ROZHODNUTÍ RADY 2012/700/SZBP
ze dne 13. listopadu 2012
v rámci Evropské bezpečnostní strategie na podporu provádění akčního plánu z Cartageny na období let 2010-2014 přijatého státy, které jsou stranami Úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení z roku 1997
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 26 odst. 2 a čl. 31 odst. 1 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie v souladu s cíli a zásadami Charty OSN usiluje o dosažení vysoké míry spolupráce ve všech oblastech mezinárodních vztahů, mimo jiné s cílem zachovávat mír, předcházet konfliktům a posilovat mezinárodní bezpečnost.
(2)
Dne 12. prosince 2003 Evropská rada přijala Evropskou bezpečnostní strategii, v níž jsou určeny globální výzvy a hrozby a v níž se vyzývá k mezinárodnímu řádu založenému na konkrétních pravidlech, jenž má vycházet z účinného multilateralismu a dobře fungujících mezinárodních institucí.
(3)
Evropská bezpečnostní strategie uznává Chartu OSN jakožto základní rámec mezinárodních vztahů, přičemž usiluje o posílení OSN a o její vybavení prostředky nezbytnými k plnění jejích povinností a k účinnému jednání.
(4)
Rezoluce Valného shromáždění OSN č. 51/45 ze dne 10. prosince 1996 naléhavě vyzývá všechny státy, aby důrazně usilovaly o účinnou, právně závaznou mezinárodní dohodu za účelem zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min.
(5)
Úmluva o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení (dále jen „úmluva“) byla otevřena k podpisu dne 3. prosince 1997 a vstoupila v platnost dne 1. března 1999. Úmluva představuje jediný ucelený mezinárodní nástroj zabývající se všemi aspekty protipěchotních pozemních min, včetně jejich používání, skladování, výroby, obchodování s nimi, odstraňování min a pomoci obětem.
(6)
Dne 23. června 2008 přijala Rada společnou akci 2008/487/SZBP (1), kterou se podporuje univerzální platnost a provádění této úmluvy. Ke dni 1. říjnu 2012 vyslovilo 160 států souhlas s tím, aby byla pro ně úmluva závazná.
(7)
Dne 3. prosince 2009 přijaly státy, které jsou stranami úmluvy, akční plán z Cartageny na období let 2010-2014 (dále jen „akční plán z Cartageny“) o univerzální platnosti a provádění úmluvy ve všech jejích aspektech. Tím uznaly plné zapojení a příspěvek ze strany Mezinárodní kampaně za zákaz nášlapných min, Mezinárodního výboru Červeného kříže, národních společností Červeného kříže a Červeného půlměsíce a jejich mezinárodní federace, OSN, Ženevského mezinárodního centra pro humanitární odminování, mezinárodních a regionálních organizací, žijících obětí min a jejich organizací a dalších organizací občanské společnosti a dále vyzvaly k jejich plnému zapojení a příspěvku k provádění úmluvy, jak je stanoveno v akci č. 62 akčního plánu z Cartageny.
(8)
Dne 3. prosince 2010 přijaly státy, které jsou stranami úmluvy, „Pokyny stran úmluvy určené útvaru pro podporu provádění úmluvy“ (ISU), v nichž se dohodly, že útvar pro podporu provádění úmluvy by měl stranám poskytovat poradenství a technickou podporu v souvislosti s prováděním a univerzální platností úmluvy, usnadňovat komunikaci mezi stranami a podporovat informování států, které nejsou stranou úmluvy, a veřejnosti o úmluvě a komunikaci s nimi. Útvaru pro podporu provádění úmluvy byl udělen mandát, aby podle potřeby spolupracoval a koordinoval činnost s příslušnými mezinárodními organizacemi zapojenými do činností v rámci úmluvy, mezi jinými s Mezinárodní kampaní za zákaz nášlapných min, Mezinárodním výborem Červeného kříže, Mezinárodní federací společností Červeného kříže a Červeného půlměsíce, OSN a Ženevským mezinárodním centrem pro humanitární odminování.
(9)
Dne 2. prosince 2011 přijalo Valné shromáždění OSN rezoluci č. 66/29 o provádění Úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení. Valné shromáždění připomnělo, že na druhé hodnotící konferenci úmluvy bylo provádění úmluvy zhodnoceno mezinárodním společenstvím a že státy, které jsou stranami úmluvy, přijaly akční plán z Cartageny, a zdůraznilo význam úplného a účinného provádění a dodržování úmluvy, a to i prostřednictvím provádění akčního plánu z Cartageny. Státy, které jsou stranami úmluvy, vyzvaly všechny státy, které tak dosud neučinily, aby úmluvu ratifikovaly nebo k ní přistoupily, a naléhavě vyzvaly všechny státy, aby se touto otázkou nadále zabývaly na nejvyšší politické úrovni a podporovaly přistoupení k úmluvě prostřednictvím dvoustranných, subregionálních, regionálních a vícestranných kontaktů, informačních činností, seminářů a jiných prostředků.
(10)
V letech 2012 a 2013 se uskuteční zasedání států, které jsou stranami úmluvy. Mezinárodní společenství se poté setká v roce 2014 u příležitosti třetí hodnotící konference úmluvy, aby posoudilo pokrok, jehož bylo dosaženo při provádění akčního plánu z Cartageny. Očekává se, že do té doby provádění akčního plánu přispěje značným dílem k úsilí o ukončení utrpení a případů úmrtí způsobených protipěchotními minami,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Na podporu provádění akčního plánu z Cartageny na období let 2010-2014 (dále jen „akční plán z Catrageny“) přijatého státy, které jsou stranami Úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení z roku 1997 (dále jen „Úmluva“), v rámci Evropské bezpečnostní strategie a v souladu s příslušnými rozhodnutími mezinárodního společenství sleduje Unie tyto cíle:
a)
podpora úsilí států, které jsou stranami úmluvy, o provádění těch aspektů akčního plánu z Catrageny, které se týkají pomoci obětem;
b)
podpora úsilí států, které jsou stranami úmluvy, o provádění těch aspektů akčního plánu z Catrageny, které se týkají odstraňování min;
c)
prosazování univerzální platnosti úmluvy a jejích norem;
d)
prokazování trvalého odhodlání Unie a jejích členských států, pokud jde o úmluvu, a jejich úsilí o spolupráci se státy, které potřebují podporu při plnění závazků vyplývajících z úmluvy, a rozšíření pomoci těmto státům a posílení vedoucí úlohy Unie při naplňování vize úmluvy, jíž je úplné ukončení utrpení a případů úmrtí způsobených protipěchotními minami.
2. Všechny cíle uvedené v odstavci 1 budou sledovány tak, aby upevňovaly historickou povahu úmluvy spočívající v partnerství a spolupráci mezi státy, nevládními a jinými organizacemi a partnery na místní úrovni, a to zejména prostřednictvím úzké spolupráce s příslušnými subjekty v zájmu posílení konkrétních projevů této spolupráce.
3. K dosažení cílů uvedených v odstavci 1 uskuteční Unie tyto projekty:
a)
pomoc obětem: poskytnutí technické podpory v až osmi případech, provedení až pěti hodnocení v polovině období a provedení až pěti návazných opatření;
b)
odstraňování min: provedení až pěti hodnocení v polovině období a provedení až pěti návazných;
c)
univerzální platnost úmluvy: podpora pracovní skupiny na vysoké úrovni, jež vypracuje studii o bezpečnosti na hranicích bez protipěchotních min, a uspořádání až tří seminářů zaměřených na univerzální platnost;
d)
prokazování odhodlání Unie: pořádání zahajovacích a závěrečných akcí, zajišťování dostupnosti webových stránek úmluvy, rozsáhlé zpřístupňování závazků států, které jsou stranami úmluvy, týkajících se pomoci obětem, pořádání návštěvy pro tisk a tvorba komunikačních nástrojů a publikací.
Podrobný popis projektů je uveden v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Za provádění tohoto rozhodnutí odpovídá vysoký představitel Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“).
2. Technickým prováděním projektů uvedených v čl. 1 odst. 3 se pověřuje útvar pro podporu provádění úmluvy, zastoupený Ženevským mezinárodním centrem pro humanitární odminování (dále jen „GICHD“). Útvar pro podporu provádění úmluvy plní dané úkoly pod kontrolou vysokého představitele. Za tímto účelem uzavře vysoký představitel s GICHD nezbytná ujednání.
Článek 3
1. Finanční referenční částka pro provádění opatření uvedených v čl. 1 odst. 3 činí 1 030 000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly použitelnými na souhrnný rozpočet Unie.
3. Na řádnou správu výdajů uvedených v odstavci 1 dohlíží Komise. Ta za tímto účelem uzavře finanční dohodu s GICHD, v které se stanoví, že útvar pro podporu provádění úmluvy zajistí viditelnost příspěvku Unie úměrnou jeho výši.
4. Komise usiluje o uzavření finanční dohody uvedené v odstavci 3 co nejdříve po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost. Komise informuje Radu o veškerých obtížích souvisejících s uzavíráním uvedené finanční dohody a o datu jejího uzavření.
Článek 4
Vysoký představitel podává Radě zprávy o provádění tohoto rozhodnutí a vychází přitom z pravidelných zpráv vypracovávaných útvarem pro podporu provádění úmluvy. Tyto zprávy tvoří základ hodnocení prováděného Radou. Komise poskytuje informace o finančních aspektech provádění tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Pozbývá platnosti 24 měsíců ode dne uzavření finanční dohody podle čl. 3 odst. 3, nebo šest měsíců ode dne přijetí, pokud v tomto období nebude uzavřena finanční dohoda.
V Bruselu dne 13. listopadu 2012.
DECIZIA 2012/700/PESC A CONSILILUI
din 13 noiembrie 2012
în cadrul Strategiei europene de securitate în sprijinul punerii în aplicare a Planului de acțiune 2010-2014 de la Cartagena, adoptat de statele părți la Convenția din 1997 privind interzicerea utilizării, stocării, producerii și transferului de mine antipersonal și distrugerea acestora
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 26 alineatul (2) și articolul 31 alineatul (1),
întrucât:
(1)
Uniunea ar trebui să întreprindă eforturi pentru a obține un nivel ridicat de cooperare în toate domeniile relațiilor internaționale, între altele pentru menținerea păcii, prevenirea conflictelor și consolidarea securității internaționale, în conformitate cu obiectivele și principiile Cartei Organizației Națiunilor Unite.
(2)
La 12 decembrie 2003, Consiliul European a adoptat o Strategie europeană de securitate care identifica provocările și amenințările la nivel mondial și solicita instaurarea unei ordini internaționale guvernate de lege, bazate pe un multilateralism eficace și pe instituții internaționale funcționale.
(3)
Strategia europeană de securitate recunoaște Carta Organizației Națiunilor Unite ca fiind cadrul fundamental pentru relațiile internaționale și susține consolidarea Organizației Națiunilor Unite (ONU) și înzestrarea acesteia cu mijloacele necesare pentru a-și îndeplini responsabilitățile și pentru a acționa în mod eficace.
(4)
Rezoluția 51/45 a Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite din 10 decembrie 1996 îndeamnă toate statele să acționeze ferm în vederea încheierii unui acord internațional eficient, cu caracter juridic obligatoriu, care să interzică utilizarea, stocarea, producerea și transferul minelor antipersonal.
(5)
Convenția privind interzicerea utilizării, stocării, producerii și transferului de mine antipersonal și distrugerea acestora (denumită în continuare „convenția”) a fost deschisă spre semnare la 3 decembrie 1997 și a intrat în vigoare la 1 martie 1999. Aceasta constituie singurul instrument internațional cuprinzător care tratează toate aspectele legate de minele antipersonal, inclusiv utilizarea, stocarea, producerea, comercializarea, deminarea și asistența acordată victimelor.
(6)
La 23 iunie 2008, Consiliul a adoptat Acțiunea comună 2008/487/PESC (1) în sprijinul universalizării și al punerii în aplicare a convenției. La 1 octombrie 2012, 160 de state își exprimaseră consimțământul de a-și asuma obligații în temeiul convenției.
(7)
La 3 decembrie 2009, statele părți la convenție au adoptat Planul de acțiune 2010-2014 de la Cartagena (denumit în continuare „Planul de acțiune de la Cartagena”) privind universalizarea și punerea în aplicare a convenției în toate aspectele sale. Acestea au recunoscut și au încurajat în continuare participarea și contribuția depline la punerea în aplicare a convenției ale Campaniei internaționale pentru interzicerea minelor terestre (ICBL), ale Comitetului Internațional al Crucii Roșii (CICR), ale societăților naționale de Cruce Roșie și Semilună Roșie, ale federației internaționale a societăților de Cruce Roșie și Semilună Roșie (FISCR), ale ONU, ale Centrului internațional pentru deminare umanitară din Geneva (GICHD), ale organizațiilor internaționale și regionale, ale supraviețuitorilor minelor și ale organizațiile lor, precum și ale altor organizații ale societății civile, după cum se prevede în acțiunea 62 din Planul de acțiune de la Cartagena.
(8)
La 3 decembrie 2010, statele părți la convenție au adoptat „Directiva statelor părți către Unitatea de sprijin pentru punere în aplicare (ISU)”, prin care statele părți au convenit ca ISU să ofere consiliere și sprijin tehnic statelor părți cu privire la punerea în aplicare și la universalizarea convenției, să faciliteze comunicarea în rândul statelor părți și să promoveze comunicarea și informarea cu privire la convenție atât în direcția statelor care nu sunt părți la convenție, cât și a publicului. ISU a fost însărcinată să asigure legătura și coordonarea corespunzătoare cu organizațiile internaționale relevante care participă la lucrările convenției, inclusiv ICBL, CICR, FISCR, ONU și GICHD.
(9)
La 2 decembrie 2011, Adunarea Generală a Organizației Națiunilor Unite a adoptat Rezoluția 66/29 referitoare la punerea în aplicare a Convenției privind interzicerea utilizării, stocării, producerii și transferului de mine antipersonal și distrugerea acestora. Adunarea Generală a reamintit că, în cadrul celei de a doua conferințe de revizuire a convenției, comunitatea internațională a examinat punerea în aplicare a convenției și că statele părți la convenție au adoptat Planul de acțiune de la Cartagena, subliniind importanța punerii în aplicare depline și efective a convenției, precum și respectarea acesteia, inclusiv prin punerea în aplicare a Planului de acțiune de la Cartagena. Statele părți la convenție au invitat toate statele care nu o făcuseră deja să ratifice sau să adere la convenție și au îndemnat toate statele să rămână preocupate de această chestiune la cel mai înalt nivel politic și să promoveze respectarea convenției prin contacte bilaterale, subregionale, regionale și multilaterale, activități de informare, seminarii și prin alte mijloace.
(10)
În 2012 și 2013 vor avea loc reuniuni ale statelor părți la convenție. Comunitatea internațională se va reuni apoi în 2014 pentru cea de a treia conferință de revizuire a convenției pentru a evalua progresele înregistrate în punerea în aplicare a Planului de acțiune de la Cartagena. Până atunci, se așteaptă ca punerea în aplicare a Planului de acțiune de la Cartagena să aducă o contribuție substanțială la progresele destinate să pună capăt suferinței și vătămărilor provocate de minele antipersonal,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE
Articolul 1
(1) În sprijinul punerii în aplicare a Planului de acțiune 2010-2014 de la Cartagena (denumit în continuare „Planul de acțiune de la Cartagena”), adoptat de statele părți la Convenția privind interzicerea utilizării, stocării, producerii și transferului de mine antipersonal și distrugerea acestora (denumită în continuare „convenția”), în cadrul Strategiei europene de securitate și în conformitate cu deciziile relevante ale comunității internaționale, Uniunea urmărește următoarele obiective:
(a)
sprijinirea eforturilor din partea statelor părți la convenție de a pune în aplicare aspectele legate de asistența acordată victimelor din cadrul Planului de acțiune de la Cartagena;
(b)
sprijinirea eforturilor din partea statelor părți la convenție de a pune în aplicare aspectele legate de deminare din cadrul Planului de acțiune de la Cartagena;
(c)
promovarea universalității convenției;
(d)
demonstrarea angajamentului permanent al Uniunii și al statelor sale membre față de convenție și a hotărârii lor de a coopera cu statele care au nevoie de sprijin în îndeplinirea angajamentelor lor în temeiul convenției și de a extinde asistența față de acestea, precum și consolidarea rolului de frunte al Uniunii în urmărirea viziunii convenției în legătură cu o încetare definitivă a suferințelor și a vătămărilor provocate de minele antipersonal.
(2) Toate obiectivele menționate la alineatul (1) sunt urmărite în așa fel încât să consolideze cultura consacrată a convenției de parteneriat și colaborare între state, organizații neguvernamentale și de altă natură și partenerii locali, în special prin colaborarea strânsă cu factorii relevanți pentru a consolida manifestările specifice ale unei astfel de colaborări.
(3) Pentru realizarea obiectivelor menționate la alineatul (1), Uniunea se angajează să întreprindă următoarele proiecte:
(a)
asistența acordată victimelor: oferirea de sprijin tehnic pentru până la opt cazuri, desfășurarea a până la cinci evaluări la mijlocul perioadei și executarea a până la cinci acțiuni de monitorizare;
(b)
deminarea: desfășurarea a până la cinci evaluări la mijlocul perioadei și executarea a până la cinci acțiuni de monitorizare;
(c)
universalizarea convenției: sprijinirea unui grup operativ la nivel înalt, efectuarea unui studiu privind securitatea frontierelor fără mine antipersonal și organizarea a până la trei ateliere privind universalizarea;
(d)
demonstrarea angajamentului Uniunii: pregătirea unor evenimentele de lansare și de închidere, asigurarea accesibilității site-ului web al convenției, asigurarea disponibilității largi a angajamentelor de asistență acordată victimelor ale statelor părți la convenție, organizarea unei vizite a presei și producerea de materiale și publicații destinate comunicării.
O descriere detaliată a proiectelor figurează în anexă.
Articolul 2
(1) Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate (denumit în continuare „Înaltul Reprezentant”) răspunde de punerea în aplicare a prezentei decizii.
(2) Punerea în aplicare tehnică a proiectelor menționate la articolul 1 alineatul (3) se încredințează Unității de sprijin pentru punere în aplicare (ISU), reprezentată de Centrul internațional pentru deminare umanitară din Geneva (GICHD). ISU îndeplinește aceste sarcini sub controlul Înaltului Reprezentant. În acest scop, Înaltul Reprezentant încheie acordurile necesare cu GICHD.
Articolul 3
(1) Valoarea de referință financiară pentru implementarea proiectelor menționate la articolul 1 alineatul (3) este de 1 030 000 EUR.
(2) Cheltuielile finanțate din suma prevăzută la alineatul (1) se gestionează în conformitate cu procedurile și normele aplicabile bugetului general al Uniunii.
(3) Comisia supraveghează gestionarea corectă a cheltuielilor menționate la alineatul (1). În acest scop, aceasta încheie un acord de finanțare cu GICHD care prevede obligația ISU de a asigura contribuției Uniunii o vizibilitate corespunzătoare importanței acesteia.
(4) Comisia depune eforturi în vederea încheierii acordului de finanțare menționat la alineatul (3) în cel mai scurt timp după intrarea în vigoare a prezentei decizii. Comisia informează Consiliul cu privire la orice dificultate survenită în decursul respectivului proces și cu privire la data încheierii acordului de finanțare.
Articolul 4
Înaltul Reprezentant raportează Consiliului cu privire la punerea în aplicare a prezentei decizii pe baza unor rapoarte periodice pregătite de ISU. Rapoartele respective stau la baza evaluării de către Consiliu. Comisia furnizează informații privind aspectele financiare ale punerii în aplicare a prezentei decizii.
Articolul 5
Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
Expiră la 24 de luni de la data încheierii acordului de finanțare menționat la articolul 3 alineatul (3) sau la șase luni de la data intrării sale în vigoare, în cazul în care niciun acord de finanțare nu a fost încheiat în respectivul termen.
Adoptată la Bruxelles, 13 noiembrie 2012.