PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1247/2012
ze dne 19. prosince 2012,
kterým se stanoví prováděcí technické normy, pokud jde o formát a četnost vykazování obchodů do registrů obchodních údajů podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (2), a zejména na čl. 9 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
S cílem zabránit nejednotnostem by se měly na všechny údaje zasílané do registrů obchodních údajů podle článku 9 nařízení (EU) č. 648/2012 vztahovat stejná pravidla, normy a formáty týkající se všech registrů obchodních údajů, všech protistran a všech druhů derivátů. Pro popis derivátového obchodu by se proto měl použít specifický soubor údajů.
(2)
Vzhledem k tomu, že OTC deriváty obvykle nelze jednoznačně identifikovat podle existujících kódů, které se běžně používají na finančních trzích, jako jsou mezinárodní identifikační čísla cenných papírů (ISIN) ani popsat pomocí kódu ISO klasifikace finančních nástrojů, je třeba vypracovat nový a univerzální způsob identifikace. Je-li k dispozici specifický identifikační kód produktu, který splňuje zásady specifičnosti, neutrality, spolehlivosti, otevřeného zdroje, přizpůsobitelnosti, přístupnosti, dostupnosti za přiměřenou cenu, je nabízen v odpovídajícím rámci řízení a je přijat pro používání v EU, měl by se použít. Není-li k dispozici specifický identifikační kód produktu splňující tyto požadavky, měla by se použít prozatímní taxonomie.
(3)
Podkladový nástroj by měl být identifikován jednotným identifikačním kódem, avšak v současné době na trhu neexistuje žádný běžně používaný standardizovaný kód k identifikaci podkladového nástroje v koši. Protistrany by proto měly přinejmenším uvést, že podkladovým nástrojem je koš, a tam, kde je to možné, použít kódy ISIN pro standardizované indexy.
(4)
Aby byla zajištěna provázanost, měly by být všechny strany derivátové smlouvy identifikovány specifickým kódem. K identifikaci všech finančních a nefinančních smluvních stran, makléřů, ústředních protistran a beneficiárních vlastníků by se měl použít, jakmile bude k dispozici, celosvětový identifikační kód právnické osoby nebo prozatímní identifikační kód subjektu definovaný v rámci řízení, který je v souladu s doporučeními Rady pro finanční stabilitu týkajícími se požadavků na údaje a je přijat pro používání v EU, zejména s cílem zajistit provázanost s Výborem pro platební a vypořádací systémy (CPSS) a zprávou Mezinárodní organizace komisí pro cenné papíry (IOSCO) o vykazování údajů o OTC derivátech a požadavcích na jejich agregaci, která popisuje identifikační kódy právnických osob jako nástroj pro agregaci údajů. V případě obchodování na účet klientů by beneficiární vlastníci měli být identifikováni jako jednotlivci nebo subjekty, jejichž jménem byla smlouva uzavřena.
(5)
Měl by se zohlednit přístup používaný v třetích zemích a také přístup samotných registrů obchodních údajů, když zahajují svou činnost. S cílem zajistit nákladově efektivní řešení pro protistrany a zmírnit operační riziko pro registry obchodních údajů by proto datum zahájení vykazování mělo zahrnovat data zavedení různých kategorií derivátů, počínaje nejstandardizovanějšími kategoriemi a následně rozšířením na další kategorie. Derivátové smlouvy, které byly uzavřeny před datem, k datu nebo po datu vstupu nařízení (EU) č. 648/2012 v platnost, jež nezůstaly nevypořádány ke dni nebo po datu zahájení vykazování, nemají pro regulatorní účely zásadní význam. Podle čl. 9 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 648/2012 se na ně však vztahuje oznamovací povinnost. Aby však byl v uvedených případech zajištěn efektivní a přiměřený režim vykazování a byly zohledněny obtíže při opětovném zjišťování údajů týkajících se ukončených smluv, měla by být na takové vykazování ponechána delší lhůta.
(6)
Toto nařízení vychází z návrhu prováděcích technických norem předložených Komisi Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy.
(7)
Postupem podle článku 15 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy) (3) vedl Evropský orgán pro cenné papíry a trhy otevřené veřejné konzultace o návrzích prováděcích technických norem, provedl analýzu potenciálních souvisejících nákladů a přínosů a vyžádal si stanovisko skupiny subjektů působících v oblasti cenných papírů a trhů Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy zřízené v souladu s článkem 37 uvedeného nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Formát vykazování derivátových smluv
Informace obsažené ve zprávě podle článku 9 nařízení (EU) č. 648/2012 se poskytují ve formátu stanoveném v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Četnost vykazování derivátových smluv
U smluv vykazovaných do registru obchodních údajů se v případech stanovených v čl. 11 odst. 2 nařízení (EU) č. 648/2012 provádí tržní přeceňování nebo ocenění podle modelu denně. Veškeré další náležitosti, které se vykazují, stanovené v příloze tohoto nařízení a v příloze aktu v přenesené pravomoci, pokud jde o regulační technické normy, které blíže určují minimální náležitosti údajů, jež se mají vykazovat do registru obchodních údajů podle čl. 9 odst. 5 nařízení (EU) č. 648/2012, se vykazují tak, jak k nim dochází, a s ohledem na lhůtu podle článku 9 nařízení (EU) č. 648/2012, zejména pokud jde o uzavření, změnu nebo ukončení smlouvy.
Článek 3
Identifikace protistran a ostatních subjektů
1. Ve zprávě se použije identifikační kód právnické osoby, který umožní identifikovat:
a)
beneficiárního vlastníka, který je právnickou osobou;
b)
makléře;
c)
ústřední protistranu;
d)
beneficiárního vlastníka, který je členem clearingového systému a je právnickou osobou;
e)
protistranu, která je právnickou osobou;
f)
předkládající subjekt.
2. Není-li k dispozici identifikační kód právnické osoby, zpráva musí obsahovat prozatímní identifikační kód definovaný na úrovni Unie, který je:
a)
specifický;
b)
neutrální;
c)
spolehlivý,
d)
otevřeným zdrojem;
e)
přizpůsobitelný;
f)
přístupný;
g)
dostupný za přiměřenou cenu;
h)
podléhá odpovídajícímu rámci řízení.
3. Není-li k dispozici identifikační kód právnické osoby ani prozatímní identifikační kód subjektu, ve zprávě se použije, pokud je k dispozici, identifikační kód společnosti podle normy ISO 9362.
Článek 4
Identifikace derivátů
1. Ve zprávě je derivátová smlouva identifikována pomocí specifického identifikačního kódu produktu, který je:
a)
specifický;
b)
neutrální;
c)
spolehlivý;
d)
otevřeným zdrojem;
e)
přizpůsobitelný;
f)
přístupný;
g)
dostupný za přiměřenou cenu;
h)
podléhá odpovídajícímu rámci řízení.
2. Neexistuje-li specifický identifikační kód produktu, derivátová smlouva se ve zprávě identifikuje pomocí kombinace přiděleného kódu ISO 6166 ISIN nebo identifikačního kódu alternativního nástroje s odpovídajícím kódem ISO 10962 klasifikace finančních nástrojů.
3. Není-li k dispozici kombinace uvedená v odstavci 2, druh derivátu se určí podle níže uvedeného:
a)
kategorie derivátu se určí jako jedna z těchto kategorií:
i)
komoditní deriváty;
ii)
úvěrové deriváty;
iii)
měnové deriváty;
iv)
akciové deriváty;
v)
úrokové deriváty;
vi)
ostatní.
b)
druh derivátu se určí jako jeden z těchto druhů:
i)
rozdílové smlouvy;
ii)
dohody o úrokové míře;
iii)
forwardy;
iv)
futures;
v)
opce;
vi)
swapy;
vii)
ostatní.
c)
V případě derivátů, které nespadají do konkrétní kategorie derivátů nebo konkrétního druhu derivátů, se ve zprávě objeví kategorie derivátu nebo druh derivátu, na níž nebo na němž se protistrany dohodnou, že se mu derivátová smlouva nejvíce podobá.
Článek 5
Datum zahájení vykazování
1. Úvěrové derivátové a úrokové derivátové smlouvy se vykazují:
a)
do 1. července 2013, pokud byl registr obchodních údajů pro uvedenou konkrétní kategorii derivátů zaregistrován podle článku 55 nařízení (EU) č. 648/2012 před 1. dubnem 2013;
b)
90 dnů po registraci registru obchodních údajů pro konkrétní kategorii derivátů podle článku 55 nařízení (EU) č. 648/2012, pokud nebyl do 1. dubna 2013 pro uvedenou konkrétní kategorii derivátů zaregistrován registr obchodních údajů;
c)
do 1. července 2015, pokud nebyl registr obchodních údajů pro uvedenou konkrétní kategorii derivátů zaregistrován podle článku 55 nařízení (EU) č. 648/2012 do 1. července 2015. Oznamovací povinnost začne k tomuto datu a smlouvy se vykazují Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy podle čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení, dokud nebude pro uvedenou konkrétní kategorii derivátů zaregistrován registr obchodních údajů.
2. Derivátové smlouvy neuvedené v odstavci 1 se vykazují:
a)
do 1. ledna 2014, pokud byl pro uvedenou konkrétní kategorii derivátů zaregistrován registr obchodních údajů podle článku 55 nařízení (EU) č. 648/2012 před 1. říjnem 2013;
b)
90 dnů po registraci registru obchodních údajů pro konkrétní kategorii derivátů podle článku 55 nařízení (EU) č. 648/2012, pokud nebyl registr obchodních údajů pro uvedenou konkrétní kategorii derivátů zaregistrován do 1. října 2013;
c)
do 1. července 2015, pokud nebyl registr obchodních údajů pro uvedenou konkrétní kategorii derivátů zaregistrován podle článku 55 nařízení (EU) č. 648/2012 do 1. července 2015. Oznamovací povinnost začne k tomuto datu a smlouvy se vykazují Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy podle čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení, dokud nebude pro uvedenou konkrétní kategorii derivátů zaregistrován registr obchodních údajů.
3. Derivátové smlouvy, které byly ke dni 16. srpna 2012 nevypořádány a stále nejsou vypořádány ke dni zahájení vykazování, se do registru obchodních údajů vykáží do 90 dnů od data zahájení vykazování pro konkrétní kategorii derivátů.
4. Derivátové smlouvy, které:
a)
byly uzavřeny před 16. srpnem 2012 a zůstaly k 16. srpnu 2012 nevypořádány, nebo
b)
byly uzavřeny k 16. srpnu 2012 nebo po tomto datu
a ke dni zahájení vykazování nebo po něm nezůstaly nevypořádány, se vykazují do registru obchodních údajů do tří let od data zahájení vykazování pro konkrétní kategorii derivátů.
5. Datum zahájení vykazování se prodlouží o 180 dnů pro vykazování informací uvedených v článku 3 aktu v přenesené pravomoci, pokud jde o regulační technické normy, které blíže určují minimální náležitosti údajů, které se mají vykazovat do registru obchodních údajů podle čl. 9 odst. 5 nařízení (EU) č. 648/2012.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. prosince 2012.
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 1247/2012 AL COMISIEI
din 19 decembrie 2012
de stabilire a unor standarde tehnice de punere în aplicare în ceea ce privește formatul și frecvența rapoartelor de tranzacție transmise către registrele centrale de tranzacții în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind instrumentele financiare derivate extrabursiere, contrapărțile centrale și registrele centrale de tranzacții
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere avizul Băncii Centrale Europene (1),
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind instrumentele financiare derivate extrabursiere, contrapărțile centrale și registrele centrale de tranzacții (2), în special articolul 9 alineatul (6),
întrucât:
(1)
Pentru a evita inconsecvențele, toate datele transmise către registrele centrale de tranzacții în conformitate cu articolul 9 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012 ar trebui să respecte aceleași norme, standarde și formate pentru toate registrele centrale de tranzacții, toate contrapărțile și toate tipurile de instrumente financiare derivate. Prin urmare, pentru descrierea tranzacțiilor cu instrumente financiare derivate ar trebui utilizat un set de date unic.
(2)
Întrucât instrumentele derivate extrabursiere nu pot fi, de obicei, nici identificate în mod unic prin coduri existente utilizate pe scară largă pe piețele financiare, cum ar fi numărul internațional de identificare a valorilor mobiliare (ISIN), nici descrise prin utilizarea codului ISO de clasificare a instrumentelor financiare (CFI), este nevoie să fie creată o metodă de identificare nouă și universală. În cazul în care este disponibil un identificator unic de produs (UPI) care respectă principiile de a fi unic, neutru, fiabil, cu sursă deschisă, scalabil și accesibil, are un cost rezonabil, este oferit într-un cadru de guvernanță adecvat și este adoptat pentru a fi utilizat la nivelul UE, acesta ar trebui utilizat. Dacă nu este disponibil un identificator unic de produs care îndeplinește aceste cerințe, ar trebui utilizată o taxonomie interimară.
(3)
Activul suport ar trebui identificat prin utilizarea unui identificator unic, dar în prezent nu există niciun cod standardizat la nivelul întregii piețe pentru identificarea activului suport din cadrul unui coș. Prin urmare, contrapărțile ar trebui să aibă obligația de a indica cel puțin că activul suport este un coș și să utilizeze codurile ISIN pentru indici standardizați în cazul în care este posibil.
(4)
Pentru a se asigura consecvența, toate părțile la un contract derivat ar trebui identificate printr-un cod unic. Un identificator global al entităților juridice sau un identificator interimar al entităților, care urmează să fie definit în temeiul unui cadru de guvernanță compatibil cu recomandările Consiliului pentru Stabilitate Financiară referitoare la cerințele privind datele și care este adoptat pentru a fi utilizat în UE ar trebui utilizat pentru identificarea tuturor contrapărților financiare și nefinanciare, a brokerilor, a contrapărților centrale și a beneficiarilor odată ce este disponibil, în special pentru a asigura coerența cu raportul Comitetului pentru sisteme de plăți și decontări (CPSS) și al Organizației Internaționale a Reglementatorilor de Valori Mobiliare (IOSCO) privind Cerințele în materie de raportare și agregare a datelor referitoare la instrumentele financiare derivate extrabursiere, care descrie identificatorii entităților juridice ca instrumente de agregare a datelor. În cazul tranzacțiilor prin reprezentare, beneficiarii ar trebui să fie identificați sub forma persoanei sau a entității în numele căreia a fost încheiat contractul.
(5)
Ar trebui ținut cont de abordarea utilizată în țări terțe și de către registrele centrale de tranzacții în momentul în care își încep operațiunile. Prin urmare, pentru a asigura o soluție eficientă din punct de vedere economic pentru contrapărți și pentru a atenua riscul operațional pentru registrele centrale de tranzacții, data de începere a raportării ar trebui să includă date care beneficiază de un regim tranzitoriu pentru diversele clase de instrumente financiare derivate, începând cu clasele de active cele mai standardizate și extinzându-se ulterior la celelalte clase. Contractele derivate care au fost încheiate înainte de, la data sau după data intrării în vigoare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 și care nu sunt în derulare la începerea sau după începerea perioadei de raportare nu au o importanță semnificativă în scopuri de reglementare. Totuși, acestea trebuie să facă obiectul raportării în conformitate cu articolul 9 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 648/2012. Pentru a asigura un sistem de raportare eficient și proporțional în aceste cazuri și luând în considerare dificultățile în materie de refacere a datelor contractelor reziliate, pentru astfel de raportări ar trebui acordat un termen mai lung.
(6)
Prezentul regulament se bazează pe proiectele de standarde tehnice de punere în aplicare transmise Comisiei de Autoritatea europeană pentru valori mobiliare și piețe (denumită în continuare „AEVMP”).
(7)
În conformitate cu articolul 15 din Regulamentul (UE) nr. 1095/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea europeană pentru valori mobiliare și piețe) (3), AEVMP a organizat consultări publice deschise cu privire la aceste proiecte de standarde tehnice de punere în aplicare, a analizat potențialele costuri și beneficii aferente și a solicitat avizul Grupului părților interesate din domeniul valorilor mobiliare și piețelor din cadrul AEVMP, înființat în conformitate cu articolul 37 din regulamentul respectiv,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Formatul rapoartelor privind contractele derivate
Informațiile conținute de rapoartele transmise în conformitate cu articolul 9 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012 trebuie furnizate în formatul indicat în anexa la prezentul regulament.
Articolul 2
Frecvența rapoartelor privind contractele derivate
Evaluarea la prețul de piață sau în funcție de un model a contractelor raportate către un registru central de tranzacții se efectuează zilnic, în cazul în care acest lucru este prevăzut la articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 648/2012. Orice alte elemente de raportare prevăzute în anexa la prezentul regulament și în anexa la actul delegat în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare prin care se precizează nivelul minim de detaliere a datelor care trebuie raportate către registrele centrale de tranzacții conform articolului 9 alineatul (5) din Regulamentul (UE) nr. 648/2012 se raportează pe măsură ce se produc și ținând cont de limita de timp prevăzută la articolul 9 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012, în special în ceea ce privește încheierea, modificarea sau încetarea unui contract.
Articolul 3
Identificarea contrapărților și a altor entități
1. Un raport utilizează un identificator al entității juridice pentru a identifica:
(a)
un beneficiar care este o persoană juridică;
(b)
o entitate de brokeraj;
(c)
o CPC;
(d)
un membru compensator care este o persoană juridică;
(e)
o contraparte care este o persoană juridică;
(f)
o entitate care transmite raportul.
2. În cazul în care nu este disponibil un identificator al entității juridice, raportul include un identificator interimar al entității definit la nivelul Uniunii, care este:
(a)
unic;
(b)
neutru;
(c)
fiabil;
(d)
cu sursă deschisă;
(e)
scalabil;
(f)
accesibil;
(g)
disponibil la un cost rezonabil;
(h)
supus unui cadru de guvernanță adecvat.
3. În cazul în care nu este disponibil nici un identificator al entității juridice, nici un identificator interimar al entității, raportul trebuie să utilizeze un cod de identificare a entității (BIC) care se conformează standardului ISO 9362, dacă acesta există.
Articolul 4
Identificarea instrumentelor financiare derivate
1. Un raport identifică un contract derivat prin utilizarea unui identificator unic de produs care este:
(a)
unic;
(b)
neutru;
(c)
fiabil;
(d)
cu sursă deschisă;
(e)
scalabil;
(f)
accesibil;
(g)
disponibil la un cost rezonabil;
(h)
supus unui cadru de guvernanță adecvat.
2. În cazul în care nu există un identificator unic de produs, un contract derivat este identificat în raport prin utilizarea unei combinații dintre codul ISO 6166 ISIN atribuit sau codul de identificare al unui instrument alternativ (AII) și codul ISO 10962 CFI corespunzător.
3. În cazul în care combinația menționată la alineatul (2) nu este disponibilă, tipul de instrument financiar derivat este identificat pe baza următoarelor elemente:
(a)
clasa instrumentului financiar derivat este una dintre următoarele:
(i)
mărfuri;
(ii)
credit;
(iii)
valută;
(iv)
capitaluri proprii;
(v)
rata dobânzii;
(vi)
altele.
(b)
tipul instrumentului financiar derivat este unul dintre următoarele:
(i)
contracte pe diferență;
(ii)
contracte forward pe rata dobânzii;
(iii)
contracte forward;
(iv)
contracte futures;
(v)
opțiuni;
(vi)
swapuri;
(vii)
altele.
(c)
în cazul instrumentelor financiare derivate care nu aparțin unei anumite clase sau unui anumit tip de instrumente derivate, raportul se efectuează pe baza clasei sau a tipului de instrumente derivate în privința cărora contrapărțile convin că seamănă cel mai mult cu contractul derivat în cauză.
Articolul 5
Data de începere a raportării
1. Contractele derivate de credit și cele pe rata dobânzii se raportează:
(a)
până la 1 iulie 2013, dacă un registru central de tranzacții pentru acea clasă de instrumente financiare derivate a fost înregistrat în conformitate cu articolul 55 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012 înainte de 1 aprilie 2013;
(b)
la 90 zile după înregistrarea unui registru central de tranzacții pentru o anumită clasă de instrumente derivate în temeiul articolului 55 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012, în cazul în care nu există niciun registru central de tranzacții înregistrat pentru respectiva clasă de instrumente financiare derivate cel târziu la 1 aprilie 2013;
(c)
până la 1 iulie 2015, dacă nu există niciun registru central de tranzacții înregistrat pentru acea clasă de instrumente financiare în temeiul articolului 55 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012 până la 1 iulie 2015. Obligația de raportare începe la această dată, iar contractele se raportează către AEVMP în conformitate cu articolul 9 alineatul (3) din regulamentul în cauză până când se înregistrează un registru central de tranzacții pentru clasa respectivă de instrumente financiare derivate.
2. Contractele derivate care nu sunt menționate la alineatul (1) se raportează:
(a)
până la 1 ianuarie 2014, dacă un registru central de tranzacții pentru acea clasă de instrumente financiare derivate a fost înregistrat în conformitate cu articolul 55 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012 înainte de 1 octombrie 2013;
(b)
la 90 zile după înregistrarea unui registru central de tranzacții pentru o anumită clasă de instrumente derivate în temeiul articolului 55 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012, în cazul în care nu există niciun registru central de tranzacții înregistrat pentru respectiva clasă de instrumente financiare derivate cel târziu la 1 octombrie 2013;
(c)
până la 1 iulie 2015, dacă nu există niciun registru central de tranzacții înregistrat pentru acea clasă de instrumente financiare în temeiul articolului 55 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012 până la 1 iulie 2015. Obligația de raportare începe la această dată, iar contractele se raportează către AEVMP în conformitate cu articolul 9 alineatul (3) din respectivul regulament până când se înregistrează un registru central de tranzacții pentru clasa respectivă de instrumente financiare derivate.
3. Contractele derivate care erau în derulare la data de 16 august 2012 și sunt încă în derulare la data de începere a raportării se raportează către un registru central de tranzacții în termen de 90 de zile de la data de începere a raportării pentru o anumită clasă de instrumente financiare derivate.
4. Contractele derivate care:
(a)
au fost încheiate înainte de 16 august 2012 și sunt încă în derulare la 16 august 2012, sau
(b)
au fost încheiate la 16 august 2012 sau după această dată,
și care nu sunt în derulare la data de începere a raportării sau după această dată se raportează către un registru central de tranzacții în termen de trei ani de la data de începere a raportării pentru o anumită clasă de instrumente financiare derivate.
5. Data de începere a raportării se extinde cu 180 de zile pentru raportarea informațiilor menționate la articolul 3 din actul delegat în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare care precizează detaliile minime ale datelor care urmează să fie raportate registrelor centrale de date în temeiul articolului 9 alineatul (5) din Regulamentul (UE) nr. 648/2012.
Articolul 6
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 19 decembrie 2012.