, într-un scenariu de lichidare, toate creanțele băncilor creditoare ar fi satisfăcute de mecanismele de garantare sau de alte active ale SAS care ar putea fi vândute, cum ar fi […], acțiunile deținute la […] etc. În sprijinul elementelor enumerate mai sus poate fi invocată și anularea efectivă a unei părți importante din angajamentele asumate în cadrul facilității A în prima jumătate a anului 2013. Potrivit Danemarcei și a Suediei, în acest mod se demonstrează că băncile au acționat într-un spirit comercial și cu prudență atunci când au decis să participe împreună cu statele și KAW la noua FCR.
(43)
În cele din urmă, Danemarca și Suedia au raportat că creditorii FCR au beneficiat de un randament ridicat al participării la noua FCR, fără ca SAS să fi fost nevoită să efectueze trageri din această facilitate. În acest mod, s-ar putea argumenta punctul de vedere potrivit căruia participarea statelor la noua FCR împreună cu KAW a avut loc în deplină conformitate cu principiul IPP.
6.2. Observațiile prezentate de grupul SAS
(44)
Grupul SAS susține că statele au participat la noua FCR în calitatea lor de acționari, și nu în calitate de autorități publice. Pornind de la această premisă, participarea la un astfel de instrument era preferabilă unui aport de capitaluri proprii, având în vedere veniturile considerabile obținute de acționari/creditori sub formă de comisioane, precum și creșterea preconizată a valorii acțiunilor.
(45)
În ceea ce privește testul pari passu, grupul SAS afirmă că cerințele acestuia au fost îndeplinite, deoarece băncile nu aveau expuneri față de SAS și, prin urmare, ar trebui tratate în calitate de investitori „exteriori”. În plus, participarea statelor la noua FCR nu a influențat comportamentul băncilor, deoarece solicitarea ca acționarii să participe la noua FCR a venit din partea SAS, și nu din partea băncilor. În plus, grupul SAS susține că băncile au decis să participe la noua FCR în condiții de egalitate cu statele și KAW, bazându-se pe rezultatele foarte bune ale analizei raportului dintre riscuri și venituri.
(46)
De asemenea, grupul SAS sprijină afirmația formulată de Danemarca și Suedia potrivit căreia ipotezele care au stat la baza Planului 4XNG erau solide, avansând previziuni foarte realiste în ceea ce privește cei trei vectori principali, și anume creșterea pieței exprimată în ASK, creșterea PIB-ului în intervalul în 2015-2017 și ipoteza că inflația va fi de 0 %. De asemenea, riscurile legate de punerea în aplicare a planului au fost examinate îndeaproape de toate băncile creditoare, punându-se accent în special pe RASK ca indicator-cheie al rentabilității societății.
(47)
Grupul SAS argumentează totodată că mecanismele de garantare au fost suficient evaluate și că riscul ca SAS să se afle în incapacitatea de a pune în aplicare Planul 4XNG a fost diminuat. În sprijinul acestei afirmații s-a invocat faptul că realizarea de economii de costuri a constituit o condiție prealabilă impusă creditorilor care au subscris la noua FCR și că încheierea de noi acorduri colective, în noiembrie 2012, a avut o importanță determinantă pentru punerea în aplicare cu succes a planului.
(48)
Grupul SAS reproșează Comisiei că nu a ținut seama de alternativa falimentului și de faptul că statele ar fi pierdut valoarea participației lor combinate dacă nu ar fi fost pusă la dispoziție noua FCR. În acest context, grupul SAS subliniază că statele au participat la noua FCR în calitatea lor de acționari principali ai SAS, urmărind să obțină un nivel adecvat de randament al investiției lor.
(49)
În ultimul rând, grupul SAS raportează că punerea în aplicare a Planului 4XNG a generat câștiguri înainte de impozitare de 3 miliarde SEK, ceea ce a permis SAS să obțină un rezultat pozitiv la sfârșitul perioadei noiembrie 2012-iulie 2013.
6.3. Observațiile prezentate de FAM
(50)
Potrivit FAM, societatea responsabilă cu gestionarea activelor deținute de KAW, decizia acesteia din urmă de a participa la noua FCR a fost luată independent de participația sa la SEB și de expunerea SEB față de SAS. Potrivit argumentației avansate de FAM, KAW nu a deținut o participație majoritară la SEB, neputându-se afirma nici că deține controlul asupra SEB.
(51)
FAM a examinat Planul 4XNG, riscurile financiare și mecanismele de garantare aferente și a apreciat că participarea la noua FCR este în interesul KAW. În această privință, FAM a comparat, pe de o parte, perspectiva protejării investiției pe termen lung realizate de KAW în SAS și eventualul randament viitor al investiției respective, precum și valoarea importantă a comisioanelor care ar urma să fie achitate de SAS în cadrul noii FCR și, pe de altă parte, lichidarea SAS, pe care nu a considerat-o drept o opțiune interesantă din punct de vedere economic.
(52)
De asemenea, FAM este de acord cu afirmația formulată de Danemarca, Suedia și grupul SAS potrivit căreia toate părțile interesate au participat la noua FCR în condiții de egalitate, fără nicio formă de subordonare, drepturi disproporționate în ceea ce privește garanțiile sau alte condiții asimetrice. Decizia de a participa la noua FCR s-a bazat pe o analiză aprofundată a perspectivelor de rentabilitate ale unei societăți SAS puternice și competitive în viitor.
(53)
În ultimul rând, FAM este de acord cu opinia exprimată de Danemarca și Suedia, potrivit căreia decizia băncilor creditoare de a participa la noua FCR s-a bazat pe considerații de ordin comercial, în condițiile în care băncile nu erau expuse decât la un nivel teoretic în cadrul FCR anterioare. FAM susține că motivația băncilor de a participa la noua FCR era mai slabă chiar și decât cea a statelor și a KAW, deoarece acestea din urmă s-ar fi putut baza pe o creștere a prețurilor acțiunilor. Prin urmare, FAM susține că condițiile prevăzute de testul pari passu trebuie să fie considerate îndeplinite.
7. EVALUAREA MĂSURII
7.1. Existența unui ajutor de stat
(54)
În temeiul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, „sunt incompatibile cu piața internă ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre”.
(55)
Astfel, conceptul de ajutor de stat se aplică oricărui avantaj acordat în mod direct sau indirect, finanțat din resursele de stat, acordat de statul însuși sau de orice organism intermediar care acționează în baza prerogativelor ce i-au fost conferite.
(56)
Pentru a constitui ajutor de stat, o măsură trebuie să provină din resurse de stat și trebuie să fie imputabilă statului. În principiu, resursele de stat sunt resursele unui stat membru și ale autorităților sale publice, precum și resursele întreprinderilor publice asupra cărora autoritățile publice pot exercita, direct sau indirect, o influență dominantă.
(57)
Este incontestabil că măsura în cauză a presupus resurse de stat, întrucât a fost finanțată din resurse care provin de la bugetele statelor, și că a fost imputabilă statului. Se poate constata, mai ales, că parlamentele Danemarcei și Suediei au aprobat participarea guvernelor celor două state la noua FCR (a se vedea considerentul 30).
(58)
Măsura în cauză trebuie să denatureze sau să amenințe să denatureze concurența și să fie de natură să afecteze schimburile comerciale dintre statele membre.
(59)
Potrivit unei jurisprudențe constante, atunci când ajutorul financiar acordat de un stat membru consolidează poziția unei întreprinderi față de alte întreprinderi care concurează în cadrul schimburilor comerciale din interiorul Uniunii, există cel puțin un efect potențial asupra schimburilor comerciale dintre statele membre și asupra concurenței (29). În această privință, Comisia este de părere că orice eventual avantaj economic acordat SAS prin intermediul unor resurse de stat ar îndeplini această condiție. SAS este în concurență cu alte companii aeriene din Uniunea Europeană și din SEE, mai ales de când a intrat în vigoare cea de a treia etapă a procesului de liberalizare a transportului aerian („cel de al treilea pachet”), la 1 ianuarie 1993 (30). În plus, pentru călătorii pe distanțe relativ mici în interiorul UE, deplasările cu avionul sunt în concurență cu transportul rutier și feroviar, transportatorii rutieri și feroviari putând fi, astfel, afectați.
(60)
Astfel, singurul criteriu al noțiunii de ajutor de stat care poate fi luat în considerare se referă la eventualitatea ca, prin această măsură, să se fi acordat un avantaj economic necuvenit societății SAS.
(61)
Având în vedere anularea noii FCR începând cu 4 martie 2014, Comisia a analizat dacă prin noua FCR a fost acordat un avantaj economic selectiv necuvenit societății SAS din momentul înființării sale, în 2012, până la anularea facilității, în 2014.
7.2. Avantaj economic în favoarea SAS
(62)
Pentru a stabili dacă s-a acordat un ajutor de stat în favoarea SAS în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, Comisia va analiza dacă acest transportator aerian a beneficiat de un avantaj economic pe care nu l-ar fi obținut în condiții normale de piață. În acest scop, Comisia aplică testul investitorului privat în economia de piață, conform căruia nu ar exista niciun ajutor de stat dacă, în circumstanțe similare, un investitor privat de o anvergură comparabilă cu organismele relevante din sectorul public și care își desfășoară activitatea în condiții de piață normale, într-o economie de piață, ar fi putut fi motivat să îi acorde beneficiarului măsura în cauză.
(63)
Prin urmare, potrivit acestui test, Comisia trebuie să analizeze dacă un investitor privat ar fi putut încheia în aceleași condiții tranzacția care face obiectul evaluării. Atitudinea investitorului privat ipotetic este cea a unui investitor prudent care urmărește să își maximizeze profitul, însă este prudent în ceea ce privește nivelul de risc acceptabil pentru o anumită rată a rentabilității (31).
(64)
În principiu, o contribuție din fonduri publice nu presupune acordarea unui ajutor de stat în cazul în care are loc în același timp cu o contribuție importantă de capital din partea unui investitor privat realizată în circumstanțe comparabile și conform unor condiții comparabile (pari passu) (32).
7.2.1. Participarea pari passu a statelor, a KAW și a băncilor la noua FCR
(65)
Comisia constată că băncile creditoare participante la noua FCR au participat și la FCR anterioară. Noua FCR a condus totuși la creșterea expunerii la SAS a statelor, întrucât băncile și-au diminuat contribuția cu aproximativ jumătate (de la 366 milioane EUR la circa 200 milioane EUR) și, prin urmare, și-au redus cu aproximativ 50 % expunerea generală față de SAS prin intermediul FCR existente. Având în vedere elementele expuse mai sus, Comisia, în cadrul deciziei de inițiere a procedurii, și-a exprimat îndoiala în legătură cu posibilitatea ca cerințele testului pari passu să fi fost îndeplinite, întrucât, după toate aparențele, statele și băncile nu s-au aflat în situații comparabile.
(66)
Danemarca, Suedia și grupul SAS susțin că băncile creditoare nu aveau nicio expunere prin intermediul FCR anterioare atunci când și-au negociat participarea la noua FCR. Prin urmare, băncile ar fi trebuit considerate ca fiind investitori „exteriori”, aflați într-o situație comparabilă cu statele și KAW.
(67)
Comisia constată că SAS utilizase în totalitate FCR anterioară în ianuarie 2012 (a se vedea considerentul 20). Printre modificările aduse FCR anterioare în martie 2012 s-a numărat, într-adevăr, și o condiție potrivit căreia suma utilizată trebuia rambursată în totalitate și imediat. Sumele au fost rambursate integral în martie 2012, iar în urma modificărilor aduse FCR anterioare, adoptate în aceeași lună, condițiile în care SAS poate efectua trageri din facilitate au devenit extrem de stricte (33). De asemenea, SAS a fost obligată să prezinte un plan de recapitalizare până în iunie 2012, plan care a trebuit să fie aprobat de Consiliul de administrație, precum și de state și de KAW, în calitate de principali acționari. Acest plan a fost, inițial, respins de bănci. Abia în noiembrie 2012, după ce au examinat și revizuit cu atenție Planul 4XNG, statele au decis să participe la noua FCR, urmate de bănci.
(68)
Drept urmare, autoritățile daneze și suedeze, precum și grupul SAS susțin că, în realitate, SAS a fost împiedicată efectiv să solicite utilizarea FCR anterioare. Conștiente de această situație, băncile au trebuit să decidă dacă participă în continuare la FCR anterioară, până la expirarea sa în iunie 2013, sau participă la noua FCR în condiții de egalitate cu statele și KAW, în pofida faptului că, pentru state și KAW, în calitate de acționari, participarea cu scopul de a obține, ca urmare a punerii în aplicare a Planului 4XNG, o posibilă creștere a valorii acțiunilor deținute oferea stimulente mai importante.
(69)
Deși consideră că este probabil ca băncile, cel puțin cele care nu aveau nicio altă expunere bilaterală negarantată față de SAS, să nu fi fost expuse într-o măsură importantă la FCR anterioară la momentul în care s-a luat decizia de a participa la noua FCR, Comisia apreciază, de asemenea, că exista încă riscul ca SAS să fi putut îndeplini condițiile de tragere înainte să fie introdusă noua FCR. Faptul că acest lucru nu s-a întâmplat și că FCR anterioară nu a fost utilizată după ce a fost rambursată integral în martie 2012 este lipsit de relevanță în această privință. Din aceste elemente reiese că băncile erau expuse la SAS, într-o anumită măsură, prin intermediul FCR anterioare, ceea ce nu a fost cazul statelor (și nici al KAW). Prin urmare, Comisia nu poate accepta argumentul avansat de autoritățile daneze și suedeze potrivit căruia băncile au participat la noua FCR în calitate de „investitori externi”, deși erau expuse prin intermediul FCR anterioare.
(70)
În plus, Comisia nu poate fi de acord cu Danemarca și Suedia că expunerea unora dintre bănci sub formă de facilități bilaterale legate de FCR anterioară (34) nu a prezentat niciun risc financiar pentru bănci în perioada de negociere a noii FCR, în măsura în care din aceste facilități nu se puteau efectua trageri decât dacă vechea FCR ar fi fost utilizată în totalitate. După cum s-a menționat mai sus, a existat un risc, chiar dacă acesta era, într-adevăr, mic, să poată fi îndeplinite condițiile de tragere, în ciuda faptului că, în urma modificărilor aduse în martie 2012 și a introducerii unor condiții stricte, probabilitatea ca SAS să efectueze trageri din FCR anterioară era foarte scăzută.
(71)
În plus, se pare că unele bănci au avut și alte expuneri față de SAS. De exemplu, pe lângă participarea la FCR anterioară, […] avea, la 30 septembrie 2012, o expunere bilaterală negarantată (și nefolosită) față de SAS în valoare de [200-600] de milioane SEK, precum și o expunere negarantată la riscuri legate de cardurile de credit în valoare de [500-900] de milioane SEK. Prin urmare, […] ar fi putut fi responsabilă de acoperirea eventualelor costuri legate de acordarea de rambursări clienților în cazul în care SAS ar fi anulat zborurile respective. Deși această expunere negarantată la riscuri legate de cardurile de credit reprezenta [02] % din portofoliul de credite al […], care totaliza aproximativ [1 000-3 000] de miliarde SEK, ea constituia totuși un risc financiar și, prin urmare, nu se poate accepta afirmația potrivit căreia […] se afla într-o situație comparabilă cu cea a statelor atunci când a decis să participe la noua FCR.
(72)
În plus, alte trei bănci aveau expuneri în ceea ce privește facilitățile de finanțare în curs de derulare pentru aparate de zbor (de exemplu, […]). Deși statele susțin că aceste finanțări erau garantate cu aeronava și nu au reprezentat un risc financiar la adresa băncilor, deoarece respectivele finanțări puteau fi vândute pe piață cu ușurință, acest fapt nu a fost dovedit. Rămâne neclar dacă, în caz de vânzare în regim de urgență a aeronavei, suma totală ar fi fost într-adevăr recuperată.
(73)
Mai mult decât atât, în decizia de inițiere a procedurii, Comisia s-a întrebat dacă comportamentul băncilor ar fi putut fi influențat de modul în care au procedat statele, având în vedere sprijinul financiar acordat în mod continuu companiei aeriene în anii anteriori (de exemplu, emisiunile de drepturi de subscriere din 2009 și 2010). În plus, băncile erau dispuse să participe la noua FCR numai cu condiția ca statele să participe la aceasta, după cum s-a explicat la considerentele 23 și 24 de mai sus.
(74)
În principiu, Comisia consideră că condiția pari passu nu poate fi aplicabilă în cazurile în care implicarea statelor constituie o cerință strictă pentru ca operatorii privați să participe la tranzacție.
(75)
În cursul procedurii oficiale de investigare, Danemarca, Suedia și grupul SAS au susținut că, în niciuna dintre etapele negocierilor purtate cu privire la noua FCR, băncile nu s-au considerat „contaminate” de modul în care s-au comportat în trecut statele și de faptul că acestea au fost tot timpul dispuse să sprijine SAS, în ciuda faptului că nu au fost îndeplinite previziunile privind veniturile generate de emisiunile de drepturi de subscriere din 2009 și 2010.
(76)
Comisia nu poate exclude posibilitatea ca operatorii privați să nu fi fost dispuși să investească într-o întreprindere care afișează un astfel de bilanț al rezultatelor și în legătură cu care nu se pot realiza previziuni realizabile, decât dacă statele ar fi participat la rândul lor. În același timp, Comisia nu poate exclude nici faptul că statele, care au refuzat să furnizeze noi capitaluri proprii și să participe la o FCR subordonată, nu mai erau dispuse să contribuie cu fonduri suplimentare la SAS. În pofida acestor considerații, Comisia își menține scepticismul cu privire la faptul că participarea statelor la noua FCR s-ar fi realizat în condiții pari passu cu băncile creditoare, având în vedere că, drept consecință a participării statelor, băncile și-au redus expunerea generală față de SAS cu aproximativ 50 %, în timp ce statele și-au crescut expunerea față de SAS.
(77)
În ceea ce privește posibilitatea ca comportamentul KAW să poată fi considerat drept un punct de referință pentru a stabili comportamentul unui investitor privat, procedura formală de investigare a evidențiat că expunerea KAW față de SAS prin intermediul acțiunilor deținute la SEB a fost inferioară celei indicate în decizia de inițiere a procedurii. Ținând seama de faptul că, în prezent, KAW a devenit un simplu acționar minoritar la SEB și că expunerea SEB față de SAS a fost limitată, s-ar putea argumenta că participarea KAW la noua FCR a fost motivată de perspectiva profitabilității investiției.
(78)
Având în vedere cele de mai sus, procedura oficială de investigare nu i-a permis Comisiei să concluzioneze cu certitudine că operațiunea în cauză a avut loc în condiții pari passu.
(79)
Fără a ține seama de evaluarea pari passu, Comisia a analizat, de asemenea, dacă participarea statelor la noua RCF ar putea fi considerată rațională din punctul de vedere al unui acționar și dacă respectiva participare ar răspunde testului investitorului privat în economia de piață făcând abstracție de raționamentul pari passu.
7.2.2. Evaluarea participării statelor la RCF în conformitate cu testul investitorului privat în economia de piață
(80)
Trebuie abordată întrebarea dacă un investitor privat aflat în aceeași situație ca statele, și anume fiind deja acționar la SAS și confruntându-se cu o serie de circumstanțe similare cu cele întâmpinate de state în 2012, ar fi participat la noua FCR conform unor clauze și condiții similare (35).
(81)
Analizele independente realizate de consultanți financiari externi (și anume Goldman Sachs International și CITI, în calitate de consultanți ai statelor, și […], în calitate de consultant al creditorilor) înainte de încheierea noii FCR sunt edificatoare în această privință. Conform Danemarcei și Suediei, statele au decis să participe la noua FCR numai după ce consultanții lor externi au examinat îndeaproape Planul 4XNG, iar clauzele și condițiile referitoare la noua FCR au fost adaptate.
(82)
Deși Comisia, în cadrul deciziei sale de inițiere a procedurii, și-a exprimat anumite rezerve cu privire la sfera abordată de raportul întocmit de CITI, Danemarca și Suedia au oferit clarificări, precizând că decizia lor de a participa la noua FCR s-a bazat pe toate analizele elaborate de consultanții lor financiari și că raportul CITI nu ar trebui, așadar, să fie analizat separat.
(83)
Consultanții financiari au fost însărcinați, printre altele, să prezinte o analiză critică a Planului 4XNG și a noii FCR, precum și a aspectelor sensibile și vulnerabile în această privință. Această analiză a fost realizată în cadrul unor rapoarte succesive, prin trimitere la performanțele anterioare ale SAS și la alte criterii de referință din acest sector de activitate. Consultanții au formulat o serie de recomandări cu privire la strategiile de diminuare a riscurilor atât pentru Planul 4XNG, cât și pentru noua FCR. În concordanță cu aceste recomandări, statele au solicitat o serie de adaptări ale Planului 4XNG (pentru a accelera măsurile de reducere a costurilor și a integra inițiative suplimentare), precum și adaptări ale clauzelor referitoare la noua FCR, astfel încât să se reducă probabilitatea unei trageri.
(84)
La analiza Planului 4XNG, consultanții externi au identificat principalele domenii de risc posibil, inclusiv obiectivele în materie de economii de costuri, cesiuni și presiune în ceea ce privește veniturile per kilometru-loc disponibil, acordându-le o atenție deosebită. Această evaluare a riscurilor a condus, printre altele, la următoarele considerații:
-
Obiective în materie de reducere a costurilor
În urma consultanței externe primite, Planul 4XNG a fost modificat și consolidat, astfel încât să includă inițiative vizând reducerea costurilor cu aproximativ [1-4] miliarde SEK pe an (în creștere față de obiectivul inițial de [1-4] miliarde SEK pe an). Stabilindu-se că neîndeplinirea obiectivelor în materie de reducere a costurilor constituie un motiv de îngrijorare, una dintre principalele măsuri de reducere a gradului de risc al Planului 4XNG înainte de finalizarea noii FCR a constituit-o încheierea, în noiembrie 2012, a unor noi acorduri sindicale, care au prevăzut reduceri ale compensațiilor și avantajelor acordate angajaților, precum și modificări ale planului de pensii. În acest mod, s-au obținut economii de costuri directe de aproape [0-3] miliarde SEK pe an, care, la cererea statelor, […] au trebuit să fie executate cu succes înainte ca noua FCR să poată intra în vigoare.
-
Cesiuni
După ce consultantul financiar extern a contestat ipotezele inițiale privind cesiunile de active și după ce au apărut și noi informații care s-au materializat în timpul procesului, lista definitivă a cesiunilor planificate în Planul 4XNG s-a abătut de la lista prezentată inițial de SAS (36). În cele din urmă, consultantul financiar al statelor a concluzionat că cesiunile (cu o valoare estimată de aproximativ 3,0 miliarde SEK) incluse în versiunea definitivă a Planului 4XNG sunt realizabile în intervalul estimat. În plus, noua FCR a cuprins dispoziții referitoare la calendarul vânzării Widerøe, precum și la alocarea strictă a încasărilor obținute din cesiuni către rambursarea noii FCR.
-
Presiunea asupra indicatorului RASK
Au fost evaluate ipotezele de bază reținute cu privire la randament și la presiunea asupra indicatorului RASK și s-a apreciat că respectivele ipoteze sunt rezonabile, având în vedere datele relevante privind tendințele din trecut, previziunile părților terțe și schimbările cunoscute din mediul concurențial de la momentul respectiv. Prin urmare, nu s-a considerat că aceste ipoteze prezentau un risc semnificativ pentru executarea Planului 4XNG.
(85)
În ceea ce privește îndoielile exprimate de Comisie în decizia de inițiere a procedurii cu privire la caracterul optimist al anumitor factori specifici din Planul 4XNG (de exemplu, creșterea pieței exprimată în locuri pasageri-kilometri disponibile, previziunile referitoare la PIB și inflația de 0 % pentru perioada 2015-2017), informațiile prezentate de Danemarca, Suedia și grupul SAS pe parcursul investigației oficiale indică faptul că aceste estimări au acordat o atenție deosebită principalelor piețe pe care SAS își desfășoară activitățile. S-a ținut seama, în special, de faptul că societatea este expusă mai degrabă față de nordul decât față de sudul Europei, precum și de expunerea acesteia față de piețele din SUA și Asia. Din informațiile comunicate reiese totodată că inflația prin costuri, estimată la 0 % pe an în perioada 2015-2017, este efectul net al unei rate de bază a inflației de 2 % pe an (în conformitate cu nivelul estimat al inflației din UE) și se poate desprinde ipoteza că acest efect ar putea fi neutralizat prin intermediul unor noi măsuri de reducere a costurilor.
(86)
În ceea ce privește lipsa unui test de sensibilitate din analiza ratei interne de rentabilitate (RIR) prezentate în raportul CITI (a se vedea considerentul 35), precum și temerile inițiale ale Comisiei legate de posibilele consecințe ale scenariilor mai puțin optimiste, Danemarca și Suedia au transmis Comisiei, în comunicările referitoare la decizia de inițiere a procedurii, informații suplimentare privind anvergura analizei de sensibilitate efectuate. În această privință, Goldman Sachs a prezentat o serie de teste de sensibilitate în timpul elaborării Planului 4XNG, în perioada iunie-septembrie 2012. Într-o analiză revizuită din septembrie 2012 s-a indicat că SAS nu își va epuiza numerarul nici măcar în scenariile de evoluție negativă prezentate, ceea ce înseamnă că, în toate cazurile analizate, soldul de trezorerie al SAS ar rămâne superior limitei inferioare a intervalului de variație al FCR. Cu toate acestea, pentru a se păstra încrederea pieței, s-a considerat că este necesar un mecanism de siguranță pentru lichidități și că FCR constituie în continuare opțiunea cea mai realistă pentru astfel de lichidități de rezervă.
(87)
Prin urmare, Comisia ia act de analizele financiare succesive realizate în legătură cu Planul 4XNG (inclusiv analizele și testele aprofundate având drept obiect diferitele iterații ale planului). Comisia ia act, de asemenea, de solicitările care au fost adresate de state, în urma analizelor menționate mai sus, de a se reduce riscurile legate de punerea în aplicare și de a se realiza un plan de restructurare consolidat înainte de participarea la noua FCR. Astfel de acțiuni ar părea să fie conforme cu cele ale unui investitor privat prudent. În pofida acestui considerent, este în continuare necesar să se analizeze dacă clauzele și condițiile noii FCR au îndeplinit cerințele pe care le-ar fi acceptat un investitor privat în economia de piață aflat în aceeași situație ca statele, și anume având calitatea de acționar existent al societății.
(88)
Danemarca, Suedia și grupul SAS au explicat că o caracteristică specifică sectorului transportului aerian este necesitatea de a menține un înalt nivel de pregătire financiară, pentru a păstra încrederea clienților și a părților interesate în capacitatea întreprinderii de a-și continua activitatea. Având în vedere dificultățile financiare cu care s-a confruntat SAS în 2012 și situația predominantă a lichidităților din perioada respectivă, o posibilă motivație a participării statelor la noua FCR, în calitate de acționare ale SAS, a fost evitarea unor pierderi mai ridicate sau a falimentului în cazul în care societatea s-ar fi confruntat cu o retragere masivă a lichidităților.
(89)
În acest sens, atunci când au definitivat clauzele și condițiile noii FCR, statele membre par să se fi bazat în special pe recomandările consultanților financiari independenți. Într-adevăr, se pare că, la nivel colectiv, clauzele și condițiile noii FCR au vizat diminuarea principalelor riscuri comerciale identificate. De exemplu, după cum s-a indicat la considerentul 84, o condiție esențială pentru punerea în aplicare a noii FCR a constituit-o executarea încununată de succes a unor noi acorduri colective cu echipajele de zbor. În plus, condițiile de utilizare aplicabile facilității B par să fi redus considerabil probabilitatea utilizării acesteia înainte de martie 2015 (37). Angajamentele financiare incluse în noua FCR au fost, la rândul lor, structurate astfel încât, cu excepția cazului în care SAS ar fi fost capabilă să execute principalele previziuni financiare cuprinse în Planul 4XNG, societatea nu ar fi avut acces la FCR sau ar fi trebuit să ramburseze orice sumă utilizată din FCR la momentul respectiv (38).
(90)
Pe lângă observațiile de mai sus, Comisia a primit informații suplimentare referitoare la caracterul adecvat al garanțiilor reale aferente noii FCR. Într-un raport din mai 2012, […] a prezentat o evaluare independentă a Widerøe și a anumitor active corporale (inclusiv motoare de rezervă, aeronave corespunzătoare, o serie de mici proprietăți și anumite echipamente), care au fost utilizate ulterior ca garanție pentru noua FCR. Deși accentul s-a pus pe Widerøe, acesta fiind activul cel mai important din mecanismele de garantare, iar evaluarea celorlalte active s-a bazat pe informații mai limitate, din evaluarea globală a reieșit o valoare totală a activelor de aproximativ [1-4]-[3-6] miliarde SEK. Valoarea totală estimată a activelor utilizate ca garanție ar fi depășit astfel dimensiunea facilității A. Potrivit Danemarcei și Suediei, acest fapt a fost considerat suficient pentru a răspunde eventualelor preocupări ale noilor creditori ai FCR, deoarece, astfel cum s-a menționat mai sus, probabilitatea ca SAS să utilizeze vreodată facilitatea B a fost considerată neglijabilă.
(91)
Riscurile financiare efective aferente noii FCR au fost diminuate și mai mult prin dispozițiile referitoare la obligația de plată anticipată și/sau de anulare a angajamentelor asumate în cadrul noii FCR dacă SAS ar fi cedat anumite active sau ar fi participat la alte opțiuni de finanțare. Astfel de dispoziții referitoare la plata anticipată și la anulare au avut drept efect reducerea pierderilor potențiale în timp. Într-adevăr, ca urmare a vânzării Widerøe și în temeiul unui acord care a intrat în vigoare ca urmare a acestei vânzări în septembrie 2013 (a se vedea considerentul 31), dimensiunea globală a noii FCR a fost redusă de la 3,5 miliarde SEK la 2 miliarde SEK.
(92)
Se pare, așadar, că a fost adoptat un set cuprinzător și coerent de măsuri care au urmărit în mod expres să asigure viabilitatea continuă a SAS în perioada 20122015 și să limiteze principalele riscuri financiare aferente noii FCR.
(93)
În plus, Comisia recunoaște că este necesar să se analizeze dacă un investitor privat comparabil care se confruntă cu condiții de piață similare celor ale statelor (și anume deținând calitatea de acționar existent) ar fi putut fi motivat să îi acorde beneficiarului măsura în cauză. În acest scop, este util, de asemenea, să se analizeze eventuale situații contrafactuale care ar apărea în lipsa măsurii care a fost acordată.
(94)
În acest sens, Danemarca, Suedia și grupul SAS susțin, în comunicările lor privind decizia de inițiere a procedurii, că ar fi existat probabilitatea unui faliment în cazul în care noua FCR nu ar fi fost pusă la dispoziție în 2012. Potrivit Danemarcei și Suediei, aceasta ar fi corespuns unei pierderi combinate de 1 044 milioane SEK suferite de state, sumă care corespunde valorii participației lor cumulate. Un alt argument luat în considerare s-a referit, de asemenea, la perspectiva de a renunța la viitoare posibile câștiguri de capital în cazul în care Planul 4XNG ar fi fost pus în aplicare cu succes. Prin comparație, Danemarca și Suedia apreciază, în observațiile lor, că, în cazul în care SAS nu și-ar fi respectat obligațiile de plată legate de noua FCR, eventualele pierderi combinate rezultate din participația colectivă a statelor și din contribuțiile lor la FCR ar fi fost, conform celui mai grav scenariu, de ordinul a [1 000-3 000] milioane SEK (39).
(95)
În consecință, în cazul falimentului SAS, posibila pierdere suplimentară cauzată de participarea statelor la noua FCR (și anume circa 447,5 milioane SEK pe baza exemplului indicativ oferit de Danemarca și Suedia) pare relativ limitată în comparație cu pierderea pe care statele ar fi suferit-o oricum în calitate de acționari. Comparația dintre această modificare treptată, relativ limitată, adusă scenariului unei evoluții negative din perspectiva statelor (faliment) și posibila evoluție favorabilă statelor, mai precis executarea încununată de succes a Planului 4XNG, ar constitui un nou element care să vină în sprijinul deciziei statelor de a participa la noua FCR. În cel mai optimist scenariu „de referință”, raportul CITI a estimat posibilele câștiguri de capital pentru state la [7 000-12 000] de milioane SEK în total. Cu toate acestea, deși, în decizia sa de inițiere a procedurii, Comisia și-a exprimat unele rezerve în ceea ce privește caracterul optimist al unor astfel de previziuni de creștere, aceasta recunoaște posibilitatea ca, inclusiv în scenarii mai prudente, posibilele câștiguri de capital estimate în scenariul unei evoluții pozitive să fi depășit totuși cu mult pierderile potențiale estimate în scenariul unei evoluții negative.
(96)
Prin urmare, Comisia ia act de evaluarea raportului risc-randament prezentată mai sus, precum și de examinarea și testarea aprofundată a Planului 4XNG, de verificările suplimentare efectuate în ceea ce privește garanțiile reale (40), de dispozițiile referitoare la obligația de plată anticipată și/sau de anulare care au redus pierderile potențiale în timp (41) și de celelalte măsuri diverse de diminuare a riscului cuprinse în clauzele noii FCR (42). Ținând seama de elementele expuse mai sus, decizia statelor de a participa la noua FCR pare să concorde cu acțiunile unui operator privat care acționează în vederea obținerii unui randament de piață normal, având în vedere situația specifică a întreprinderii de la momentul respectiv.
(97)
Având în vedere elementele expuse mai sus, Comisia concluzionează că statele, în calitatea lor de acționari existenți ai SAS, au fost ghidate de perspective de rentabilitate rezonabile și realiste atunci când au decis să participe la noua FCR împreună cu KAW și băncile creditoare în perioada cuprinsă între decembrie 2012 și martie 2014. Prin urmare, această participare nu a presupus acordarea vreunui avantaj pentru SAS în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.
7.3. Concluzie cu privire la prezența ajutorului de stat
(98)
Având în vedere elementele expuse mai sus, Comisia concluzionează că participarea Danemarcei și a Suediei la noua FCR nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.
(99)
În ultimul rând, Comisia ia act de faptul că Danemarca și Suedia au acceptat ca prezenta decizie să fie adoptată și notificată în limba engleză,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Finanțarea Scandinavian Airlines prin intermediul noii facilități de credit cu reînnoire automată pe care Regatul Danemarcei și Regatul Suediei au pus-o în aplicare în decembrie 2012 nu constituie ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.
Articolul 2
Prezenta decizie se adresează Regatului Danemarcei și Regatului Suediei.
Adoptată la Bruxelles, 9 iulie 2014.