ROZHODNUTÍ RADY 2012/712/SZBP
ze dne 19. listopadu 2012
o hodnotící konferenci Úmluvy o zákazu vývoje, výroby, hromadění zásob a použití chemických zbraní a o jejich zničení, konající se v roce 2013
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 a čl. 31 odst. 1 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Dne 29. dubna 1997 vstoupila v platnost Úmluva o zákazu vývoje, výroby, hromadění zásob a použití chemických zbraní a o jejich zničení (dále jen „úmluva“). Cílem úmluvy je vyloučit celou kategorii zbraní hromadného ničení zákazem vývoje, výroby, získávání, hromadění zásob, uchovávání, převodu nebo používání chemických zbraní.
(2)
Unie považuje úmluvu za klíčovou složku mezinárodního rámce pro nešíření a odzbrojení a za jedinečný nástroj pro odzbrojení a nešíření, jehož integrita a důsledné uplatňování musí být plně zaručeny. Všechny členské státy Unie jsou stranami úmluvy.
(3)
Unie se rovněž domnívá, že úmluva se osvědčila jako velmi úspěšný nástroj vzhledem k tomu, že k ní přistoupily téměř všechny státy a státy vlastnící tyto zbraně již zničily velkou část svých zásob chemických zbraní. Prioritou Organizace pro zákaz chemických zbraní (OPCW) zřízené úmluvou je i nadále zničení chemických zbraní, zároveň se však objevují nové výzvy a hrozby, jimž musí OPCW přizpůsobit svou činnost, aby zachovala a uhájila integritu úmluvy.
(4)
Unie se rovněž domnívá, že pro činnost OPCW je přínosem její úzká a pravidelná spolupráce s občanskou společností, a to i během příprav na hodnotící konferenci a v jejím průběhu.
(5)
Dne 17. listopadu 2003 přijala Rada Evropské unie společný postoj 2003/805/SZBP o dosažení univerzality a posílení mnohostranných dohod v oblasti nešíření zbraní hromadného ničení a jejich nosičů (1). Podle uvedeného společného postoje je úmluva jednou z těchto mnohostranných dohod.
(6)
Dne 12. prosince 2003 přijala Evropská rada strategii EU proti šíření zbraní hromadného ničení, která znovu potvrzuje závazek Unie ve vztahu k systému mnohostranných dohod a mimo jiné zdůrazňuje zásadní úlohu úmluvy a OPCW při vytváření světa bez chemických zbraní.
(7)
Dne 28. dubna 2004 přijala Rada bezpečnosti OSN jednomyslně rezoluci 1540 (2004), v níž se znovu potvrzuje, že šíření zbraní hromadného ničení a jejich nosičů představuje hrozbu pro mezinárodní mír a bezpečnost. Rada bezpečnosti OSN následně přijala rezoluce 1673 (2006), 1810 (2008) a 1977 (2011), v nichž jsou zopakovány cíle rezoluce 1540 (2004) a uvedeno, že Rada bezpečnosti OSN hodlá vyvíjet intenzivnější úsilí za účelem prosazování úplného provádění uvedené rezoluce. Uplatňování úmluvy a provádění rezoluce 1540 (2004) a následných souvisejících rezolucí se vzájemně posilují.
(8)
Dne 22. listopadu 2004 přijala Rada Evropské unie první společnou akci 2004/797/SZBP na podporu činnosti Organizace pro zákaz chemických zbraní (OPCW) v rámci provádění strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení (2). Po uvedené společné akci následovala společná akce Rady 2005/913/SZBP (3), přijatá dne 12. prosince 2005, společná akce Rady 2007/185/SZBP (4), přijatá dne 19. března 2007, rozhodnutí Rady 2009/569/SZBP (5), přijaté dne 27. července 2009, a rozhodnutí Rady 2012/166/SZBP (6), přijaté dne 23. března 2012.
(9)
Dne 8. září 2006 přijalo Valné shromáždění OSN globální strategii pro boj proti terorismu, v níž se členské státy OSN usnesly, že budou mimo jiné provádět veškeré rezoluce Rady bezpečnosti OSN týkající se mezinárodního terorismu a při plnění svých úkolů plně spolupracovat s pomocnými orgány Rady bezpečnosti OSN působícími v oblasti boje proti terorismu. Ve strategii byla OPCW rovněž vyzvána, aby v rámci svého mandátu nadále usilovala o poskytování pomoci státům na vybudování kapacity, jíž se teroristům zabrání v přístupu k chemickým látkám, na zajištění zabezpečení souvisejících zařízení a na účinnou reakci v případě útoku za použití těchto materiálů.
(10)
Dne 2. prosince 2011 přijalo Valné shromáždění OSN konsenzem rezoluci o provádění úmluvy.
(11)
Vzhledem k nadcházející třetí hodnotící konferenci úmluvy, konající se v roce 2013 (dále jen „třetí hodnotící konference“), je vhodné vymezit přístup Unie, kterým se budou její členské státy na této konferenci řídit,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Cílem Evropské unie je posílit Úmluvu o zákazu vývoje, výroby, hromadění zásob a použití chemických zbraní a o jejich zničení a vycházet přitom z pokroku, jehož bylo dosud dosaženo v ničení deklarovaných zásob chemických zbraní a v předcházení jejich opětovnému výskytu, a to i posílením kontrolního režimu úmluvy, lepším prováděním na vnitrostátní úrovni, jakož i prostřednictvím úsilí o dosažení všeobecné platnosti.
2. Unie má za cíl posílit úmluvu i tím, že přizpůsobí provádění úmluvy měnícímu se bezpečnostnímu prostředí a vědecko-technickému pokroku a vyzdvihne, že třetí hodnotící konference by měla poskytnout politickou podporu a obecné vedení pro práci na budoucích prioritách OPCW, která má být vykonána v období mezi zasedáními.
3. Unie předloží na třetí hodnotící konferenci konkrétní návrhy na dosažení cílů stanovených v tomto článku.
Článek 2
Za účelem dosažení cíle stanoveného v článku 1 Unie:
a)
přispěje na třetí hodnotící konferenci k důkladnému hodnocení fungování úmluvy, přičemž zohlední zejména vědecko-technický pokrok, a rovněž přispěje k vybudování pevných základů, které umožní reagovat na výzvy, jimž bude úmluva čelit v budoucnosti;
b)
napomůže k dosažení konsenzu vedoucího k úspěšnému výsledku třetí hodnotící konference a bude prosazovat mimo jiné tyto zásadní otázky:
i)
potvrzení absolutního zákazu chemických zbraní, jak je stanoveno v kritériu obecného účelu,
-
potvrzením toho, že zákazy stanovené úmluvou se vztahují na jakoukoli toxickou chemickou látku, ledaže je určena k účelům, které čl. II odst. 9 nezakazuje, a druhy těchto látek a jejich množství jsou slučitelné s uvedeným účelem, čímž zohlední vědecko-technický pokrok od doby konání druhé hodnotící konference v roce 2008;
-
zdůrazněním povinnosti států, které jsou stranami úmluvy, zohlednit v jejich vnitrostátních prováděcích předpisech a v jejich správní praxi zaměřené na dodržování těchto předpisů kritérium obecného účelu;
ii)
kladení důrazu na to, aby státy, které jsou stranami úmluvy, plně a včas plnily veškeré povinnosti týkající se předkládání prohlášení podle článku III, zejména v souvislosti s chemickými zbraněmi, a to i včetně látek určených k potlačování nepokojů;
iii)
vypracování a provádění cílených a konkrétně zaměřených přístupů vedoucích k dosažení všeobecné platnosti úmluvy prostřednictvím technického sekretariátu úmluvy (dále jen „technický sekretariát“) a v úzké koordinaci a spolupráci se státy, které jsou stranami úmluvy, rovněž s ohledem na skutečnost, že alespoň jeden stát, který není stranou úmluvy (Sýrie), v červenci roku 2012 přiznal, že vlastní chemické zbraně;
iv)
opětovné potvrzení povinnosti států vlastnících chemické zbraně zničit tyto chemické zbraně a uznání dosavadního pokroku při odstraňování chemických zbraní, přičemž
-
vítá úsilí a pokrok států, které vlastní tyto zbraně, v souvislosti se zničením jejich deklarovaných zásob chemických zbraní a vyzdvižením skutečnosti, že jsme na dobré cestě k vytvoření světa bez chemických zbraní;
-
oceňuje úspěchy dosažené při řešení otázky konečných prodloužených lhůt pro zničení chemických zbraní státy vlastnícími tyto zbraně;
-
vyzývá státy vlastnících chemické zbraně, aby co nejdříve završily ničení svých zásob chemických zbraní v souladu s úmluvou a její kontrolní přílohou, jakož i s rozhodnutím šestnáctého zasedání konference smluvních stran týkajícím se otázky konečných prodloužených lhůt pro zničení zbývajících zásob;
-
opakuje, že je důležité, aby technický sekretariát systematicky kontroloval proces ničení, jak je stanoveno v úmluvě a její kontrolní příloze;
-
vyzdvihuje, že je třeba udržovat odborné znalosti a kapacitu pro řešení problematiky chemických zbraní, jakož i starých chemických zbraní a zanechaných chemických zbraní, a zároveň tyto znalosti a kapacity i nadále přizpůsobovat novému bezpečnostnímu prostředí;
v)
posílení kontrolního režimu, pokud jde o činnosti, jež úmluva nezakazuje, za účelem lepšího předcházení opětovnému výskytu chemických zbraní:
-
zdůrazněním povinnosti všech států, které jsou stranami úmluvy, podávat patřičná a včasná prohlášení podle článku VI;
-
prováděním v souladu s dohodnutými pokyny dostatečného množství kontrol podle článku VI s odpovídajícím zeměpisným pokrytím a četností;
-
posilováním významu inspekcí podle článku VI pro účely a cíle úmluvy a zajišťováním účinného výběru míst, mimo jiné i prostřednictvím vyhodnocení výsledků metodiky výběru dočasných „ostatních objektů na výrobu chemických látek“;
-
zlepšováním informačního základu pro průmyslové kontroly, mimo jiné vybízením technického sekretariátu, aby využíval již dostupné informace, včetně informací dobrovolně předložených státy, které jsou stranami úmluvy, a informací z předchozích inspekčních zpráv, jakož i z patřičných veřejně dostupných informací;
-
zdůrazňováním toho, že režimy chemických látek podle úmluvy (dále jen „režimy“) byly navrženy v první řadě pro účely uplatňování různých kontrolních opatření;
-
usilováním o zachování významu režimů s ohledem na vědecko-technický pokrok, mimo jiné posuzováním výhod pravidelného přezkumu režimů mezi hodnotícími konferencemi;
-
dalším prosazováním angažovanosti a spolupůsobení chemického průmyslu a podporováním úsilí vyvíjeného v tomto ohledu technickým sekretariátem;
-
zvážením dodatečných opatření zaměřených na kvalitu a účinnost procesu inspekcí, jako je patřičné zvýšení flexibility a zjednodušení způsobu provádění inspekcí;
-
zajištěním toho, aby byl technický sekretariát schopen během inspekcí průmyslu účinně odebírat vzorky a provádět analýzu;
vi)
neustálé zlepšování vnitrostátních prováděcích opatření a připomínání toho, že důsledné dodržování článku VII je zásadně důležitou podmínkou současné i budoucí účinnosti režimu úmluvy, a to i:
-
přijetím cíleného a konkrétně zaměřeného přístupu, na jehož základě jsou státy, které jsou stranami úmluvy a dosud úmluvu patřičně neprovedly, v tomto ohledu povzbuzovány a je jim poskytována pomoc;
-
nabídkou pomoci státům, které jsou stranami úmluvy a tuto pomoc potřebují; příkladem této pomoci jsou společné akce a rozhodnutí přijaté Radou Evropské unie na podporu činností OPCW;
-
posílením vnitrostátních kontrol vývozu a dovozu, které jsou zapotřebí k tomu, aby se zamezilo nabývání chemických zbraní, a zlepšením schopnosti OPCW napomáhat při zřizování vnitrostátních mechanismů kontroly mezinárodních převodů;
-
prováděním patřičných opatření zaměřených na posílení chemické bezpečnosti a zabezpečení;
-
prozkoumáním případné součinnosti mezi OPCW a dalšími příslušnými mezinárodními organizacemi, pokud jde o podporu při provádění a budování kapacit;
vii)
provádění ustanovení úmluvy týkajících se konzultací, spolupráce a zjišťování skutečností, zejména mechanismu pro inspekce na výzvu, který je i nadále funkčním a užitečným nástrojem kontrolního režimu OPCW, přičemž zdůrazňuje, že státy, které jsou stranami úmluvy, mají zákonné právo požádat o inspekci na výzvu bez předchozí konzultace, a vyzývá k požadovanému využívání mechanismu k objasnění a řešení veškerých otázek týkajících se případného nedodržování ustanovení úmluvy; zdůraznění toho, že v tomto ohledu je důležité, aby technický sekretariát udržoval a dále rozvíjel technické schopnosti a odborné znalosti za účelem provádění inspekcí na výzvu a byl v tomto směru připraven, a toho, že státy, které jsou stranami úmluvy, mají povinnost být neustále připraveny a schopny tyto inspekce přijímat;
viii)
neustálá zřetelná podpora činností OPCW v oblasti pomoci a ochrany, zejména udržování schopností a odborných zkušeností OPCW a posílení kapacity technického sekretariátu a států, které jsou stranami úmluvy, pokud jde o předcházení zneužití či útokům s použitím toxických chemických látek, reakci na ně a zmírnění jejich účinků, zejména:
-
vybízením všech států, které jsou stranami úmluvy, aby podávaly patřičná a včasná prohlášení podle článku X, jak vyžaduje úmluva, a vybízením států, které jsou stranami úmluvy, aby zvýšily nabídky pomoci;
-
zdůrazňováním toho, že je důležité, aby technický sekretariát udržoval své schopnosti a odborné zkušenosti, jakož i zachováním a dalším posílením připravenosti nezbytné k provádění vyšetřování údajného použití chemických zbraní;
-
vyzdvižením toho, že je důležité, aby OPCW neustále podporovala vnitrostátní programy ochrany a aby byla posílena schopnost OPCW zprostředkovávat nabídky odborných znalostí a pomoci;
-
vybízením OPCW, aby napomáhala státům při budování kapacit pro předcházení teroristickým útokům za použití chemických zbraní a pro zmírňování jejich účinků, mimo jiné prostřednictvím poradenství zaměřeného na zvyšování chemické bezpečnosti a zabezpečení;
-
vyzdvižením významu prohloubené spolupráce s regionálními a subregionálními organizacemi, mimo jiné i přispěním k mezinárodnímu úsilí o zřízení regionálních středisek excelence v oblasti pomoci a ochrany, a posouzením možnosti kombinace těchto prvků s úsilím vyvíjeným v rámci článku VII a XI, a to v souladu s rozhodnutím týkajícím se článku XI přijatým na šestnáctém zasedání konference států, které jsou stranami úmluvy;
-
posouzením způsobů, jak posílit schopnost OPCW řešit konfliktní a postkonfliktní situace zahrnující chemické zbraně;
-
požádáním technického sekretariátu, aby prohloubil spolupráci s dalšími příslušnými mezinárodními organizacemi, pokud jde o reakci na mimořádné události související s použitím či hrozbou použití chemických zbraní, mimo jiné v konfliktních a postkonfliktních situacích, a zejména spolupráci s OSN při vyšetřování případného použití chemických zbraní;
ix)
posílení mezinárodní spolupráce v souladu s úmluvou:
-
uvítáním konkrétních a praktických návrhů zohledňujících stávající iniciativy, jako jsou společné akce a rozhodnutí přijaté Radou Evropské unie, a zejména návrhů týkajících se otázek, jako je chemická bezpečnost a zabezpečení chemických látek a nakládání s nimi, v souladu s rozhodnutím týkajícím se článku XI, které bylo přijato na šestnáctém zasedání konference států, které jsou stranami úmluvy;
-
vybízením technického sekretariátu, aby poskytoval konkrétně zaměřenou a udržitelnou technickou pomoc státům, které jsou stranami úmluvy, při plnění jejich vnitrostátních povinností za účelem usnadnění prohloubené mezinárodní spolupráce v oblasti chemie;
-
vybízením technického sekretariátu, aby spolupracoval s dalšími organizacemi a vyhodnotil své programy, aby se zajistilo, že budou mít očekávaný dopad a že zdroje budou maximálně využity;
x)
posílení příspěvku OPCW k celosvětovému úsilí v oblasti boje proti terorismu:
-
pokračováním v činnosti v rámci otevřené pracovní skupiny OPCW pro terorismus a posílením této práce;
-
zdůrazněním důležitosti dodržování povinností podle rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1540 (2004), jakož i ostatních příslušných rezolucí OSN, a zejména vybízením k praktické spolupráci mezi OPCW a příslušnými organizacemi za účelem odvrácení nebezpečí, že chemické zbraně budou získány nebo použity pro účely terorismu, včetně možného přístupu teroristů k materiálům, zařízení a znalostem, které by mohly být použity při vývoji a výrobě chemických zbraní;
-
vyzdvižením toho, že je třeba usilovat o posílení celosvětové chemické bezpečnosti a zabezpečení a vnitrostátních kontrol mezinárodních převodů, a rovněž o poskytování pomoci státům, které jsou stranami úmluvy, při provádění praktických a cílených opatření, jež by zároveň mohla přispět k prohloubení spolupráce v oblasti mírového užití chemie i pomoci a ochrany.
Článek 3
Opatření přijatá Unií pro účely článku 2 zahrnují:
a)
v případě potřeby demarše:
i)
za účelem podpory všeobecného přistoupení k úmluvě;
ii)
za účelem podpory účinného vnitrostátního provádění úmluvy státy, které jsou stranami úmluvy;
iii)
s cílem naléhavě vyzvat státy, které jsou stranami úmluvy, aby podporovaly účinné a úplné hodnocení úmluvy a účastnily se jej, a znovu tak potvrdily svůj závazek vyplývající z této základní mezinárodní normy proti chemickým zbraním;
iv)
za účelem prosazení návrhů podle článku 2, jejichž cílem je další posílení úmluvy;
b)
prohlášení a pracovní dokumenty vypracované během příprav na třetí hodnotící konferenci a v jejím průběhu, které mají posoudit státy, které jsou stranami úmluvy.
Článek 4
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
V Bruselu dne 19. listopadu 2012.
DECIZIA 2012/712/PESC A CONSILIULUI
din 19 noiembrie 2012
referitoare la conferința de examinare a Convenției privind interzicerea dezvoltării, producerii, stocării și folosirii armelor chimice și distrugerea acestora (CWC) din 2013
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 29 și articolul 31 alineatul (1),
întrucât:
(1)
La 29 aprilie 1997 a intrat în vigoare Convenția privind interzicerea dezvoltării, producerii, stocării și folosirii armelor chimice și distrugerea acestora (CWC). CWC urmărește eliminarea unei întregi categorii de arme de distrugere în masă, prin interzicerea dezvoltării, producerii, achiziționării, stocării, conservării, transferului sau folosirii armelor chimice.
(2)
Uniunea consideră CWC drept un element esențial al cadrului privind neproliferarea și dezarmarea și drept un instrument unic de dezarmare și neproliferare, a cărui integritate și aplicare strictă trebuie garantate pe deplin. Toate statele membre ale UE sunt state părți la CWC.
(3)
De asemenea, Uniunea consideră că CWC s-a dovedit a fi un instrument extrem de eficient deoarece s-a obținut o aderare cvasiuniversală, iar statele deținătoare au distrus deja o mare parte din depozitele lor de arme chimice. În același timp și deși distrugerea rămâne o prioritate pentru Organizația pentru Interzicerea Armelor Chimice (OIAC) instituită în temeiul CWC, apar noi provocări și amenințări față de care OIAC trebuie să se adapteze pentru a păstra și apăra integritatea CWC.
(4)
Uniunea consideră, de asemenea, că o relație sistematică strânsă a OIAC cu societatea civilă, inclusiv înaintea și în timpul conferinței de examinare, este benefică pentru activitatea OIAC.
(5)
La 17 noiembrie 2003, Consiliul Uniunii Europene a adoptat Poziția comună 2003/805/PESC privind universalizarea și consolidarea acordurilor multilaterale în domeniul neproliferării armelor de distrugere în masă și a vectorilor acestora (1). În temeiul acelei poziții comune, CWC constituie unul dintre respectivele acorduri multilaterale.
(6)
La 12 decembrie 2003, Consiliul European a adoptat Strategia UE împotriva proliferării armelor de distrugere în masă, care reafirmă angajamentul Uniunii față de sistemul de tratate multilaterale și subliniază, între altele, rolul crucial al CWC și al OIAC în crearea unei lumi fără arme chimice.
(7)
La 28 aprilie 2004, Consiliul de Securitate al Organizației Națiunilor Unite a adoptat în unanimitate Rezoluția 1540 (2004), care reafirmă faptul că proliferarea armelor de distrugere în masă și a vectorilor acestora reprezintă o amenințare la adresa păcii și a securității internaționale. Ulterior, Consiliul de Securitate a adoptat Rezoluțiile 1673 (2006), 1810 (2008) și 1977 (2011) care au reiterat obiectivele Rezoluției 1540 (2004) și au exprimat interesul Consiliului de Securitate pentru intensificarea eforturilor sale de promovare a punerii în aplicare depline a rezoluției respective. Punerea în aplicare a CWC și punerea în aplicare a Rezoluției 1540 (2004) și a rezoluțiilor ulterioare conexe se consolidează reciproc.
(8)
La 22 noiembrie 2004, Consiliul Uniunii Europene a adoptat prima Acțiune comună 2004/797/PESC privind sprijinirea activităților OIAC în cadrul punerii în aplicare a Strategiei UE împotriva proliferării armelor de distrugere în masă (2). Acea acțiune comună a fost urmată de Acțiunea comună 2005/913/PESC a Consiliului (3), adoptată la 12 decembrie 2005, de Acțiunea comună 2007/185/PESC a Consiliului (4), adoptată la 19 martie 2007, de Decizia 2009/569/PESC a Consiliului (5), adoptată la 27 iulie 2009, și de Decizia 2012/166/PESC a Consiliului (6), adoptată la 23 martie 2012.
(9)
La 8 septembrie 2006, Adunarea generală a ONU a adoptat Strategia globală de combatere a terorismului prin care statele membre ale ONU s-au angajat, între altele, să pună în aplicare toate rezoluțiile Consiliului de Securitate al ONU legate de terorismul internațional și să coopereze pe deplin în îndeplinirea sarcinilor lor cu organismele subsidiare ale Consiliului de Securitate în materie de combatere a terorismului. Strategia a încurajat, de asemenea, OIAC să își continue eforturile, în limitele mandatului său, de sprijinire a statelor în consolidarea capacităților de prevenire a accesului teroriștilor la materiale chimice, de a asigura securitatea instalațiilor conexe și de a răspunde eficient în cazul unui atac în care sunt utilizate astfel de materiale.
(10)
La 2 decembrie 2011, Adunarea generală a ONU a adoptat prin consens o rezoluție referitoare la punerea în aplicare a CWC.
(11)
În vederea celei de a treia conferințe de examinare a CWC din 2013 („a treia conferință de examinare”), este oportun să se definească abordarea Uniunii care va orienta statele sale membre în cadrul acelei conferințe,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
(1) Obiectivul Uniunii Europene este consolidarea Convenției privind interzicerea dezvoltării, producerii, stocării și folosirii armelor chimice și distrugerea acestora (CWC) pe baza progreselor înregistrate până acum în distrugerea depozitelor declarate de arme chimice și prevenirea reapariției acestora, între altele prin consolidarea regimului de verificare al CWC, prin îmbunătățirea punerii în aplicare la nivel național, precum și prin eforturi în direcția atingerii universalității.
(2) Uniunea urmărește consolidarea CWC de asemenea prin adaptarea punerii sale în aplicare din perspectiva mediului de securitate în schimbare și a evoluțiilor din știință și tehnologie și prin sublinierea faptului că cea de a treia conferință de examinare ar trebui să acorde sprijin politic și orientări generale pentru activitatea care urmează să fie întreprinsă în perioada dintre sesiuni cu privire la prioritățile viitoare ale OIAC.
(3) În vederea atingerii obiectivului prevăzut în prezentul articol, Uniunea înaintează propuneri concrete pentru cea de a treia conferință de examinare.
Articolul 2
Pentru realizarea obiectivului stabilit la articolul 1, Uniunea:
(a)
contribuie la examinarea integrală a funcționării CWC în cadrul celei de a treia conferințe de examinare, ținând seama în special de evoluțiile științifice și tehnologice, precum și la clădirea unei baze solide pentru abordarea provocărilor cu care se va confrunta CWC în viitor;
(b)
ajută la obținerea unui consens pentru a permite succesul celei de a treia conferințe de examinare și promovează, între altele, următoarele chestiuni esențiale:
(i)
reafirmarea caracterului global al interzicerii armelor chimice, astfel cum este stabilit în Criteriul general al întrebuințării, prin:
-
reconfirmarea faptului că interdicțiile prevăzute de CWC se aplică oricăror produse chimice toxice, cu excepția celor care sunt întrebuințate în scopuri care nu sunt interzise de articolul II alineatul (9), cu condiția ca tipurile și cantitățile acestor produse să corespundă acestor întrebuințări, luându-se astfel în considerare toate progresele științifice și tehnologice ulterioare celei de a doua conferințe de examinare din 2008;
-
sublinierea obligației statelor părți de a reflecta Criteriul general al întrebuințării în legislația lor națională de punere în aplicare și în practica administrativă de aplicare;
(ii)
sublinierea punerii în aplicare depline și la timp de către statele părți a tuturor obligațiilor de declarare în temeiul articolului III, în special cele legate de armele chimice, inclusiv cele legate de substanțele folosite pentru menținerea ordinii publice;
(iii)
elaborarea și punerea în aplicare de către Secretariatul tehnic al CWC („Secretariatul tehnic”) a unor abordări concentrate și personalizate referitoare la atingerea universalității CWC, în strânsă coordonare și cooperare cu statele părți, dat fiind faptul, de asemenea, că cel puțin un stat care nu este parte la CWC, și anume Siria, a recunoscut în iulie 2012 că deține arme chimice;
(iv)
reafirmarea obligației statelor deținătoare de arme chimice de a își distruge armele chimice și recunoașterea realizărilor de până acum în eliminarea armelor chimice prin:
-
salutarea eforturilor întreprinse și a progreselor înregistrate de statele deținătoare în distrugerea depozitelor lor declarate și evidențierea faptului că s-au înregistrat deja progrese însemnate pe drumul către o lume fără arme chimice;
-
recunoașterea succesului abordării chestiunii termenelor prelungite finale pentru distrugerea armelor chimice de către statele deținătoare;
-
solicitarea adresată statelor deținătoare de arme chimice de a finaliza distrugerea depozitelor lor de arme chimice în cel mai scurt timp cu putință în conformitate cu CWC și cu anexa sa privind verificarea, precum și cu decizia celei de a șaisprezecea sesiuni a Conferinței statelor părți cu privire la chestiunea termenului prelungit final pentru distrugerea depozitelor rămase;
-
reiterarea importanței verificării sistematice a distrugerii de către Secretariatul tehnic, astfel cum prevede CWC și anexa sa privind verificarea;
-
sublinierea faptului că, deși ar trebui menținute experiența și capacitatea de a gestiona arme chimice, precum și arme chimice abandonate sau vechi, OIAC trebuie, de asemenea, să își continue adaptarea la noul mediu de securitate;
(v)
consolidarea regimului de verificare cu privire la activitățile care nu sunt interzise în temeiul CWC, în vederea consolidării prevenirii reapariției armelor chimice prin:
-
sublinierea obligației tuturor statelor părți de a prezenta declarații corespunzătoare și la timp în temeiul articolului VI;
-
desfășurarea unui număr suficient de inspecții în temeiul articolului VI, cu acoperire geografică și frecvență corespunzătoare, în conformitate cu orientările convenite;
-
sporirea relevanței inspecțiilor în temeiul articolului VI față de obiectul și scopul CWC și asigurarea selecției eficiente a siturilor, inclusiv prin evaluarea rezultatelor metodologiei provizorii de selecție a siturilor pentru alte instalații de producție chimică (AIPC);
-
îmbunătățirea bazei de informații pentru verificarea sectorului industrial, între altele prin încurajarea Secretariatului tehnic să utilizeze informațiile deja disponibile, inclusiv informațiile transmise voluntar de către statele părți și informațiile din rapoartele inspecțiilor anterioare, precum și informațiile publice corespunzătoare;
-
sublinierea faptului că listele de produse chimice („listele”) au fost elaborate în principal pentru aplicarea diferitelor măsuri de verificare;
-
acționarea cu privire la eforturi de menținere a pertinenței listelor din perspectiva evoluțiilor din știință și tehnologie, între altele prin examinarea avantajelor examinării periodice a listelor între conferințele de examinare;
-
promovarea în continuare a implicării și interacțiunii cu industria chimică și sprijinirea eforturilor Secretariatului tehnic în acea direcție;
-
examinarea posibilității de a adopta măsuri suplimentare în materie de calitate și eficiență pentru procesul de inspecție, cum ar fi creșteri corespunzătoare ale flexibilității și simplificării desfășurării inspecțiilor;
-
asigurarea capacității Secretariatului tehnic de a realiza eșantionări și analize eficiente în timpul inspecțiilor efectuate în sectorul industrial;
(vi)
îmbunătățirea continuă a măsurilor naționale de punere în aplicare și reafirmarea faptului că respectarea deplină a articolului VII este un factor vital pentru eficiența prezentă și viitoare a regimului CWC, inclusiv prin:
-
adoptarea unei abordări orientate și personalizate pentru încurajarea și asistarea statelor părți care nu au pus încă în aplicare CWC în mod corespunzător;
-
oferirea de asistență statelor părți solicitante, conform exemplului oferit de acțiunile comune și deciziile adoptate de Consiliul Uniunii Europene în sprijinul activităților OIAC;
-
consolidarea controalelor naționale ale exporturilor și importurilor, care sunt cerute pentru prevenirea achiziționării de arme chimice și pentru îmbunătățirea capacității OIAC de a sprijini instituirea unor mecanisme naționale de control al transferurilor internaționale;
-
punerea în aplicare a măsurilor corespunzătoare pentru sporirea siguranței și securității chimice;
-
analizarea sinergiilor potențiale dintre OIAC și alte organizații internaționale relevante în ceea ce privește sprijinirea punerii în aplicare și consolidarea capacităților;
(vii)
punerea în aplicare a dispozițiilor CWC referitoare la consultări, cooperare și anchete, în special mecanismul inspecțiilor la cerere care rămâne un instrument viabil și utilizabil al regimului de verificare al OIAC, subliniind dreptul legal al statelor părți de a solicita o inspecție la cerere fără consultare prealabilă și încurajând utilizarea mecanismului după cum este cazul pentru clarificarea și soluționarea oricăror chestiuni referitoare la o posibilă nerespectare a CWC; din acest punct de vedere, sublinierea importanței menținerii și dezvoltării în continuare de către Secretariatul tehnic a capacităților tehnice, a experienței și a pregătirii necesare pentru desfășurarea inspecțiilor la cerere, precum și a obligației statelor părți de a fi pregătite permanent pentru a se supune unor inspecții la cerere;
(viii)
sprijinul puternic susținut pentru activitățile OIAC legate de asistență și protecție, în special menținerea capacităților și a experienței OIAC și sporirea capacității Secretariatului tehnic și a statelor părți de a preveni și atenua utilizarea abuzivă sau atacurile care implică produse chimice toxice și de a reacționa față de acestea, în special prin:
-
încurajarea tuturor statelor părți să prezinte declarații corespunzătoare și în timp util în temeiul articolului X, după cum prevede CWC, precum și încurajarea statelor părți să sporească oferta de asistență;
-
sublinierea importanței menținerii de către Secretariatul tehnic a capacităților și a experienței sale, precum și menținerea și dezvoltarea în continuare a pregătirii necesare pentru desfășurarea anchetelor în cazuri de pretinsă utilizare;
-
sublinierea importanței sprijinului permanent al OIAC pentru programele naționale de protecție și a consolidării capacității OIAC de a mijloci ofertele de expertiză și asistență;
-
încurajarea OIAC să asiste statele în consolidarea capacităților de prevenire și de atenuare a atacurilor teroriste care utilizează arme chimice, între altele prin consiliere cu privire la sporirea siguranței și securității chimice;
-
sublinierea importanței cooperării consolidate cu organizațiile regionale și subregionale, inclusiv prin participarea la eforturile internaționale privind crearea centrelor regionale de excelență pentru asistență și protecție, și analizarea posibilității de combinare a acestei cooperări cu eforturile în temeiul articolului VII și al articolului XI, în conformitate cu decizia privind articolul XI luată de către cea de a șaisprezecea sesiune a Conferinței statelor părți;
-
examinarea modalităților de consolidare a capacității OIAC de a gestiona situații de conflict și postconflict care implică arme chimice;
-
solicitarea adresată Secretariatului tehnic de a își consolida cooperarea cu alte organizații internaționale relevante cu privire la răspunsul în situații de urgență în caz de utilizare a armelor chimice sau de amenințare cu utilizarea acestora, inclusiv în situații de conflict și postconflict, în special cu privire la cooperarea cu ONU în materie de anchetare a utilizării posibile a armelor chimice;
(ix)
încurajarea cooperării internaționale în conformitate cu convenția prin:
-
salutarea propunerilor concrete și practice care țin seama de inițiativele existente, astfel cum sunt exemplificate de acțiunile comune și de deciziile Consiliului Uniunii Europene, în special propunerile referitoare la chestiuni precum siguranța și securitatea chimice și gestionarea produselor chimice, în conformitate cu decizia privind articolul XI luată în cadrul celei de a șaisprezecea sesiuni a Conferinței statelor părți;
-
încurajarea Secretariatului tehnic să asiste statele părți în punerea în aplicare a obligațiilor lor naționale prin asistență tehnică personalizată și durabilă, în scopul facilitării cooperării internaționale consolidate în domeniul chimiei;
-
încurajarea Secretariatului tehnic să acționeze în colaborare cu alte organizații și să își evalueze programele pentru a asigura că acestea au impactul dorit și că resursele sunt maximizate;
(x)
sporirea contribuției OIAC la eforturile globale de combatere a terorismului prin:
-
continuarea și intensificarea activității Grupului de lucru deschis privind terorismul din cadrul OIAC;
-
evidențierea respectării obligațiilor care decurg din Rezoluția 1540 (2004) a Consiliului de Securitate al ONU, precum și din alte rezoluții ONU relevante, în special pentru a solicita cooperare practică între OIAC și organizațiile relevante, în scopul evitării riscului achiziționării sau al utilizării armelor chimice în scopuri teroriste, inclusiv a accesului posibil al teroriștilor la materiale, echipamente și cunoștințe care ar putea fi utilizate pentru dezvoltarea și producerea armelor chimice;
-
sublinierea necesității acționării în direcția consolidării siguranței și securității chimice globale și a controlului național al transferurilor internaționale, inclusiv asistarea statelor părți în punerea în aplicare a măsurilor practice și orientate care ar putea contribui, în același timp, la consolidarea cooperării cu privire la utilizările chimiei în scopuri pașnice și la asistență și protecție.
Articolul 3
Acțiunea desfășurată de Uniune în sensul articolului 2 cuprinde:
(a)
dacă este cazul, demersuri:
(i)
în vederea promovării aderării universale la CWC;
(ii)
pentru promovarea punerii efective în aplicare la nivel național a CWC de către statele părți;
(iii)
pentru stimularea statelor părți să sprijine și să participe la o examinare eficace și completă a CWC, reiterând astfel angajamentul lor față de acest instrument internațional fundamental de luptă împotriva armelor chimice;
(iv)
pentru promovarea propunerilor de la articolul 2 care vizează consolidarea în continuare a CWC;
(b)
declarații și documente de lucru înaintea și în timpul celei de a treia conferințe de examinare spre examinare de către statele părți.
Articolul 4
Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
Adoptată la Bruxelles, 19 noiembrie 2012.