NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 576/2013
ze dne 12. června 2013
o neobchodních přesunech zvířat v zájmovém chovu a o zrušení nařízení (ES) č. 998/2003
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 2 a čl. 168 odst. 4 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 (3) stanoví veterinární podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu z jednoho členského státu do jiného nebo ze třetích zemí do členských států, jakož i kontroly těchto přesunů. Jeho cílem je v rámci těchto neobchodních přesunů zajistit dostatečnou úroveň bezpečnosti s ohledem na rizika pro veřejné zdraví a zdraví zvířat a odstranit veškeré neodůvodněné překážky bránící těmto přesunům.
(2)
V prohlášení připojeném k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 438/2010 ze dne 19. května 2010, kterým se mění nařízení (ES) č. 998/2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu (4), se Komise zavázala, že navrhne úplnou revizi nařízení (ES) č. 998/2003, zejména pak pokud jde o ustanovení týkající se aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů. V důsledku vstupu Smlouvy o fungování Evropské unie v platnost je proto třeba uvést pravomoci svěřené Komisi nařízením (ES) č. 998/2003 do souladu s články 290 a 291 uvedené smlouvy. S přihlédnutím k počtu změn, které musí být u veterinárních podmínek stanovených nařízením (ES) č. 998/2003 učiněny, a za účelem zajištění dostatečné srozumitelnosti a přístupnosti těchto podmínek pro řadového občana by mělo být uvedené nařízení zrušeno a nahrazeno tímto nařízením.
(3)
Toto nařízení by mělo stanovit seznam druhů zvířat, u kterých by měly být uplatňovány harmonizované veterinární podmínky, pokud jsou zvířata těchto druhů chována v zájmovém chovu a pokud dochází k jejich neobchodnímu přesunu. Při vytváření tohoto seznamu je třeba vzít v úvahu jejich vnímavost ke vzteklině nebo jejich úlohu v epidemiologii vztekliny.
(4)
Směrnice Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS (5), stanoví mimo jiné veterinární podmínky pro obchodování se psy, kočkami a fretkami a jejich dovoz, neboť se jedná o zvířata vnímavá ke vzteklině. Protože jsou zvířata těchto druhů rovněž chována v zájmovém chovu a často doprovázejí svého majitele nebo oprávněnou osobu během neobchodních přesunů uvnitř Unie a do Unie, mělo by toto nařízení stanovit veterinární podmínky pro neobchodní přesuny těchto druhů do členských států. Tyto druhy by měly být uvedeny v části A přílohy I tohoto nařízení.
(5)
Podobně by měl být vytvořen právní rámec pro veterinární podmínky pro neobchodní přesuny zvířat těch druhů, které nejsou náchylné ke vzteklině nebo představují bezvýznamné riziko z hlediska epidemiologie vztekliny a na něž by se, pokud by nebyla chována v zájmovém chovu, vztahovaly jiné právní předpisy Unie, včetně právních předpisů pro zvířata určená k výrobě potravin. Tyto druhy by měly být uvedeny v části B přílohy I.
(6)
Seznam v části B přílohy I by měl zahrnovat bezobratlé s výjimkou včel a čmeláků, na něž se vztahuje směrnice 92/65/EHS, a měkkýšů a korýšů, na něž se vztahuje směrnice Rady 2006/88/ES ze dne 24. října 2006 o veterinárních požadavcích na živočichy pocházející z akvakultury a produkty akvakultury a o prevenci a tlumení některých nákaz vodních živočichů (6). Měl by rovněž zahrnovat okrasné vodní živočichy chované v nekomerčních akváriích, již jsou vyjmuti z oblasti působnosti směrnice 2006/88/ES, jakož i obojživelníky a plazy.
(7)
Seznam v části B přílohy I by měl dále zahrnovat všechny druhy ptáků kromě těch, na které se vztahuje směrnice Rady 2009/158/ES ze dne 30. listopadu 2009 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí (7), hlodavce a králíky jiné než ty, kteří jsou určeni k produkci potravin a definováni v příloze I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu (8).
(8)
V zájmu jednotnosti práva Unie by však až do doby, než budou stanovena pravidla Unie pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I z jednoho členského státu do jiného nebo z určitého území či třetí země do členského státu, mělo být možné uplatňovat na tyto přesuny vnitrostátní pravidla za předpokladu, že nejsou přísnější než pravidla pro přesuny pro obchodní účely.
(9)
Zvířata druhů uvedených v části B přílohy I tohoto nařízení mohou náležet ke druhům vyžadujícím zvláštní ochranu, a proto by uplatňováním tohoto nařízení nemělo být dotčeno nařízení Rady (ES) č. 338/97 ze dne 9. prosince 1996 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi (9).
(10)
S cílem jasně rozlišit mezi pravidly pro neobchodní přesuny a pravidly pro obchod se psy, kočkami a fretkami, na které se vztahují veterinární podmínky směrnice 92/65/EHS, a pro jejich dovoz ze třetích zemí do Unie by toto nařízení nemělo definovat pouze pojem zvířete v zájmovém chovu, ale také pojem neobchodního přesunu zvířete v zájmovém chovu, během nějž toto zvíře doprovází svého majitele nebo oprávněnou osobu. Zkušenosti ukazují, že není vždy možné zajistit, aby zvíře v zájmovém chovu bylo během neobchodního přesunu v každém okamžiku v bezprostřední blízkosti majitele nebo oprávněné osoby. V řádně odůvodněných a doložených případech by se mělo mít za to, že zvíře v zájmovém chovu doprovází svého majitele nebo oprávněnou osobu i tehdy, kdy neobchodní přesun tohoto zvířete následuje nebo předchází o nejvýše pět dnů pohyb jeho majitele nebo oprávněné osoby nebo probíhá na jiném místě než pohyb jeho majitele nebo oprávněné osoby.
(11)
Zkušenosti s uplatňováním stávajících pravidel ukazují, že obchod se zvířaty v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I a jejich dovoz ze třetích zemí do Unie mohou být podvodně vydávány za neobchodní přesun. S cílem zabránit těmto praktikám, které mohou představovat riziko pro zdraví zvířat, by toto nařízení mělo stanovit maximální počet zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která mohou doprovázet svého majitele nebo oprávněnou osobu. Za určitých stanovených podmínek by však mělo být možné tento maximální počet překročit. Dále by mělo být upřesněno, že pokud stanovené podmínky nebudou splněny a pokud počet zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I tohoto nařízení přesáhne stanovený maximální počet, budou se na tato zvířata vztahovat příslušná ustanovení směrnice 92/65/EHS a směrnice 90/425/EHS (10) nebo směrnice 91/496/EHS (11).
(12)
Nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví, že během přechodného období mají být zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v částech A a B přílohy I považována za identifikovaná, pokud jsou opatřena buď zřetelně čitelným tetováním, nebo elektronickým systémem identifikace („transpondérem“). Toto nařízení by proto mělo stanovit pravidla pro označování zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I tohoto nařízení po uplynutí přechodného období dne 3. července 2011.
(13)
Aplikace transpondéru je invazivní zákrok a k jeho provedení je třeba určitá kvalifikace. Proto by ji měla provádět pouze osoba s náležitou kvalifikací. Pokud členský stát povolí, aby transpondéry aplikovaly osoby jiné než veterinární lékaři, měl by stanovit pravidla týkající se minimálních kvalifikačních předpokladů, které musí tyto osoby splňovat.
(14)
Příloha Ia nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví technické požadavky na identifikaci zvířat v zájmovém chovu prostřednictvím transpondérů. Tyto technické požadavky odpovídají mezinárodně uznávaným normám a měly by být bez podstatných změn stanoveny v příloze II tohoto nařízení.
(15)
Pro účely ochrany veřejného zdraví a zdraví zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I by v tomto nařízení měla být stanovena možnost přijmout preventivní zdravotní opatření proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina. Tato opatření by měla být založena na ověřených vědeckých informacích a uplatňována úměrně riziku pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat spojenému s neobchodními přesuny těch zvířat v zájmovém chovu, která by mohla být těmito nákazami nebo infekcemi postižena. Opatření by měla zahrnovat pravidla kategorizace členských států nebo jejich částí, postupy, podle kterých by členské státy, které vyžadují uplatňování preventivních zdravotních opatření, měly průběžně zdůvodňovat opodstatnění těchto opatření, podmínky pro uplatňování a zaznamenávání preventivních zdravotních opatření a případně podmínky, za kterých nemusí být tato opatření výjimečně uplatněna. Prováděcí akt přijatý na základě tohoto nařízení by proto měl stanovit seznam členských států nebo jejich částí kategorizovaných podle příslušných pravidel.
(16)
Očkovací látky proti vzteklině podané zvířatům v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I před dosažením věku tří měsíců nemusí vzhledem k interferenci mateřských protilátek vyvolat ochrannou imunitní reakci. Z tohoto důvodu výrobci očkovacích látek doporučují mladá zvířata v zájmovém chovu před dosažením tohoto věku neočkovat. Aby bylo možné povolit neobchodní přesuny mladých zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, jež nebyla proti vzteklině očkována, nebo jež očkována byla, ale dosud nezískala ochrannou imunitu vůči vzteklině, mělo by toto nařízení stanovit přijetí určitých preventivních opatření a členským státům umožnit, aby v případě dodržení těchto opatření vstup těchto mladých zvířat na své území povolily.
(17)
V zájmu zjednodušení podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I mezi členskými státy s rovnocenným příznivým statusem, pokud jde o vzteklinu, by toto nařízení mělo rovněž stanovit možnost výjimky z požadavků na očkování proti vzteklině. Tato výjimka by měla být umožněna na společnou žádost dotyčných členských států. Měla by být založena na ověřených vědeckých informacích a měla by být uplatňována úměrně riziku pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat spojenému s neobchodními přesuny zvířat, která by mohla být vzteklinou nakažena. Členské státy nebo jejich části, které tyto výjimky využívají, by měly být uvedeny v prováděcím aktu přijatém na základě tohoto nařízení.
(18)
Země a území uvedené v oddíle 2 části B přílohy II nařízení (ES) č. 998/2003 uplatňují pravidla rovnocenná pravidlům, která uplatňují členské státy, zatímco země a území uvedené v části C přílohy II uvedeného nařízení splňují kritéria stanovená v článku 10 uvedeného nařízení. Tyto seznamy by měly být bez podstatných změn stanoveny prováděcím aktem přijatým na základě tohoto nařízení.
(19)
Pro zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I by měl být dále v prováděcím aktu přijatém na základě tohoto nařízení stanoven seznam území nebo třetích zemí, které uplatňují pravidla, jejichž obsah a účinek jsou stejné jako v případě pravidel stanovených v tomto nařízení.
(20)
Nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví určité požadavky na neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu mezi členskými státy nebo ze zemí či území uvedených v oddíle 2 části B a v části C přílohy II uvedeného nařízení. Tyto požadavky zahrnují platné očkování proti vzteklině prováděné u daných zvířat v zájmovém chovu očkovacími látkami, jež splňují minimální normy stanovené v příslušné kapitole Příručky norem pro diagnostické testy a očkovací látky pro suchozemská zvířata Světové organizace pro zdraví zvířat (OIE) nebo jimž byla udělena registrace v souladu se směrnicí 2001/82/ES (12) nebo s nařízením (ES) č. 726/2004 (13). Ukázalo se, že tyto očkovací látky jsou při ochraně zvířat proti vzteklině účinné a jsou jedním z požadavků týkajících se platnosti očkování proti vzteklině uvedených v příloze Ib nařízení (ES) č. 998/2003. Tyto požadavky by bez podstatných změn měly být stanoveny v příloze III tohoto nařízení.
(21)
Nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví přísnější veterinární podmínky pro zvířata v zájmovém chovu, jež jsou přemisťována ze zemí či území jiných než těch, které jsou uvedeny v části C přílohy II uvedeného nařízení, do členských států. Tyto požadavky zahrnují kontroly účinnosti očkování proti vzteklině u jednotlivých zvířat sérologickým testem prokazujícím titr protilátek prováděným v laboratoři schválené v souladu s rozhodnutím Rady 2000/258/ES ze dne 20. března 2000 o určení zvláštního institutu odpovědného za stanovení kritérií nezbytných pro normalizaci sérologických testů pro sledování účinnosti očkovacích látek proti vzteklině (14). Uvedený požadavek by proto měl být zachován v příloze IV tohoto nařízení a současně by měla být stanovena podmínka, že test by měl být proveden v souladu s postupy stanovenými v příslušné kapitole Příručky týkající se norem pro diagnostické testy a očkovací látky pro suchozemská zvířata Světové organizace pro zdraví zvířat.
(22)
Pro ověřování souladu s tímto nařízením jsou nezbytné identifikační doklady provázející zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, jež jsou v rámci neobchodních přesunů přemisťována do členských států. Toto nařízení by proto mělo stanovit podmínky pro vystavování těchto identifikačních dokladů a požadavky na jejich obsah, platnost, bezpečnostní prvky, formát a grafickou úpravu.
(23)
Toto nařízení by mělo členským státům umožnit, aby na své území povolily v rámci neobchodního přesunu přemisťovat zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou provázena identifikačním dokladem vystaveným na určitém území nebo ve třetí zemi, která uplatňuje pravidla, jejichž obsah a účinek jsou stejné jako v případě pravidel uplatňovaných členskými státy. Mělo by rovněž členským státům umožnit, aby na své území povolily v rámci neobchodního přesunu přemisťovat po pohybu na určité území nebo v třetí zemi ta zvířata v zájmovém chovu, která jsou provázena identifikačním dokladem vystaveným v některém členském státě, za předpokladu, že podmínky pro návrat z těchto území nebo třetích zemí jsou splněny dříve, než zvíře opustí Unii.
(24)
Toto nařízení by rovněž mělo členským státům umožnit, aby v případě nezbytného naléhavého odjezdu majitele, například z důvodu náhlé přírodní katastrofy, politických nepokojů nebo jiného případu vyšší moci týkajícího se majitele, povolily přivézt přímo na své území zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I, která nesplňují podmínky stanovené v tomto nařízení, za předpokladu, že žádost o povolení byla podána předem, že členský stát určení toto povolení udělil a že za účelem splnění podmínek stanovených v tomto nařízení budou zvířata po vymezenou dobu v izolaci pod úředním dohledem. I přes nutnost takového naléhavého odjezdu jsou tato povolení nezbytná vzhledem k rizikům pro zdraví zvířat vyplývajícím ze skutečnosti, že do Unie vstoupí zvíře v zájmovém chovu, které nesplňuje podmínky stanovené v tomto nařízení.
(25)
Na veterinární kontroly zvířat v zájmovém chovu provázejících cestující v rámci neobchodních přesunů se nevztahují směrnice 90/425/EHS a směrnice 91/496/EHS.
(26)
Aby členské státy mohly ověřit soulad s tímto nařízením a přijmout nezbytná opatření, mělo by toto nařízení stanovit pro osoby provázející zvířata v zájmovém chovu povinnost předložit požadovaný identifikační doklad při jakémkoli neobchodním přesunu zvířete v zájmovém chovu do členského státu a stanovit rovněž odpovídající kontroly dokladů i totožnosti zvířat v zájmovém chovu, která provázejí svého majitele během neobchodního přesunu z jednoho členského státu do jiného nebo z určitých území nebo třetích zemí do členského státu.
(27)
Členským státům by toto nařízení rovněž mělo stanovit povinnost provádět na určených místech vstupu systematické kontroly dokladů a totožnosti zvířat v zájmovém chovu, která provázejí svého majitele během neobchodního přesunu z určitých území nebo třetích zemí do členského státu. Tyto kontroly by měly zohlednit příslušné zásady nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (15). V případech, kdy je to nezbytné pro účely dalších přesunů do jiných členských států, by členské státy měly mít povinnost zaznamenávat kontroly do identifikačního dokladu, aby tak bylo možné podle data těchto kontrol určit dobu platnosti identifikačního dokladu.
(28)
Kromě toho by toto nařízení mělo stanovit ochranná opatření pro účely řešení rizik pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat, která jsou s neobchodními přesuny zvířat v zájmovém chovu spojena.
(29)
S cílem poskytnout občanům jasné a dostupné informace o pravidlech, která platí pro vstup zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I na území Unie v rámci neobchodního přesunu, by členské státy měly mít povinnost tyto informace, zejména příslušná ustanovení vnitrostátních právních předpisů, zpřístupnit veřejnosti.
(30)
Za účelem zajištění řádného uplatňování tohoto nařízení by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o druhově specifické požadavky na označování zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I a druhově specifická preventivní zdravotní opatření proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina, které postihují druhy uvedené v příloze I, dále přijímat pravidla pro omezení počtu zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I, jež provázejí svého majitele v rámci neobchodního přesunu, jakož i změny příloh II až IV. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(31)
Dále by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty postupem pro naléhavé případy v řádně odůvodněných případech rizika pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat, pokud jde o preventivní zdravotní opatření proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina, kterými by mohla být postižena zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I.
(32)
S cílem zajistit jednotné podmínky pro provádění tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o seznam členských států nebo jejich částí, které mají rovnocenný příznivý statut z hlediska vztekliny a které jsou oprávněny uzavírat vzájemné dohody ke stanovení výjimek z určitých podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu, seznam členských států kategorizovaných v souladu s pravidly týkajícími se preventivních zdravotních opatření proti nákazám a infekcím jiným než vzteklina, seznamy území a třetích zemí stanovené za účelem výjimek z určitých podmínek pro neobchodní přesuny, vzor identifikačních dokladů, které musí během neobchodního přesunu z jednoho členského státu do jiného nebo z určitého území či třetí země do členského státu provázet zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I, pravidla týkající se formátu, grafické úpravy a jazyků podepisovaných prohlášení a ochranná opatření v případě výskytu nebo šíření vztekliny nebo nákazy či infekce jiných než vzteklina. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (16).
(33)
Komise by měla přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty, jimiž aktualizuje seznam členských států nebo jejich částí s rovnocenným příznivým statusem z hlediska vztekliny oprávněných uzavírat vzájemné dohody ke stanovení výjimek z určitých podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu, seznam území nebo třetích zemí stanovený pro účely výjimek z určitých podmínek pro neobchodní přesuny a ochranná opatření v případě výskytu nebo šíření vztekliny nebo nákazy či infekce jiné než vzteklina, je-li to nezbytné v závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech týkajících se zdraví zvířat a veřejného zdraví.
(34)
V řadě členských států byly zjištěny určité nedostatky při dodržování pravidel stanovených v nařízení (ES) č. 998/2003. Členské státy by proto měly stanovit sankce za porušování tohoto nařízení.
(35)
Rozhodnutí Komise 2003/803/ES ze dne 26. listopadu 2003, kterým se stanoví vzorový pas pro přesuny psů, koček a fretek uvnitř Společenství (17), zavádí vzorový pas pro přesun některých zvířat v zájmovém chovu, totiž psů, koček a fretek, mezi členskými státy podle nařízení (ES) č. 998/2003. S cílem omezit administrativní a finanční zátěž majitelů těchto zvířat by identifikační doklady vystavené v souladu se vzorovým pasem měly za určitých podmínek zůstat platné po celou dobu života zvířete v zájmovém chovu.
(36)
Prováděcí rozhodnutí Komise 2011/874/EU ze dne 15. prosince 2011, kterým se stanoví seznam třetích zemí a území, z nichž je povolen dovoz psů, koček a fretek a neobchodní přesuny více než pěti psů, koček a fretek do Unie, a vzorová osvědčení pro dovoz a neobchodní přesuny uvedených zvířat do Unie (18), zavádí vzorové zdravotní osvědčení prokazující soulad s nařízením (ES) č. 998/2003 pro neobchodní přesun nejvýše pěti psů, koček nebo fretek do Unie. Za účelem zajištění hladkého přechodu k novým pravidlům stanoveným v tomto nařízení by s výhradou určitých podmínek mělo toto vzorové osvědčení zůstat v platnosti.
(37)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž stanovení veterinárních podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I s cílem zabránit rizikům pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat vyplývajícím z těchto přesunů nebo tato rizika minimalizovat, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(38)
S cílem zajistit souběžné zveřejnění tohoto nařízení a prováděcích aktů, jimiž se stanoví seznamy území a třetích zemí za účelem odchylek od určitých podmínek pro neobchodní přesuny, vzor identifikačních dokladů, které musí během neobchodního přesunu z jednoho členského státu do jiného nebo z určitého území či třetí země do členského státu provázet zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v příloze I, a pravidla týkající se formátu, grafické úpravy a jazyků podepisovaných prohlášení, by toto nařízení mělo vstoupit v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví veterinární podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a pravidla pro kontrolu toho, zda jsou při těchto přesunech uvedené podmínky dodržovány.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu z jednoho členského státu do jiného nebo z určitého území či třetí země do členského státu.
2. Tímto nařízením nejsou dotčeny:
a)
nařízení (ES) č. 338/97;
b)
žádná vnitrostátní opatření přijatá, zveřejněná a zpřístupněná veřejnosti členskými státy, jejichž cílem je omezit přesuny některých druhů nebo plemen zvířat v zájmovém chovu na základě jiných hledisek, než je zdraví zvířat.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„neobchodním přesunem“ přesun, jehož cílem není prodej ani převod vlastnictví zvířete v zájmovém chovu;
b)
„zvířetem v zájmovém chovu“ zvíře některého z druhů uvedených v příloze I, které po celou dobu neobchodního přesunu provází svého majitele nebo oprávněnou osobu a ten za ně během tohoto přesunu zůstává odpovědný;
c)
„majitelem“ fyzická osoba uvedená jako majitel v identifikačním dokladu;
d)
„oprávněnou osobou“ fyzická osoba, kterou majitel písemně zmocnil, aby jeho jménem provedla neobchodní přesun zvířete v zájmovém chovu;
e)
„transpondérem“ pasivní radiofrekvenční identifikační zařízení pouze pro odečítání;
f)
„identifikačním dokladem“ doklad vyhotovený v souladu se vzorem stanoveným prováděcími akty přijatými na základě tohoto nařízení, jenž umožňuje jednoznačnou identifikaci zvířete v zájmovém chovu a kontrolu souladu jeho nákazového statusu s tímto nařízením;
g)
„schváleným veterinárním lékařem“ veterinární lékař schválený příslušným orgánem pro výkon určitých činností v souladu s tímto nařízením nebo s akty přijatými na jeho základě;
h)
„úředním veterinárním lékařem“ veterinární lékař jmenovaný příslušným orgánem;
i)
„kontrolou dokladů“ ověření identifikačního dokladu, který provází zvíře v zájmovém chovu;
j)
„kontrolou totožnosti“ ověření toho, zda se identifikační doklad týká příslušného zvířete v zájmovém chovu a tam, kde je to vhodné, ověření přítomnosti a správnosti označení;
k)
„místem vstupu“ prostor určený členskými státy pro účely kontrol uvedených v čl. 34 odst. 1.
Článek 4
Obecné povinnosti
Neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu, která splňují veterinární podmínky stanovené v tomto nařízení, nelze zakázat, omezovat nebo ztěžovat z veterinárních důvodů jiných než těch, které vyplývají z uplatňování tohoto nařízení.
Článek 5
Maximální počet zvířat v zájmovém chovu
1. Maximální počet zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která mohou během jednoho neobchodního přesunu doprovázet majitele či oprávněnou osobu, nesmí být vyšší než pět.
2. Odchylně od odstavce 1 může být maximální počet zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I vyšší než pět, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
účelem neobchodního přesunu těchto zvířat je účast na soutěžích, výstavách nebo sportovních akcích či přípravě na tyto akce;
b)
majitel nebo oprávněná osoba předloží písemné potvrzení dokládající, že tato zvířata jsou přihlášena k účasti na některé z akcí uvedených v písmenu a) nebo jsou registrována u sdružení pořádajícího takové akce;
c)
tato zvířata jsou starší šesti měsíců.
3. Členské státy mohou vykonávat běžné namátkové kontroly, jejichž cílem je ověřit správnost informací předložených v souladu s odst. 2 písm. b).
4. Je-li maximální počet zvířat v zájmovém chovu uvedený v odstavci 1 překročen a podmínky uvedené v odstavci 2 nejsou splněny, musí tato zvířata splňovat veterinární podmínky stanovené pro dotčené druhy ve směrnici 92/65/EHS a členské státy zajistí, aby u těchto zvířat byly provedeny veterinární kontroly stanovené ve směrnici 90/425/EHS nebo 91/496/EHS, podle okolností.
5. S cílem zabránit tomu, aby byly obchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I podvodně vydávány za neobchodní přesuny, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 39, jimiž stanoví pravidla pro určování maximálního počtu zvířat v zájmovém chovu uvedených druhů, která mohou během jednoho neobchodního přesunu doprovázet majitele nebo oprávněnou osobu.
6. Do 29. června 2018 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto článku. V případě potřeby Komise navrhne na základě této zprávy změny tohoto nařízení.
KAPITOLA II
PODMÍNKY PRO NEOBCHODNÍ PŘESUNY ZVÍŘAT V ZÁJMOVÉM CHOVU Z JEDNOHO ČLENSKÉHO STÁTU DO JINÉHO ČLENSKÉHO STÁTU
ODDÍL 1
Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
Článek 6
Podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I smějí být přemisťována z jednoho členského státu do jiného členského státu, pouze pokud splňují všechny tyto podmínky:
a)
jsou označena v souladu s čl. 17 odst. 1;
b)
byla očkována proti vzteklině v souladu s požadavky na platnost stanovenými v příloze III;
c)
vyhovují veškerým preventivním zdravotním opatřením proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina přijatým podle čl. 19 odst. 1;
d)
jsou provázena identifikačním dokladem řádně vyplněným a vystaveným v souladu s článkem 22.
Článek 7
Výjimka z povinného očkování proti vzteklině pro mladá zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
1. S výhradou odstavce 2 mohou členské státy odchylně od čl. 6 písm. b) povolit, aby na jejich území byla v rámci neobchodního přesunu z jiného členského státu přemístěna zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou:
a)
buď mladší dvanácti týdnů a nebyla očkována proti vzteklině;
b)
nebo ve věku mezi dvanácti a šestnácti týdny a byla očkována proti vzteklině, ale ještě nesplňují požadavky na platnost uvedené v bodě 2 písm. e) přílohy III.
2. Povolení uvedené v odstavci 1 lze udělit, pouze pokud:
a)
buď majitel, nebo oprávněná osoba předloží podepsané prohlášení, že daná zvířata v zájmovém chovu nepřišla od narození až do okamžiku neobchodního přesunu do styku s volně žijícími zvířaty druhů vnímavých ke vzteklině;
b)
nebo jsou daná zvířata v zájmovém chovu přemisťována společně se svou matkou, na které jsou dosud závislá, a z identifikačního dokladu provázejícího jejich matku vyplývá, že před jejich narozením byla očkována proti vzteklině v souladu s požadavky na platnost stanovenými v příloze III.
3. Komise může prostřednictvím prováděcího aktu přijmout pravidla týkající se formátu, grafické úpravy a jazyků prohlášení uvedených v odst. 2 písm. a) tohoto článku. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
Článek 8
Výjimka z povinného očkování proti vzteklině pro zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
1. Výjimkou z čl. 6 písm. b) může být postupem podle odstavce 2 a na společnou žádost dotčených členských států povoleno, aby se mezi členskými státy nebo jejich částmi uskutečnil přímý neobchodní přesun zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která nebyla očkována proti vzteklině.
2. Komise přijme prostřednictvím prováděcího aktu seznam členských států, které jsou oprávněny uzavírat vzájemné dohody ke stanovení výjimek z čl. 6 písm. b) v souladu s odstavcem 1 tohoto článku. Na tomto seznamu jsou uvedeny části těch členských států, na které se může výjimka vztahovat.
3. Aby byly členské státy mající zájem o takovou vzájemnou dohodu zařazeny na seznam uvedený v odstavci 2, podají Komisi společnou žádost, včetně podrobného znění návrhu dohody, jejímž prostřednictvím mohou s přihlédnutím k postupům stanoveným v Kodexu zdraví suchozemských živočichů Světové organizace pro zdraví zvířat (OIE) pro účely vlastního prohlášení, že daná země nebo dané území je prosté vztekliny, prokázat, že splňují alespoň tyto podmínky:
a)
žádající členské státy mají zavedeny systémy průběžného sledování a ohlašování vztekliny;
b)
žádající členské státy nebo části jejich území, které jsou předmětem žádosti, byly na základě systémů uvedených v písmenu a) nejméně ve dvou letech předcházejících podání společné žádosti prosté vztekliny a není známo, že by na území dotčených členských států nebo jejich částí byla vzteklina zjištěna u divokých zvířat;
c)
žádající členské státy mají zavedena účinná a účelná kontrolní opatření s cílem zabránit zavlečení vztekliny na jejich území a jejímu šíření;
d)
uplatňování výjimky z čl. 6 písm. b) je odůvodněné a úměrné rizikům pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat souvisejícím s přímým neobchodním přesunem neočkovaných zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I z jednoho ze žádajících členských států do jiného nebo části jeho území.
Společná žádost musí obsahovat dostatečné, spolehlivé a vědecky ověřené informace.
4. Pozbude-li v důsledku změny okolností uvedených v odstavci 3 uplatňování výjimky opodstatnění, Komise prostřednictvím prováděcího aktu vyškrtne členské státy ze seznamu uvedeného v odstavci 2, a to buď ve vztahu k celému jejich území nebo jeho části.
5. Prováděcí akty uvedené v odstavcích 2 a 4 se přijímají přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
6. V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech týkajících se rizika pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat přijme Komise postupem podle čl. 41 odst. 3 okamžitě použitelné prováděcí akty, kterými aktualizuje seznam členských států nebo jejich částí uvedený v odstavci 2 tohoto článku.
ODDÍL 2
Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I
Článek 9
Podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I
1. Pokud Komise přijala akt v přenesené pravomoci podle čl. 19 odst. 1 týkající se zvířat v zájmovém chovu některého z druhů uvedených v části B přílohy I, musí neobchodní přesuny těchto zvířat z jednoho členského státu do jiného splňovat podmínky stanovené v odstavci 2 tohoto článku.
2. Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v odstavci 1 smějí být přemístěna z jednoho členského státu do jiného pouze tehdy, pokud splňují tyto podmínky:
a)
jsou označena nebo popsána v souladu s požadavky stanovenými podle čl. 17 odst. 2;
b)
vyhovují veškerým preventivním zdravotním opatřením proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina, která byla stanovena podle čl. 19 odst. 1;
c)
jsou provázena identifikačním dokladem řádně vyplněným a vystaveným v souladu s článkem 29.
3. Do přijetí příslušných aktů v přenesené pravomoci uvedených v odstavci 1 mohou členské státy na neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I z jiného členského státu na své území uplatňovat vnitrostátní pravidla, pokud:
a)
jsou uplatňována úměrně riziku pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat souvisejícímu s neobchodními přesuny zvířat v zájmovém chovu těchto druhů a
b)
nejsou přísnější než pravidla, která se používají pro obchod se zvířaty těchto druhů v souladu se směrnicí 92/65/EHS nebo 2006/88/ES.
KAPITOLA III
PODMÍNKY PRO NEOBCHODNÍ PŘESUNY ZVÍŘAT V ZÁJMOVÉM CHOVU Z URČITÉHO ÚZEMÍ NEBO TŘETÍ ZEMĚ DO ČLENSKÉHO STÁTU
ODDÍL 1
Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
Článek 10
Podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
1. Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I smějí být přemisťována z určitého území nebo třetí země do členského státu, pouze pokud splňují tyto podmínky:
a)
jsou označena v souladu s čl. 17 odst. 1;
b)
byla očkována proti vzteklině v souladu s požadavky na platnost stanovenými v příloze III;
c)
byla podrobena sérologickému testu prokazujícímu titr protilátek proti vzteklině, jenž splňuje požadavky na platnost podle přílohy IV;
d)
vyhovují veškerým preventivním zdravotním opatřením proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina, která byla stanovena podle čl. 19 odst. 1, a
e)
jsou provázena identifikačním dokladem řádně vyplněným a vystaveným v souladu s článkem 26.
2. Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I smějí být přemístěna z určitého území nebo třetí země jiných než těch, které jsou uvedeny na seznamu podle čl. 13 odst. 1, do členského státu pouze přes jedno z míst vstupu uvedených na seznamu podle čl. 34 odst. 3.
3. Odchylně od odstavce 2 mohou členské státy povolit, aby registrovaní vojenští nebo hledací a záchranářští psi byli přemístěni přes jiné místo, než je místo vstupu, pokud:
a)
majitel nebo oprávněná osoba předem požádali o povolení a členský stát je udělil a
b)
tito psi jsou v souladu s čl. 34 odst. 2 podrobeni kontrole splnění podmínek na místě k tomu určeném příslušným orgánem a v souladu s podmínkami stanovenými v povolení uvedeném v písmenu a) tohoto odstavce.
Článek 11
Výjimka z povinného očkování proti vzteklině pro mladá zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
1. S výhradou odstavce 2 mohou členské státy odchylně od čl. 10 odst. 1 písm. b) povolit, aby na jejich území byla v rámci neobchodního přesunu přemístěna z území nebo třetích zemí uvedených na seznamu podle čl. 13 odst. 1 nebo 2 zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou:
a)
buď mladší dvanácti týdnů a nebyla očkována proti vzteklině;
b)
nebo ve věku mezi dvanácti a šestnácti týdny a byla očkována proti vzteklině, ale ještě nesplňují požadavky na platnost uvedené v bodě 2 písm. e) přílohy III.
2. Povolení uvedené v odstavci 1 lze udělit, pouze pokud:
a)
buď majitel, nebo oprávněná osoba předloží podepsané prohlášení, že daná zvířata v zájmovém chovu nepřišla od narození až do okamžiku neobchodního přesunu do styku s volně žijícími zvířaty druhů vnímavých ke vzteklině;
b)
nebo jsou daná zvířata v zájmovém chovu přemisťována společně se svou matkou, na které jsou dosud závislá, a z identifikačního dokladu provázejícího jejich matku vyplývá, že před jejich narozením byla očkována proti vzteklině v souladu s požadavky na platnost stanovenými v příloze III.
3. Následný neobchodní přesun zvířat v zájmovém chovu uvedených v odstavci 1 tohoto článku do jiného členského státu je zakázán s výjimkou případů, kdy jsou přemisťována v souladu s podmínkami stanovenými v článku 6 nebo kdy byl jejich přesun povolen v souladu s článkem 7 a kdy členský stát určení rovněž povolil jejich přesun na své území z území nebo třetích zemí v souladu s odstavcem 1 tohoto článku.
4. Komise může prostřednictvím prováděcího aktu přijmout pravidla týkající se formátu, grafické úpravy a jazyků prohlášení uvedených v odst. 2 písm. a) tohoto článku. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
Článek 12
Výjimka z povinného sérologického testu prokazujícího titr protilátek pro zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I
1. Odchylně od čl. 10 odst. 1 písm. c) není sérologický test prokazující titr protilátek požadován u zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou přemisťována z určitého území nebo třetí země, jež jsou uvedeny na seznamu podle čl. 13 odst. 1 nebo 2, do členského státu:
a)
buď přímo;
b)
nebo poté, co pobývala výhradně na jednom či více z těchto území nebo v jedné či více z těchto třetích zemí;
c)
nebo po tranzitu přes určité území nebo třetí zemi jiné než uvedené na seznamu podle čl. 13 odst. 1 nebo 2 za podmínky, že majitel nebo oprávněná osoba předloží podepsané prohlášení, že daná zvířata nepřišla během tohoto tranzitu do styku se zvířaty druhů vnímavých ke vzteklině a že jsou v dopravním prostředku nebo v areálu mezinárodního letiště bezpečně zajištěna.
2. Komise může prostřednictvím prováděcího aktu přijmout pravidla týkající se formátu, grafické úpravy a jazyků prohlášení uvedených v odst. 1 písm. b) tohoto článku. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
Článek 13
Vyhotovení seznamu území a třetích zemí
1. Komise přijme prostřednictvím prováděcího aktu seznam území a třetích zemí, které podaly žádost o zápis na tento seznam a prokázaly v ní, že na zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I uplatňují pravidla, jejichž obsah a účinek jsou stejné jako v případě pravidel stanovených v oddíle 1 kapitoly II, v tomto oddíle a v oddíle 2 kapitoly VI a případných pravidel přijatých na jejich základě.
2. Komise přijme prostřednictvím prováděcího aktu seznam území a třetích zemí, které podaly žádost o zápis na tento seznam a prokázaly v ní, že ve vztahu ke zvířatům v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I splňují alespoň tato kritéria:
a)
případy vztekliny jsou povinně hlášeny příslušným orgánům;
b)
nejméně po dva roky předcházející podání žádosti fungoval účinný systém sledování případů vztekliny, pro nějž je minimálním požadavkem průběžný program včasného odhalování s cílem zajistit vyšetřování a ohlašování případů zvířat s podezřením na vzteklinu;
c)
struktura a organizace jejich veterinárních a kontrolních služeb, pravomoci těchto služeb a dozor, kterému podléhají, a prostředky, jimiž disponují, včetně personálního zajištění a laboratorní kapacity, dostačují k:
i)
účinnému uplatňování a prosazování vnitrostátních právních předpisů týkajících se neobchodních přesunů zvířat v zájmovém chovu a
ii)
zaručení platnosti identifikačních dokladů ve formátu stanoveném v článku 25 vystavených v souladu s článkem 26;
d)
jsou zavedena a účinně uplatňována pravidla prevence a tlumení vztekliny s cílem minimalizovat riziko nákazy zvířat v zájmovém chovu, včetně pravidel pro dovoz zvířat v zájmovém chovu z jiných zemí nebo území a tam, kde je to vhodné, pravidel pro:
i)
sledování populací toulavých psů a koček,
ii)
očkování domácích zvířat proti vzteklině, zejména v případě výskytu vztekliny u netopýrů podčeledi upíři (Desmodontinae), a
iii)
tlumení a eradikaci vztekliny u volně žijících živočichů;
e)
jsou v platnosti pravidla pro udělování licencí, pro očkovací látky proti vzteklině a pro uvádění těchto očkovacích látek na trh.
3. Prováděcí akty uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku se přijímají přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech týkajících se rizika pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat přijme Komise postupem podle čl. 41 odst. 3 okamžitě použitelné prováděcí akty, kterými aktualizuje seznam území nebo třetích zemí uvedený v odstavcích 1 a 2 tohoto článku.
ODDÍL 2
Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I
Článek 14
Podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I
1. Pokud Komise přijala akt v přenesené pravomoci podle čl. 19 odst. 1 týkající se zvířat v zájmovém chovu některého z druhů uvedených v části B přílohy I, musí neobchodní přesuny takových zvířat z určitého území nebo třetí země do členského státu splňovat podmínky stanovené v odstavci 2 tohoto článku.
2. Zvířata v zájmovém chovu uvedená v odstavci 1 smějí být přemístěna z určitého území nebo třetí země do členského státu pouze tehdy, pokud splňují všechny tyto podmínky:
a)
jsou označena nebo popsána v souladu s požadavky stanovenými podle čl. 17 odst. 2;
b)
vyhovují veškerým preventivním zdravotním opatřením proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina, která byla stanovena podle čl. 19 odst. 1;
c)
jsou provázena identifikačním dokladem řádně vyplněným a vystaveným v souladu s článkem 31;
d)
jestliže pocházejí z určitého území nebo třetí země jiných než těch, které jsou uvedeny na seznamu podle článku 15, vstoupila přes jedno z míst vstupu.
3. Do přijetí příslušných aktů v přenesené pravomoci uvedených v odstavci 1 mohou členské státy na neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I z určitého území nebo třetí země na své území uplatňovat vnitrostátní pravidla, pokud:
a)
jsou uplatňována úměrně riziku pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat souvisejícímu s neobchodními přesuny zvířat v zájmovém chovu těchto druhů a
b)
nejsou přísnější než pravidla, která se používají pro dovoz zvířat těchto druhů v souladu se směrnicí 92/65/EHS nebo 2006/88/ES.
Článek 15
Vyhotovení seznamu území a třetích zemí
Komise může přijmout prostřednictvím prováděcího aktu seznam území a třetích zemí, které prokázaly, že na zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I uplatňují pravidla, jejichž obsah a účinek jsou stejné jako v případě pravidel stanovených v oddíle 2 kapitoly II, v tomto oddíle a v oddíle 2 kapitoly VI a případných pravidel přijatých na jejich základě.
ODDÍL 3
Výjimka z podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu
Článek 16
Výjimka z podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu mezi některými zeměmi a územími
Odchylně od článků 10 a 14 lze neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu mezi následujícími zeměmi a územími nadále provádět za podmínek stanovených vnitrostátními pravidly těchto zemí a území:
a)
San Marino a Itálie;
b)
Vatikán a Itálie;
c)
Monako a Francie;
d)
Andorra a Francie;
e)
Andorra a Španělsko;
f)
Norsko a Švédsko;
g)
Faerské ostrovy a Dánsko;
h)
Grónsko a Dánsko.
KAPITOLA IV
OZNAČOVÁNÍ A PREVENTIVNÍ ZDRAVOTNÍ OPATŘENÍ
ODDÍL 1
Označování
Článek 17
Označování zvířat v zájmovém chovu
1. Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I musí být označena aplikací transpondéru nebo zřetelně čitelným tetováním provedenými před 3. červencem 2011.
Nesplňuje-li transpondér uvedený v prvním pododstavci technické požadavky stanovené v příloze II, majitel nebo oprávněná osoba zajistí zařízení nezbytné pro jeho odečítání při každém ověřování označení podle čl. 22 odst. 1 a 2 a článku 26 a každé kontrole totožnosti podle článku 33 a čl. 34 odst. 1.
2. Zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I musí být označena nebo popsána s přihlédnutím k charakteristickým rysům každého druhu takovým způsobem, aby byla zajištěna spojitost mezi daným zvířetem a jeho identifikačním dokladem.
S ohledem na rozmanitost druhů uvedených v části B přílohy I je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 39, pokud jde o druhově specifické požadavky na označování nebo popis zvířat v zájmovém chovu těchto druhů, a to s přihlédnutím k veškerým příslušným vnitrostátním požadavkům.
Článek 18
Kvalifikační předpoklady požadované pro aplikaci transpondérů zvířatům v zájmovém chovu
Pokud členský stát hodlá povolit, aby transpondéry aplikovaly jiné osoby než veterinární lékař, stanoví pravidla týkající se minimálních kvalifikačních předpokladů, které musí tyto osoby splňovat.
ODDÍL 2
Preventivní zdravotní opatření proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina
Článek 19
Preventivní zdravotní opatření a podmínky jejich uplatňování
1. V případech, kdy je na ochranu veřejného zdraví nebo zdraví zvířat v zájmovém chovu nezbytné zavést preventivní zdravotní opatření za účelem tlumení nákaz nebo infekcí jiných než vzteklina, které se mohou při přesunu těchto zvířat šířit, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 39, pokud jde o druhově specifická preventivní zdravotní opatření zaměřená na tyto nákazy nebo infekce.
Ve zvláště závažných naléhavých případech, kdy je ohroženo veřejné zdraví nebo zdraví zvířat, se na akty v přenesené pravomoci podle tohoto odstavce použije postup stanovený v článku 40.
2. Druhově specifická preventivní zdravotní opatření povolená aktem v přenesené pravomoci přijatým podle odstavce 1 musí být založena na dostatečných, spolehlivých a ověřených vědeckých informacích a uplatňována úměrně riziku pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat spojenému s neobchodními přesuny zvířat v zájmovém chovu, která by mohla být nákazami nebo infekcemi jinými než vzteklina postižena.
3. Akty v přenesené pravomoci uvedené v odstavci 1 mohou rovněž zahrnovat:
a)
pravidla pro kategorizaci členských států nebo jejich částí podle jejich nákazového statusu a jejich systémů sledování a ohlašování některých nákaz nebo infekcí jiných než vzteklina;
b)
podmínky, které mají členské státy splňovat, aby mohly i nadále uplatňovat preventivní zdravotní opatření uvedená v odstavci 2;
c)
podmínky pro používání a zaznamenávání preventivních zdravotních opatření uvedených v odstavci 2 před uskutečněním neobchodního přesunu zvířat v zájmovém chovu;
d)
podmínky pro udělování výjimek z uplatňování preventivních zdravotních opatření uvedených v odstavci 2 za určitých specifických okolností.
Článek 20
Seznam členských států nebo jejich částí uvedených v čl. 19 odst. 3 písm. a)
Komise může prostřednictvím prováděcího aktu přijmout seznamy členských států nebo jejich částí, které jsou v souladu s pravidly kategorizace členských států nebo jejich částí podle čl. 19 odst. 3 písm. a). Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
KAPITOLA V
IDENTIFIKAČNÍ DOKLADY
ODDÍL 1
Identifikační doklady pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I z jednoho členského státu do jiného
Článek 21
Formát a obsah identifikačního dokladu uvedeného v čl. 6 písm. d)
1. Identifikační doklad podle čl. 6 písm. d) má formát pasu odpovídajícího vzoru, který má být přijat podle odstavce 2 tohoto článku, a obsahuje kolonky pro vložení těchto údajů:
a)
umístění transpondéru nebo tetování, datum aplikace nebo datum odečtení transpondéru nebo tetování, jakož i alfanumerický kód zobrazený transpondérem nebo tetováním;
b)
jméno, druh, plemeno, pohlaví, barva, datum narození uvedené majitelem a veškeré výrazné nebo rozeznatelné rysy či vlastnosti zvířete v zájmovém chovu;
c)
jméno a kontaktní údaje majitele;
d)
jméno, kontaktní údaje a podpis schváleného veterinárního lékaře, který identifikační doklad vystavil nebo vyplnil;
e)
podpis majitele;
f)
podrobnosti o očkování proti vzteklině;
g)
datum odběru vzorku krve pro sérologický test prokazující titr protilátek proti vzteklině;
h)
vyhovění veškerým preventivním zdravotním opatřením proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina;
i)
další relevantní informace o nákazovém statusu zvířete v zájmovém chovu.
2. Komise přijme prováděcí akt stanovící vzor uvedený v odstavci 1 tohoto článku, jakož i požadavky týkající se jazyků, grafické úpravy a bezpečnostních prvků pasu uvedeného v uvedeném odstavci, a pravidla nezbytná pro přechod ke vzoru tohoto pasu. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
3. Pas uvedený v odstavci 1 je opatřen číslem, které se skládá z kódu ISO členského státu, kde byl pas vystaven, a jedinečného alfanumerického kódu.
Článek 22
Vystavení a vyplnění identifikačního dokladu uvedeného v čl. 6 písm. d)
1. Identifikační doklad uvedený v čl. 6 písm. d) vystavuje schválený veterinární lékař poté, co:
a)
ověřil, že zvíře v zájmovém chovu je označeno podle čl. 17 odst. 1;
b)
do příslušných kolonek identifikačního dokladu řádně vyplnil údaje uvedené v čl. 21 odst. 1 písm. a) až d) a
c)
identifikační doklad podepsal majitel.
2. Schválený veterinární lékař po ověření, že zvíře v zájmovém chovu je označeno v souladu s čl. 17 odst. 1, vyplní do příslušných kolonek identifikačního dokladu údaje uvedené v čl. 21 odst. 1 písm. d), f), g) a h), a tím potvrdí splnění podmínek stanovených v čl. 6 písm. b) a c) a tam, kde je to relevantní, v čl. 27 písm. b) bodě ii).
Bez ohledu na první pododstavec může údaje uvedené v čl. 21 odst. 1 písm. h) vyplnit jiný než schválený veterinární lékař, pokud to umožňuje akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 19 odst. 1.
3. Schválený veterinární lékař, který identifikační doklad vystavil, uchovává záznamy týkající se údajů uvedených v čl. 21 odst. 1 písm. a) až c) a v čl. 21 odst. 3 minimálně po dobu, kterou stanoví příslušný orgán a která nesmí být kratší než tři roky.
4. V případě potřeby může být splnění podmínek uvedených v odstavci 2 tohoto článku zaznamenáno ve více než jednom identifikačním dokladu ve formátu stanoveném v čl. 21 odst. 1.
Článek 23
Distribuce tiskopisů identifikačních dokladů
1. Příslušné orgány zajistí, aby tiskopisy identifikačních dokladů byly distribuovány pouze schváleným veterinárním lékařům a aby u jejich jména a kontaktních údajů byl uveden odkaz na číslo stanovené v čl. 21 odst. 3.
2. Záznamy uvedené v odstavci 1 se uchovávají minimálně po dobu, kterou stanoví příslušný orgán a která nesmí být kratší než tři roky.
Článek 24
Výjimka z formátu identifikačního dokladu podle čl. 21 odst. 1
1. Odchylně od čl. 21 odst. 1 členské státy povolí, aby byla zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou provázena identifikačním dokladem vystaveným v souladu s článkem 26, v rámci neobchodního přesunu přemístěna z jednoho členského státu do jiného.
2. V případě potřeby se soulad s požadavky podle čl. 6 písm. c) zaznamená v identifikačním dokladu uvedeném v odstavci 1 až po dokončení kontrol stanovených v čl. 34 odst. 1.
ODDÍL 2
Identifikační doklady pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I z určitého území nebo třetí země do členského státu
Článek 25
Formát a obsah identifikačního dokladu uvedeného v čl. 10 odst. 1 písm. e)
1. Identifikační doklad podle čl. 10 odst. 1 písm. e) má formát veterinárního osvědčení odpovídajícího vzoru, který má být přijat podle odstavce 2 tohoto článku, a obsahuje kolonky pro vložení těchto údajů:
a)
umístění transpondéru nebo tetování, datum aplikace nebo datum odečtení transpondéru nebo tetování, jakož i alfanumerický kód zobrazený transpondérem nebo tetováním;
b)
druh, plemeno, datum narození uvedené majitelem, pohlaví a barva zvířete;
c)
jedinečné referenční číslo osvědčení;
d)
jméno a kontaktní údaje majitele nebo oprávněné osoby;
e)
jméno, kontaktní údaje a podpis úředního nebo schváleného veterinárního lékaře, který identifikační doklad vystavil;
f)
podrobnosti o očkování proti vzteklině;
g)
datum odběru vzorku krve pro sérologický test prokazující titr protilátek proti vzteklině;
h)
vyhovění veškerým preventivním zdravotním opatřením proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina;
i)
jméno a podpis zástupce schvalujícího příslušného orgánu;
j)
jméno, podpis a kontaktní údaje zástupce příslušného orgánu provádějícího kontroly podle článku 34 a datum těchto kontrol;
k)
další relevantní informace o nákazovém statusu zvířete v zájmovém chovu.
2. Komise přijme prováděcí akt stanovící vzor zmíněný v odstavci 1 tohoto článku, jakož i požadavky na jazyky, grafickou úpravu a platnost veterinárního osvědčení uvedeného v uvedeném odstavci. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
3. Součástí identifikačního dokladu uvedeného v čl. 10 odst. 1 písm. e) je písemné prohlášení podepsané majitelem nebo oprávněnou osobou potvrzující, že zvíře v zájmovém chovu je přemisťováno do Unie v rámci neobchodního přesunu.
Článek 26
Vystavení a vyplnění identifikačního dokladu uvedeného v čl. 10 odst. 1 písm. e)
Identifikační doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 písm. e) vystavuje na základě podpůrných dokumentů buď úřední veterinární lékař území nebo třetí země, z nichž je zvíře v zájmovém chovu odesíláno, nebo schválený veterinární lékař, a následně jej schvaluje příslušný orgán území nebo třetí země odeslání poté, co veterinární lékař vystavující doklad:
a)
ověřil, že toto zvíře je označeno podle čl. 17 odst. 1; a
b)
do příslušných kolonek identifikačního dokladu řádně vyplnil údaje uvedené v čl. 25 odst. 1 písm. a) až h), a tím potvrdil splnění podmínek stanovených v čl. 10 odst. 1 písm. a) a tam, kde je to relevantní, v čl. 10 odst. 1 písm. b), c) a d).
Článek 27
Odchylka od formátu identifikačního dokladu podle čl. 25 odst. 1
Odchylně od čl. 25 odst. 1 členské státy povolí neobchodní přesun zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I, která jsou provázena identifikačním dokladem vystaveným v souladu s článkem 22, na své území, pokud:
a)
byl daný identifikační doklad vystaven na jednom z území nebo třetích zemí uvedených na seznamu podle čl. 13 odst. 1 nebo
b)
tato zvířata v zájmovém chovu vstupují do členského státu po přesunu z členského státu na určité území nebo do třetí země nebo po tranzitu z členského státu přes toto území nebo třetí zemi a identifikační doklad vyplnil a vystavil schválený veterinární lékař, který potvrdil, že tato zvířata před opuštěním Unie byla:
i)
očkována proti vzteklině v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. b) a
ii)
podrobena sérologickému testu prokazujícímu titr ochranných protilátek proti vzteklině stanovenému v čl. 10 odst. 1 písm. c), kromě případů, na které se vztahuje výjimka stanovená v článku 12.
ODDÍL 3
Identifikační doklady pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I z jednoho členského státu do jiného
Článek 28
Formát a obsah identifikačního dokladu uvedeného v čl. 9 odst. 2 písm. c)
1. Komise může prostřednictvím prováděcího aktu přijmout vzor identifikačního dokladu uvedeného v čl. 9 odst. 2 písm. c), který obsahuje kolonky pro vložení těchto údajů:
a)
charakteristika označení nebo popis zvířete v zájmovém chovu, jak je stanoveno v čl. 17 odst. 2;
b)
druh zvířete v zájmovém chovu a případně jeho plemeno, datum narození uvedené majitelem, pohlaví a barva;
c)
jméno a kontaktní údaje majitele;
d)
jméno, kontaktní údaje a podpis schváleného veterinárního lékaře, který identifikační doklad vystavil nebo vyplnil;
e)
podpis majitele;
f)
podrobné údaje o všech preventivních zdravotních opatřeních proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina;
g)
další relevantní informace o nákazovém statusu zvířete v zájmovém chovu.
2. Prováděcí akt uvedený v odstavci 1 tohoto článku stanoví rovněž požadavky na identifikační doklad uvedený ve zmíněném odstavci, pokud jde o jazyky, grafickou úpravu, platnost nebo bezpečnostní prvky. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
Článek 29
Vystavení a vyplnění identifikačního dokladu uvedeného v čl. 9 odst. 2 písm. c)
1. Identifikační doklad uvedený v čl. 9 odst. 2 písm. c) vystaví schválený veterinární lékař poté, co:
a)
ověřil, že zvíře v zájmovém chovu je označeno nebo popsáno podle čl. 17 odst. 2;
b)
do příslušných kolonek řádně vyplnil údaje uvedené v čl. 28 odst. 1 písm. a) až d) a
c)
identifikační doklad podepsal majitel.
2. Schválený veterinární lékař po ověření, že zvíře v zájmovém chovu je označeno nebo popsáno v souladu s čl. 17 odst. 2, vyplní do příslušných kolonek identifikačního dokladu uvedeného v čl. 9 odst. 2 písm. c) údaje uvedené v čl. 28 odst. 1 písm. d) a f), a tím potvrdí splnění podmínek stanovených v čl. 9 odst. 2, je-li to relevantní.
ODDÍL 4
Identifikační doklady pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I z určitého území nebo třetí země do členského státu
Článek 30
Formát a obsah identifikačního dokladu uvedeného v čl. 14 odst. 2 písm. c)
1. Komise může prostřednictvím prováděcího aktu přijmout vzor identifikačního dokladu uvedeného v čl. 14 odst. 2 písm. c), který obsahuje kolonky pro vložení těchto údajů:
a)
charakteristika označení nebo popis zvířete v zájmovém chovu, jak je stanoveno v čl. 17 odst. 2;
b)
druh zvířete v zájmovém chovu a případně jeho plemeno, datum narození uvedené majitelem, pohlaví a barva;
c)
jméno a kontaktní údaje majitele nebo oprávněné osoby;
d)
jméno, kontaktní údaje a podpis úředního nebo schváleného veterinárního lékaře, který doklad vystavil;
e)
jedinečné referenční číslo osvědčení;
f)
podrobné údaje o všech preventivních zdravotních opatřeních proti nákazám nebo infekcím jiným než vzteklina;
g)
jméno a podpis zástupce schvalujícího příslušného orgánu;
h)
jméno, podpis a kontaktní údaje zástupce příslušného orgánu provádějícího kontroly podle článku 34 a datum těchto kontrol;
i)
další relevantní informace o nákazovém statusu zvířete v zájmovém chovu.
2. Prováděcí akt uvedený v odstavci 1 tohoto článku stanoví rovněž požadavky na identifikační doklad uvedený ve zmíněném odstavci, pokud jde o jazyky, grafickou úpravu a platnost. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
3. Součástí identifikačního dokladu uvedeného v čl. 14 odst. 2 písm. c) je písemné prohlášení podepsané majitelem nebo oprávněnou osobou potvrzující, že zvíře v zájmovém chovu je přemisťováno do Unie v rámci neobchodního přesunu.
Článek 31
Vystavení a vyplnění identifikačního dokladu uvedeného v čl. 14 odst. 2 písm. c)
Identifikační doklad uvedený v čl. 14 odst. 2 písm. c) vystavuje na základě podpůrných dokumentů buď úřední veterinární lékař území nebo třetí země, z níž je zvíře v zájmovém chovu odesíláno, nebo schválený veterinární lékař, a následně jej schvaluje příslušný orgán území nebo třetí země odeslání poté, co veterinární lékař vystavující doklad:
a)
ověřil, že toto zvíře je označeno nebo popsáno podle čl. 17 odst. 2; a
b)
do příslušných kolonek identifikačního dokladu řádně vyplnil údaje uvedené v čl. 30 odst. 1 písm. a) až f), a tím potvrdil splnění podmínek stanovených v čl. 14 odst. 2 písm. a) a b), je-li to relevantní.
KAPITOLA VI
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
ODDÍL 1
Výjimka pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu do členských států
Článek 32
Výjimka z podmínek stanovených v článcích 6, 9, 10 a 14
1. Odchylně od podmínek stanovených v článcích 6, 9, 10 a 14 mohou členské státy ve výjimečných situacích povolit, aby na jejich území byla v rámci neobchodního přesunu přemístěna zvířata v zájmovém chovu, která nesplňují podmínky stanovené v uvedených článcích, za předpokladu, že:
a)
majitel podal žádost o povolení předem a členský stát určení toto povolení udělil;
b)
tato zvířata budou v izolaci pod úředním dohledem po dobu nezbytnou pro splnění těchto podmínek a nepřevyšující šest měsíců:
i)
v místě schváleném příslušným orgánem a
ii)
v souladu s podmínkami stanovenými v povolení.
2. Povolení uvedené v odst. 1 písm. a) může obsahovat oprávnění k tranzitu přes jiný členský stát za předpokladu, že členský stát tranzitu předem udělil členskému státu určení souhlas.
ODDÍL 2
Obecné podmínky týkající se souladu
Článek 33
Kontroly dokladů a totožnosti prováděné u neobchodních přesunů zvířat v zájmovém chovu z jednoho členského státu do jiného nebo z určitého území či třetí země uvedených na seznamu podle čl. 13 odst. 1 a článku 15 do členského státu
1. Aniž je dotčen článek 16, a k ověření souladu s kapitolou II provádějí členské státy nediskriminačním způsobem kontroly dokladů a totožnosti u neobchodních přesunů zvířat v zájmovém chovu z jiného členského státu nebo z určitého území či třetí země uvedených na seznamu podle čl. 13 odst. 1 a tam, kde je to relevantní, podle článku 15 na své území.
2. Během neobchodního přesunu zvířete v zájmovém chovu z jednoho členského státu do jiného nebo z určitého území či třetí země uvedených na seznamu podle čl. 13 odst. 1 a tam, kde je to relevantní, podle článku 15 do členského státu majitel nebo oprávněná osoba na žádost příslušného orgánu odpovědného za kontroly stanovené v odstavci 1 tohoto článku:
a)
předloží identifikační doklad tohoto zvířete požadovaný podle tohoto nařízení, který prokazuje soulad s požadavky na takový přesun, a
b)
umožní, aby tyto kontroly byly u tohoto zvířete provedeny.
Článek 34
Kontroly dokladů a totožnosti prováděné u neobchodních přesunů z území nebo třetích zemí jiných než uvedených na seznamech podle čl. 13 odst. 1 nebo článku 15
1. K ověření souladu s kapitolou III provádí příslušný orgán členského státu v místě vstupu kontrolu dokladů a totožnosti u neobchodních přesunů zvířat v zájmovém chovu z území nebo třetích zemí jiných než těch, jsou uvedeny na seznamu podle čl. 13 odst. 1 a tam, kde je to relevantní, podle článku 15, do tohoto členského státu.
2. Majitel nebo oprávněná osoba se při vstupu z určitého území nebo třetí země jiných než těch, které jsou uvedeny na seznamu podle čl. 13 odst. 1 a tam, kde je to relevantní, podle článku 15, do členského státu obrátí na příslušný orgán přítomný v místě vstupu za účelem kontrol uvedených v odstavci 1 a:
a)
předloží identifikační doklad zvířete v zájmovém chovu vyžadovaný podle tohoto nařízení, který prokazuje soulad s podmínkami pro takový přesun; a
b)
umožní, aby tyto kontroly byly u zvířete v zájmovém chovu provedeny.
3. Členské státy vypracují a průběžně aktualizují seznam míst vstupu.
4. Členské státy zajistí, aby příslušný orgán, který pověřily prováděním kontrol uvedených v odstavci 1:
a)
byl plně informován o pravidlech stanovených v kapitole III a aby jeho úředníci byli dostatečně zaškoleni k jejich uplatňování;
b)
vedl záznamy o celkovém počtu provedených kontrol a o případech nesplnění podmínek zjištěných během těchto kontrol a
c)
zaznamenával provedené kontroly do příslušné kolonky identifikačního dokladu, pokud je takový záznam nezbytný pro účely neobchodního přesunu do jiných členských států, jak je stanoveno v čl. 24 odst. 1.
Článek 35
Opatření v případech nesplnění podmínek zjištěných během kontrol stanovených v článcích 33 a 34
1. Pokud kontroly uvedené v článcích 33 a 34 odhalí, že zvíře v zájmovém chovu nesplňuje podmínky stanovené v kapitolách II nebo III, rozhodne příslušný orgán po konzultaci s úředním veterinárním lékařem a v případě potřeby také s majitelem nebo oprávněnou osobou, že:
a)
zvíře odešle zpět do země nebo na území, z něhož bylo odesláno;
b)
zvíře izoluje pod úřední kontrolou po dobu nezbytnou pro dosažení souladu s podmínkami stanovenými v kapitolách II nebo III nebo
c)
v krajním případě, pokud navrácení zvířete není možné nebo jeho izolace není z praktických důvodů proveditelná, usmrtí je v souladu s příslušnými vnitrostátními pravidly týkajícími se ochrany zvířat v zájmovém chovu při usmrcování.
2. Pokud příslušný orgán neobchodní přesun zvířat v zájmovém chovu do Unie zamítne, jsou tato zvířata izolována pod úřední kontrolou do doby buď:
a)
jejich návratu do země nebo území, z něhož byla odeslána nebo
b)
přijetí jakéhokoliv jiného správního rozhodnutí o těchto zvířatech.
3. Opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 se provádějí na náklady majitele a majitel ani oprávněná osoba nemají nárok na finanční odškodnění.
Článek 36
Ochranná opatření
1. Pokud se v členském státě, na určitém území nebo v třetí zemi vyskytne nebo rozšíří vzteklina nebo nákaza či infekce jiná než vzteklina, která by mohla vážně ohrozit veřejné zdraví nebo zdraví zvířat, může Komise z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu v závislosti na závažnosti situace neprodleně přijmout prostřednictvím prováděcího aktu některé z těchto opatření:
a)
pozastavit neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu nebo jejich tranzit z celého území nebo z části území členského státu nebo z dotčeného území či třetí země;
b)
stanovit zvláštní podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu z celého území nebo z části území členského státu nebo z dotčeného území či třetí země.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 41 odst. 2.
2. V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech, kdy je třeba omezit nebo odstranit vážné riziko pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat, přijme Komise postupem podle čl. 41 odst. 3 okamžitě použitelné prováděcí akty.
Článek 37
Informační povinnosti
1. Členské státy poskytnou veřejnosti jasné a snadno dostupné informace o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a pravidlech pro kontrolu dodržování uvedených podmínek při těchto přesunech, jak jsou stanoveny v tomto nařízení.
2. Informace podle odstavce 1 se týkají zejména:
a)
kvalifikačních předpokladů, jež musí splňovat osoby aplikující transpondér podle článku 18;
b)
povolování výjimky z povinného očkování proti vzteklině pro mladá zvířata v zájmovém chovu druhů uvedených v části A přílohy I podle článků 7 a 11;
c)
podmínek pro vstup zvířat v zájmovém chovu na území členských států přemisťovaných v rámci neobchodního přesunu,
i)
která nesplňují podmínky článku 6, 9, 10 nebo 14,
ii)
která pocházejí z určitých zemí a území za podmínek stanovených jejich vnitrostátními pravidly podle článku 16;
d)
seznamu míst vstupu vypracovaného podle čl. 34 odst. 3, včetně uvedení příslušného orgánu pověřeného prováděním kontrol podle čl. 34 odst. 4;
e)
podmínek pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu druhů uvedených v části B přílohy I na území členských států, které stanoví jejich vnitrostátní pravidla podle čl. 9 odst. 3 a čl. 14 odst. 3;
f)
informací o očkovacích látkách proti vzteklině, kterým příslušný orgán členských států udělil registraci, jak je uvedeno v bodě 1 písm. b) přílohy III, a zejména o příslušném očkovacím protokolu.
3. Členské státy vytvoří internetové stránky, na nichž uvedou informace podle odstavce 1, a jejich internetovou adresu sdělí Komisi.
4. Komise je členským státům nápomocna při zprostředkovávání těchto informací veřejnosti tím, že na své internetové stránce uvede:
a)
odkazy na internetové informační stránky členských států a
b)
informace uvedené v odst. 2 písm. b), d) a e) tohoto článku a informace zpřístupněné veřejnosti v souladu s čl. 2 odst. 2 písm. b) případně v dalších jazycích.
ODDÍL 3
Procesní ustanovení
Článek 38
Změny příloh
1. Za účelem zohlednění technického pokroku, vědeckého vývoje a ochrany veřejného zdraví nebo zdraví zvířat v zájmovém chovu je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 39 měnící přílohy II až IV.
Článek 39
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 5 odst. 5, čl. 17 odst. 2 druhém pododstavci, čl. 19 odst. 1 prvním pododstavci a článku 38 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 28. června 2013. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 5 odst. 5, čl. 17 odst. 2 druhém pododstavci, čl. 19 odst. 1 prvním pododstavci a článku 38 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 5 odst. 5, čl. 17 odst. 2 druhého pododstavce, čl. 19 odst. 1 prvního pododstavce a článku 38 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 40
Postup pro naléhavé případy
1. Akty v přenesené pravomoci přijaté podle tohoto článku vstupují v platnost bezodkladně a jsou použitelné, pokud proti nim není vyslovena námitka v souladu s odstavcem 2. V oznámení aktu v přenesené pravomoci Evropskému parlamentu a Radě se uvedou důvody použití postupu pro naléhavé případy.
2. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky postupem uvedeným v čl. 39 odst. 5. V takovém případě zruší Komise tento akt neprodleně poté, co jí Evropský parlament nebo Rada oznámí rozhodnutí o vyslovení námitek.
Článek 41
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat, zřízený článkem 58 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (19). Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011. Má-li být stanovisko výboru získáno písemným postupem, je tento postup ukončen bez výsledku, pokud tak o tom ve lhůtě stanovené pro vydání stanoviska rozhodne předseda výboru nebo pokud o to požádá prostá většina členů výboru.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
Článek 42
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná k jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy Komisi neprodleně oznámí takto stanovené sankce a všechny následné změny těchto ustanovení.
KAPITOLA VII
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 43
Zrušení
1. Nařízení (ES) č. 998/2003 se zrušuje s výjimkou oddílu 2 části B přílohy II, který zůstává v platnosti až do vstupu prováděcího aktu přijatého podle čl. 13 odst. 1 tohoto nařízení v platnost, a části C přílohy II, která zůstává v platnosti až do vstupu prováděcího aktu přijatého podle čl. 13 odst. 2 tohoto nařízení v platnost.
Odkazy v tomto nařízení na seznam obsažený v prováděcích aktech přijatých podle čl. 13 odst. 1 nebo 2 se do vstupu uvedených prováděcích aktů v platnost považují za odkazy na seznamy třetích zemí a území obsažené - ve vztahu k čl. 13 odst. 1 - v oddíle 2 části B přílohy II nařízení (ES) č. 998/2003 a - ve vztahu k čl. 13 odst. 2 - v části C přílohy II nařízení (ES) č. 998/2003.
2. Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
3. Zrušením nařízení (ES) č. 998/2003 není dotčena skutečnost, že nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1152/2011 ze dne 14. července 2011, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003, pokud jde o preventivní zdravotní opatření pro tlumení infekce Echinococcus multilocularis u psů (20), jež bylo přijato na základě čl. 5 odst. 1 druhého pododstavce uvedeného nařízení, zůstává v platnosti.
Článek 44
Přechodná opatření týkající se identifikačních dokladů
1. Odchylně od čl. 21 odst. 1 je identifikační doklad uvedený v čl. 6 písm. d) považován za vyhovující tomuto nařízení, pokud byl:
a)
vyhotoven v souladu se vzorovým pasem zavedeným rozhodnutím 2003/803/ES; a
b)
vystaven před 29. prosincem 2014.
2. Odchylně od čl. 25 odst. 1 a čl. 27 písm. a) je identifikační doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 písm. e) považován za vyhovující tomuto nařízení, pokud byl:
a)
vyhotoven v souladu se vzorovým osvědčením uvedeným v příloze II rozhodnutí 2011/874/EU nebo případně se vzorovým pasem zavedeným rozhodnutím 2003/803/ES a
b)
vystaven před 29. prosincem 2014.
Článek 45
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 29. prosince 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 12. června 2013.
REGULAMENTUL (UE) NR. 576/2013 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI
din 12 iunie 2013
privind circulația necomercială a animalelor de companie și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 998/2003
(Text cu relevanță pentru SEE)
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 43 alineatul (2) și articolul 168 alineatul (4) litera (b),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
după consultarea Comitetului Regiunilor,
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
întrucât:
(1)
Regulamentul (CE) nr. 998/2003 al Parlamentului European și al Consiliului (3) stabilește cerințele de sănătate animală care se aplică circulației necomerciale a animalelor de companie într-un stat membru din alt stat membru sau din țări terțe, precum și controalele aplicabile acestei circulații. Regulamentul are scopul de a asigura un nivel suficient de siguranță cu privire la riscurile legate de sănătatea umană și animală prezentate de o astfel de circulație necomercială și de a elimina orice obstacol nejustificat din calea unei astfel de circulații.
(2)
Într-o declarație anexată la Regulamentul (UE) nr. 438/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 19 mai 2010 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 998/2003 privind cerințele de sănătate animală aplicabile circulației necomerciale a animalelor de companie (4), Comisia s-a angajat să propună o revizuire integrală a Regulamentului (CE) nr. 998/2003, în special a aspectelor legate de actele delegate și de punere în aplicare. Prin urmare, în urma intrării în vigoare a Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), competențele conferite Comisiei în temeiul Regulamentului (CE) nr. 998/2003 trebuie să se alinieze la articolele 290 și 291 din TFUE. Luând în considerare numărul de modificări care trebuie aduse cerințelor de sănătate animală prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 998/2003 și pentru a se asigura că cerințele respective sunt suficient de clare și accesibile cetățenilor, regulamentul menționat ar trebui abrogat și înlocuit cu prezentul regulament.
(3)
Prezentul regulament ar trebui să stabilească o listă a speciilor de animale pentru care cerințele de sănătate animală armonizate ar trebui să se aplice în cazul în care animalele din speciile respective sunt crescute ca animale de companie și fac obiectul unei circulații necomerciale. La întocmirea listei respective, ar trebui să se țină seama de susceptibilitatea sau rolul acestor animale în epidemiologia rabiei.
(4)
Directiva 92/65/CEE a Consiliului din 13 iulie 1992 de definire a cerințelor de sănătate animală care reglementează schimburile și importurile în Comunitate de animale, material seminal, ovule și embrioni care nu se supun, în ceea ce privește cerințele de sănătate animală, reglementărilor comunitare speciale prevăzute la punctul I din anexa A la Directiva 90/425/CEE (5) prevede, printre altele, cerințele de sănătate animală aplicabile comerțului și importurilor de câini, pisici și dihori domestici, care sunt animale din speciile susceptibile la rabie. Având în vedere că speciile respective sunt, de asemenea, ținute ca animale de companie, care deseori își însoțesc proprietarul sau o persoană autorizată pe durata circulației necomerciale la intrarea în Uniune și în interiorul Uniunii, prezentul regulament ar trebui să prevadă cerințele de sănătate animală aplicabile circulației necomerciale a speciilor respective în statele membre. Speciile respective ar trebui să fie enumerate în partea A din anexa I la prezentul regulament.
(5)
În mod similar, ar trebui stabilit un cadru juridic pentru cerințele de sănătate animală aplicabile circulației necomerciale a speciilor de animale neafectate de rabie sau fără semnificație epidemiologică în ceea ce privește rabia, cărora, în cazul în care acestea nu au fost ținute ca animale de companie, ar trebui să li se aplice alte acte legislative ale Uniunii, inclusiv legislația privind animalele de la care se obțin produse alimentare. Speciile respective ar trebui să fie enumerate în partea B din anexa I.
(6)
Lista prevăzută în partea B din anexa I ar trebui să includă nevertebrate, cu excepția albinelor și bondarilor reglementați de Directiva 92/65/CEE, precum și a moluștelor și crustaceelor reglementate de Directiva 2006/88/CE a Consiliului din 24 octombrie 2006 privind cerințele de sănătate animală pentru animale și produse de acvacultură și privind prevenirea și controlul anumitor boli la animalele de acvacultură (6). Aceasta ar trebui să includă, de asemenea, animalele acvatice ornamentale ținute în acvarii de tip necomercial excluse din domeniul de aplicare al Directivei 2006/88/CE, precum și amfibienii și reptilele.
(7)
Lista prevăzută în partea B din anexa I ar trebui să includă și toate speciile de păsări, cu excepția celor reglementate de Directiva 2009/158/CE a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind condițiile de sănătate animală care reglementează comerțul intracomunitar și importurile din țări terțe de păsări de curte și de ouă pentru incubație (7), precum și rozătoarele și iepurii, cu excepția celor destinați producției de alimente și care intră în domeniul de aplicare al anexei I la Regulamentul (CE) nr. 853/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 de stabilire a unor norme specifice de igienă care se aplică alimentelor de origine animală (8).
(8)
Totuși, în scopul coerenței dreptului Uniunii, până la elaborarea normelor Uniunii privind circulația necomercială într-un stat membru dintr-un alt stat membru sau din teritorii sau țări terțe a animalelor de companie din speciile enumerate în partea B din anexa I, ar trebui ca normele naționale să se poată aplica unei astfel de circulații, cu condiția să nu fie mai stricte decât cele care se aplică circulației în scopuri comerciale.
(9)
Având în vedere că animalele din speciile enumerate în partea B din anexa I la prezentul regulament pot aparține unor specii care necesită protecție specială, prezentul regulament ar trebui să se aplice fără a aduce atingere Regulamentului (CE) nr. 338/97 al Consiliului din 9 decembrie 1996 privind protecția speciilor faunei și florei sălbatice prin controlul comerțului cu acestea (9).
(10)
Pentru a face o distincție clară între normele care se aplică circulației necomerciale și cele care se aplică comerțului și importurilor din țările terțe în Uniune de câini, pisici și dihori domestici care fac obiectul cerințelor de sănătate animală din Directiva 92/65/CEE, prezentul regulament ar trebui să definească atât animalele de companie, cât și circulația necomercială a unui animal de companie, pe durata căreia respectivul animal își însoțește proprietarul sau o persoană autorizată. Experiența a arătat că în timpul circulației necomerciale nu este întotdeauna posibil ca animalul de companie să se afle în orice moment în imediata apropiere a proprietarului sau a persoanei autorizate. În baza unor motive justificate și documentate în mod corespunzător, ar trebui să se considere că animalul de companie își însoțește proprietarul sau persoana autorizată chiar dacă circulația necomercială a animalului de companie are loc cu până la cinci zile mai devreme sau mai târziu decât circulația proprietarului sau a persoanei autorizate sau are loc într-un spațiu fizic diferit de cel ocupat de proprietar sau de persoana autorizată.
(11)
Experiența legată de punerea în aplicare a normelor existente arată că comerțul și importurile în Uniune din țări terțe de animale de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I pot fi mascate în mod fraudulos sub forma circulației necomerciale. Pentru a împiedica astfel de practici, întrucât acestea ar putea pune în pericol sănătatea animalelor, prezentul regulament ar trebui să stabilească pentru animalele de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I un număr maxim de animale care își pot însoți proprietarul sau o persoană autorizată. Totuși, ar trebui ca acest număr maxim să poată fi depășit în anumite condiții specificate. În plus, ar trebui clarificat faptul că, în cazul în care condițiile specificate nu sunt îndeplinite, iar numărul animalelor de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I la prezentul regulament depășește numărul maxim stabilit, animalelor de companie respective li se aplică dispozițiile corespunzătoare din Directiva 92/65/CEE și din Directiva 90/425/CEE (10) sau din Directiva 91/496/CEE (11).
(12)
Regulamentul (CE) nr. 998/2003 dispune că, pentru o perioadă de tranziție, animalele de companie din speciile enumerate în părțile A și B din anexa I la regulamentul respectiv sunt considerate ca fiind identificate atunci când acestea prezintă fie un tatuaj clar lizibil, fie un sistem de identificare electronică (denumit în continuare „transponder”). Prin urmare, prezentul regulament ar trebui să stabilească norme de marcare a animalelor de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I la prezentul regulament după expirarea perioadei de tranziție la 3 iulie 2011.
(13)
Implantarea transponderului reprezintă o intervenție invazivă pentru efectuarea căreia este nevoie de o anumită calificare. Prin urmare, transponderele ar trebui implantate numai de o persoană calificată. În cazul în care un stat membru autorizează alte persoane în afară de medicii veterinari să implanteze transpondere, acesta ar trebui să stabilească norme privind calificarea minimă necesară a acestor persoane.
(14)
Anexa Ia la Regulamentul (CE) nr. 998/2003 stabilește cerințe tehnice pentru identificarea animalelor de companie cu transpondere. Aceste cerințe tehnice corespund standardelor acceptate la nivel internațional și ar trebui introduse, fără modificări substanțiale, în anexa II la prezentul regulament.
(15)
Pentru a proteja sănătatea publică și sănătatea animalelor de companie din speciile enumerate în anexa I, prezentul regulament ar trebui să ofere posibilitatea de a se adopta măsuri sanitare preventive de combatere a bolilor și a infecțiilor, altele decât rabia. Măsurile respective ar trebui să se bazeze pe informații științifice validate și aplicate proporțional cu riscurile pentru sănătatea publică sau animală prezentate de circulația necomercială a animalelor de companie susceptibile de a fi afectate de aceste boli sau infecții. Măsurile ar trebui să includă normele pentru clasificarea statelor membre sau a anumitor părți din teritoriul acestora, procedurile de justificare continuă a motivelor pentru statele membre care impun aplicarea unor măsuri sanitare preventive, condițiile de aplicare și documentare a măsurilor sanitare preventive și, în cazul în care este necesar, condițiile de derogare de la aplicarea măsurilor respective. O listă a statelor membre sau a părților din teritoriul acestora clasificate în conformitate cu normele relevante ar trebui prin urmare să fie stabilită într-un act de punere în aplicare ce urmează să fie adoptat în conformitate cu prezentul regulament.
(16)
Este posibil ca vaccinurile antirabice administrate animalelor de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I înainte de vârsta de trei luni să nu inducă o imunitate protectoare, din cauza competiției cu anticorpii materni. Prin urmare, producătorii de vaccinuri recomandă ca animalele de companie tinere să nu fie vaccinate înainte de vârsta menționată. În consecință, pentru a autoriza circulația necomercială a animalelor de companie tinere din speciile enumerate în partea A din anexa I care nu au fost vaccinate contra rabiei sau care au fost vaccinate, dar nu au dobândit încă imunitate protectoare, prezentul regulament ar trebui să stabilească anumite măsuri de precauție care să fie adoptate și să ofere statelor membre posibilitatea de a autoriza circulația pe teritoriile lor a animalelor de companie tinere care sunt în conformitate cu măsurile respective.
(17)
Pentru a simplifica condițiile circulației necomerciale a animalelor de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I între statele membre cu statut favorabil echivalent referitor la rabie, prezentul regulament ar trebui să prevadă, de asemenea, posibilitatea derogării de la cerința vaccinării antirabice. O astfel de posibilitate ar trebui să fie pusă la dispoziția statelor membre interesate la transmiterea unei cereri comune din partea acestora. O astfel de derogare ar trebui să se bazeze pe informații științifice validate și să fie aplicată proporțional cu riscurile pentru sănătatea publică sau animală prezentate de circulația necomercială a animalelor susceptibile de a fi afectate de rabie. Statele membre sau părțile din teritoriul acestora care beneficiază de o astfel de derogare ar trebui să fie menționate într-un act de punere în aplicare care să fie adoptat în conformitate cu prezentul regulament.
(18)
Țările și teritoriile enumerate în partea B secțiunea 2 din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 998/2003 aplică norme echivalente celor aplicate de statele membre, în timp ce țările și teritoriile menționate în partea C din anexa II la respectivul regulament respectă criteriile prevăzute la articolul 10 din respectivul regulament. Listele respective ar trebui incluse, fără modificări substanțiale, într-un act de punere în aplicare care să fie adoptat în conformitate cu prezentul regulament.
(19)
În plus, o listă a teritoriilor sau țărilor terțe care aplică norme care au același conținut și efect ca cele prevăzute în prezentul regulament în ceea ce privește animalele de companie din speciile enumerate în partea B din anexa I ar trebui să fie inclusă într-un act de punere în aplicare care să fie adoptat în conformitate cu prezentul regulament.
(20)
Regulamentul (CE) nr. 998/2003 prevede anumite cerințe pentru circulația necomercială în statele membre a animalelor de companie provenind din alte state membre și din țările sau teritoriile enumerate în partea B secțiunea 2 și partea C din anexa II la acesta. Cerințele respective includ o vaccinare antirabică valabilă efectuată la animalele de companie în cauză cu vaccinuri conforme cu standardele minime, astfel cum sunt stabilite în capitolul relevant din Manualul de teste de diagnostic și vaccinuri pentru animale terestre al Organizației Mondiale pentru Sănătatea Animalelor (OIE), sau pentru care s-a acordat o autorizație de comercializare în conformitate cu Directiva 2001/82/CE (12) sau cu Regulamentul (CE) nr. 726/2004 (13). Vaccinurile respective s-au dovedit a fi eficiente pentru protecția animalelor împotriva rabiei și fac parte din cerințele de valabilitate privind vaccinarea antirabică prevăzute în anexa Ib la Regulamentul (CE) nr. 998/2003. Cerințele respective ar trebui introduse, fără modificări substanțiale, în anexa III la prezentul regulament.
(21)
Regulamentul (CE) nr. 998/2003 stabilește cerințe de sănătate animală mai stricte pentru animalele de companie care circulă în statele membre din țări sau teritorii diferite de cele enumerate în partea C din anexa II la regulamentul respectiv. Cerințele respective includ controlul eficacității vaccinării antirabice la animale individuale prin titrarea anticorpilor într-un laborator autorizat în conformitate cu Decizia 2000/258/CE a Consiliului din 20 martie 2000 privind desemnarea unui institut specific responsabil cu stabilirea criteriilor necesare pentru standardizarea testelor serologice de control al eficacității vaccinurilor antirabice (14). Prin urmare, este adecvată menținerea acestor cerințe în anexa IV la prezentul regulament și includerea condiției ca testul să se efectueze în conformitate cu metodele stabilite în capitolul relevant din Manualul de teste de diagnostic și vaccinuri pentru animale terestre al Organizației Mondiale pentru Sănătatea Animalelor (OIE).
(22)
Pentru a atesta respectarea prezentului regulament, sunt necesare documente de identificare care să însoțească animalele de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I care fac obiectul circulației necomerciale în statele membre. Prin urmare, prezentul regulament ar trebui să stabilească condițiile în care se emit documentele de identificare și cerințele privind conținutul, valabilitatea, caracteristicile de securitate, formatul și structura acestora.
(23)
Prezentul regulament ar trebui să permită statelor membre să autorizeze circulația necomercială pe teritoriul lor a animalelor de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I, care sunt însoțite de un document de identificare emis într-un teritoriu sau o țară terță care aplică norme care au același conținut și efect ca cele aplicate de statele membre. Prezentul regulament ar trebui, de asemenea, să permită statelor membre să autorizeze circulația necomercială pe teritoriul lor după o circulație către un teritoriu sau o țară terță a respectivelor animale de companie însoțite de un document de identificare emis într-un stat membru, dacă condițiile pentru a reveni din aceste teritorii sau țări terțe sunt îndeplinite înainte ca animalul de companie să fi părăsit Uniunea.
(24)
Prezentul regulament ar trebui, de asemenea, să ofere statelor membre posibilitatea de a autoriza, în cazul în care apare necesitatea de plecare urgentă a proprietarului, de exemplu în cazul unui dezastru natural subit, al unor tulburări politice sau în alte cazuri de forță majoră în legătură cu proprietarul, intrarea directă pe teritoriul lor a animalelor de companie din speciile enumerate în anexa I care nu sunt în conformitate cu prezentul regulament, cu condiția solicitării prealabile și acordării unui permis de către statul membru de destinație și a aplicării unei perioade limitate de izolare, sub supraveghere oficială, pentru a îndeplini condițiile din prezentul regulament. În pofida unei necesități pentru o astfel de plecare urgentă, astfel de permise sunt indispensabile din cauza riscurilor pentru sănătatea animală care decurg din introducerea în Uniune a unui animal de companie care nu este în conformitate cu prezentul regulament.
(25)
Directiva 90/425/CEE și Directiva 91/496/CEE nu se aplică controalelor sanitar-veterinare ale animalelor de companie care însoțesc călătorii în timpul circulației necomerciale.
(26)
Prin urmare, pentru a permite statelor membre să verifice conformitatea cu prezentul regulament și să ia măsurile necesare, prezentul regulament ar trebui să impună persoanei care însoțește animalul de companie să prezinte documentul de identificare necesar cu ocazia oricărei circulații necomerciale într-un stat membru și să prevadă controale corespunzătoare ale documentelor și identității animalelor de companie care își însoțesc proprietarul în timpul circulației necomerciale într-un stat membru dintr-un alt stat membru sau din anumite teritorii sau țări terțe.
(27)
De asemenea, acesta ar trebui să solicite statelor membre să efectueze, în punctele de intrare desemnate, controale sistematice ale documentelor și identității animalelor de companie care își însoțesc proprietarul în timpul circulației necomerciale într-un stat membru din anumite teritorii sau țări terțe. Controalele menționate ar trebui să țină cont de principiile relevante din Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor (15). În cazul în care este necesar în scopul circulației suplimentare în alte state membre, statele membre ar trebui să fie obligate să înregistreze controalele în documentul de identificare pentru a putea utiliza data acestor controale în vederea stabilirii perioadei de valabilitate a documentului de identificare.
(28)
În plus, prezentul regulament ar trebui să prevadă măsuri de salvgardare pentru gestionarea riscurilor pentru sănătatea publică sau animală care decurg din circulația necomercială a animalelor de companie.
(29)
Cu scopul de a oferi cetățenilor informații clare și accesibile privind normele care se aplică circulației necomerciale în Uniune a animalelor de companie din speciile enumerate în anexa I, statele membre ar trebui să aibă obligația de a pune aceste informații la dispoziția publicului, în special dispozițiile relevante din legislația națională.
(30)
Pentru a asigura aplicarea adecvată a prezentului regulament, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta acte legislative în conformitate cu articolul 290 din TFUE în ceea ce privește cerințele specifice speciei pentru marcarea animalelor de companie din speciile enumerate în partea B din anexa I și măsurile sanitare preventive specifice speciei împotriva unor boli sau infecții, altele decât rabia, care afectează speciile enumerate în anexa I, precum și de a adopta norme pentru limitarea numărului de animale de companie din speciile enumerate în partea B din anexa I care își însoțesc proprietarul în timpul circulației necomerciale și de a modifica anexele II-IV. Este deosebit de important ca, în timpul lucrărilor sale pregătitoare, Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. Comisia, atunci când pregătește și elaborează acte delegate, ar trebui să asigure o transmitere simultană, în timp util și adecvată a documentelor relevante către Parlamentul European și Consiliu.
(31)
În plus, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta, în cazuri justificate corespunzător de riscuri pentru sănătatea publică sau animală, acte legislative, în conformitate cu procedura de urgență, în ceea ce privește măsurile sanitare preventive împotriva unor boli sau infecții, altele decât rabia, susceptibile să afecteze animalele de companie din speciile enumerate în anexa I.
(32)
Pentru a se asigura condiții uniforme pentru punerea în aplicare a prezentului regulament, ar trebui conferite Comisiei competențe de executare în ceea ce privește lista statelor membre sau a părților din teritoriul acestora care au statut favorabil echivalent referitor la rabie și care sunt autorizate să încheie acorduri reciproce privind derogarea de la anumite condiții aplicabile circulației necomerciale a animalelor de companie, lista statelor membre clasificate în conformitate cu normele privind măsurile sanitare preventive de combatere a bolilor și a infecțiilor, altele decât rabia, listele teritoriilor și țărilor terțe stabilite în scopul derogării de la anumite condiții aplicabile circulației necomerciale, modelul pentru documentele de identificare care urmează să însoțească animalele de companie din speciile enumerate în anexa I în timpul circulației necomerciale într-un stat membru dintr-un alt stat membru sau dintr-un teritoriu sau o țară terță, normele privind formatul, structura și limbile de redactare ale declarațiilor care urmează să fie semnate, precum și măsurile de salvgardare în cazul apariției sau răspândirii rabiei sau a unei boli sau infecții, alta decât rabia. Respectivele competențe ar trebui exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie (16).
(33)
Comisia ar trebui să adopte acte de punere în aplicare aplicabile imediat prin care să actualizeze lista statelor membre sau a părților din teritoriul acestora care au statut favorabil echivalent referitor la rabie, care sunt autorizate să încheie acorduri reciproce privind derogarea de la anumite condiții aplicabile circulației necomerciale a animalelor de companie, precum și lista teritoriilor sau țărilor terțe stabilită în scopul derogării de la anumite condiții aplicabile circulației necomerciale, și referitoare la măsurile de salvgardare în cazul apariției sau răspândirii rabiei sau a unei boli sau infecții, alta decât rabia, dacă, în cazuri justificate în mod corespunzător, acestea se impun din motive de maximă urgență în ceea ce privește sănătatea umană și animală.
(34)
În câteva state membre s-au constatat unele nerespectări ale normelor stabilite de Regulamentul (CE) nr. 998/2003. În consecință, statele membre ar trebui să stabilească norme referitoare la pedepsele aplicabile în cazul încălcării prezentului regulament.
(35)
Decizia 2003/803/CE a Comisiei din 26 noiembrie 2003 de stabilire a pașaportului tip pentru circulația intracomunitară a câinilor, pisicilor și a dihorilor domestici (17) stabilește pașaportul tip pentru circulația între statele membre a câinilor, pisicilor și dihorilor domestici de companie în temeiul Regulamentului (CE) nr. 998/2003. Documentele de identificare emise în conformitate cu pașaportul tip menționat ar trebui, sub rezerva anumitor condiții, să rămână valabile pe parcursul vieții unui animal de companie în vederea limitării sarcinii administrative și financiare pentru proprietari.
(36)
Decizia de punere în aplicare 2011/874/UE a Comisiei din 15 decembrie 2011 de stabilire a listei țărilor terțe și teritoriilor autorizate pentru importurile de câini, pisici și dihori domestici și pentru circulația necomercială a mai mult de cinci câini, pisici și dihori domestici în Uniune și a modelelor de certificate pentru importul și circulația necomercială a respectivelor animale în Uniune (18) stabilește modelul de certificat sanitar care atestă conformitatea cu cerințele din Regulamentul (CE) nr. 998/2003 pentru circulația necomercială a cel mult cinci câini, pisici sau dihori domestici în Uniune. În scopul facilitării trecerii la noile norme prevăzute de prezentul regulament, modelul de certificat respectiv ar trebui să rămână valabil sub rezerva anumitor condiții.
(37)
Deoarece obiectivul prezentului regulament, și anume stabilirea cerințelor de sănătate animală pentru circulația necomercială a animalelor de companie din speciile enumerate în anexa I pentru a preveni sau minimiza riscurile pentru sănătatea publică și animală generate de o astfel de circulație, nu poate fi realizat în mod satisfăcător de către statele membre și, prin urmare, poate fi realizat mai bine la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este enunțat la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat la articolul respectiv, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru îndeplinirea acestui obiectiv.
(38)
Pentru a asigura publicarea simultană a prezentului regulament și a actelor de punere în aplicare referitoare la listele teritoriilor și țărilor terțe stabilite în scopul derogării de la anumite condiții aplicabile circulației necomerciale, la modelul pentru documentele de identificare care urmează să însoțească animalele de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I în timpul circulației necomerciale într-un stat membru dintr-un alt stat membru sau dintr-un teritoriu sau o țară terță, precum și la normele privind formatul, structura și limbile de redactare ale declarațiilor care urmează să fie semnate, prezentul regulament ar trebui să intre în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL I
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Obiectul
Prezentul regulament stabilește cerințele de sănătate animală aplicabile circulației necomerciale a animalelor de companie și normele privind controlul de conformitate cu privire la o astfel de circulație.
Articolul 2
Domeniul de aplicare
(1) Prezentul regulament se aplică circulației necomerciale a animalelor de companie într-un stat membru dintr-un alt stat membru sau dintr-un teritoriu sau o țară terță.
(2) Prezentul regulament se aplică fără a aduce atingere:
(a)
Regulamentului (CE) nr. 338/97;
(b)
vreunei măsuri naționale adoptate, publicate și puse la dispoziția publicului de către statele membre referitoare la restricționarea circulației anumitor specii sau rase de animale de companie pe baza anumitor considerații, altele decât cele referitoare la sănătatea animală.
Articolul 3
Definiții
În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:
(a)
„circulație necomercială” înseamnă orice circulație care nu are drept scop nici vânzarea, nici transferul de proprietate asupra unui animal de companie;
(b)
„animal de companie” înseamnă un animal din speciile enumerate în anexa I care își însoțește proprietarul sau o persoană autorizată în timpul circulației necomerciale și care rămâne pe durata unei astfel de circulații necomerciale în responsabilitatea proprietarului sau a persoanei autorizate;
(c)
„proprietar” înseamnă o persoană fizică înscrisă în documentul de identificare drept proprietar;
(d)
„persoană autorizată” înseamnă orice persoană fizică împuternicită în scris de proprietar să efectueze în numele acestuia circulația necomercială a animalului de companie;
(e)
„transponder” înseamnă un dispozitiv pasiv de identificare cu ajutorul frecvenței radio, numai pentru citire;
(f)
„document de identificare” înseamnă un document întocmit în conformitate cu modelul menționat în actele de punere în aplicare care urmează să fie adoptate în conformitate cu prezentul regulament, care permite identificarea clară a animalului de companie și verificarea respectării prezentului regulament în raport cu starea sa de sănătate;
(g)
„medic veterinar autorizat” înseamnă orice medic veterinar care a fost autorizat de autoritatea competentă să îndeplinească sarcini specifice în conformitate cu prezentul regulament sau cu acte adoptate în temeiul prezentului regulament;
(h)
„medic veterinar oficial” înseamnă orice medic veterinar desemnat de autoritatea competentă;
(i)
„controlul documentelor” înseamnă verificarea documentului de identificare care însoțește animalul de companie;
(j)
„controlul identității” înseamnă verificarea conformității dintre documentul de identificare și animalul de companie și, după caz, a prezenței și conformității marcării;
(k)
„punct de intrare a călătorilor” înseamnă orice zonă desemnată de statele membre în scopul efectuării controalelor menționate la articolul 34 alineatul (1).
Articolul 4
Obligații generale
Nu se interzice, restricționează sau obstrucționează circulația necomercială a animalelor de companie care respectă cerințele de sănătate animală prevăzute în prezentul regulament pentru alte motive de sănătate animală decât cele care rezultă din aplicarea prezentului regulament.
Articolul 5
Numărul maxim de animale de companie
(1) Numărul maxim de animale de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I care pot să însoțească proprietarul sau o persoană autorizată în timpul unei singure circulații necomerciale nu poate fi mai mare de cinci.
(2) Prin derogare de la alineatul (1), numărul maxim de animale de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I poate fi mai mare de cinci dacă sunt îndeplinite următoarele condiții:
(a)
circulația necomercială a animalelor de companie are loc în scopul participării la concursuri, expoziții sau evenimente sportive sau în vederea pregătirii pentru astfel de evenimente;
(b)
proprietarul sau persoana autorizată prezintă o dovadă scrisă a faptului că animalele de companie sunt înregistrate fie în vederea participării la un eveniment menționat la litera (a), fie într-o o asociație care organizează astfel de evenimente;
(c)
animalele de companie au vârsta mai mare de șase luni.
(3) Statele membre pot efectua controale standard prin sondaj pentru a verifica corectitudinea informațiilor prezentate în temeiul alineatului (2) litera (b).
(4) În cazul în care numărul maxim de animale de companie menționat la alineatul (1) este depășit, iar condițiile menționate la alineatul (2) nu sunt respectate, animalele de companie respective se conformează cerințelor de sănătate animală stabilite în Directiva 92/65/CEE în ceea ce privește speciile în cauză, iar statele membre se asigură că animalele respective sunt supuse controalelor sanitar-veterinare prevăzute de Directiva 90/425/CEE sau 91/496/CEE, după caz.
(5) Pentru a se preveni circulația comercială a animalelor de companie din speciile enumerate în partea B din anexa I mascată în mod fraudulos sub forma circulației necomerciale, Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 39 enunțând norme care stabilesc numărul maxim al animalelor de companie din speciile respective care pot însoți proprietarul sau o persoană autorizată pe durata unei singure circulații necomerciale.
(6) Comisia transmite un raport Parlamentului European și Consiliului cu privire la punerea în aplicare a prezentului articol cel târziu la 29 iunie 2018. Pe baza raportului său, Comisia propune, dacă este cazul, modificări la prezentul regulament.
CAPITOLUL II
CONDIȚII APLICABILE CIRCULAȚIEI NECOMERCIALE A ANIMALELOR DE COMPANIE ÎNTR-UN STAT MEMBRU DINTR-UN ALT STAT MEMBRU
SECȚIUNEA 1
Animale de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I
Articolul 6
Condiții aplicabile circulației necomerciale a animalelor de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I
Animalele de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I pot fi deplasate într-un stat membru dintr-un alt stat membru numai dacă îndeplinesc următoarele condiții:
(a)
sunt marcate în conformitate cu articolul 17 alineatul (1);
(b)
le-a fost administrată o vaccinare antirabică care respectă cerințele de valabilitate menționate în anexa III;
(c)
respectă toate măsurile sanitare preventive pentru boli sau infecții, altele decât rabia, adoptate în conformitate cu articolul 19 alineatul (1);
(d)
sunt însoțite de un document de identificare completat în mod corespunzător și emis în conformitate cu articolul 22.
Articolul 7
Derogare de la condiția vaccinării antirabice pentru animalele de companie tinere din speciile enumerate în partea A din anexa I
(1) Cu respectarea alineatului (2) și prin derogare de la articolul 6 litera (b), statele membre pot autoriza circulația necomercială pe teritoriul lor dinspre un alt stat membru a animalelor de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I care:
(a)
au mai puțin de 12 săptămâni și nu au fost vaccinate împotriva rabiei; sau
(b)
au între 12 și 16 săptămâni și au fost vaccinate împotriva rabiei, însă nu îndeplinesc încă cerințele de valabilitate menționate la punctul 2 litera (e) din anexa III.
(2) Autorizația menționată la alineatul (1) poate fi acordată numai dacă:
(a)
proprietarul sau persoana autorizată prezintă o declarație semnată conform căreia, din momentul nașterii și până în momentul circulației necomerciale, animalele de companie nu au intrat în contact cu animale sălbatice din speciile susceptibile la rabie; sau
(b)
animalele de companie sunt însoțite de mama lor, de care încă depind, iar din documentul de identificare care însoțește mama se poate stabili că, înainte de nașterea lor, mamei i-a fost administrată o vaccinare antirabică care a respectat cerințele de valabilitate menționate în anexa III.
(3) Comisia poate adopta, prin intermediul unui act de punere în aplicare, norme privind formatul, structura și limbile de redactare ale declarațiilor menționate la alineatul (2) litera (a) din prezentul articol. Actul de punere în aplicare respectiv se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 41 alineatul (2).
Articolul 8
Derogare de la condiția vaccinării antirabice pentru animalele de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I
(1) Prin derogare de la articolul 6 litera (b), circulația necomercială directă între statele membre sau părți din teritoriul acestora a animalelor de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I care nu au fost vaccinate contra rabiei poate fi autorizată în conformitate cu procedura menționată la alineatul (2), în urma transmiterii unei cereri comune de către statele membre în cauză.
(2) Comisia poate adopta, prin intermediul unui act de punere în aplicare, o listă a statelor membre care sunt autorizate să încheie acorduri reciproce în vederea derogării de la articolul 6 litera (b), în conformitate cu alineatul (1) de la prezentul articol. Lista respectivă specifică părțile din teritoriul statelor membre respective pentru care se poate aplica derogarea.
(3) Pentru a fi incluse în lista menționată la alineatul (2), statele membre interesate de un astfel de acord reciproc transmit Comisiei o cerere comună, care să cuprindă detalii ale proiectului de acord și prin care să poată demonstra, ținând seama de procedurile prevăzute de Codul sanitar pentru animale terestre al Organizației Mondiale pentru Sănătatea Animalelor (OIE) referitoare la declarația pe proprie răspundere a unei țări sau zone privind statutul „indemn de rabie”, că îndeplinesc cel puțin următoarele condiții:
(a)
statele membre solicitante au în funcțiune sisteme de supraveghere continuă și de raportare cu privire la rabie;
(b)
statele membre solicitante sau părțile din teritoriul lor pentru care se trimite cererea sunt indemne de rabie și, potrivit informațiilor disponibile, rabia nu s-a manifestat la animalele sălbatice de pe teritoriile statelor membre în cauză, sau părți din aceste teritorii, cel puțin pe parcursul ultimilor doi ani anteriori cererii comune, pe baza sistemelor menționate la litera (a);
(c)
statele membre solicitante au instituit măsuri de control eficiente și eficace pentru prevenirea introducerii și răspândirii rabiei pe teritoriul lor;
(d)
cererea de derogare de la articolul 6 litera (b) trebuie să fie justificată și proporțională cu riscurile la adresa sănătății publice sau animale legate de circulația necomercială directă dintr-un stat membru solicitant către celălalt sau către o parte a teritoriului său a animalelor de companie nevaccinate din speciile enumerate în partea A din anexa I.
Cererea comună conține informații adecvate, fiabile și validate științific.
(4) În cazul în care informațiile menționate la alineatul (3) suferă modificări care nu mai pot justifica aplicarea derogării, Comisia, prin intermediul unui act de punere în aplicare, elimină statele membre de pe lista menționată la alineatul (2), pentru întregul lor teritoriu sau o parte a acestuia.
(5) Actele de punere în aplicare menționate la alineatele (2) și (4) se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 41 alineatul (2).
(6) Dacă există motive imperioase de urgență justificate corespunzător, referitoare la riscurile pentru sănătatea publică sau animală, Comisia adoptă acte de punere în aplicare aplicabile imediat pentru actualizarea listei statelor membre sau a părților din teritoriul acestora menționate la alineatul (2) de la prezentul articol în conformitate cu procedura menționată la articolul 41 alineatul (3).
SECȚIUNEA 2
Animale de companie din speciile enumerate în partea B din anexa I
Articolul 9
Condiții aplicabile circulației necomerciale a animalelor de companie din speciile enumerate în partea B din anexa I
(1) În măsura în care Comisia a adoptat un act delegat în conformitate cu articolul 19 alineatul (1) în ceea ce privește animalele de companie aparținând uneia dintre speciile enumerate în partea B din anexa I, circulația necomercială a animalelor de companie din specia respectivă într-un stat membru dintr-un alt stat membru se efectuează sub rezerva respectării condițiilor stabilite la alineatul (2) de la prezentul articol.
(2) Animalele de companie din speciile menționate la alineatul (1) pot fi deplasate într-un stat membru dintr-un alt stat membru numai dacă îndeplinesc următoarele condiții:
(a)
sunt marcate sau descrise conform cerințelor adoptate în conformitate cu articolul 17 alineatul (2);
(b)
respectă toate măsurile sanitare preventive pentru boli sau infecții, altele decât rabia, adoptate în conformitate cu articol 19 alineatul (1);
(c)
sunt însoțite de un document de identificare completat în mod corespunzător și emis în conformitate cu articolul 29.
(3) În așteptarea adoptării actelor delegate relevante menționate la alineatul (1), statele membre pot aplica normele naționale circulației necomerciale a animalelor de companie din speciile enumerate în partea B din anexa I pe teritoriul lor dintr-un alt stat membru, cu condiția ca normele respective:
(a)
să se aplice proporțional cu riscurile pentru sănătatea publică sau animală prezentate de circulația necomercială a animalelor de companie din speciile respective; și
(b)
să nu fie mai stricte decât normele aplicate comerțului cu animale din speciile respective, în conformitate cu Directiva 92/65/CEE sau 2006/88/CE.
CAPITOLUL III
CONDIȚII APLICABILE CIRCULAȚIEI NECOMERCIALE A ANIMALELOR DE COMPANIE ÎNTR-UN STAT MEMBRU DINTR-UN TERITORIU SAU O ȚARĂ TERȚĂ
SECȚIUNEA 1
Animale de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I
Articolul 10
Condiții aplicabile circulației necomerciale a animalelor de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I
(1) Animalele de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I pot fi deplasate într-un stat membru dintr-un teritoriu sau o țară terță numai dacă îndeplinesc următoarele condiții:
(a)
sunt marcate în conformitate cu articolul 17 alineatul (1);
(b)
le-a fost administrată o vaccinare antirabică care respectă cerințele de valabilitate menționate în anexa III;
(c)
au fost supuse unui test de titrare a anticorpilor antirabici care respectă cerințele de valabilitate stabilite în anexa IV;
(d)
respectă toate măsurile sanitare preventive pentru boli sau infecții, altele decât rabia, adoptate în temeiul articolului 19 alineatul (1);
(e)
sunt însoțite de un document de identificare completat în mod corespunzător și emis în conformitate cu articolul 26.
(2) Animalele de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I pot circula într-un stat membru dintr-un teritoriu sau o țară terță, altele decât cele enumerate în conformitate cu articolul 13 alineatul (1), numai printr-un punct de intrare a călătorilor care figurează pe liste în conformitate cu articolul 34 alineatul (3).
(3) Prin derogare de la alineatul (2), statele membre pot autoriza circulația câinilor militari sau de căutare și salvare înregistrați prin alt punct de intrare decât un punct de intrare a călătorilor, cu condiția ca:
(a)
proprietarul sau persoana autorizată să fi solicitat în prealabil un permis, iar statul membru să fi acordat un astfel de permis; și
(b)
câinii să fie supuși controlului de conformitate potrivit articolului 34 alineatul (2) într-un loc desemnat de autoritatea competentă în acest scop și potrivit indicațiilor prevăzute de permisul menționat la litera (a) de la prezentul alineat.
Articolul 11
Derogare de la condiția vaccinării antirabice pentru animalele de companie tinere din speciile enumerate în partea A din anexa I
(1) Cu respectarea alineatului (2) și prin derogare de la articolul 10 alineatul (1) litera (b), statele membre pot autoriza circulația necomercială pe teritoriul lor din teritoriile sau țările terțe enumerate în conformitate cu articolul 13 alineatul (1) sau (2) a animalelor de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I care:
(a)
au mai puțin de 12 săptămâni și nu au fost vaccinate împotriva rabiei; sau
(b)
au între 12 și 16 săptămâni și au fost vaccinate împotriva rabiei, însă nu îndeplinesc încă cerințele de valabilitate menționate la punctul 2 litera (e) din anexa III.
(2) Autorizația menționată la alineatul (1) poate fi acordată numai dacă:
(a)
proprietarul sau persoana autorizată furnizează o declarație semnată conform căreia, din momentul nașterii și până în momentul circulației necomerciale, animalele de companie nu au intrat în contact cu animale sălbatice din speciile susceptibile la rabie; sau
(b)
animalele de companie sunt însoțite de mama lor, de care încă depind, iar din documentul de identificare care însoțește mama se poate stabili că, înainte de nașterea lor, mamei i-a fost administrată o vaccinare antirabică care a respectat cerințele de valabilitate menționate în anexa III.
(3) Cu toate acestea, se interzice circulația necomercială ulterioară într-un alt stat membru a animalelor de companie menționate la alineatul (1) de la prezentul articol, cu excepția cazului în care acestea circulă în conformitate cu condițiile stabilite la articolul 6 sau a cazului în care circulația acestora a fost autorizată în conformitate cu articolul 7, iar statul membru de destinație a autorizat, de asemenea, circulația pe teritoriul său din teritorii sau țări terțe în conformitate cu alineatul (1) de la prezentul articol.
(4) Comisia poate adopta, prin intermediul unui act de punere în aplicare, norme privind formatul, structura și limbile de redactare ale declarațiilor menționate la alineatul (2) litera (a) de la prezentul articol. Actul de punere în aplicare respectiv se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 41 alineatul (2).
Articolul 12
Derogare de la condiția testului de titrare a anticorpilor pentru animalele de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I
(1) Prin derogare de la articolul 10 alineatul (1) litera (c), testul de titrare a anticorpilor nu este obligatoriu în cazul animalelor de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I care circulă într-un stat membru dintr-un teritoriu sau o țară terță care figurează pe lista stabilită în conformitate cu articolul 13 alineatul (1) sau (2):
(a)
fie direct;
(b)
după o ședere exclusiv în una sau mai multe dintre acele teritorii sau țări terțe; sau
(c)
după tranzitarea unui teritoriu sau a unei țări terțe, altele decât cele enumerate în conformitate cu articolul 13 alineatul (1) sau (2), cu condiția ca proprietarul sau persoana autorizată să prezinte o declarație semnată conform căreia pe durata tranzitului aceste animale de companie nu au intrat în contact cu animale din specii susceptibile la rabie și au rămas într-un mijloc de transport sau în perimetrul unui aeroport internațional.
(2) Comisia poate adopta, prin intermediul unui act de punere în aplicare, norme privind formatul, structura și limbile de redactare ale declarațiilor menționate la alineatul (1) litera (c) de la prezentul articol. Actul de punere în aplicare respectiv se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 41 alineatul (2).
Articolul 13
Stabilirea unei liste a teritoriilor și țărilor terțe
(1) Comisia, prin intermediul unui act de punere în aplicare, adoptă o listă a teritoriilor și țărilor terțe care au solicitat introducerea pe listă, demonstrând în solicitarea făcută că, pentru animale de companie din speciile enumerate în lista din partea A din anexa I, aplică norme care au același conținut și efect ca cele prevăzute în capitolul II secțiunea 1, în prezenta secțiune și în capitolul VI secțiunea 2 și, după caz, norme adoptate în temeiul normelor respective.
(2) Comisia, prin intermediul unui act de punere în aplicare, adoptă o listă a teritoriilor și țărilor terțe care au solicitat introducerea pe listă, demonstrând în solicitarea făcută că, pentru animalele de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I, îndeplinesc cel puțin următoarele criterii:
(a)
notificarea cazurilor de rabie către autoritățile competente este obligatorie;
(b)
existența de cel puțin doi ani înainte de solicitare a unui sistem de supraveghere efectivă a rabiei, o cerință minimă a acestuia fiind existența unui program permanent de detectare timpurie menit să asigure investigarea și raportarea animalelor suspecte de rabie;
(c)
structura și modul de organizare a serviciilor lor veterinare și de control, și competențele acestor servicii, supravegherea la care sunt supuse și mijloacele de care dispun, inclusiv în ceea ce privește personalul și capacitatea laboratoarelor, sunt suficiente pentru:
(i)
a aplica și a asigura în mod eficace respectarea legislației naționale referitoare la circulația necomercială a animalelor de companie; și
(ii)
a garanta valabilitatea documentelor de identificare în formatul prevăzut la articolul 25 și emise în conformitate cu articolul 26;
(d)
normele privind prevenirea și controlul rabiei au fost instituite și sunt aplicate în mod eficace pentru a reduce la minimum riscul îmbolnăvirii animalelor de companie, inclusiv normele privind importurile de animale de companie din alte țări sau teritorii și, după caz, privind:
(i)
controlul populației de câini și pisici fără proprietar;
(ii)
vaccinarea animalelor domestice împotriva rabiei, în special acolo unde rabia este prezentă la liliecii vampiri; și
(iii)
controlul și eradicarea rabiei la animalele sălbatice;
(e)
sunt în vigoare norme privind autorizarea și comercializarea vaccinurilor antirabice.
(3) Actele de punere în aplicare menționate la alineatele (1) și (2) de la prezentul articol se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 41 alineatul (2).
Dacă există motive imperative de urgență justificate în mod corespunzător referitoare la riscurile pentru sănătatea publică sau animală, Comisia adoptă acte de punere în aplicare aplicabile imediat de actualizare a listei teritoriilor sau țărilor terțe menționate la alineatele (1) și (2) de la prezentul articol în conformitate cu procedura menționată la articolul 41 alineatul (3).
SECȚIUNEA 2
Animale de companie din speciile enumerate în partea B din anexa I
Articolul 14
Condiții aplicabile circulației necomerciale a animalelor de companie din speciile enumerate în partea B din anexa I
(1) În măsura în care Comisia a adoptat un act delegat în conformitate cu articolul 19 alineatul (1) în ceea ce privește animalele de companie aparținând uneia dintre speciile enumerate în partea B din anexa I, circulația necomercială a animalelor de companie din specia respectivă într-un stat membru dintr-un teritoriu sau o țară terță se efectuează sub rezerva respectării condițiilor stabilite la alineatul (2) de la prezentul articol.
(2) Animalele de companie menționate la alineatul (1) pot circula într-un stat membru dintr-un teritoriu sau o țară terță numai dacă îndeplinesc următoarele condiții:
(a)
sunt marcate sau descrise în conformitate cu cerințele adoptate în conformitate cu articolul 17 alineatul (2);
(b)
respectă toate măsurile sanitare preventive pentru boli sau infecții, altele decât rabia, adoptate în conformitate cu articolul 19 alineatul (1);
(c)
sunt însoțite de un document de identificare completat în mod corespunzător și emis în conformitate cu articolul 31;
(d)
intră printr-un punct de intrare a călătorilor atunci când au venit dintr-un teritoriu sau o țară terță, altele decât cele enumerate în temeiul articolului 15.
(3) În așteptarea adoptării actelor delegate relevante menționate la alineatul (1), statele membre pot aplica norme naționale circulației necomerciale a animalelor de companie din speciile enumerate în partea B din anexa I pe teritoriul lor dintr-un teritoriu sau o țară terță, cu condiția ca normele respective:
(a)
să se aplice proporțional cu riscurile pentru sănătatea publică sau animală prezentate de circulația necomercială a animalelor de companie din speciile respective; și
(b)
să nu fie mai stricte decât normele aplicate importurilor de animale din aceste specii, în conformitate cu Directiva 92/65/CEE sau 2006/88/CE.
Articolul 15
Stabilirea unei liste a teritoriilor și țărilor terțe
Comisia poate adopta, prin intermediul unui act de punere în aplicare, o listă a teritoriilor și țărilor terțe care au demonstrat că, pentru animalele de companie din speciile enumerate în partea B din anexa I, aplică norme care au același conținut și efect ca cele prevăzute în capitolul II secțiunea 2, în prezenta secțiune și în capitolul VI secțiunea 2 și, după caz, norme adoptate în temeiul normelor respective.
SECȚIUNEA 3
Derogare de la condițiile aplicabile circulației necomerciale a animalelor de companie
Articolul 16
Derogare de la condițiile aplicabile circulației necomerciale a animalelor de companie între anumite țări și teritorii
Prin derogare de la articolele 10 și 14, circulația necomercială a animalelor de companie între următoarele țări și teritorii poate continua în condițiile stabilite prin normele naționale ale țărilor și teritoriilor respective:
(a)
San Marino și Italia;
(b)
Vatican și Italia;
(c)
Monaco și Franța;
(d)
Andorra și Franța;
(e)
Andorra și Spania;
(f)
Norvegia și Suedia;
(g)
Insulele Feroe și Danemarca;
(h)
Groenlanda și Danemarca.
CAPITOLUL IV
MARCARE ȘI MĂSURI SANITARE PREVENTIVE
SECȚIUNEA 1
Marcare
Articolul 17
Marcarea animalelor de companie
(1) Animalele de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I se marchează prin implantarea unui transponder sau cu un tatuaj lizibil în mod clar aplicat înainte de 3 iulie 2011.
Dacă transponderul menționat la primul paragraf nu este în conformitate cu cerințele tehnice prevăzute în anexa II, proprietarul sau persoana autorizată trebuie să furnizeze mijloacele necesare pentru citirea transponderului în momentul verificării marcării prevăzute la articolul 22 alineatele (1) și (2) și la articolul 26 și în momentul verificării identității prevăzute la articolul 33 și la articolul 34 alineatul (1).
(2) Animalele de companie din speciile enumerate în partea B din anexa I sunt marcate sau descrise luând în considerare particularitățile fiecărei specii, astfel încât să se asigure o legătură între animalul de companie și documentul de identificare aferent.
Având în vedere diversitatea speciilor enumerate în partea B din anexa I, Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 39 privind astfel de cerințe specifice speciei pentru marcarea sau pentru descrierea animalelor de companie din speciile respective, ținând seama de toate cerințe naționale relevante.
Articolul 18
Calificările necesare pentru implantarea transponderelor la animalele de companie
În cazul în care un stat membru intenționează să autorizeze implantarea transponderelor de către o altă persoană în afară de un medic veterinar, acesta stabilește norme privind calificarea minimă pe care astfel de persoane trebuie să o aibă.
SECȚIUNEA 2
Măsuri sanitare preventive pentru boli sau infecții, altele decât rabia
Articolul 19
Măsuri sanitare preventive și condiții pentru aplicarea lor
(1) Dacă sunt necesare măsuri sanitare preventive pentru protecția sănătății publice sau a sănătății animalelor de companie pentru controlul bolilor sau infecțiilor, altele decât rabia, care ar putea fi răspândite ca urmare a circulației animalelor de companie respective, Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 39 privind măsuri sanitare preventive specifice speciei pentru aceste boli sau infecții.
În cazul apariției riscurilor pentru sănătatea publică sau animală, dacă motive imperative de urgență impun acest lucru, procedura prevăzută la articolul 40 se aplică actelor delegate adoptate în temeiul prezentului alineat.
(2) Măsurile sanitare preventive specifice speciei, autorizate printr-un act delegat adoptat în temeiul alineatului (1), se bazează pe informații științifice adecvate, fiabile și validate, aplicate proporțional cu riscurile pentru sănătatea publică sau animală legate de circulația necomercială a animalelor de companie care ar putea fi afectate de boli sau infecții, altele decât rabia.
(3) Actele delegate prevăzute la alineatul (1) pot include, de asemenea:
(a)
norme de clasificare a statelor membre sau a regiunilor acestora în funcție de starea de sănătate a animalelor și de sistemele lor de supraveghere și de raportare privind anumite boli și infecții, altele decât rabia;
(b)
condițiile pe care statele membre urmează să le îndeplinească pentru a rămâne eligibile pentru aplicarea măsurilor sanitare preventive menționate la alineatul (2);
(c)
condițiile pentru aplicarea și documentarea măsurilor sanitare preventive menționate la alineatul (2) înainte de circulația necomercială a animalelor de companie;
(d)
condițiile de acordare, în anumite condiții specificate, a derogărilor de la aplicarea măsurilor sanitare preventive menționate la alineatul (2).
Articolul 20
Lista statelor membre sau a regiunilor acestora menționate la articolul 19 alineatul (3) litera (a)
Comisia poate adopta, prin intermediul unui act de punere în aplicare, lista statelor membre sau a regiunilor statelor membre care sunt conforme cu normele pentru clasificarea statelor membre sau a regiunilor acestora menționate la articolul 19 alineatul (3) litera (a). Actul de punere în aplicare respectiv se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 41 alineatul (2).
CAPITOLUL V
DOCUMENTE DE IDENTIFICARE
SECȚIUNEA 1
Documente de identificare pentru circulația necomercială într-un stat membru dintr-un alt stat membru a animalelor de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I
Articolul 21
Formatul și conținutul documentului de identificare menționat la articolul 6 litera (d)
(1) Documentul de identificare menționat la articolul 6 litera (d) are formatul unui pașaport în conformitate cu modelul care urmează să fie adoptat în conformitate cu alineatul (2) de la prezentul articol și cuprinde rubrici pentru înscrierea următoarelor informații:
(a)
locul în care se află transponderul sau tatuajul și data aplicării sau data citirii transponderului sau a tatuajului, precum și codul alfanumeric afișat de transponder sau de tatuaj;
(b)
numele, specia, rasa, sexul, culoarea, data nașterii declarată de proprietar și orice altă trăsătură sau caracteristică notabilă a animalului de companie;
(c)
numele și informațiile de contact ale proprietarului;
(d)
numele, informațiile de contact și semnătura medicului veterinar autorizat care emite sau completează documentul de identificare;
(e)
semnătura proprietarului;
(f)
detaliile vaccinării antirabice;
(g)
data recoltării sângelui pentru testul de titrare a anticorpilor antirabici;
(h)
respectarea tuturor măsurilor sanitare preventive pentru boli sau infecții, altele decât rabia;
(i)
alte informații relevante privind starea de sănătate a animalului de companie.
(2) Comisia adoptă un act de punere în aplicare care stabilește modelul menționat la alineatul (1) de la prezentul articol, precum și cerințele privind limbile de redactare, formatul și caracteristicile de securitate ale pașaportului menționat la alineatul respectiv, precum și normele necesare pentru tranziția la modelul respectiv de pașaport. Actul de punere în aplicare respectiv se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 41 alineatul (2).
(3) Pașaportul menționat la alineatul (1) conține un număr constituit din codul ISO al statului membru emitent, urmat de un cod alfanumeric unic.
Articolul 22
Emiterea și completarea documentului de identificare menționat la articolul 6 litera (d)
(1) Documentul de identificare menționat la articolul 6 litera (d) este emis de un medic veterinar autorizat după ce:
(a)
acesta a verificat dacă animalul de companie a fost marcat în conformitate cu articolul 17 alineatul (1);
(b)
acesta a completat în mod corespunzător rubricile relevante ale documentului de identificare cu informațiile menționate la articolul 21 alineatul (1) literele (a)-(d); și
(c)
proprietarul a semnat documentul de identificare.
(2) După ce a verificat dacă animalul de companie a fost marcat în conformitate cu articolul 17 alineatul (1), un medic veterinar autorizat completează rubricile relevante ale documentului de identificare cu informațiile menționate la articolul 21 alineatul (1) literele (d), (f), (g) și (h), atestând astfel respectarea condițiilor menționate la articolul 6 literele (b) și (c) și, după caz, la articolul 27 litera (b) punctul (ii).
Prin derogare de la primul paragraf, rubrica referitoare la informațiile menționate la articolul 21 alineatul (1) litera (h) poate fi completată de un medic veterinar diferit de medicul veterinar autorizat, dacă acest lucru este permis de actul delegat adoptat în temeiul articolului 19 alineatul (1).
(3) Medicul veterinar care emite documentul de identificare ține o evidență a informațiilor menționate la articolul 21 alineatul (1) literele (a)-(c) și la articolul 21 alineatul (3) pentru o perioadă minimă care urmează a fi stabilită de autoritatea competentă, dar care nu poate fi mai scurtă de trei ani.
(4) Dacă este necesar, respectarea condițiilor menționate la alineatul (2) de la prezentul articol poate fi consemnată în mai multe documente de identificare în formatul prevăzut la articolul 21 alineatul (1).
Articolul 23
Distribuirea documentelor de identificare necompletate
(1) Autoritățile competente se asigură că documentele de identificare necompletate sunt distribuite numai medicilor veterinari autorizați și că numele și informațiile de contact ale acestora sunt înregistrate, cu precizarea numărului menționat la articolul 21 alineatul (3).
(2) Informațiile înregistrate menționate la alineatul (1) sunt păstrate pentru o perioadă minimă care urmează a fi stabilită de autoritatea competentă, dar care nu poate fi mai scurtă de trei ani.
Articolul 24
Derogare de la formatul documentului de identificare prevăzut la articolul 21 alineatul (1)
(1) Prin derogare de la articolul 21 alineatul (1), statele membre autorizează circulația necomercială într-un stat membru dintr-un alt stat membru a animalelor de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I însoțite de documentul de identificare emis în conformitate cu articolul 26.
(2) Dacă este necesar, conformitatea cu cerințele prevăzute la articolul 6 litera (c) se consemnează în documentul de identificare menționat la alineatul (1), după finalizarea controalelor prevăzute la articolul 34 alineatul (1).
SECȚIUNEA 2
Documente de identificare pentru circulația necomercială într-un stat membru dintr-un teritoriu sau o țară terță a animalelor de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I
Articolul 25
Formatul și conținutul documentului de identificare menționat la articolul 10 alineatul (1) litera (e)
(1) Documentul de identificare menționat la articolul 10 alineatul (1) litera (e) are formatul unui certificat de sănătate animală în conformitate cu modelul care urmează să fie adoptat în conformitate cu alineatul (2) de la prezentul articol și cuprinde rubrici pentru înscrierea următoarelor informații:
(a)
locul în care se află transponderul sau tatuajul și data aplicării sau data citirii transponderului sau a tatuajului, precum și codul alfanumeric afișat de transponder sau de tatuaj;
(b)
specia, rasa, data nașterii declarată de proprietar, sexul și culoarea animalului de companie;
(c)
un număr unic de referință al certificatului;
(d)
numele și informațiile de contact ale proprietarului sau ale persoanei autorizate;
(e)
numele, informațiile de contact și semnătura medicului veterinar oficial sau autorizat care emite documentul de identificare;
(f)
detaliile vaccinării antirabice;
(g)
data recoltării sângelui pentru testul de titrare a anticorpilor antirabici;
(h)
respectarea tuturor măsurilor sanitare preventive pentru boli sau infecții, altele decât rabia;
(i)
numele și semnătura reprezentantului autorității competente de aprobare;
(j)
numele, semnătura și informațiile de contact ale reprezentantului autorității competente care efectuează controalele menționate la articolul 34, precum și data respectivelor controale;
(k)
alte informații relevante privind starea de sănătate a animalului de companie.
(2) Comisia adoptă un act de punere în aplicare care stabilește modelul menționat la alineatul (1) de la prezentul articol, precum și cerințele privind limbile de redactare, formatul și valabilitatea certificatului de sănătate animală menționat la alineatul respectiv. Actul de punere în aplicare respectiv se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 41 alineatul (2).
(3) Documentul de identificare menționat la articolul 10 alineatul (1) litera (e) include o declarație scrisă semnată de proprietar sau de persoana autorizată prin care se confirmă faptul că circulația animalului de companie în Uniune este de natură necomercială.
Articolul 26
Emiterea și completarea documentului de identificare menționat la articolul 10 alineatul (1) litera (e)
Documentul de identificare menționat la articolul 10 alineatul (1) litera (e) se emite fie de către un medic veterinar oficial din teritoriul sau țara terță de origine pe baza documentelor justificative, fie de către un medic veterinar autorizat și se aprobă ulterior de autoritatea competentă din teritoriul sau țara terță de origine, după ce medicul veterinar emitent:
(a)
a verificat dacă animalul de companie este marcat în conformitate cu articolul 17 alineatul (1); și
(b)
a completat în mod corespunzător rubricile relevante ale documentului de identificare cu informațiile menționate la articolul 25 alineatul (1) literele (a)-(h), atestând astfel respectarea condițiilor prevăzute la articolul 10 alineatul (1) litera (a) și, după caz, la articolul 10 alineatul (1) literele (b), (c) și (d).
Articolul 27
Derogare de la formatul documentului de identificare prevăzut la articolul 25 alineatul (1)
Prin derogare de la articolul 25 alineatul (1), statele membre autorizează circulația necomercială pe teritoriul lor a animalelor de companie din speciile enumerate în partea A din anexa I însoțite de documentul de identificare emis în conformitate cu articolul 22 în cazul în care:
(a)
documentul de identificare a fost emis în unul dintre teritoriile sau țările terțe care figurează pe lista întocmită în conformitate cu articolul 13 alineatul (1); sau
(b)
astfel de animale de companie intră într-un stat membru după circulația sau după tranzitul printr-un teritoriu sau o țară terță dintr-un stat membru, iar un medic veterinar autorizat a completat și emis documentul de identificare atestând faptul că, înainte să părăsească Uniunea, animalele de companie:
(i)
au fost vaccinate împotriva rabiei, conform articolului 10 alineatul (1) litera (b); și
(ii)
au fost supuse testului de titrare a anticorpilor antirabici prevăzut la articolul 10 alineatul (1) litera (c), cu excepția cazului în care a fost acordată o derogare în conformitate cu articolul 12.
SECȚIUNEA 3
Documente de identificare pentru circulația necomercială într-un stat membru dintr-un alt stat membru a animalelor de companie din speciile enumerate în partea B din anexa I
Articolul 28
Formatul și conținutul documentului de identificare menționat la articolul 9 alineatul (2) litera (c)
(1) Comisia poate adopta, prin intermediul unui act de punere în aplicare, un model de document de identificare menționat la articolul 9 alineatul (2) litera (c) care cuprinde rubrici pentru înscrierea următoarelor informații:
(a)
caracteristicile marcajului sau descrierea animalului de companie, astfel cum se prevede la articolul 17 alineatul (2);
(b)
specia și, în cazul în care este relevant, rasa, data nașterii declarată de proprietar, sexul și culoarea animalului de companie;
(c)
numele și informațiile de contact ale proprietarului;
(d)
numele, informațiile de contact și semnătura medicului veterinar autorizat care emite sau completează documentul de identificare;
(e)
semnătura proprietarului;
(f)
detalii privind toate măsurile sanitare preventive pentru boli sau infecții, altele decât rabia;
(g)
alte informații relevante privind starea de sănătate a animalului de companie.
(2) Actul de punere în aplicare menționat la alineatul (1) de la prezentul articol stabilește, de asemenea, cerințele privind limbile de redactare, formatul și valabilitatea sau caracteristicile de securitate ale documentului de identificare la care se face referire la alineatul menționat. Actul de punere în aplicare respectiv se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 41 alineatul (2).
Articolul 29
Emiterea și completarea documentului de identificare menționat la articolul 9 alineatul (2) litera (c)
(1) Documentul de identificare menționat la articolul 9 alineatul (2) litera (c) este emis de un medic veterinar autorizat după ce:
(a)
acesta a verificat dacă animalul de companie este marcat sau descris în conformitate cu articolul 17 alineatul (2);
(b)
acesta a completat în mod corespunzător rubricile relevante cu informațiile menționate la articolul 28 alineatul (1) literele (a)-(d); și
(c)
proprietarul a semnat documentul de identificare.
(2) După ce a verificat dacă animalul de companie este marcat sau descris în conformitate cu articolul 17 alineatul (2), un medic veterinar autorizat completează rubricile relevante ale documentului de identificare menționat la articolul 9 alineatul (2) litera (c) cu informațiile menționate la articolul 28 alineatul (1) literele (d) și (f), astfel atestând respectarea condițiilor prevăzute la articolul 9 alineatul (2) litera (b), după caz.
SECȚIUNEA 4
Documente de identificare pentru circulația necomercială într-un stat membru dintr-un teritoriu sau o țară terță a animalelor de companie din speciile enumerate în partea B din anexa I
Articolul 30
Formatul și conținutul documentului de identificare menționat la articolul 14 alineatul (2) litera (c)
(1) Comisia poate adopta, prin intermediul unui act de punere în aplicare, un model de document de identificare menționat la articolul 14 alineatul (2) litera (c) care cuprinde rubrici pentru înscrierea următoarelor informații:
(a)
caracteristicile marcajului sau descrierea animalului de companie, astfel cum se prevede la articolul 17 alineatul (2);
(b)
specia și, în cazul în care este relevant, rasa, data nașterii declarată de proprietar, sexul și culoarea animalului de companie;
(c)
numele și informațiile de contact ale proprietarului sau ale persoanei autorizate;
(d)
numele, informațiile de contact și semnătura medicului veterinar oficial sau autorizat care emite documentul;
(e)
un număr unic de referință al certificatului;
(f)
detalii privind toate măsurile sanitare preventive pentru boli sau infecții, altele decât rabia;
(g)
numele și semnătura reprezentantului autorității competente de aprobare;
(h)
numele, semnătura și informațiile de contact ale reprezentantului autorității competente care efectuează controalele menționate la articolul 34, precum și data respectivelor controale;
(i)
alte informații relevante privind starea de sănătate a animalului de companie.
(2) Actul de punere în aplicare menționat la alineatul (1) de la prezentul articol stabilește, de asemenea, cerințele privind limbile de redactare, formatul și valabilitatea documentului de identificare la care se face referire la alineatul respectiv. Actul de punere în aplicare respectiv se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 41 alineatul (2).
(3) Documentul de identificare menționat la articolul 14 alineatul (2) litera (c) include o declarație scrisă semnată de proprietar sau de persoana autorizată prin care se confirmă faptul că circulația animalului de companie în Uniune este de natură necomercială.
Articolul 31
Emiterea și completarea documentului de identificare menționat la articolul 14 alineatul (2) litera (c)
Documentul de identificare menționat la articolul 14 alineatul (2) litera (c) se emite fie de către un medic veterinar oficial din teritoriul sau țara terță de origine pe baza documentelor justificative, fie de către un medic veterinar autorizat și se aprobă ulterior de către autoritatea competentă din teritoriul sau țara terță de origine, după ce medicul veterinar emitent:
(a)
a verificat dacă animalul de companie este marcat sau descris în conformitate cu articolul 17 alineatul (2); și
(b)
a completat în mod corespunzător rubricile relevante ale documentului de identificare cu informațiile menționate la articolul 30 alineatul (1) literele (a)-(f), atestând astfel respectarea condițiilor prevăzute la articolul 14 alineatul (2) literele (a) și (b), după caz.
CAPITOLUL VI
DISPOZIȚII COMUNE
SECȚIUNEA 1
Derogare pentru circulația necomercială a animalelor de companie în statele membre
Articolul 32
Derogare de la condițiile prevăzute la articolele 6, 9, 10 și 14
(1) Prin derogare de la condițiile prevăzute la articolele 6, 9, 10 și 14, statele membre pot autoriza, în situații excepționale, circulația necomercială pe teritoriul lor a animalelor de companie care nu sunt în conformitate cu condițiile prevăzute la articolele respective, cu condiția ca:
(a)
proprietarul să fi depus în prealabil o cerere de autorizare și statul membru de destinație să fi acordat o astfel de autorizație;
(b)
animalele de companie să fi fost izolate sub control oficial pe durata necesară îndeplinirii acestor condiții, care nu depășește șase luni:
(i)
într-un loc aprobat de autoritatea competentă; și
(ii)
în conformitate cu modalitățile prevăzute în autorizație.
(2) Autorizația menționată la alineatul (1) litera (a) poate include o autorizare pentru tranzitarea altui stat membru, cu condiția ca statul membru de tranzit să își fi dat în prealabil acordul către statul membru de destinație.
SECȚIUNEA 2
Condiții generale privind conformitatea
Articolul 33
Controlul documentelor și controlul identității care trebuie efectuate cu privire la circulația necomercială a animalelor de companie într-un stat membru din alt stat membru sau dintr-un teritoriu sau o țară terță enumerate în temeiul articolului 13 alineatul (1) și al articolului 15
(1) Fără a aduce atingere articolului 16, pentru a verifica respectarea capitolului II, statele membre efectuează controale ale documentelor și ale identității în mod nediscriminatoriu vizând animalele de companie care fac obiectul circulației necomerciale în teritoriul lor dintr-un alt stat membru sau dintr-un teritoriu sau o țară terță enumerate în conformitate cu articolul 13 alineatul (1) și, după caz, cu articolul 15.
(2) În momentul circulației necomerciale într-un stat membru din alt stat membru sau dintr-un teritoriu sau o țară terță enumerate în conformitate cu articolul 13 alineatul (1) și, după caz, cu articolul 15, proprietarul sau persoana autorizată, la solicitarea autorității competente responsabile de controalele prevăzute la alineatul (1) de la prezentul articol:
(a)
prezintă documentul de identificare al animalului de companie necesar în temeiul prezentului regulament care demonstrează respectarea cerințelor pentru o astfel de circulație; și
(b)
pune la dispoziție animalul de companie pentru efectuarea controalelor respective.
Articolul 34
Controlul documentelor și controlul identității care trebuie efectuate cu privire la circulația necomercială dintr-un teritoriu sau o țară terță altele decât cele care sunt enumerate în conformitate cu articolul 13 alineatul (1) sau cu articolul 15
(1) Pentru a verifica respectarea capitolului III, autoritatea competentă a unui stat membru efectuează controale ale documentelor și ale identității la punctul de intrare a călătorilor asupra animalelor de companie care fac obiectul circulației necomerciale în statul membru respectiv dintr-un teritoriu sau o țară terță, altele decât cele enumerate în conformitate cu articolul 13 alineatul (1) și, după caz, cu articolul 15.
(2) În momentul intrării într-un stat membru dintr-un teritoriu sau o țară terță, altele decât cele enumerate în conformitate cu articolul 13 alineatul (1) și, după caz, cu articolul 15, proprietarul sau persoana autorizată contactează autoritatea competentă prezentă la punctul de intrare în scopul efectuării controalelor prevăzute la alineatul (1) și:
(a)
prezintă documentul de identificare al animalului de companie solicitat în temeiul prezentului regulament care demonstrează conformitatea cu cerințele unei astfel de circulații; și
(b)
pune la dispoziție animalul de companie pentru efectuarea acestor controale.
(3) Statele membre întocmesc și mențin actualizată o listă cu punctele de intrare a călătorilor.
(4) Statele membre se asigură că autoritatea competentă pe care au desemnat-o pentru efectuarea controalelor prevăzute la alineatul (1):
(a)
este pe deplin informată în legătură cu normele stabilite în capitolul III, iar funcționarii autorității competente dispun de pregătirea necesară pentru a le pune în aplicare;
(b)
păstrează registre de evidență a numărului total al controalelor care au fost efectuate și al cazurilor de neconformitate constatate cu ocazia controalelor respective; și
(c)
consemnează controalele efectuate în rubrica relevantă a documentului de identificare în cazul în care o astfel de consemnare este necesară în scopul circulației necomerciale în alte state membre, conform dispozițiilor de la articolul 24 alineatul (1).
Articolul 35
Acțiuni în caz de neconformitate constatată cu ocazia controalelor prevăzute la articolele 33 și 34
(1) În cazul în care în urma controalelor prevăzute la articolele 33 și 34 se constată că un animal de companie nu respectă condițiile prevăzute în capitolul II sau III, autoritatea competentă decide, după consultarea medicului veterinar oficial și a proprietarului sau a persoanei autorizate, după caz:
(a)
întoarcerea animalului de companie în țara sau teritoriul de origine;
(b)
izolarea animalului de companie sub control oficial pe perioada necesară pentru a fi în conformitate cu condițiile prevăzute în capitolul II sau III; sau
(c)
în ultimă instanță, în cazul în care întoarcerea nu este posibilă ori izolarea nu este practică, eutanasierea animalului de companie în conformitate cu normele naționale aplicabile în materie de protecție a animalelor de companie în situația eutanasierii.
(2) În cazul în care circulația necomercială a animalelor de companie în Uniune este respinsă de autoritatea competentă, animalele de companie sunt izolate sub control oficial până la:
(a)
întoarcerea lor în țara sau teritoriul de origine; sau
(b)
adoptarea altor decizii administrative privind animalele de companie respective.
(3) Măsurile prevăzute la alineatele (1) și (2) se aplică pe cheltuiala proprietarului, fără ca acesta din urmă sau persoana autorizată să poată beneficia de o compensație financiară.
Articolul 36
Măsuri de salvgardare
(1) În cazul în care într-un stat membru, un teritoriu sau o țară terță izbucnește sau se răspândește rabia sau o boală sau infecție, alta decât rabia, și este de natură să prezinte o amenințare gravă pentru sănătatea publică sau animală, Comisia poate, din proprie inițiativă sau la cererea unui stat membru, să adopte una dintre următoarele măsuri, prin intermediul unui act de punere în aplicare, fără întârziere și în funcție de gravitatea situației:
(a)
suspendarea circulației necomerciale sau a tranzitului animalelor de companie din statul membru, teritoriul sau țara terță în cauză sau din regiuni ale acestora;
(b)
stabilirea de condiții speciale în ceea ce privește circulația necomercială a animalelor de companie din statul membru, teritoriul sau țara terță în cauză sau din regiuni ale acestora.
Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 41 alineatul (2).
(2) În cazuri imperative de extremă urgență, justificate în mod corespunzător, care necesită controlul sau gestionarea unor riscuri grave la adresa sănătății publice sau animale, Comisia adoptă acte de punere în aplicare aplicabile imediat, în conformitate cu procedura menționată la articolul 41 alineatul (3).
Articolul 37
Obligații cu privire la informare
(1) Statele membre pun la dispoziția publicului informații clare și ușor accesibile privind cerințele de sănătate animală aplicabile circulației necomerciale a animalelor de companie și normele privind controalele de conformitate ale acestei circulații prevăzute de prezentul regulament.
(2) Informațiile menționate la alineatul (1) includ, în special, următoarele:
(a)
calificările necesare pentru persoanele care efectuează implantarea transponderului prevăzut la articolul 18;
(b)
autorizația de derogare de la condiția vaccinării antirabice pentru animalele de companie tinere din speciile enumerate în partea A din anexa I, în conformitate cu articolele 7 și 11;
(c)
condițiile aplicabile circulației necomerciale pe teritoriul statelor membre a animalelor de companie:
(i)
care nu sunt în conformitate cu articolele 6, 9, 10 sau 14;
(ii)
care provin din anumite țări și teritorii, în conformitate cu condițiile stabilite în normele adoptate la nivel național, conform articolului 16;
(d)
lista punctelor de intrare a călătorilor elaborată în conformitate cu articolul 34 alineatul (3), inclusiv autoritatea competentă desemnată să efectueze controalele prevăzute la articolul 34 alineatul (4);
(e)
condițiile aplicabile circulației necomerciale pe teritoriul statelor membre a animalelor de companie din speciile enumerate în partea B din anexa I, prevăzute în normele naționale, în conformitate cu articolul 9 alineatul (3) și articolul 14 alineatul (3);
(f)
informații privind vaccinurile antirabice pentru care autoritățile competente din statele membre au acordat o autorizație de comercializare, conform punctului 1 litera (b) din anexa III, și în special privind protocolul de vaccinare aferent.
(3) Statele membre creează pagini de internet care oferă informațiile menționate la alineatul (1) și transmit Comisiei adresa de internet a paginilor respective.
(4) Comisia acordă asistență statelor membre pentru a pune la dispoziția publicului informațiile respective, oferind pe pagina sa de internet:
(a)
legăturile către paginile de internet informative ale statelor membre; și
(b)
informațiile menționate la alineatul (2) literele (b), (d) și (e) de la prezentul articol și informațiile puse la dispoziția publicului astfel cum sunt menționate la articolul 2 alineatul (2) litera (b) și în alte limbi, dacă este cazul.
SECȚIUNEA 3
Dispoziții procedurale
Articolul 38
Modificări ale anexelor
Pentru a lua în considerare progresele tehnice, evoluțiile științifice și protecția sănătății publice sau a sănătății animalelor de companie, Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 39 pentru a modifica anexele II-IV.
Articolul 39
Exercitarea delegării de competențe
(1) Competența de a adopta acte delegate este conferită Comisiei în condițiile prevăzute la prezentul articol.
(2) Competența de a adopta acte delegate menționată la articolul 5 alineatul (5), articolul 17 alineatul (2) al doilea paragraf, articolul 19 alineatul (1) primul paragraf și articolul 38 este conferită Comisiei pentru o perioadă de cinci ani de la 28 iunie 2013. Comisia prezintă un raport privind delegarea de competență cel târziu cu nouă luni înainte de încheierea perioadei de cinci ani. Delegarea de competență se prelungește tacit cu perioade de timp identice, cu excepția cazului în care Parlamentul European sau Consiliul se opun prelungirii respective cel târziu cu trei luni înainte de încheierea fiecărei perioade.
(3) Delegarea de competențe menționată la articolul 5 alineatul (5), articolul 17 alineatul (2) al doilea paragraf, articolul 19 alineatul (1) primul paragraf și articolul 38 poate fi revocată oricând de Parlamentul European sau de Consiliu. O decizie de revocare pune capăt delegării de competențe specificată în decizia respectivă. Decizia produce efecte din ziua care urmează datei publicării acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau de la o dată ulterioară, menționată în decizie. Decizia nu aduce atingere actelor delegate care sunt deja în vigoare.
(4) De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
(5) Un act delegat adoptat în temeiul articolului 5 alineatul (5), articolului 17 alineatul (2) al doilea paragraf, articolului 19 alineatul (1) primul paragraf și articolului 38 intră în vigoare numai în cazul în care nici Parlamentul European și nici Consiliul nu au formulat obiecțiuni în termen de două luni de la notificarea acestuia către Parlamentul European și Consiliu sau în cazul în care, înaintea expirării termenului respectiv, Parlamentul European și Consiliul au informat Comisia că nu vor formula obiecțiuni. Respectivul termen se prelungește cu două luni la inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului.
Articolul 40
Procedura de urgență
(1) Actele delegate adoptate în temeiul prezentului articol intră imediat în vigoare și se aplică atât timp cât nu se formulează nicio obiecțiune în conformitate cu alineatul (2). Notificarea unui act delegat transmisă Parlamentului European și Consiliului prezintă motivele pentru care s-a recurs la procedura de urgență.
(2) Parlamentul European sau Consiliul poate formula obiecțiuni la un act delegat în conformitate cu procedura menționată la articolul 39 alineatul (5). Într-un astfel de caz, Comisia abrogă actul fără întârziere, în urma notificării deciziei Parlamentului European sau a Consiliul de a formula obiecțiuni.
Articolul 41
Procedura comitetului
(1) Comisia este asistată de către Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animalelor înființat în temeiul articolului 58 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (19). Comitetul menționat este un comitet în sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011.
(2) În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011. În cazul în care avizul comitetului trebuie obținut prin procedură scrisă, această procedură se încheie fără rezultat dacă, înainte de expirarea termenului de trimitere a avizului, acest lucru este hotărât de președintele comitetului sau solicitat de o majoritate simplă a membrilor comitetului.
(3) Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 8 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011, coroborat cu articolul 5 din respectivul regulament.
Articolul 42
Sancțiuni
Statele membre stabilesc normele privind sancțiunile aplicabile în cazul încălcării prezentului regulament și iau toate măsurile necesare garantării punerii lor în aplicare. Sancțiunile prevăzute trebuie să fie eficiente, proporționale și disuasive.
Statele membre notifică fără întârziere Comisiei aceste dispoziții, precum și orice altă modificare ulterioară care afectează dispozițiile respective.
CAPITOLUL VII
DISPOZIȚII TRANZITORII ȘI FINALE
Articolul 43
Abrogare
(1) Regulamentul (CE) nr. 998/2003 se abrogă, cu excepția părții B secțiunea 2 și părții C din anexa II, care rămân în vigoare până la intrarea în vigoare a actelor de punere în aplicare adoptate în conformitate cu articolul 13 alineatelor (1) și (2) din prezentul regulament.
Trimiterile din prezentul regulament la lista din actul de punere în aplicare adoptat în conformitate cu articolul 13 alineatul (1) sau (2) se interpretează ca trimiteri la lista țărilor terțe și a teritoriilor prevăzută, respectiv, în partea B secțiunea 2 și în partea C din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 998/2003 până la intrarea în vigoare a actelor de punere în aplicare respective.
(2) Trimiterile la regulamentul abrogat se interpretează ca trimiteri la prezentul regulament și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa V.
(3) Abrogarea Regulamentului (CE) nr. 998/2003 nu aduce atingere menținerii în vigoare a Regulamentului delegat (UE) nr. 1152/2011 al Comisiei din 14 iulie 2011 de completare a Regulamentului (CE) nr. 998/2003 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește măsurile sanitare preventive pentru controlul infecției cu Echinococcus multilocularis la câini (20), care a fost adoptat în temeiul articolului 5 alineatul (1) al doilea paragraf din respectivul regulament.
Articolul 44
Măsuri tranzitorii privind documentele de identificare
(1) Prin derogare de la articolul 21 alineatul (1), documentul de identificare menționat la articolul 6 litera (d) este considerat a fi în conformitate cu prezentul regulament dacă:
(a)
a fost redactat în conformitate cu pașaportul tip stabilit prin Decizia 2003/803/CE; și
(b)
a fost emis înainte de 29 decembrie 2014.
(2) Prin derogare de la articolul 25 alineatul (1) și de la articolul 27 litera (a), documentul de identificare menționat la articolul 10 alineatul (1) litera (e) este considerat a fi în conformitate cu prezentul regulament dacă:
(a)
a fost redactat în conformitate cu modelul de certificat prevăzut în anexa II la Decizia 2011/874/UE sau, după caz, cu pașaportul tip stabilit prin Decizia 2003/803/CE; și
(b)
a fost emis înainte de 29 decembrie 2014.
Articolul 45
Intrare în vigoare și aplicabilitate
Prezentul regulament intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică de la 29 decembrie 2014.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Strasbourg, 12 iunie 2013.