NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1253/2014
ze dne 7. července 2014,
kterým se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/125/ES, pokud jde o požadavky na ekodesign větracích jednotek
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/125/ES ze dne 21. října 2009 o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign výrobků spojených se spotřebou energie (1), a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle směrnice 2009/125/ES se má na výrobky spojené se spotřebou energie, které mají významný objem prodeje, významný dopad na životní prostředí v Unii a významný potenciál ke zlepšení dopadu na životní prostředí bez nepřiměřeně vysokých nákladů, vztahovat prováděcí opatření nebo samoregulační opatření týkající se požadavků na ekodesign.
(2)
Komise posoudila technické, environmentální a ekonomické aspekty větracích jednotek. Z tohoto posouzení vyplynulo, že větrací jednotky jsou uváděny na trh Unie ve velkém množství. Nejvýznamnějším environmentálním aspektem větracích jednotek je spotřeba energie ve fázi používání, která má významný potenciál k nákladově efektivním úsporám energie a snížení emisí skleníkových plynů.
(3)
Důležitou součástí větracích jednotek jsou ventilátory. Obecné požadavky na minimální energetickou účinnost ventilátorů jsou stanoveny v nařízení Komise (EU) č. 327/2011 (2). Minimální požadavky na energetickou náročnost uvedené ve zmíněném nařízení se vztahují na spotřebu energie u větracích funkcí ventilátorů, které jsou součástí větracích jednotek, avšak řada větracích jednotek užívá ventilátory, na něž se zmíněné nařízení nevztahuje. Je proto nutné zavést prováděcí opatření pro větrací jednotky.
(4)
Je třeba rozlišovat mezi opatřeními vztahujícími se na větrací jednotky pro obytné budovy a opatřeními vztahujícími se na větrací jednotky pro jiné než obytné budovy na základě jejich individuálního průtoku vzduchu, protože v praxi se užívají dva různé soubory norem měření.
(5)
Od požadavků tohoto nařízení, kromě požadavků na informace, by měly být osvobozeny malé větrací jednotky s elektrickým příkonem nižším než 30 W na jeden proud vzduchu. Uvedené jednotky jsou určeny pro řadu různých použití, fungují většinou přerušovaně a pouze s doplňkovými funkcemi, například v koupelně. Jejich zahrnutí by představovalo značnou administrativní zátěž z hlediska dozoru nad trhem, vzhledem k tomu, že objem jejich prodeje je velký, avšak podíl na potenciálu úspor energie je jen malý. Avšak vzhledem k tomu, že mají podobné funkce jako ostatní větrací jednotky, je třeba řešit jejich případné zahrnutí do působnosti tohoto nařízení v rámci jeho přezkumu. Vyňaty by měly být rovněž větrací jednotky speciálně určené k provozování výlučně pro nouzové účely nebo ve výjimečných nebo nebezpečných prostředích, protože jsou využívány jen výjimečně a po krátkou dobu. Výjimky rovněž objasňují, že jsou vyloučeny multifunkční jednotky, které převážně vytápějí nebo chladí, a kuchyňské sporákové odsavače par. Komise vypracovala přípravné studie, které analyzují technické, environmentální a ekonomické aspekty větracích jednotek pro obytné a pro jiné než obytné budovy. Studie byly zpracovány ve spolupráci se zúčastněnými a zainteresovanými stranami z Unie i třetích zemí a jejich výsledky byly zveřejněny.
(6)
Environmentálním parametrem zahrnutých výrobků, který je pro účely tohoto nařízení považován za nejvýznamnější, je spotřeba energie ve fázi jejich používání. Roční spotřeba elektrické energie v Unii byla v roce 2010 u výrobků, na něž se vztahuje toto nařízení, odhadnuta na 77,6 TWh. Tyto výrobky zároveň šetří 2 570 PJ energie na vytápění prostor. Celková energetická bilance při užití převodního koeficientu primární energie 2,5 pro elektřinu činila v roce 2010 1 872 PJ ročních úspor primární energie. Bez přijetí zvláštních opatření se nárůst celkové úspory v roce 2025 odhaduje na 2 829 PJ.
(7)
Z přípravných studií vyplývá, že spotřebu energie u výrobků podléhajících tomuto nařízení lze výrazně snížit. Předpokládaným výsledkem kombinovaného účinku požadavků na ekodesign stanovených v tomto nařízení a v nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1254/2014 (3) je celkové zvýšení úspor o 1 300 PJ (45 %) na 4 130 PJ v roce 2025.
(8)
Z přípravných studií vyplývá, že požadavky týkající se ostatních parametrů ekodesignu uvedených v příloze I části 1 směrnice 2009/125/ES nejsou pro větrací jednotky potřebné, vzhledem k tomu, že spotřeba energie ve fázi jejich používání je zdaleka nejdůležitějším environmentálním parametrem.
(9)
Požadavky na ekodesign by měly být zaváděny postupně, aby měli výrobci dostatek času na potřebné změny konstrukce výrobků, na něž se toto nařízení vztahuje. Časový rámec by měl zohlednit dopad na náklady pro konečné uživatele a výrobce, zejména malé a střední podniky, a zároveň bez zbytečného odkladu zajistit zlepšení vlivu větracích jednotek na životní prostředí.
(10)
Měření a výpočty parametrů výrobků by měly být prováděny za použití spolehlivých, přesných a opakovatelných metod, které zohledňují uznávané nejnovější metody měření a výpočtů, včetně harmonizovaných norem přijatých evropskými normalizačními orgány na žádost Komise v souladu s postupy stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1025/2012 (4), jsou-li k dispozici.
(11)
V prováděcím opatření by měly být na základě informací získaných během přípravy opatření určeny referenční hodnoty pro aktuálně dostupné typy větracích jednotek s vysokou energetickou účinností, aby výrobci mohli použít toto posouzení k vyhodnocení alternativních návrhových řešení a dosaženého vlivu výrobku na životní prostředí v porovnání s referenčními hodnotami. To přispěje k zajištění široké dostupnosti údajů a usnadní přístup k nim, zejména pro malé a střední podniky a velmi malé podniky, což dále usnadní integraci nejlepších konstrukčních technologií a vývoj účinnějších výrobků za účelem snižování spotřeby elektrické energie.
(12)
Bylo konzultováno konzultační fórum uvedené v článku 18 směrnice 2009/125/ES.
(13)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 19 odst. 1 směrnice 2009/125/ES.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na větrací jednotky a stanoví požadavky na ekodesign pro jejich uvádění na trh nebo do provozu.
2. Toto nařízení se nevztahuje na větrací jednotky, které:
a)
jsou jednosměrné (odvádějí nebo přivádějí vzduch) s elektrickým příkonem menším než 30 W, s výjimkou požadavků na informace;
b)
jsou obousměrné s celkovým elektrickým příkonem ventilátorů menším než 30 W na jeden proud vzduchu, s výjimkou požadavků na informace;
c)
jsou pouze axiálními nebo radiálními ventilátory vybavenými krytem ve smyslu nařízení (EU) č. 327/2011;
d)
jsou výlučně specifikovány jako provozované v prostředí s nebezpečím výbuchu ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/9/ES (5);
e)
jsou výlučně specifikovány jako provozované pro nouzové použití, pro krátkodobý provoz, a které jsou v souladu se základními požadavky na stavby s ohledem na požární bezpečnost podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 305/2011 (6);
f)
jsou výlučně specifikovány jako provozované:
i)
v prostředí, kde provozní teploty dopravovaného vzduchu přesahují 100 °C;
ii)
v prostředí, kde provozní teplota okolí motoru pohánějícího ventilátor přesahuje 65 °C v případě, že je umístěn mimo proudění vzduchu;
iii)
v prostředí, kde je teplota dopravovaného vzduchu nebo provozní teplota okolí motoru v případě, že je umístěn mimo proudění vzduchu, nižší než - 40 °C;
iv)
s napájecím střídavým napětím vyšším než 1 000 V nebo s napájecím stejnosměrným napětím vyšším než 1 500 V;
v)
v toxickém, vysoce korozním nebo hořlavém prostředí nebo v prostředí s abrazivními látkami;
g)
zahrnují výměník tepla a tepelné čerpadlo pro zpětné získávání tepla nebo umožňují, aby přenos nebo odvádění tepla doplňovaly systém zpětného získávání tepla, s výjimkou přenosu tepla pro ochranu před mrazem nebo odmrazování;
h)
jsou klasifikovány jako sporákové odsavače par, na něž se vztahuje nařízení Komise (EU) č. 66/2014 (7) o kuchyňských přístrojích.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„větrací jednotkou“ elektricky poháněný spotřebič vybavený alespoň jedním oběžným kolem, jedním motorem a skříní určený k nahrazování použitého vzduchu v budově nebo v její části venkovním vzduchem;
2)
„větrací jednotkou pro obytné budovy“ větrací jednotka, jejíž:
a)
maximální průtok nepřesahuje 250 m3/h;
b)
maximální průtok se pohybuje mezi 250 a 1 000 m3/h a výrobce deklaruje její zamýšlené použití výhradně pro potřeby větrání v obytných budovách;
3)
„větrací jednotkou pro jiné než obytné budovy“ větrací jednotka, jejíž maximální průtok přesahuje 250 m3/h, a v případě, že se maximální průtok pohybuje mezi 250 a 1 000 m3/h, výrobce nedeklaroval její zamýšlené použití výhradně pro potřeby větrání v obytných budovách;
4)
„maximálním průtokem“ deklarovaný maximální objemový průtok vzduchu větrací jednotky, kterého lze dosáhnout s integrovanými nebo samostatnými společně dodávanými ovládacími prvky za standardních vlastností vzduchu (20 °C) a 101 325 Pa, je-li jednotka instalována kompletně (např. včetně čistých filtrů) a v souladu s pokyny výrobce, přičemž u větracích jednotek pro obytné budovy připojených k potrubí se maximální průtok vztahuje k průtoku vzduchu při 100 Pa rozdílu vnějšího statického tlaku a u bezpotrubních větracích jednotek pro obytné budovy se vztahuje k průtoku vzduchu při nejnižším dosažitelném rozdílu celkového tlaku, který bude vybrán ze souboru hodnot 10 (minimum)-20-50-100-150-200-250 Pa podle toho, která se rovná hodnotě naměřeného rozdílu tlaku nebo je bezprostředně nižší;
5)
„jednosměrnou větrací jednotkou“ větrací jednotka, která vytváří proud vzduchu pouze v jednom směru, a to buď z vnitřního do vnějšího prostoru (odvádění) nebo z vnějšího do vnitřního prostoru (přivádění), kde je mechanicky vytvářený proud vzduchu vyrovnáván opatřeními pro přirozené přivádění nebo odvádění vzduchu;
6)
„obousměrnou větrací jednotkou“ větrací jednotka, která vytváří proud vzduchu mezi vnitřním a vnějším prostorem a je vybavena ventilátory odvádějícími i přivádějícími vzduch;
7)
„rovnocenným modelem větrací jednotky“ větrací jednotka, která má podle platných požadavků na informace o výrobku tytéž technické vlastnosti, ale je uváděna na trh jako jiný model větrací jednotky týmž výrobcem, zplnomocněným zástupcem nebo dovozcem.
Další definice pro účely příloh II až IX jsou uvedeny v příloze I.
Článek 3
Požadavky na ekodesign
1. Od 1. ledna 2016 musí větrací jednotky pro obytné budovy splňovat zvláštní požadavky na ekodesign stanovené v příloze II bodě 1.
2. Od 1. ledna 2016 musí větrací jednotky pro jiné než obytné budovy splňovat zvláštní požadavky na ekodesign stanovené v příloze III bodě 1.
3. Od 1. ledna 2018 musí větrací jednotky pro obytné budovy splňovat zvláštní požadavky na ekodesign stanovené v příloze II bodě 2.
4. Od 1. ledna 2018 musí větrací jednotky pro jiné než obytné budovy splňovat zvláštní požadavky na ekodesign stanovené v příloze III bodě 2.
Článek 4
Požadavky na informace
1. Od 1. ledna 2016 musí výrobci větracích jednotek pro obytné budovy, jejich zplnomocnění zástupci a dovozci splňovat požadavky na informace stanovené v příloze IV.
2. Od 1. ledna 2016 musí výrobci větracích jednotek pro jiné než obytné budovy, jejich zplnomocnění zástupci a dovozci splňovat požadavky na informace stanovené v příloze V.
Článek 5
Posuzování shody
1. Výrobci větracích jednotek provádějí posuzování shody uvedené v článku 8 směrnice 2009/125/ES pomocí systému interní kontroly návrhu stanoveného v příloze IV uvedené směrnice nebo systému řízení stanoveného v příloze V uvedené směrnice.
Pro účely posuzování shody větracích jednotek pro obytné budovy se výpočet požadavku na specifickou spotřebu energie provede v souladu s přílohou VIII tohoto nařízení.
Pro účely posuzování shody větracích jednotek pro jiné než obytné budovy se měření a výpočty zvláštních požadavků na ekodesign provedou v souladu s přílohou IX tohoto nařízení.
2. Technická dokumentace sestavená v souladu s přílohou IV směrnice 2009/125/ES obsahuje kopii informací o výrobku uvedených v přílohách IV a V tohoto nařízení.
Jestliže byly informace uvedené v technické dokumentaci ke konkrétnímu modelu větrací jednotky získány výpočtem na základě konstrukčního návrhu nebo extrapolací údajů od jiných větracích jednotek, případně oběma těmito metodami, obsahuje technická dokumentace následující informace:
a)
podrobnosti o těchto výpočtech nebo extrapolacích či obou těchto metodách;
b)
podrobnosti o zkouškách provedených výrobci za účelem ověření přesnosti těchto výpočtů a extrapolací;
c)
seznam všech ostatních modelů větracích jednotek, u kterých byly informace uvedené v technické dokumentaci získány stejným způsobem;
d)
seznam rovnocenných modelů větracích jednotek.
Článek 6
Postup ověřování pro účely dohledu nad trhem
Orgány členských států použijí při provádění dohledu nad trhem podle čl. 3 odst. 2 směrnice 2009/125/ES postup ověřování popsaný v příloze VI tohoto nařízení za účelem splnění požadavků stanovených pro větrací jednotky pro obytné budovy v příloze II tohoto nařízení a pro větrací jednotky pro jiné než obytné budovy v příloze III tohoto nařízení.
Článek 7
Referenční hodnoty
Referenční hodnoty uvedené v části 3 bodě 2 přílohy I směrnice 2009/125/ES, které mají být použity pro větrací jednotky, jsou uvedeny v příloze VII tohoto nařízení.
Článek 8
Přezkum
Komise přezkoumá s ohledem na technologický pokrok potřebu stanovit požadavky na velikost průtoku vzduchu netěsnostmi a výsledky tohoto posouzení předloží konzultačnímu fóru do 1. ledna 2017.
Komise přezkoumá toto nařízení s ohledem na technologický pokrok a výsledky tohoto přezkumu předloží konzultačnímu fóru do 1. ledna 2020.
V rámci přezkumu se posoudí:
a)
možné rozšíření oblasti působnosti tohoto nařízení na jednosměrné jednotky s elektrickým příkonem menším než 30 W a obousměrné jednotky s celkovým elektrickým příkonem ventilátorů menším než 30 W na jeden proud vzduchu;
b)
odchylky při ověřování uvedené v příloze VI;
c)
vhodnost zohlednění účinků filtrů s nízkou spotřebou energie na energetickou účinnost;
d)
potřeba stanovit další fázi se zpřísněnými požadavky na ekodesign.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 7. července 2014.
REGULAMENTUL (UE) NR. 1253/2014 AL COMISIEI
din 7 iulie 2014
de punere în aplicare a Directivei 2009/125/CE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește cerințele de proiectare ecologică pentru unitățile de ventilație
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2009/125/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 octombrie 2009 de instituire a unui cadru pentru stabilirea cerințelor în materie de proiectare ecologică aplicabile produselor cu impact energetic (1), în special articolul 15 alineatul (1),
întrucât:
(1)
În temeiul Directivei 2009/125/CE, produsele cu impact energetic care reprezintă volume semnificative de vânzări și schimburi comerciale, care au un impact semnificativ asupra mediului în cadrul Uniunii și care prezintă un potențial semnificativ de ameliorare în ceea ce privește impactul asupra mediului, fără a antrena costuri excesive, trebuie reglementate printr-o măsură de punere în aplicare sau printr-o măsură de autoreglementare în ceea ce privește cerințele în materie de proiectare ecologică.
(2)
Comisia a evaluat aspectele tehnice, de mediu și economice ale unităților de ventilație. Evaluarea a arătat că unitățile de ventilație sunt introduse pe piața Uniunii în cantități mari. Consumul de energie în faza de funcționare constituie cel mai important aspect legat de mediu al unităților de ventilație, prezentând un potențial semnificativ de economii de energie rentabile și de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră.
(3)
Ventilatoarele sunt o parte importantă a unităților de ventilație. Cerințele generice minime în materie de eficiență energetică a ventilatoarelor au fost stabilite în Regulamentul (UE) nr. 327/2011 al Comisiei (2). Consumul de energie al funcțiilor de ventilație ale ventilatoarelor care fac parte din unitățile de ventilație este reglementat de cerințele minime în materie de randament energetic din regulamentul menționat, dar multe unități de ventilație utilizează ventilatoare care nu sunt incluse în acesta. Prin urmare, este necesar să se introducă măsuri de punere în aplicare pentru unitățile de ventilație.
(4)
Ar trebui să se facă o distincție între măsurile care se aplică unităților de ventilație rezidențiale și cele care se aplică unităților de ventilație nerezidențiale pe baza debitului de aer individual, deoarece în practică se utilizează două seturi diferite de standarde de măsurare.
(5)
Unitățile de ventilație mici cu o putere electrică de intrare mai mică de 30 W pe fluxul de aer ar trebui să fie exceptate de la cerințele prezentului regulament, cu excepția cerințelor în materie de informare. Aceste unități sunt concepute pentru multe aplicații diferite, funcționând predominant intermitent și având doar funcții suplimentare, de exemplu în băi. Includerea unităților menționate mai sus ar reprezenta o sarcină administrativă considerabilă în ceea ce privește supravegherea pieței din cauza cifrelor mari de vânzări, însă nu ar contribui decât marginal la potențialul de economisire a energiei. Cu toate acestea, având în vedere că acestea oferă funcționalități similare cu alte unități de ventilație, posibila lor includere ar trebui, în mod similar, să fie luată în considerare în cursul revizuirii prezentului regulament. În plus, unitățile de ventilație proiectate în mod specific să funcționeze exclusiv pentru cazuri de urgență, în situații excepționale sau în medii periculoase, ar trebui, de asemenea, să fie exceptate, întrucât acestea sunt utilizate rar și pe o perioadă scurtă de timp. Exceptările clarifică, de asemenea, faptul că unitățile multifuncționale care, în principal, încălzesc sau răcesc, precum și hotele de bucătărie sunt excluse. Comisia a efectuat studii pregătitoare pentru a analiza aspectele tehnice, de mediu și economice ale unităților de ventilație rezidențiale și nerezidențiale. Studiile au fost elaborate în colaborare cu părțile implicate și interesate din Uniune și din țări terțe, iar rezultatele au fost făcute publice.
(6)
Aspectul de mediu al produselor vizate care a fost identificat ca fiind semnificativ în sensul prezentului regulament este consumul de energie în faza de utilizare. Consumul anual de energie electrică al produselor care fac obiectul prezentului regulament a fost estimat la 77,6 TWh în Uniune în 2010. În același timp, aceste produse economisesc 2 570 PJ de energie pentru încălzirea spațiului. În total, folosind un coeficient de conversie în energie primară de 2,5 pentru energia electrică, bilanțul energetic este de 1 872 PJ de economii anuale în energie primară pe 2010. Fără măsuri specifice, se estimează că economisirea globală va crește la 2 829 PJ în 2025.
(7)
Conform studiului pregătitor, consumul de energie electrică al produselor care fac obiectul prezentului regulament poate fi redus în mod semnificativ. Se preconizează că efectul combinat al cerințelor de proiectare ecologică prevăzute în acest regulament și în Regulamentul delegat (UE) nr. 1254/2014 al Comisiei (3) va determina o creștere globală a economiilor de energie de 1 300 PJ (45 %), nivelul urmând să ajungă la 4 130 PJ în 2025.
(8)
Studiul pregătitor arată că cerințele referitoare la ceilalți parametri de proiectare ecologică menționați în partea I din anexa I la Directiva 2009/125/CE nu sunt necesare pentru unitățile de ventilație, având în vedere că cel mai important aspect legat de impactul asupra mediului îl constituie de departe consumul de energie electrică în faza de utilizare.
(9)
Cerințele în materie de proiectare ecologică trebuie introduse treptat, pentru a acorda suficient timp producătorilor să reproiecteze produsele care fac obiectul prezentului regulament. Calendarul ar trebui să țină seama de impactul asupra costurilor pentru utilizatorii finali și producători, în special pentru întreprinderile mici și mijlocii, asigurându-se în același timp că performanța de mediu a unităților de ventilație este îmbunătățită fără întârzieri inutile.
(10)
Parametrii produselor ar trebui măsurați și calculați prin metode fiabile, exacte și reproductibile, care iau în considerare metode de măsurare și de calcul recunoscute de ultimă generație, inclusiv, dacă sunt disponibile, standardele armonizate adoptate, la cererea Comisiei, de organismele europene de standardizare, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1025/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (4).
(11)
Criteriile de referință pentru tipurile de unități de ventilație cu randament energetic ridicat disponibile în prezent ar trebui să fie identificate în măsura de punere în aplicare pe baza informațiilor culese în perioada elaborării măsurii, pentru ca producătorii să poată folosi aceste informații pentru a evalua soluții alternative de proiectare și performanța de mediu a produsului prin raportare la criterii de referință. Acest fapt va contribui la asigurarea unei largi disponibilități a informațiilor și a unui acces ușor la acestea, în special pentru întreprinderile mici și mijlocii și firmele foarte mici, ceea ce va facilita și mai mult integrarea celor mai bune tehnologii de proiectare și va facilita dezvoltarea unor produse mai eficiente în scopul reducerii consumului energetic.
(12)
Forumul consultativ menționat la articolul 18 din Directiva 2009/125/CE a fost consultat.
(13)
Măsurile prevăzute în prezentul regulament sunt conforme cu avizul comitetului instituit în temeiul articolului 19 alineatul (1) din Directiva 2009/125/CE,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Obiect și domeniu de aplicare
(1) Prezentul regulament se aplică unităților de ventilație și stabilește cerințele de proiectare ecologică pentru introducerea acestora pe piață sau pentru punerea în funcțiune.
(2) Prezentul regulament nu se aplică unităților de ventilație care:
(a)
sunt unidirecționale (evacuare sau alimentare) cu o putere electrică de intrare mai mică de 30 W, cu excepția cerințelor în materie de informare;
(b)
sunt bidirecționale, cu o putere electrică de intrare totală pentru ventilatoare de cel mult 30 W per curent de aer, cu excepția cerințelor în materie de informare;
(c)
sunt ventilatoare axiale sau centrifugale echipate doar cu o carcasă în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 327/2011;
(d)
sunt concepute specific pentru a funcționa în atmosfere potențial explozive, astfel cum este definit în Directiva 94/9/CE a Parlamentului European și a Consiliului (5);
(e)
funcționează exclusiv în situații de urgență, pentru perioade scurte de timp și care sunt în conformitate cu cerințele fundamentale aplicabile lucrărilor de construcții în ceea ce privește siguranța în caz de incendiu, astfel cum este stabilit în Regulamentul (UE) nr. 305/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (6);
(f)
sunt concepute să funcționeze exclusiv:
(i)
când temperatura de funcționare a aerului vehiculat depășește 100 °C;
(ii)
când temperatura ambiantă de funcționare a motorului care acționează ventilatorul, dacă acesta se află în afara fluxului de aer, depășește 65 °C;
(iii)
când temperatura aerului vehiculat sau temperatura ambiantă de funcționare a motorului, dacă acesta se află în afara fluxului de aer, este mai mică de - 40 °C;
(iv)
când tensiunea de alimentare depășește 1 000 V CA sau 1 500 V CC;
(v)
în medii toxice, puternic corozive sau inflamabile sau în medii care conțin substanțe abrazive;
(g)
includ un schimbător de căldură și o pompă de căldură pentru recuperarea căldurii sau care permite transferul sau extracția de căldură, fiind complementare celor ale sistemului de recuperare a căldurii, cu excepția transferului de căldură pentru protecția împotriva înghețului sau pentru decongelare;
(h)
sunt clasificate ca hote de bucătărie reglementate prin Regulamentul (UE) nr. 66/2014 al Comisiei (7) privind echipamentele de bucătărie.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:
1.
„unitate de ventilație (UV)” înseamnă un aparat electric echipat cu cel puțin un rotor, un motor și o carcasă și destinat să înlocuiască aerul utilizat cu aerul exterior într-o clădire sau o parte a unei clădiri;
2.
„unitate de ventilație rezidențială” (UVR) înseamnă o unitate de ventilație în care:
(a)
debitul maxim nu depășește 250 m3/h;
(b)
debitul maxim este între 250 și 1 000 m3/h, iar producătorul declară utilizarea prevăzută ca fiind exclusiv pentru un aparat de ventilație rezidențial;
3.
„unitate de ventilație nerezidențială” (UVNR) înseamnă o unitate de ventilație în care debitul maxim al unității de ventilație depășește 250 m3/h, iar în cazul în care debitul maxim este cuprins între 250 și 1 000 m3/h, producătorul nu a declarat utilizarea prevăzută ca fiind exclusiv pentru un aparat de ventilație rezidențial;
4.
„debit maxim” este debitul volumic maxim de aer declarat al unei unități de ventilație care poate fi atins cu comenzi integrate sau furnizate separat în condițiile atmosferice standard (20 °C) și 101 325 Pa, atunci când unitatea este instalată completă (de exemplu, inclusiv cu filtre curate) și în conformitate cu instrucțiunile producătorului; pentru UVR cu conducte debitul maxim este legat de debitul aerului la o diferență de presiune statică externă de 100 Pa, iar pentru UVR fără conducte, de debitul de aer la cea mai mică diferență totală posibilă de presiune care se alege dintr-un set de valori de 10 (minimum)-20-50-100-150-200-250 Pa, alegându-se acea presiune care este egală sau puțin sub valoarea diferenței de presiune măsurate;
5.
„unitate de ventilație unidirecțională” (UVU) înseamnă o unitate de ventilație care produce un debit de aer într-o singură direcție, fie din interiorul în exteriorul clădirilor (evacuare), fie din exteriorul în interiorul clădirilor (alimentare), unde debitul de aer produs mecanic este echilibrat prin dispozitive naturale de alimentare sau de evacuare a aerului;
6.
„unitate de ventilație bidirecțională” (UVB) înseamnă o unitate de ventilație care produce un debit de aer între interiorul și exteriorul unei clădiri și care este echipată cu ventilatoare de evacuare și alimentare;
7.
„model echivalent de unitate de ventilație” înseamnă o unitate de ventilație cu aceleași caracteristici tehnice, în conformitate cu cerințele aplicabile privind informațiile despre produse, dar introdusă pe piață ca model diferit de unitate de ventilație de către același producător, reprezentant autorizat sau importator.
În sensul anexelor II-IX, sunt prevăzute definiții suplimentare în anexa I.
Articolul 3
Cerințe în materie de proiectare ecologică
(1) De la 1 ianuarie 2016, UVR trebuie să respecte cerințele specifice de proiectare ecologică stabilite la punctul 1 din anexa II.
(2) De la 1 ianuarie 2016, UVNR trebuie să respecte cerințele specifice de proiectare ecologică stabilite la punctul 1 din anexa III.
(3) De la 1 ianuarie 2018, UVR trebuie să respecte cerințele specifice de proiectare ecologică stabilite la punctul 2 din anexa II.
(4) De la 1 ianuarie 2018, UVNR trebuie să respecte cerințele specifice de proiectare ecologică stabilite la punctul 2 din anexa III.
Articolul 4
Cerințe în materie de informare
(1) Începând cu 1 ianuarie 2016, producătorii de UVR, reprezentanții autorizați ai acestora și importatorii de UVR trebuie să îndeplinească cerințele în materie de informare prevăzute în anexa IV.
(2) Începând cu 1 ianuarie 2016, producătorii de UVNR, reprezentanții autorizați ai acestora și importatorii de UVNR trebuie să îndeplinească cerințele în materie de informare prevăzute în anexa V.
Articolul 5
Evaluarea conformității
(1) Producătorii de unități de ventilație trebuie să efectueze procedura de evaluare a conformității menționată la articolul 8 din Directiva 2009/125/CE folosind sistemul de control intern al proiectării prevăzut în anexa IV la directiva în cauză sau sistemul de management prevăzut în anexa V la aceeași directivă.
În sensul evaluării conformității UVR, calculul cerinței privind consumul specific de energie trebuie efectuat în conformitate cu anexa VIII la prezentul regulament.
În sensul evaluării conformității UVNR, calculul și măsurătorile aferente cerinței privind consumul specific de energie trebuie efectuate în conformitate cu anexa IX la prezentul regulament.
(2) Dosarul cu documentația tehnică întocmit în conformitate cu anexa IV la Directiva 2009/125/CE trebuie să includă o copie a informațiilor despre produs stabilite în anexele IV și V la prezentul regulament.
În cazul în care informațiile incluse în documentația tehnică pentru un anumit model de unitate de ventilație au fost obținute printr-un calcul bazat pe proiectare, sau prin extrapolări pornind de la alte unități de ventilație, sau ambele, documentația tehnică trebuie să includă următoarele informații:
(a)
detalii privind aceste calcule sau extrapolări sau ambele;
(b)
detalii ale încercărilor efectuate de către producători pentru a verifica exactitatea calculelor și a extrapolărilor;
(c)
o listă a tuturor celorlalte modele de unități de ventilație pentru care informațiile incluse în documentația tehnică au fost obținute pe aceeași bază;
(d)
o listă a modelelor de unități de ventilație echivalente.
Articolul 6
Procedura de verificare în scopul supravegherii pieței
Autoritățile din statele membre aplică procedura de verificare stabilită în anexa IV la prezentul regulament atunci când efectuează verificările de supraveghere a pieței menționate la articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2009/125/CE pentru a asigura conformitatea cu cerințele stabilite pentru UVR în anexa II la prezentul regulament și cu cerințele stabilite pentru UVNR în anexa III la prezentul regulament.
Articolul 7
Valori de referință
Criteriile de referință menționate la punctul 2 din partea 3 a anexei I la Directiva 2009/125/CE care urmează a fi aplicate pentru unitățile de ventilație sunt stabilite în anexa VII la prezentul regulament.
Articolul 8
Revizuire
Comisia evaluează necesitatea de a stabili cerințe cu privire la ratele scurgerilor de aer în lumina progreselor tehnologice și prezintă rezultatele acestei evaluări forumului consultativ cel mai târziu la 1 ianuarie 2017.
Comisia revizuiește prezentul regulament în lumina progreselor tehnologice și prezintă rezultatele acestei revizuiri forumului consultativ cel mai târziu la 1 ianuarie 2020.
Revizuirea include o evaluare a următoarelor aspecte:
(a)
posibila extindere a domeniului de aplicare a prezentului regulament pentru a include unitățile unidirecționale cu o putere electrică de intrare mai mică de 30 W, și unitățile bidirecționale cu o putere electrică de intrare totală pentru ventilatoare de cel mult 30 W pe fluxul de aer;
(b)
toleranțele de verificare stabilite în anexa VI;
(c)
oportunitatea de a lua în considerare efectele asupra eficienței energetice ale filtrelor cu consum redus;
(d)
necesitatea de a trece la o nouă etapă cu cerințe de proiectare ecologică mai stricte.
Articolul 9
Intrare în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 7 iulie 2014.