NAŘÍZENÍ RADY (EU) 2015/322
ze dne 2. března 2015
o provádění 11. Evropského rozvojového fondu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii a Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na Dohodu o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (1), v platném znění (dále jen „dohoda o partnerství AKT-EU“),
s ohledem na Vnitřní dohodu mezi zástupci vlád členských států Evropské unie zasedajícími v Radě o financování pomoci Evropské unie v rámci víceletého finančního rámce na období 2014-2020 podle dohody o partnerství AKT-EU a o přidělení finanční pomoci zámořským zemím a územím, na které se vztahuje čtvrtá část Smlouvy o fungování Evropské unie (2) (dále jen „vnitřní dohoda“), a zejména na čl. 10 odst. 1 uvedené dohody,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropské investiční banky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutí Rady ministrů AKT-EU č. 1/2013 (3) stanoví víceletý finanční rámec pro spolupráci s africkými, karibskými a tichomořskými zeměmi na období 2014-2020 vložením nové přílohy Ic k dohodě o partnerství AKT-EU.
(2)
Vnitřní dohoda vymezuje jednotlivé přidělené finanční prostředky pro 11. Evropský rozvojový fond (ERF), stanoví klíč k rozdělování příspěvků členských států a příspěvkům do 11. ERF, zřizuje Výbor ERF a Výbor pro investiční facilitu a stanoví vážení hlasů a zásadu rozhodování kvalifikovanou většinou v těchto výborech.
(3)
Vnitřní dohoda dále stanoví úhrnnou částku pomoci Unie skupině afrických, karibských a tichomořských států (dále jen „státy AKT“) (mimo Jihoafrickou republiku) a zámořským zemím a územím během období sedmi let od 2014 do 2020 ve výši 30 506 milionů EUR, kterou přispějí členské státy. Z této částky je 29 089 milionů EUR přiděleno státům AKT, jak je uvedeno ve víceletém finančním rámci na období 2014-2020 obsaženém v příloze Ic dohody o partnerství AKT-EU, 364,5 milionu EUR je přiděleno zámořským zemím a územím a 1 052,5 milionu EUR je přiděleno Komisi na podpůrné výdaje spojené s programováním ERF a jeho prováděním Komisí, z čehož nejméně 76,3 milionu EUR má být přiděleno Komisi na opatření ke zlepšení dopadu programů ERF podle čl. 6 odst. 3 vnitřní dohody.
(4)
Příděl prostředků z 11. ERF zámořským zemím a územím se řídí rozhodnutím Rady 2013/755/EU (4) a jeho prováděcími pravidly a následnými změnami.
(5)
Opatření, na která se vztahuje financování podle nařízení Rady (ES) č. 1257/96 (5) a která jsou způsobilá pro takové financování, by měla být z 11. ERF financována jen ve výjimečných případech, kdy je taková pomoc nezbytná k zajištění kontinuity spolupráce od období krize po stabilní podmínky pro rozvoj a kdy tato opatření nelze financovat ze souhrnného rozpočtu Unie.
(6)
Dne 11. dubna 2006 přijala Rada zásadu, že Africký mírový projekt bude financován z ERF, a dohodla se na budoucích postupech a koncepci projektu.
(7)
Země AKT budou také způsobilé pro pomoc Unie v rámci tematických programů stanovených nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 233/2014 (6), nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 234/2014 (7), nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 230/2014 (8) a nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 235/2014 (9). Tyto programy by měly dodat přidanou hodnotu programům financovaným z 11. ERF a ve vztahu k těmto programům by měl být zajištěn jejich soulad, subsidiarita a doplňkovost.
(8)
Jak je uvedeno v 8. bodu odůvodnění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1288/2013 (10), v zájmu posílení mezinárodního rozměru vysokoškolského vzdělávání lze dát k dispozici financování z Evropského rozvojového fondu v souladu s postupy, kterými se tento fond řídí, na akce v oblasti vzdělávací mobility do třetích zemí nebo ze třetích zemí a na spolupráci a politický dialog s orgány, institucemi a organizacemi z těchto zemí. Na použití těchto finančních prostředků se použijí ustanovení nařízení (EU) č. 1288/2013.
(9)
Měla by být dále podporována regionální spolupráce mezi státy AKT, zámořskými zeměmi a územími a nejvzdálenějšími regiony Unie. V souladu s čl. 10 odst. 1 vnitřní dohody by mělo prováděcí nařízení obsahovat vhodná opatření umožňující poskytnout odpovídající prostředky na financování úvěrů z 11. ERF a Evropského fondu pro regionální rozvoj určených na projekty spolupráce mezi nejvzdálenějšími regiony EU a zeměmi AKT, jakož i zámořskými zeměmi a územími v Karibiku, západní Africe a Indickém oceánu, a to zejména zjednodušené mechanismy pro společné řízení těchto projektů.
(10)
Pro provádění 11. ERF je nezbytné stanovit postup pro programování, přezkum a schvalování pomoci a rovněž podrobná pravidla pro dohled nad jejím použitím.
(11)
Obecný politický rámec pro programování a provádění 11. ERF by měly poskytnout „Evropský konsensus o rozvoji“ ze dne 22. prosince 2005 a závěry Rady ze dne 14. května 2012 o „Zvýšení dopadu rozvojové politiky EU: Agendě pro změnu“, včetně mezinárodně dohodnutých zásad o účinnosti pomoci, jako jsou zásady stanovené v Pařížské deklaraci o účinnosti pomoci (2005), v Kodexu pravidel EU, pokud jde o dělbu práce v oblasti rozvojové politiky (2007), v pokynech EU pro akční program z Akkry (2008), ve společném postoji EU, týkajícím se mimo jiné záruky transparentnosti poskytované Evropskou unií a dalších aspektů transparentnosti a odpovědnosti, pro čtvrté fórum na vysoké úrovni o účinnosti pomoci, které se konalo v Busanu a jež vyústilo mimo jiné ve výsledný dokument jednání z Busanu (2011), a dále v akčním plánu pro rovnost žen a mužů v rámci vnější činnosti (2010) a v Úmluvě Organizace spojených národů o právech osob se zdravotním postižením, jíž je Unie smluvní stranou.
(12)
Dne 14. května 2012 přijala Rada závěry o „budoucím přístupu k rozpočtové podpoře EU poskytované třetím zemím“. V těchto závěrech Rada uvedla, že se zavazuje využívat rozpočtovou podporu efektivně s cílem podpořit snižování chudoby a využívání systémů jednotlivých zemí, učinit pomoc více předvídatelnou a posílit odpovědnost partnerských zemí, pokud jde o rozvojové politiky a reformy, v souladu s Evropským konsensem o rozvoji a Agendou pro změnu, jakož i s mezinárodním programem zaměřeným na účinnost pomoci.
(13)
Unie by měla podporovat komplexní přístup při odezvě na krize a katastrofy a na konfliktní či nestabilní situace včetně situací během přechodného období. Tento přístup by měl především vycházet ze závěrů Rady o bezpečnosti a rozvoji, o reakci EU na nestabilní situace, o předcházení konfliktům, jakož i z jakýchkoli příslušných následných závěrů. Unie by měla uplatňovat přístup a zásady Nové dohody o angažovanosti v nestabilních státech. To by mělo rovněž přispět k zajištění vhodné rovnováhy mezi přístupy k bezpečnostní, diplomatické, rozvojové a humanitární problematice a k propojení krátkodobé reakce s dlouhodobou institucionální podporou.
(14)
Ve svých závěrech ze dne 12. prosince 2013 o zprávě Komise o tom, jak Unie podporuje demokratickou správu věcí veřejných, se zaměřením na iniciativu v oblasti správy věcí veřejných, Rada konstatovala, že bez ohledu na potřeby partnerských zemí a závazek Unie poskytnout předvídatelné financování mohou prvky přístupu založeného na pobídkách při plánování podněcovat pokrok a výsledky v oblasti demokratické správy věcí veřejných a měly by dynamickým způsobem reagovat na úroveň odhodlání a pokroku, pokud jde o lidská práva, demokracii, právní stát a řádnou správu věcí veřejných. Rada rovněž konstatovala, že zatímco finanční pobídky nejsou dostačující, aby stimulovaly demokratické reformy, funguje přístup založený na pobídkách nejlépe tehdy, pokud je k dispozici kritické množství finančních prostředků k vytvoření významných dopadů a výsledků, a pokud jsou příspěvky součástí širší strategie zapojení Unie. Přístup založený na pobídkách by měl zohlednit dosavadní zkušenosti a poznatky získané v souvislosti s mechanismy založenými na výsledcích, jako je například iniciativa v oblasti správy věcí veřejných v rámci 10. ERF.
(15)
V průběhu roku 2013 uspořádal Výbor ERF zřízený podle vnitřní dohody o 10. ERF (11) několik počátečních výměn názorů ohledně způsobu stanovení víceletých orientačních přídělů 11. ERF. Tato jednání vytvořila základ pro konečné schválení národních orientačních přídělů.
(16)
Unie by měla usilovat o co nejúčinnější využití dostupných zdrojů k optimalizaci dopadu své vnější činnosti. Toho by mělo být dosaženo prostřednictvím soudržnosti a vzájemné doplňkovosti nástrojů Unie pro vnější činnost a ve vhodných případech také využíváním finančních nástrojů, které mají pákový efekt. Unie by se měla rovněž snažit zajistit soudržnost s dalšími oblastmi své vnější činnosti při utváření politiky rozvojové spolupráce Unie a jejím strategickém plánování i při plánování a provádění jednotlivých opatření.
(17)
Boj proti změně klimatu a ochrana životního prostředí patří mezi velké výzvy, jimž Unie čelí a u nichž existuje naléhavá potřeba společného mezinárodního postupu. V souladu se záměrem uvedeným ve sdělení Komise ze dne 29. června 2011 s názvem „Rozpočet - Evropa 2020“, v němž je zdůrazněno odhodlání Unie podporovat ve své vnitřní i vnější politice inteligentní, udržitelný růst podporující začlenění, který v sobě spojuje hospodářský, sociální a environmentální pilíř, by toto nařízení mělo v co největší možné míře přispět k dosažení cíle vynaložit alespoň 20 % financování Unie na cíle týkající se změny klimatu, přičemž by se měla dodržovat zásada partnerství se zeměmi AKT stanovená dohodou o partnerství AKT-EU. Opatření za účelem vytvoření nízkouhlíkové společnosti odolné vůči změně klimatu by se měla v mezích možností vzájemně podporovat, aby se posílily jejich dopady.
(18)
Unie a členské státy by měly zlepšit jednotnost a doplňkovost svých politik v oblasti rozvojové spolupráce, a to zejména tím, že budou reagovat na priority partnerských zemí a regionů na úrovni jednotlivých zemí a regionů. K zajištění toho, že se politiky rozvojové spolupráce Unie a členských států doplňují a vzájemně posilují, je vhodné usilovat o společné víceleté programování a jeho navazující kroky na místní úrovni, zejména pak společnou analýzu, společnou reakci, dělbu práce, orientační finanční příděly a případně společný rámec pro výsledky.
(19)
Na summitu EU-Afrika v prosinci 2007 bylo přijato Strategické partnerství mezi Afrikou a EU, potvrzené na summitu EU-Afrika v listopadu 2010. Rada také dne 19. listopadu 2012 přijala závěry o společné strategii partnerství mezi EU a Karibikem, nahrazující závěry Rady o partnerství mezi EU a Karibikem ze dne 11. dubna 2006. Pro oblast Tichomoří přijala Rada závěry o obnoveném rozvojovém partnerství dne 14. května 2012, které aktualizují a doplňují strategii přijatou v roce 2006 (závěry Rady ze dne 17. července 2006).
(20)
Finanční zájmy Unie by měly být chráněny prostřednictvím přiměřených opatření v celém výdajovém cyklu, včetně předcházení, odhalování a vyšetřování nesrovnalostí, vymáhání ztracených, neoprávněně vyplacených nebo nesprávně použitých finančních prostředků a případných sankcí. Tato opatření by měla být prováděna v souladu s platnými dohodami uzavřenými s mezinárodními organizacemi a třetími zeměmi.
(21)
Organizace a fungování Evropské služby pro vnější činnost jsou upraveny v rozhodnutí Rady 2010/427/EU (12),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
CÍLE A OBECNÉ ZÁSADY
Článek 1
Cíle a kritéria způsobilosti
1. Zeměpisná spolupráce se zeměmi a regiony AKT v rámci 11. ERF je založena na cílech, základních zásadách a hodnotách vyjádřených v obecných ustanoveních dohody o partnerství AKT-EU.
2. Především a v rámci zásad a cílů vnější činnosti Unie, Evropského konsensu o rozvoji a Agendy pro změnu a následných změn a dodatků:
a)
hlavním cílem spolupráce podle tohoto nařízení je snížení a v dlouhodobém výhledu vymýcení chudoby;
b)
spolupráce podle tohoto nařízení rovněž přispěje k:
i)
podpoře udržitelného hospodářského, sociálního a environmentálního rozvoje podporujícího začlenění a
ii)
posílení a podpoře demokracie, právního státu, řádné správy věcí veřejných, lidských práv a příslušných zásad mezinárodního práva a
iii)
uplatňování přístupu založeného na právech a zahrnujícího všechna lidská práva.
Dosažení cílů uvedených v prvním pododstavci se měří pomocí příslušných ukazatelů, včetně ukazatelů lidského rozvoje, zejména rozvojového cíle tisíciletí 1 v případě písmene a) uvedeného pododstavce a rozvojových cílů tisíciletí 1 až 8 v případě písmene b) uvedeného pododstavce, a po roce 2015 dalších ukazatelů dohodnutých na úrovni Unie a jejích členských států.
3. Programování musí být koncipováno tak, aby v co největší možné míře splňovalo kritéria pro oficiální rozvojovou pomoc stanovená Výborem pro rozvojovou pomoc Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD), a to s přihlédnutím k cíli Unie zajistit v období let 2014 až 2020, aby bylo nejméně 90 % její celkové vnější pomoci započítáno jako oficiální rozvojová pomoc.
4. Akce, na které se vztahuje nařízení (ES) č. 1257/96 a které jsou způsobilé pro financování podle uvedeného nařízení, nejsou v zásadě financovány podle tohoto nařízení, aniž je dotčena potřeba zajistit kontinuitu spolupráce od krizové situace až do dosažení stabilních podmínek pro rozvoj. V těchto případech je kladen zvláštní důraz na to, aby byly humanitární pomoc, obnova a rozvojová pomoci účinně propojeny se snižováním rizika katastrof a zvyšováním odolnosti a aby k plnění těchto cílů přispívaly.
Článek 2
Obecné zásady
1. Při provádění tohoto nařízení je nutno zajistit soudržnost s ostatními oblastmi vnější činnosti Unie a s dalšími příslušnými politikami Unie a soudržnost rozvojových politik v souladu s článkem 208 Smlouvy o fungování Evropské unie. Za tímto účelem vycházejí opatření financovaná podle tohoto nařízení, včetně těch, jež řídí Evropská investiční banka (EIB), z politiky spolupráce stanovené v takových dokumentech, jako jsou dohody, prohlášení a akční plány sjednané mezi Unií a dotyčnými třetími zeměmi a regiony, a z rozhodnutí, zvláštních zájmů, politických priorit a strategií Unie.
2. Unie a členské státy pracují na společném víceletém programování založeném na strategiích partnerských zemí pro snižování chudoby nebo obdobných rozvojových strategiích. Mohou provádět společnou činnost zahrnující sdílenou analýzu těchto strategií a společnou reakci na ně zjišťováním prioritních odvětví pro intervenci a dělbou práce v rámci dané země, prováděním společných misí více dárců a využíváním režimů spolufinancování a delegované spolupráce.
3. Unie prosazuje mnohostranný přístup ke globálním výzvám a v tomto ohledu spolupracuje s členskými státy a s partnerskými zeměmi. Tam, kde je to vhodné, podporuje spolupráci s mezinárodními organizacemi a orgány i s dalšími bilaterálními dárci.
4. Vztahy mezi Unií a jejími členskými státy a partnerskými zeměmi jsou založeny na sdílených hodnotách lidských práv, demokracie a právního státu, jakož i na zásadách vlastní a vzájemné odpovědnosti, a tyto hodnoty a zásady podporují. Podpora poskytovaná partnerům se přizpůsobí jejich situaci z hlediska rozvoje a jejich angažovanosti a pokroku v oblasti lidských práv, demokracie, právního státu a řádné správy věcí veřejných.
Ve vztazích s partnerskými zeměmi jsou dále zohledňovány jejich angažovanost a dosažené výsledky při provádění mezinárodních dohod a smluvních vztahů s Unií, a to i v oblasti migrace, jak je stanoveno v dohodě o partnerství AKT-EU.
5. Unie prosazuje účinnou spolupráci s partnerskými zeměmi a regiony v souladu s osvědčenými mezinárodními postupy. Kdekoli je to možné, přizpůsobuje svou podporu rozvojovým strategiím, reformním politikám a postupům partnerských zemí nebo regionů a podněcuje demokratickou, vnitrostátní a vzájemnou odpovědnost. Za tímto účelem podporuje:
a)
proces rozvoje, který je transparentní, řídí ho partnerská země nebo region a nese za něj odpovědnost, včetně podpory místní odborné základny;
b)
přístup založený na právech a zahrnující všechna lidská práva, ať už občanská a politická, ekonomická, sociální či kulturní, s cílem začlenit do provádění tohoto nařízení zásady v oblasti lidských práv, napomoci partnerským zemím při plnění jejich mezinárodních závazků v oblasti lidských práv a podpořit držitele práv, a to zejména chudé a zranitelné skupiny, při vymáhání jejich nároků;
c)
zlepšování postavení obyvatel partnerských zemí a přístupy k rozvoji, které podporují začleňování, účast a široké zapojení všech částí společnosti do procesu rozvoje a do vnitrostátního a regionálního dialogu, včetně dialogu politického. Zvláštní pozornost je věnována vzájemné roli parlamentů, místních orgánů a občanské společnosti, mimo jiné z hlediska účasti, dohledu a odpovědnosti;
d)
účinné způsoby a nástroje spolupráce v souladu s osvědčenými postupy Výboru pro rozvojovou pomoc OECD, včetně používání inovativních nástrojů, jako je kombinování grantů a půjček a dalších mechanismů sdílení rizik ve vybraných odvětvích a zemích a zapojení soukromého sektoru, s řádným přihlédnutím k otázkám udržitelnosti dluhu a počtu uvedených mechanismů, a požadavek systematického posuzování dopadu v souladu s cíli tohoto nařízení, zejména s cílem snižování chudoby, jakož i specifické mechanismy rozpočtové podpory, jako jsou např. dohody o budování státu. Všechny programy, zásahy a způsoby a nástroje spolupráce je nutno přizpůsobovat konkrétním okolnostem v jednotlivých partnerských zemích nebo regionech se zaměřením na přístupy založené na programech, na poskytování předvídatelného financování pomoci, na využití soukromých zdrojů, včetně zdrojů z místního soukromého sektoru, na všeobecný a nediskriminační přístup k základním službám a na vývoj a používání systémů jednotlivých zemí;
e)
využití domácích příjmů a posílení daňové politiky partnerských zemí s cílem snížit chudobu a závislost na pomoci;
f)
lepší dopad politik a programování prostřednictvím koordinace, souladu a harmonizace mezi dárci, aby se vytvořila součinnost, omezilo se překrývání a zdvojování, zlepšila se doplňkovost a podpořily se iniciativy více dárců, a prostřednictvím koordinace v partnerských zemích a regionech za použití dohodnutých směrů a zásad osvědčených postupů v oblasti koordinace a účinnosti pomoci;
g)
přístupy k rozvoji založené na výsledcích, i za pomoci transparentních rámců pro výsledky specifických pro jednotlivé země, popřípadě včetně mezinárodně dohodnutých cílových hodnot a porovnatelných a sčitatelných ukazatelů, například ukazatelů týkajících se rozvojových cílů tisíciletí, aby bylo možné posuzovat a oznamovat výsledky, včetně výstupů, výsledků a dopadu rozvojové pomoci.
6. Unie podle potřeby podporuje realizaci dvoustranné, regionální a mnohostranné spolupráce a dialogu, rozvojový rozměr smluv o partnerství a třístrannou spolupráci. Unie podporuje spolupráci mezi jižními zeměmi navzájem.
7. Ve svých činnostech spojených s rozvojovou spoluprací Unie podle potřeby vychází ze zkušeností, které členské státy získaly při reformách a transformaci, a ze získaných poznatků a tyto zkušenosti a poznatky sdílí.
8. Unie usiluje o pravidelnou výměnu informací s aktéry partnerství v souladu s článkem 4 dohody o partnerství AKT-EU.
HLAVA II
PROGRAMOVÁNÍ A PŘIDĚLOVÁNÍ FINANČNÍCH PROSTŘEDKŮ
Článek 3
Obecný rámec pro přidělování finančních prostředků
1. Komise rozhodne o víceletých orientačních přídělech pro každou zemi a každý region AKT a pro spolupráci v rámci AKT na základě kritérií stanovených v článcích 3, 9 a 12c přílohy IV dohody o partnerství AKT-EU, a to v mezích finančních limitů stanovených v článku 2 vnitřní dohody.
2. Při rozhodování o víceletých vnitrostátních orientačních přídělech je prosazován přístup založený na diferenciaci mezi partnerskými zeměmi, aby jim byla poskytována konkrétní, na míru uzpůsobená spolupráce, která vychází z jejich:
a)
potřeb;
b)
schopnosti vytvářet finanční zdroje a mít k nim přístup a na jejich schopnosti využít pomoc;
c)
závazků a jejich plnění a
d)
potenciálního dopadu pomoci Unie.
Nejpotřebnější země, zejména nejméně rozvinuté země, země s nízkými příjmy a země v krizi, po skončení krize a nestabilní a zranitelné země mají při přidělování zdrojů přednost.
Unie svou pomoc přizpůsobí prostřednictvím dynamických opatření pro konkrétní země zaměřených na výsledky podle čl. 7 odst. 2 v souladu se situací dané země a s její angažovaností a pokrokem, pokud jde o otázky, jako je řádná správa věcí veřejných, lidská práva, demokracie, právní stát a schopnost dané země provádět reformy a uspokojovat požadavky a potřeby svých obyvatel.
3. Výbor ERF uskuteční výměnu názorů ohledně způsobu stanovení víceletých orientačních přídělů podle odstavce 1.
Článek 4
Obecný rámec programování
1. Proces programování pomoci pro země a regiony AKT v rámci dohody o partnerství AKT-EU je veden v souladu s obecnými zásadami uvedenými v článcích 1 až 14 přílohy IV uvedené dohody a v článcích 1 a 2 tohoto nařízení.
2. S výjimkou případů stanovených v odstavci 3 se programování provádí společně s dotyčnou partnerskou zemí nebo regionem a v rostoucí míře odpovídá strategii partnerské země nebo regionu pro snižování chudoby nebo obdobným strategiím.
V počáteční fázi programování a v jeho průběhu vedou Unie a její členské státy vzájemné konzultace, aby posílily soudržnost, doplňkovost a jednotnost svých činností v oblasti spolupráce. Tyto konzultace mohou vést ke společnému programování se členskými státy, které jsou na daném místě zastoupeny. Společné programování by mělo vycházet z komparativních výhod všech dárců Unie. Další členské státy jsou vyzvány k zapojení za účelem posílení společné vnější činnosti Unie.
Finanční operace EIB přispívají k naplňování obecných zásad Unie, a to zejména zásad vymezených v článku 21 Smlouvy o Evropské unii, a cílů dohody o partnerství AKT-EU, jako je snižování chudoby prostřednictvím udržitelného růstu podporujícího začlenění a hospodářského, environmentálního a sociálního rozvoje. Při programování v rámci 11. ERF by EIB a Komise měly ve vhodných případech usilovat o co největší součinnost. V zájmu zvýšení soudržnosti vnější činnosti Unie je EIB v počáteční fázi konzultována ohledně záležitostí týkajících se jejích odborných znalostí a operací.
Konzultováni jsou rovněž další dárci a aktéři v oblasti rozvoje, včetně zástupců občanské společnosti a regionálních a místních orgánů.
3. Za okolností, jaké jsou uvedeny v čl. 3 odst. 3 a čl. 4 odst. 5 přílohy IV dohody o partnerství AKT-EU, může Komise zavést zvláštní ustanovení pro programování a provádění rozvojové pomoci spočívající v tom, že zdroje přidělené dotyčnému státu řídí sama, a to v souladu s příslušnými politikami Unie.
4. Unie v zásadě soustředí svou dvoustrannou pomoc nanejvýš do tří odvětví, na nichž se dohodne s partnerskými zeměmi.
Článek 5
Programové dokumenty
1. Strategické dokumenty jsou dokumenty, které Unie a partnerská země nebo region vypracovávají, aby poskytly soudržný rámec pro rozvojovou spolupráci v souladu s celkovým účelem a oblastí působnosti, cíli a obecnými zásadami dohody o partnerství AKT-EU a v souladu s články 2, 8 a 12a přílohy IV této dohody.
Při přípravě a provádění strategických dokumentů se uplatňují zásady účinnosti pomoci: zásady vlastní odpovědnosti dotyčné země, partnerství, koordinace, harmonizace, přizpůsobení se systémům přijímající země nebo regionu, transparentnosti, vzájemné odpovědnosti a zaměření na výsledky, jak stanoví článek 2 tohoto nařízení. Programové období musí být v zásadě souběžné se strategickými cykly partnerské země.
2. Strategický dokument není nutný, pokud s tím partnerská země nebo region souhlasí, v případě:
a)
zemí nebo regionů, které mají rozvojovou strategii ve formě rozvojového plánu nebo podobného rozvojového dokumentu schváleného Komisí jako základ pro příslušný víceletý orientační program při přijímání tohoto programu;
b)
zemí nebo regionů, pro které byl mezi Unií a členskými státy sjednán společný víceletý programový dokument;
c)
zemí nebo regionů, pro které již existuje společný rámcový dokument, jenž stanoví komplexní přístup Unie ke vztahům s partnerskou zemí nebo regionem, včetně rozvojové politiky Unie;
d)
regionů, které mají strategii společně sjednanou s Unií;
e)
zemí, kde má Unie v úmyslu uvést svou strategii do souladu s novým vnitrostátním cyklem, který začíná před 1. lednem 2017; v těchto případech bude víceletý orientační program pro přechodné období mezi rokem 2014 a začátkem nového vnitrostátního cyklu obsahovat opatření Unie pro tuto zemi.
3. Strategické dokumenty se nevyžadují v případě zemí nebo regionů přijímajících finanční prostředky Unie přidělené původně podle tohoto nařízení, jejichž výše pro období 2014-2020 nepřesahuje 50 milionů EUR. V těchto případech obsahují víceleté orientační programy strategii Unie pro tyto země nebo regiony.
Pokud možnosti uvedené v odstavcích 2 a 3 nejsou pro partnerskou zemi nebo region přijatelné, vypracuje se strategický dokument.
4. S výjimkou okolností uvedených v čl. 4 odst. 3 vycházejí víceleté orientační programy z dialogu s partnerskou zemí nebo regionem, jsou koncipovány na základě strategických nebo podobných dokumentů uvedených v tomto článku a budou předmětem dohody s dotyčnou zemí nebo regionem.
Pro účely tohoto nařízení lze společný víceletý programový dokument uvedený v odst. 2 písm. b) tohoto článku se souhlasem dotyčné země nebo regionu považovat za víceletý orientační program, pokud je dotyčný programový dokument v souladu se zásadami a podmínkami stanovenými v tomto odstavci, včetně orientačního přídělu finančních prostředků, a v souladu s postupem uvedeným v článku 14.
5. Víceleté orientační programy stanoví zvolená prioritní odvětví pro financování z prostředků Unie, specifické cíle, očekávané výsledky, ukazatele výkonnosti a orientační finanční příděly, a to jak celkové, tak i pro jednotlivé prioritní oblasti. Vysvětlují rovněž, jak navrhované programy přispějí k celkové strategii pro danou zemi uvedené v tomto článku a jak napomohou k realizaci Agendy pro změnu.
V souladu se zásadami účinnosti pomoci nesmí strategie pro spolupráci v rámci skupiny států AKT vést k roztříštěnosti a musí zajistit doplňkovost s programy pro danou zemi a region a přinášet ve vztahu k těmto programům skutečnou přidanou hodnotu.
6. Vedle programových dokumentů pro jednotlivé země a regiony Komise společně se státy AKT prostřednictvím sekretariátu států AKT připraví strategický dokument pro spolupráci v rámci skupiny států AKT a související víceletý orientační program, a to v souladu se zásadami stanovenými v článcích 12 až 14 přílohy IV dohody o partnerství AKT-EU.
7. Zvláštní ustanovení uvedená v čl. 4 odst. 3 tohoto nařízení mohou mít podobu zvláštních programů podpory a zohledňovat zvláštní okolnosti uvedené v čl. 6 odst. 1.
Článek 6
Programování pro země a regiony v krizi, po krizi nebo v nestabilní situaci
1. Při přípravě programových dokumentů pro země a regiony v krizi, po krizi nebo v nestabilní situaci nebo pro země a regiony, jež často zasahují přírodní katastrofy, je třeba náležitě zohlednit zranitelnost, zvláštní potřeby a okolnosti dotyčného obyvatelstva, zemí nebo regionů.
Unie je i nadále plně odhodlána provádět Novou dohodu o angažovanosti v nestabilních zemích a uplatňovat její zásady, a to i kladením důrazu na pět stanovených cílů v oblasti budování míru a státu, zajištěním místní odpovědnosti a zabezpečením těsného souladu s plány jednotlivých zemí vypracovanými v rámci provádění uvedené dohody.
Náležitá pozornost bude věnována předcházení konfliktům a jejich řešení, budování státu a míru, usmíření po ukončení konfliktu a opatřením na obnovu země tím, že zvláštní důraz bude kladen na inkluzivní a legitimní politiky, bezpečnost, spravedlnost, ekonomické základy a budování kapacit pro odpovědné a spravedlivé poskytování služeb. Zvláštní pozornost bude věnována úloze žen a aspektům týkajícím se dětí v rámci uvedených procesů.
V případech, kdy jsou partnerské země nebo regiony přímo účastny krize, situace po krizi nebo nestabilní situace nebo kdy jsou těmito situacemi postiženy, se klade zvláštní důraz na zlepšení koordinace okamžité pomoci, obnovy a rozvoje mezi všemi příslušnými aktéry, a to i v případě politických iniciativ, aby byla těmto zemím poskytnuta pomoc při přechodu z mimořádné situace do fáze rozvoje. U nestabilních zemí a regionů nebo zemí a regionů, jež pravidelně zasahují přírodní katastrofy, obsahují programy ustanovení, která se týkají připravenosti na katastrofy, předcházení jejich vzniku a zvládání jejich důsledků, a řeší problém zranitelnosti v mimořádných situacích a posilují odolnost obyvatel.
2. V případě zemí nebo regionů, které se nacházejí v krizi, v situaci po krizi nebo v nestabilní situaci, lze vypracovat ad hoc přezkum strategie spolupráce pro dotyčnou zemi nebo region. Takovýto přezkum může navrhnout konkrétní přizpůsobenou strategii, která zajistí přechod k dlouhodobé spolupráci a rozvoji a podpoří lepší koordinaci a přechod od nástrojů humanitární pomoci k nástrojům rozvojové politiky.
Článek 7
Schvalování a změny programových dokumentů
1. Programové dokumenty včetně orientačních přídělů jsou schvalovány Komisí v souladu s postupem stanoveným v článku 14.
Ve stejné době, kdy jsou programové dokumenty předány Výboru ERF, je Komise předá pro informaci také Smíšenému parlamentnímu shromáždění, přičemž plně dodrží rozhodovací postup podle hlavy IV tohoto nařízení.
Programové dokumenty následně potvrdí dotyčný stát nebo region AKT, jak je stanoveno v příloze IV dohody o partnerství AKT-EU. Země nebo regiony bez podepsaného programového dokumentu zůstávají způsobilé pro financování za podmínek stanovených v čl. 4 odst. 3 tohoto nařízení.
2. Strategické dokumenty a víceleté orientační programy, včetně orientačních přídělů, lze upravovat s ohledem na přezkumy uvedené v článcích 5, 11 a 14 přílohy IV dohody o partnerství AKT-EU.
V souladu s ustanoveními čl. 2 odst. 4 a čl. 3 odst. 2 tohoto nařízení a na základě předchozích ERF a dalších zkušeností nabytých v souvislosti s pobídkami, včetně získaných poznatků, je možno orientační příděly pro jednotlivé země doplnit mimo jiné prostřednictvím mechanismu založeného na výsledcích. V této souvislosti a při vědomí skutečnosti, že nestabilním a zranitelným státům je nutno poskytnout zvláštní zacházení s cílem zajistit řádné zohlednění jejich specifických potřeb, je třeba dát k dispozici zdroje, pokud možno až do výše pobídkové tranše v oblasti správy věcí veřejných podle 10. ERF, s cílem poskytnout pobídky k reformám zaměřeným na výsledky v souladu s Agendou pro změnu a k plnění závazků stanovených v dohodě o partnerství AKT-EU. Výbor ERF uskuteční v souladu s čl. 14 odst. 2 výměnu názorů ohledně mechanismu založeného na výsledcích.
3. Postup stanovený v článku 14 se vztahuje také na podstatné změny s výrazným dopadem na strategii, její programové dokumenty nebo její programovatelný příděl finančních prostředků. Dotyčný stát nebo region AKT popřípadě následně potvrdí odpovídající dodatek k programovým dokumentům.
4. V řádně odůvodněných zvláště naléhavých případech, jako jsou krize nebo bezprostřední ohrožení demokracie, právního státu nebo základních svobod, včetně případů uvedených v čl. 6 odst. 2, může být ke změně programových dokumentů uvedených v článku 5 použit postup uvedený v čl. 14 odst. 4.
HLAVA III
PROVÁDĚNÍ
Článek 8
Obecný rámec provádění
Provádění pomoci poskytované zemím a regionům AKT a řízené Komisí a EIB v rámci dohody o partnerství AKT-EU se uskutečňuje v souladu s finančním nařízením uvedeným v čl. 10 odst. 2 vnitřní dohody (dále jen „finanční nařízení pro ERF“).
Článek 9
Přijímání akčních programů, individuálních opatření a zvláštních opatření
1. Komise přijme roční akční programy vycházející z orientačních programových dokumentů uvedených v článku 5.
V případě opakovaných akcí může Komise přijmout také víceleté akční programy až na tříleté období.
V nezbytných a řádně odůvodněných případech lze přijmout určitou akci jako individuální opatření před nebo po přijetí ročních nebo víceletých akčních programů.
2. Akční programy a individuální opatření připravuje Komise s partnerskou zemí nebo regionem, přičemž do příprav zapojí členské státy, které jsou zastoupeny na místě, a koordinuje je případně s ostatními dárci, zejména v případech společného programování, a s EIB. Členské státy, které na místě nejsou zastoupeny, jsou o činnostech probíhajících na místní úrovni informovány.
Akční programy obsahují konkrétní popis jednotlivých zamýšlených operací. Tento popis upřesňuje sledované cíle, očekávané výsledky a hlavní činnosti.
V popisu jsou stanoveny očekávané výsledky z hlediska výstupů, výsledků a dopadů spolu s kvantifikovanými či kvalitativně vymezenými cíli spolu s vysvětlením jejich vzájemných vazeb, jakož i jejich vazeb s cíli vytyčenými ve víceletém orientačním programu. Pro výstupy a v zásadě i pro výsledky se stanoví konkrétní, měřitelné a realistické ukazatele spolu s výchozími úrovněmi a časově vázanými referenčními hodnotami, a to v co největším souladu s výstupy a referenčními hodnotami partnerské země či regionu. V případě potřeby se provede analýza nákladů a přínosů.
V popisu jsou uvedena rizika, případně spolu s návrhy na jejich zmírnění, analýza konkrétních odvětvových souvislostí a hlavní zúčastněné subjekty, způsoby provádění, rozpočet a orientační harmonogram a v případě rozpočtové podpory kritéria vyplácení, včetně případných proměnlivých splátek. Jsou v něm vymezena rovněž veškerá související podpůrná opatření a ujednání o monitorování, auditu a hodnocení.
V příslušných případech vyznačí popis doplňkovost se stávajícími či plánovanými činnostmi EIB v partnerské zemi či regionu.
3. V případech uvedených v čl. 4 odst. 3 a v případě neočekávaných a řádně odůvodněných potřeb či výjimečných okolností může Komise přijmout zvláštní opatření, včetně opatření s cílem usnadnit přechod od pomoci při mimořádných událostech k operacím zaměřeným na dlouhodobý rozvoj nebo opatření s cílem zajistit lepší připravenost obyvatelstva na zvládání opakujících se krizí.
4. Akční programy a individuální opatření uvedené v odstavci 1, pro které finanční pomoc Unie přesáhne 5 milionů EUR, a zvláštní opatření, pro něž finanční pomoc Unie přesáhne 10 milionů EUR, přijímá Komise v souladu s postupem uvedeným v článku 14 tohoto nařízení. Tento postup se nevyžaduje u akčních programů a opatření, jejichž hodnota je nižší než výše uvedené hodnoty, a dále u nepodstatných změn. Nepodstatnými změnami se rozumí technické úpravy jako prodloužení prováděcího období, přerozdělování prostředků v rámci rozpočtového výhledu nebo zvýšení či snížení velikosti rozpočtu o méně než 20 % původního rozpočtu, které však nepřekračuje částku 10 milionů EUR, pokud tyto změny nemají podstatný vliv na cíle původního akčního programu nebo opatření. V takovém případě akční programy a opatření a jejich nepodstatné změny přijímá Komise, která o nich informuje Výbor ERF ve lhůtě jednoho měsíce od jejich přijetí.
Každý členský stát může požádat o vyjmutí projektu či programu z akčního programu předloženého Výboru ERF v souladu s postupem stanoveným v článku 14 tohoto nařízení. Pokud tuto žádost podporuje blokační menšina členských států stanovená v čl. 8 odst. 3 ve spojení s čl. 8 odst. 2 vnitřní dohody, přijme Komise roční akční program bez dotyčného projektu nebo programu. S výjimkou případů, kdy Komise v souladu s názory členských států ve Výboru ERF nehodlá pokračovat ve vyňatém projektu nebo programu, se tento projekt nebo program později znovu předloží Výboru ERF mimo rámec akčního programu ve formě individuálního opatření, které poté přijme Komise v souladu s postupem stanoveným v článku 14 tohoto nařízení.
V řádně odůvodněných a naléhavých případech, jako jsou krize, přírodní nebo člověkem způsobené katastrofy či bezprostřední ohrožení demokracie, právního státu, lidských práv nebo základních svobod, může Komise v souladu s postupem uvedeným v čl. 14 odst. 4 tohoto nařízení přijmout individuální nebo zvláštní opatření nebo pozměňovací návrhy stávajících akčních programů a opatření.
5. Komise přijímá zvláštní akční programy pro podpůrné výdaje uvedené v článku 6 vnitřní dohody v souladu s postupem stanoveným v článku 14 tohoto nařízení. Všechny změny v akčních programech pro podpůrné výdaje jsou přijímány v souladu s týmž postupem.
6. U projektů citlivých z hlediska životního prostředí, zejména pokud je pravděpodobné, že budou mít značné nepříznivé environmentální nebo sociální dopady citlivé, různorodé či bezprecedentní povahy, se na úrovni projektu provede vhodné prověření z hlediska životního prostředí, a to i z hlediska dopadů na změnu klimatu a biologickou rozmanitost a souvisejících sociálních dopadů, a popřípadě se posoudí i vliv na životní prostředí (EIA). Toto prověření se řídí mezinárodně uznávanými postupy. Strategické posuzování vlivů na životní prostředí (SEA) se případně použije při provádění odvětvových programů. Zajistí se zapojení zúčastněných osob do hodnocení a posuzování vlivů na životní prostředí a přístup veřejnosti k výsledkům.
Článek 10
Dodatečné příspěvky členských států
1. Členské státy mohou z vlastního podnětu poskytnout Komisi nebo EIB dobrovolné příspěvky v souladu s čl. 1 odst. 9 vnitřní dohody, aby napomohly dosažení cílů dohody o partnerství AKT-EU mimo sdílené spolufinancování. Tyto příspěvky neovlivňují celkový příděl finančních prostředků v rámci 11. ERF. Nakládá se s nimi stejně jako s pravidelnými příspěvky členských států podle čl. 1 odst. 2 vnitřní dohody s výjimkou článků 6 a 7 vnitřní dohody, pro něž mohou být v dvoustranné dohodě o příspěvcích stanovena zvláštní ustanovení.
2. Tyto prostředky jsou účelově vyčleněné pouze v řádně odůvodněných případech, například v reakci na výjimečné okolnosti uvedené v čl. 4 odst. 3. V tomto případě se s dobrovolnými příspěvky svěřenými Komisi nakládá jako s účelově vázaným příjmem v souladu s finančním nařízením pro ERF.
3. Dodatečné finanční prostředky se začleňují do programování a přezkumu a do ročních akčních programů, individuálních a zvláštních opatření podle tohoto nařízení a zohledňují vlastní odpovědnost partnerské země nebo regionu.
4. Veškeré z toho vyplývající změny akčních programů, individuálních a zvláštních opatření přijímá Komise v souladu s článkem 9.
5. Členské státy, které svěří Komisi nebo EIB dodatečné dobrovolné příspěvky, aby napomohly dosažení cílů dohody o partnerství AKT-EU, předem uvědomí o těchto příspěvcích Radu, Výbor ERF a Výbor pro investiční facilitu.
Článek 11
Daně, cla a poplatky
Na pomoc Unie se nevztahují zvláštní daně, cla ani poplatky a poskytnutí této pomoci nevede k jejich výběru.
Aniž je dotčen článek 31 přílohy IV dohody o partnerství AKT-EU, mohou být takové daně, cla a poplatky způsobilé podle podmínek stanovených ve finančním nařízení pro ERF.
Článek 12
Ochrana finančních zájmů Unie
1. Komise přijme vhodná opatření, aby zajistila, že při provádění činností financovaných podle tohoto nařízení jsou chráněny finanční zájmy Unie uplatňováním preventivních opatření proti podvodům, korupci a jakýmkoli jiným protiprávním činnostem, prostřednictvím účinných kontrol a v případě zjištěných nesrovnalostí prostřednictvím znovuzískání neoprávněně vyplacených částek, nebo popřípadě prostřednictvím restituce těchto částek, a je-li to vhodné, použitím účinných, přiměřených a odrazujících správních a finančních sankcí.
2. Komise nebo její zástupci a Účetní dvůr mají pravomoc provádět audit a ověřování u všech příjemců grantů, zhotovitelů, dodavatelů nebo poskytovatelů a subdodavatelů, kteří obdrželi finanční prostředky Unie podle tohoto nařízení, nebo v případě mezinárodních organizací pravomoc provádět ověřování v souladu s dohodami, které s těmito organizacemi byly uzavřeny, a to na základě dokumentů a inspekcí na místě.
3. Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) může provádět šetření, včetně kontrol a inspekcí na místě v souladu s ustanoveními a postupy stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (13) a v nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (14), s cílem zjistit, zda v souvislosti s grantovou dohodou či rozhodnutím o grantu nebo smlouvou financovanými podle tohoto nařízení nedošlo k podvodu, korupci či jiné nezákonné činnosti poškozující finanční zájmy Unie.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, dohody o spolupráci s třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi, smlouvy, dohody o grantech a rozhodnutí o přidělení grantu vyplývající z provádění tohoto nařízení obsahují ustanovení, která výslovně zmocňují Komisi, Účetní dvůr a úřad OLAF k provádění těchto auditů, kontrol a inspekcí na místě v souladu s jejich pravomocemi.
Článek 13
Pravidla o státní příslušnosti a původu použitelná pro zadávání veřejných zakázek, grantů a jiných zadávacích řízení
Pravidla o státní příslušnosti a původu použitelná pro zadávání veřejných zakázek, grantů a jiných zadávacích řízení stanoví článek 20 přílohy IV dohody o partnerství AKT-EU.
HLAVA IV
ROZHODOVACÍ POSTUPY
Článek 14
Povinnosti Výboru ERF
1. Výbor ERF zřízený článkem 8 vnitřní dohody zaujímá stanoviska v souladu s postupem stanoveným v odstavcích 3 a 4 tohoto článku.
Jednání Výboru ERF, na nichž jsou projednávány otázky týkající se EIB, se účastní pozorovatel z EIB.
2. Úkoly Výboru ERF zahrnují povinnosti stanovené v hlavách II a III tohoto nařízení:
a)
programování pomoci Unie v rámci 11. ERF a přezkumy programování, zejména se zaměřením na celostátní a regionální strategie a strategie spolupráce uvnitř skupiny států AKT, a
b)
sledování provádění pomoci Unie a hodnocení této pomoci, zahrnující mimo jiné dopad pomoci na snižování chudoby, odvětvové aspekty, průřezová témata, fungování koordinace s členskými státy a jinými dárci na místní úrovni a pokrok, pokud jde o zásady účinnosti pomoci uvedené v článku 2.
V případě programů rozpočtové podpory, k nimž Výbor ERF vyjádřil kladné stanovisko, ale které jsou během provádění pozastaveny, Komise předem informuje výbor o pozastavení a následném rozhodnutí o obnovení plateb.
Každý členský stát může Komisi kdykoli vyzvat, aby Výboru ERF poskytla informace a uspořádala výměnu názorů o otázkách týkajících se úkolů popsaných v tomto odstavci. Na základě této výměny názorů mohou členské státy vydat doporučení, jež Komise vezme v úvahu.
3. Pokud je Výbor ERF vyzván, aby zaujal stanovisko, předloží zástupce Komise Výboru ERF návrh opatření, která mají být přijata, ve lhůtách stanovených v rozhodnutí Rady o jednacím řádu Výboru ERF uvedeném v čl. 8 odst. 5 vnitřní dohody. Výbor ERF zaujme stanovisko ve lhůtě, kterou může předseda stanovit s ohledem na naléhavost věci, tato lhůta však nepřesáhne 30 dní. EIB se účastní výměny názorů. Stanovisko se přijímá kvalifikovanou většinou uvedenou v čl. 8 odst. 3 vnitřní dohody, přičemž hlasům členských států je přidělena váha způsobem stanoveným v čl. 8 odst. 2 vnitřní dohody.
Po zaujetí stanoviska Výboru ERF přijme Komise opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem Výboru ERF, sdělí je Komise neprodleně Radě. V tomto případě Komise odloží použitelnost opatření o dobu nepřesahující v zásadě 30 dní ode dne jejího sdělení, která však může být za výjimečných okolností prodloužena až o 30 dní. Během tohoto období může Rada stejnou kvalifikovanou většinou jako Výbor ERF přijmout jiné rozhodnutí.
4. V řádně odůvodněných a naléhavých případech podle čl. 7 odst. 4 a čl. 9 odst. 4 přijme Komise opatření, která jsou okamžitě použitelná, aniž by byla předtím předložena Výboru ERF, a zůstávají v platnosti po dobu trvání přijatého nebo změněného dokumentu, akčního programu nebo opatření.
Předseda předloží opatření nejpozději 14 dní po jeho přijetí Výboru ERF k vyjádření stanoviska.
Pokud Výbor ERF zaujme záporné stanovisko v souladu s odstavcem 3 tohoto článku, Komise opatření přijatá v souladu s prvním pododstavcem tohoto odstavce okamžitě zruší.
Článek 15
Africký mírový projekt
Finanční prostředky na Africký mírový projekt se vyčleňují v rámci orientačních programů pro spolupráci uvnitř skupiny států AKT. Tyto finanční prostředky mohou být doplněny regionálními orientačními programy. Použijí se tyto zvláštní postupy:
a)
na žádost Africké unie, potvrzenou Výborem velvyslanců AKT, připraví Komise víceleté akční programy, které podrobněji stanoví sledované cíle, rozsah a povahu možných zásahů a prováděcí opatření; dohodnutý formát pro podávání zpráv se upřesní na úrovni jednotlivých zásahů. Příloha akčního programu popisuje zvláštní rozhodovací postupy pro každý možný druh zásahu s ohledem na jeho povahu, rozsah a naléhavost;
b)
tento akční program, včetně přílohy uvedené v písmenu a), a veškeré jeho změny jsou projednány v příslušných přípravných pracovních skupinách Rady a v Politickém a bezpečnostním výboru a schváleny Výborem stálých zástupců kvalifikovanou většinou stanovenou v čl. 8 odst. 3 vnitřní dohody a poté přijaty Komisí;
c)
akční program, s výjimkou přílohy uvedené v písmenu a), je základem pro finanční dohodu, která se uzavírá mezi Komisí a Africkou unií;
d)
každý zásah, který má být podle dohody o financování proveden, podléhá předchozímu schválení Politickým a bezpečnostním výborem; příslušné přípravné pracovní skupiny Rady jsou informovány nebo, alespoň pokud mají být financovány nové operace na podporu míru, konzultovány včas před předložením zásahů Politickému a bezpečnostnímu výboru v souladu se zvláštními rozhodovacími postupy podle písmene a), aby se zajistilo, že vedle vojenského a bezpečnostního rozměru budou zohledněny rovněž aspekty plánovaných opatření týkající se rozvoje a financování. Aniž je dotčeno financování operací na podporu míru, zvláštní pozornost je přitom věnována činnostem uznávaným jako oficiální rozvojová pomoc;
e)
Komise každoročně a na žádost Rady nebo Výboru ERF připraví pro informaci Rady a Výboru ERF zprávu o činnosti týkající se použití finančních prostředků, v níž rozliší závazky a platby v souvislosti s oficiální a jinou rozvojovou pomocí.
Na konci prvního víceletého akčního programu přezkoumají Unie a její členské státy výsledky a postupy Afrického mírového projektu a projednají možné varianty financování v budoucnosti. V této souvislosti a s cílem zajistit pro Africký mírový projekt pevnější základ povede Unie a její členské státy diskuse zabývající se otázkou finančních prostředků pro operace na podporu míru, včetně operací financovaných z ERF, a otázkou udržitelné podpory ze strany Unie pro operace na podporu míru vedené africkými státy v období po roce 2020. Kromě toho Komise nejpozději v roce 2018 provede hodnocení projektu.
Článek 16
Výbor pro investiční facilitu
1. Výbor pro investiční facilitu zřízený pod záštitou EIB článkem 9 vnitřní dohody se skládá ze zástupců vlád členských států a zástupce Komise. K účasti jsou přizváni pozorovatel z generálního sekretariátu Rady a pozorovatel z Evropské služby pro vnější činnost. Každý členský stát, stejně jako Komise, jmenuje jednoho zástupce a určí jednoho náhradníka. S cílem zajistit kontinuitu práce výboru volí členové Výboru pro investiční facilitu ze svých řad předsedu tohoto výboru na období dvou let. EIB zajišťuje sekretariát výboru a podpůrné služby. Oprávněni hlasovat jsou pouze členové Výboru pro investiční facilitu jmenovaní členskými státy nebo jejich náhradníci.
Rada přijme jednomyslně jednací řád Výboru pro investiční facilitu na základě návrhu vypracovaného EIB po konzultaci s Komisí.
Výbor pro investiční facilitu rozhoduje kvalifikovanou většinou. Hlasům je přidělena váha způsobem stanoveným v článku 8 vnitřní dohody.
Výbor pro investiční facilitu se schází nejméně čtyřikrát ročně. Další zasedání mohou být svolána na žádost EIB nebo členů výboru v souladu s jeho jednacím řádem. Výbor pro investiční facilitu může navíc zaujmout stanovisko písemným postupem v souladu se svým jednacím řádem.
2. Výbor pro investiční facilitu schvaluje:
a)
operační pokyny pro provádění investiční facility;
b)
investiční strategie a plány činnosti investiční facility včetně ukazatelů výkonnosti, a to na základě cílů dohody o partnerství AKT-EU a obecných zásad rozvojové politiky Unie;
c)
výroční zprávy investiční facility;
d)
veškeré dokumenty týkající se obecné politiky investiční facility, včetně hodnotících zpráv.
3. Výbor pro investiční facilitu zaujímá stanoviska:
a)
k návrhům na poskytnutí úrokového příspěvku podle čl. 2 odst. 7 a čl. 4 odst. 2 písm. b) přílohy II dohody o partnerství AKT-EU. V těchto případech zaujme Výbor pro investiční facilitu rovněž stanovisko k použití tohoto úrokového příspěvku;
b)
k návrhům na investice prostřednictvím investiční facility do jakéhokoli projektu, k němuž Komise zaujala záporné stanovisko;
c)
k jiným návrhům týkajícím se investiční facility na základě obecných zásad stanovených v operačních pokynech pro investiční facilitu;
d)
k návrhům týkajícím se vytvoření rámce EIB pro měření výsledků v míře, v jaké lze tento rámec použít na operace podle dohody o partnerství AKT-EU.
S cílem urychlit schvalovací postup pro malé operace může Výbor pro investiční facilitu zaujmout kladné stanovisko k návrhům EIB na celkový příděl (úrokové příspěvky, technická pomoc) nebo celkový souhlas (poskytování půjček, vlastní kapitál), které EIB následně, bez dalšího stanoviska Výboru pro investiční facilitu nebo Komise, přidělí jednotlivým projektům podle kritérií stanovených v rámci celkového přídělu/schválení, včetně maximální výše dílčího přídělu úrokového příspěvku pro jednotlivé projekty.
Kromě toho mohou řídící orgány EIB čas od času požádat Výbor pro investiční facilitu, aby zaujal stanovisko ke všem návrhům financování nebo k určitým kategoriím návrhů financování.
4. EIB odpovídá za to, že Výboru pro investiční facilitu jsou včas předloženy veškeré záležitosti, jež vyžadují jeho schválení nebo stanovisko podle odstavců 2 a 3. Každý návrh, který je Výboru pro investiční facilitu předložen za účelem vyjádření stanoviska, musí splňovat příslušná kritéria a zásady stanovené v operačních pokynech pro investiční facilitu.
5. EIB úzce spolupracuje s Komisí a případně koordinuje svou činnost s dalšími dárci. EIB zejména:
a)
připravuje nebo reviduje společně s Komisí operační pokyny pro provádění investiční facility uvedené v odst. 2 písm. a). EIB odpovídá za dodržování pokynů a zajišťuje, aby projekty, které podporuje, splňovaly mezinárodní sociální a environmentální normy a byly v souladu s cíli dohody o partnerství AKT-EU, s obecnými zásadami rozvojové politiky Unie a s příslušnými strategiemi spolupráce s danou zemí nebo regionem;
b)
žádá Komisi o stanovisko při přípravě investičních strategií, plánů činnosti a dokumentů týkajících se obecné politiky;
c)
informuje Komisi o projektech, které spravuje, v souladu s čl. 18 odst. 1. EIB žádá Komisi ve fázi posuzování projektů o stanovisko ke shodě projektů s příslušnou strategií spolupráce s určitou zemí či regionem nebo případně s obecnými cíli investiční facility;
d)
s výjimkou úrokových příspěvků spadajících pod celkový příděl podle odst. 3 písm. a) žádá ve fázi posuzování projektů Komisi o souhlas s jakýmkoli návrhem na úrokový příspěvek předloženým Výboru pro investiční facilitu, pokud jde o jeho soulad s čl. 2 odst. 7 a čl. 4 odst. 2 přílohy II dohody o partnerství AKT-EU a s kritérii stanovenými v operačních pokynech pro investiční facilitu.
Pokud Komise do tří týdnů od předložení návrhu neoznámí záporné stanovisko k návrhu, má se za to, že k návrhu zaujala kladné stanovisko nebo že s návrhem souhlasí. Pokud jde o stanoviska k projektům finančního nebo veřejného sektoru a o souhlas s úrokovými příspěvky, může Komise požádat, aby jí byl konečný návrh projektu předložen k vyjádření stanoviska nebo ke schválení dva týdny předtím, než je zaslán Výboru pro investiční facilitu.
6. EIB nepřikročí k žádnému opatření podle odst. 3 písm. a), b) nebo c), pokud Výbor pro investiční facilitu nezaujme kladné stanovisko.
Pokud Výbor pro investiční facilitu zaujme kladné stanovisko, rozhodne EIB o návrhu v souladu s vlastními postupy. Zejména může rozhodnout, že návrh nebude uskutečněn. EIB pravidelně informuje Výbor pro investiční facilitu a Komisi o případech, kdy se rozhodla návrhy neuskutečnit.
O půjčkách z vlastních zdrojů a o investicích v rámci investiční facility, pro které není vyžadováno stanovisko Výboru pro investiční facilitu, rozhoduje EIB v souladu s vlastními postupy a v případě investiční facility v souladu s operačními pokyny pro investiční facilitu a investičními strategiemi schválenými Výborem pro investiční facilitu.
Bez ohledu na záporné stanovisko Výboru pro investiční facilitu k návrhu na poskytnutí úrokového příspěvku může EIB poskytnout danou půjčku bez přiznání úrokového příspěvku. EIB pravidelně informuje Výbor pro investiční facilitu a Komisi o každém případě, kdy se rozhodne takto postupovat.
EIB může za podmínek stanovených v operačních pokynech pro investiční facilitu a za podmínky, že základní účel půjčky nebo investice v rámci investiční facility zůstane nezměněn, rozhodnout o změně podmínek půjčky nebo investice v rámci investiční facility, k níž Výbor pro investiční facilitu zaujal kladné stanovisko podle odstavce 3, nebo každé půjčky, k níž Výbor pro investiční facilitu zaujal kladné stanovisko, pokud jde o úrokové příspěvky. EIB může zejména rozhodnout o zvýšení objemu půjčky nebo investice v rámci investiční facility až o 20 %.
Toto zvýšení může mít u projektů s úrokovými příspěvky podle čl. 2 odst. 7 přílohy II dohody o partnerství AKT-EU za následek poměrný nárůst úrokového příspěvku. EIB pravidelně informuje Výbor pro investiční facilitu a Komisi o každém případě, kdy se rozhodne takto postupovat. U projektů spadajících pod čl. 2 odst. 7 přílohy II dohody o partnerství AKT-EU, u kterých bylo požádáno o zvýšení úrokového příspěvku, je Výbor pro investiční facilitu požádán o stanovisko předtím, než EIB učiní další kroky.
7. EIB spravuje investice prostřednictvím investiční facility a veškeré prostředky držené na účet investiční facility v souladu s cíli dohody o partnerství AKT-EU. Může se zejména podílet na činnosti řídících a dozorčích orgánů právnických osob, v nichž investiční facilita investuje, a může v souladu s operačními pokyny pro investiční facilitu uzavírat vyrovnání, udílet absolutorium a měnit práva, která má na účet investiční facility.
HLAVA V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Účast třetí země nebo regionu
Za účelem zajištění soudržnosti a účinnosti pomoci Unie může Komise rozhodnout, že rozvojové země, které nepatří mezi státy AKT, a subjekty pro regionální integraci s účastí států AKT, které podporují regionální spolupráci a integraci a jsou způsobilé pro pomoc Unie podle jiných finančních nástrojů Unie pro vnější činnost, a pokud je příslušný projekt nebo program regionální nebo přeshraniční povahy v souladu s článkem 6 přílohy IV dohody o partnerství AKT-EU, jsou způsobilé k financování podle čl. 1 odst. 2 písm. a) bodu i) vnitřní dohody. Zámořské země a území způsobilé pro pomoc Unie podle rozhodnutí 2013/755/EU a nejvzdálenější regiony Unie se mohou také účastnit projektů nebo programů regionální spolupráce, přičemž finančními prostředky umožňující účast těchto území nebo nejvzdálenějších regionů se doplňují finanční prostředky podle čl. 1 odst. 2 písm. a) bodu i) vnitřní dohody. Měl by být zohledněn cíl posílené spolupráce mezi členskými státy, nejvzdálenějšími regiony Unie, zámořskými zeměmi a územími a státy AKT a popřípadě by měly být zřízeny koordinační mechanismy. Ustanovení týkající se tohoto financování a typů financování uvedených v nařízení Rady (EU) 2015/323 (15) je možné zahrnout do strategických dokumentů a víceletých orientačních programů a do akčních programů a opatření uvedených v článku 9 tohoto nařízení.
Článek 18
Sledování a hodnocení pomoci z ERF a podávání zpráv o ní
1. Komise a EIB pravidelně monitorují své akce a financovaná opatření a přezkoumávají pokrok v dosahování očekávaných výsledků. Komise vyhodnotí také dopad a účinnost svých odvětvových politik a akcí a účinnost programování, případně prostřednictvím nezávislých externích hodnocení. Návrhy Rady na nezávislá externí hodnocení se náležitě zohlední. Hodnocení by měla vycházet ze zásad osvědčených postupů stanovených Výborem pro rozvojovou pomoc OECD, aby se Komise přesvědčila, zda jsou plněny konkrétní cíle s přihlédnutím k rovnosti pohlaví, a aby v zájmu zlepšení budoucích operací zformulovala doporučení a poskytla podklady s cílem usnadnit učení. Tato hodnocení se provádí na základě předem vymezených, jasných a transparentních ukazatelů, které jsou případně vypracovány pro konkrétní zemi a jsou měřitelné.
EIB prostřednictvím postupů stanovených v operačních pokynech pro investiční facilitu pravidelně informuje Komisi a členské státy o provádění projektů financovaných ze zdrojů 11. ERF, které spravuje.
2. Komise své hodnotící zprávy společně s reakcí svých útvarů na hlavní doporučení zasílá pro informaci členským státům prostřednictvím Výboru ERF a EIB. Veškerá hodnocení, včetně doporučení a následných opatření, je možno na žádost členského státu projednat ve Výboru ERF. V takových případech Komise podá o rok později Výboru ERF zprávu o provádění dohodnutých následných opatření. Výsledky se použijí jako zpětná vazba pro sestavování programů a přidělování zdrojů.
3. Do fáze hodnocení pomoci Unie poskytované na základě tohoto nařízení zapojí Komise ve vhodné míře příslušné zúčastněné subjekty a může případně usilovat o provádění společných hodnocení s členskými státy, ostatními dárci a partnery v rámci rozvojové spolupráce.
4. Komise přezkoumává pokrok dosažený při provádění 11. ERF, včetně víceletých orientačních programů, a počínaje rokem 2016 každoročně předkládá Radě zprávu o provádění. Zpráva obsahuje analýzu hlavních výstupů a výsledků, a pokud možno i podíl finanční pomoci Unie na dopadech. Za tímto účelem se vytvoří rámec pro výsledky. Zpráva Komise se zasílá rovněž Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů.
5. Výroční zpráva obsahuje rovněž informace za předchozí rok týkající se financovaných opatření, výsledků monitorování a hodnocení, zapojení příslušných partnerů v rámci rozvojové spolupráce a provádění závazků a prostředků na platby v členění podle jednotlivých zemí, regionů a oblastí spolupráce. Obsahuje rovněž kvalitativní analýzu původně předpokládaných a dosažených výsledků, založenou mimo jiné na údajích z monitorovacích systémů, a kroky navazující na získané poznatky.
6. Zpráva v maximální míře využívá konkrétní a měřitelné ukazatele týkající se úlohy pomoci při naplňování cílů dohody o partnerství AKT-EU. Zpráva odráží hlavní ponaučení a naplňování doporučení z hodnocení z předešlých let. Ve vhodných případech zpráva rovněž pokud možno posoudí dodržování zásad účinnosti pomoci, včetně zásad týkajících se inovativních finančních nástrojů.
7. Unie a její členské státy nejpozději do konce roku 2018 provedou přezkum výkonnosti, v jehož rámci prostřednictvím ukazatelů výstupů, výsledků a dopadu měřících účinnost využití zdrojů a účinnost ERF posoudí stupeň realizace závazků a plateb a výsledky a dopad poskytované pomoci. Uvedený přezkum se zaměří rovněž na přispění financovaných opatření k dosahování cílů dohody o partnerství AKT-EU a k plnění priorit Unie, jak jsou stanoveny v Agendě pro změnu. Přezkum se uskutečňuje na základě návrhu Komise.
8. EIB poskytuje Výboru pro finanční facilitu informace o pokroku dosaženém při naplňování cílů investiční facility. Podle článku 6b přílohy II dohody o partnerství AKT-EU se v polovině období a na konci doby trvání 11. ERF provede společný přezkum celkové výkonnosti investiční facility. Přezkum v polovině období provede nezávislý externí odborník ve spolupráci s EIB a tento přezkum je zpřístupněn Výboru pro investiční facilitu.
Článek 19
Výdaje na opatření v oblasti změny klimatu a biologické rozmanitosti
Odhad celkových ročních výdajů na opatření v oblasti změny klimatu a biologické rozmanitosti se provede na základě přijatých orientačních programových dokumentů. Finanční prostředky přidělené v rámci ERF jsou předmětem každoročního systému sledování založeného na metodice OECD („ukazatele z Ria“), aniž by bylo vyloučeno použití přesnějších metodik, jsou-li dostupné; tento systém je začleněn do stávající metodiky řízení výkonnosti programů EU, aby bylo možné vyčíslit výdaje vztahující se k opatřením v oblasti změny klimatu a biologické rozmanitosti na úrovni akčních programů, individuálních a zvláštních opatření uvedených v článku 9 a zaznamenaných do hodnocení a výročních zpráv.
Článek 20
Evropská služba pro vnější činnost
Toto nařízení se uplatňuje v souladu s rozhodnutím 2010/427/EU.
Článek 21
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. března 2015.
REGULAMENTUL (UE) 2015/322 AL CONSILIULUI
din 2 martie 2015
privind punerea în aplicare a celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană și Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Acordul de parteneriat dintre membrii grupului statelor din Africa, Caraibe și Pacific, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte,astfel cum a fost modificat cel mai recent (1) (denumit în continuare „Acordul de parteneriat ACP-UE”),
având în vedere acordul intern dintre reprezentanții guvernelor statelor membre ale Uniunii Europene, reuniți în cadrul Consiliului, privind finanțarea ajutorului acordat de Uniunea Europeană în baza cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020, în conformitate cu Acordul de parteneriat ACP-UE și privind alocarea de asistență financiară pentru țările și teritoriile de peste mări cărora li se aplică dispozițiile părții a patra din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (2) (denumit în continuare „acordul intern”), în special articolul 10 alineatul (1),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
având în vedere avizul Băncii Europene de Investiții,
întrucât:
(1)
Decizia nr. 1/2013 a Consiliului de Miniștri ai ACP-UE (3) a stabilit cadrul financiar multianual pentru cooperarea cu statele din Africa, zona Caraibilor și Pacific (ACP) pentru perioada 2014-2020, prin introducerea unei noi anexe Ic la Acordul de parteneriat ACP-UE.
(2)
Acordul intern definește diferitele pachete financiare ale celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare (FED), cheia de contribuție și contribuțiile la cel de al 11-lea FED, instituie Comitetul FED și Comitetul pentru facilitatea de investiții (denumit în continuare „Comitetul FI”) și stabilește ponderea voturilor și regula majorității calificate în cadrul acestor comitete.
(3)
De asemenea, acordul intern stabilește valoarea cumulată a ajutorului acordat de Uniune Grupului de state ACP (cu excepția Republicii Africa de Sud) și țărilor și teritoriilor de peste mări (denumite în continuare „TTPM”) pentru o perioadă de șapte ani cuprinsă între 2014 și 2020 la 30 506 milioane EUR din contribuția statelor membre. Din această sumă, 29 089 de milioane EUR sunt alocate statelor ACP, astfel cum se specifică în cadrul financiar multianual 2014-2020 menționat în anexa Ic la Acordul de parteneriat ACP-UE, 364,5 milioane EUR sunt alocate TTPM și 1 052,5 milioane EUR sunt alocate Comisiei pentru cheltuielile de sprijin legate de programarea și punerea în aplicare a FED de către Comisie, din care cel puțin 76,3 milioane EUR urmează să se aloce Comisiei pentru măsuri de îmbunătățire a impactului programelor FED, astfel cum se menționează la articolul 6 alineatul (3) din acordul intern.
(4)
Alocarea de fonduri din cel de al 11-lea FED către TTPM este reglementată de Decizia 2013/755/UE a Consiliului (4) și de normele de punere în aplicare a acesteia, cu modificările ulterioare.
(5)
Măsurile prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1257/96 al Consiliului (5) și care sunt eligibile pentru finanțare în temeiul acestuia ar trebui finanțate doar în cazuri excepționale din cel de al 11-lea FED, atunci când o astfel de asistență este necesară pentru asigurarea continuității cooperării de la condiții de criză la condiții stabile de dezvoltare și când ea nu poate fi finanțată din bugetul general al Uniunii.
(6)
La 11 aprilie 2006, Consiliul a adoptat principiul finanțării Instrumentului financiar pentru pace în Africa din FED și a convenit asupra viitoarelor modalități și a conceptului instrumentului.
(7)
Statele ACP vor avea acces, de asemenea, la asistența acordată de Uniune prin intermediul unor programe tematice prevăzute de Regulamentul (UE) nr. 233/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (6), Regulamentul (UE) nr. 234/2014al Parlamentului European și al Consiliului (7), Regulamentul (UE) nr. 230/2014al Parlamentului European și al Consiliului (8) și Regulamentul (UE) nr. 235/2014al Parlamentului European și al Consiliului (9). Programele tematice ar trebui să adauge valoare programelor geografice finanțate în cadrul celui de al 11-lea FED, să fie consecvente și complementare cu acestea.
(8)
Astfel cum se menționează la considerentul (8) din Regulamentul (UE) nr. 1288/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (10), în vederea promovării dimensiunii internaționale a învățământului superior, se pot pune la dispoziție fonduri din Fondul european de dezvoltare, în conformitate cu procedurile care guvernează acest fond, pentru acțiuni de mobilitate educațională înspre sau dinspre țările din afara UE și pentru cooperare și dialog politic cu autoritățile, instituțiile și organizațiile din aceste țări. La utilizarea acestor fonduri se aplică dispozițiile Regulamentului (UE) nr. 1288/2013.
(9)
Cooperarea regională între statele ACP, TTPM și regiunile ultraperiferice ale Uniunii ar trebui să fie încurajată într-o măsură mai mare. În conformitate cu articolul 10 alineatul (1) din acordul intern, regulamentul privind punerea în aplicare ar trebui să conțină măsuri adecvate care să permită corelarea finanțării creditelor din cel de al 11-lea FED și din Fondul european de dezvoltare regională pentru a finanța proiecte de cooperare între regiunile ultraperiferice ale Uniunii și statele ACP, precum și între TTPM din zona Caraibilor, Africa de Vest și Oceanul Indian, în special mecanisme simplificate pentru gestionarea comună a acestor proiecte.
(10)
În vederea punerii în aplicare a celui de al 11-lea FED, ar trebui să se decidă procedura de programare, de analizare și de aprobare a ajutorului și să se definească normele detaliate de supraveghere a modului de utilizare a ajutorului.
(11)
Consensul european privind dezvoltarea din 22 decembrie 2005 și Concluziile Consiliului privind Comunicările Comisiei din 14 mai 2012 privind „Creșterea impactului politicii UE în domeniul dezvoltării: o agendă a schimbării” ar trebui să ofere cadrul politic general care să ghideze programarea și punerea în aplicare a celui de al 11-lea FED, inclusiv principiile adoptate la nivel internațional privind eficacitatea ajutorului, precum principiile prezentate în Declarația de la Paris privind eficacitatea ajutorului (2005), Codul de conduită al UE în materie de diviziune a muncii în cadrul politicii de dezvoltare (2007), Orientările UE pentru Agenda de acțiune de la Accra (2008), poziția comună a UE, inclusiv cu privire la garanția UE de transparență și la alte aspecte ale transparenței și responsabilității, pentru cel de al patrulea forum la nivel înalt de la Busan privind eficacitatea ajutorului, care a dus, printre altele, la documentul final al forumului de la Busan (2011), Planul de acțiune privind egalitatea de șanse între femei și bărbați pentru acțiune externă (2010) și Convenția Organizației Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap, la care Uniunea este parte semnatară.
(12)
La 14 mai 2012, Consiliul a adoptat Concluziile privind „Abordarea viitoare a sprijinului bugetar al UE destinat țărilor terțe”. În respectivele concluzii, Consiliul și-a afirmat angajamentul de a utiliza sprijinul bugetar în mod eficace pentru a contribui la reducerea sărăciei și pentru a susține utilizarea sistemelor naționale, pentru a spori previzibilitatea ajutorului oferit și pentru a încuraja asumarea de către țările partenere a politicilor și a reformelor în domeniul dezvoltării, în concordanță cu Consensul european privind dezvoltarea, Agenda pentru schimbare, precum și cu agenda privind eficacitatea ajutorului internațional.
(13)
Uniunea ar trebui să promoveze o abordare cuprinzătoare drept răspuns la crize și dezastre și la situațiile afectate de conflicte și de fragilitate, inclusiv la cele de tranziție. Respectiva abordare ar trebui să se bazeze în special pe concluziile Consiliului privind securitatea și dezvoltarea, privind un răspuns al Uniunii la situațiile de fragilitate, privind prevenirea conflictelor, precum și pe orice concluzii ulterioare relevante. Uniunea ar trebui să adopte abordarea și principiile Noului acord privind implicarea în statele fragile. Aceasta ar trebui să contribuie, de asemenea, la asigurarea echilibrului corespunzător între abordările de securitate, diplomatice, de dezvoltare și umanitare și la conectarea răspunsului pe termen scurt cu sprijinul instituțional pe termen lung.
(14)
În concluziile sale din 12 decembrie 2013 în legătură cu raportul Comisiei privind susținerea acordată de UE pentru guvernanța democratică, cu accent pe inițiativa de guvernanță, Consiliul a constatat că, fără a aduce atingere nevoilor țării partenere și angajamentului Uniunii de a oferi finanțare previzibilă, elemente ale unei abordări bazate pe stimulente la nivelul programării pot favoriza progresele și rezultatele în ceea ce privește guvernanța democratică și ar trebui să constituie un răspuns dinamic la nivelul de angajament și la progresele înregistrate în ceea ce privește drepturile omului, democrația, statul de drept și buna guvernanță. De asemenea, Consiliul a constatat că, deși stimulentele financiare nu sunt suficiente pentru a declanșa reforme democratice, o abordare bazată pe stimulente funcționează optim atunci când este disponibilă o masă critică de finanțare, astfel încât să genereze un impact și rezultate semnificative, și atunci când alocările fac parte dintr-o strategie mai generală la nivelul angajamentului Uniunii. O abordare bazată pe stimulente ar trebui să țină cont de experiența precedentă și de lecțiile învățate din mecanisme bazate pe performanță precum Inițiativa pentru guvernanță din cadrul celui de al 10-lea FED.
(15)
În cursul anului 2013, Comitetul FED instituit în cadrul acordului intern al celui de al 10-lea FED (11) a purtat mai multe schimburi de opinii inițiale privind modul de stabilire a cuantumului orientativ multianual al resurselor alocate ale celui de al 11-lea FED. Aceste discuții au pus bazele adoptării finale a cuantumului orientativ al resurselor acordate la nivel național.
(16)
Uniunea ar trebui să urmărească un nivel maxim de eficiență în utilizarea resurselor disponibile pentru a optimiza impactul acțiunii sale externe. Aceasta ar trebui să se obțină prin coerență și complementaritate între instrumentele Uniunii pentru acțiune externă, precum și prin utilizarea, după caz, a instrumentelor financiare care au efect de levier. Uniunea ar trebui să vizeze, de asemenea, asigurarea coerenței cu alte domenii ale acțiunii sale externe la elaborarea politicii de cooperare pentru dezvoltare a Uniunii, precum și la planificarea strategică, la programarea și la punerea în aplicare a măsurilor.
(17)
Combaterea schimbărilor climatice și protecția mediului se numără printre marile provocări cu care se confruntă Uniunea și în care necesitatea acțiunii internaționale este urgentă. În conformitate cu intenția declarată în Comunicarea Comisiei din 29 iunie 2011 intitulată „Un buget pentru Europa 2020” din 29 iunie 2011, care subliniază angajamentul Uniunii de a promova în politicile sale interne și externe creșterea inteligentă, favorabilă incluziunii și durabilă care cumulează pilonul economic, cel social și cel de mediu, prezentul regulament ar trebui să contribuie cât se poate de mult la obiectivul direcționării a cel puțin 20 % din finanțarea totală a UE către acțiuni în domeniul schimbărilor climatice, respectând, în același timp, principiul parteneriatului cu statele ACP, consfințit în Acordul de parteneriat ACP-UE. Acțiunile întreprinse pentru o societate cu emisii reduse de carbon și rezistentă la schimbările climatice ar trebui, atunci când este posibil, să se susțină reciproc pentru a-și spori impactul.
(18)
Uniunea și statele membre ale acesteia trebuie să îmbunătățească coerența și complementaritatea politicilor lor de cooperare pentru dezvoltare, în special prin abordarea priorităților țărilor și regiunilor partenere la nivel național și regional. Pentru a asigura complementaritatea și susținerea reciprocă a politicii de cooperare pentru dezvoltare a Uniunii și a politicilor statelor membre, este necesar să se acționeze în direcția programării multianuale în comun și a etapelor succesive ale acesteia la nivel local, respectiv analiză comună, răspuns comun, diviziunea muncii, alocări financiare orientative și, după caz, un cadru comun al rezultatelor.
(19)
În cadrul reuniunii la nivel înalt UE-Africa din decembrie 2007 s-a adoptat Parteneriatul strategic Africa-UE, confirmat de reuniunea la nivel înalt UE-Africa din noiembrie 2010. De asemenea, la 19 noiembrie 2012, Consiliul a adoptat Concluzii privind Strategia de parteneriat comună UE-Caraibe, înlocuind Concluziile Consiliului din 11 aprilie 2006 privind parteneriatul UE-Caraibe. În ceea ce privește Pacificul, Consiliul a adoptat, la 14 mai 2012, concluzii privind un parteneriat pentru dezvoltare reînnoit, actualizând și completând strategia adoptată în 2006 (Concluziile Consiliului din 17 iulie 2006).
(20)
Interesele financiare ale Uniunii ar trebui protejate prin măsuri proporționale de-a lungul întregului ciclu de cheltuire a fondurilor, inclusiv prevenirea, depistarea și investigarea neregulilor, recuperarea fondurilor pierdute, plătite în mod necuvenit sau utilizate incorect și, dacă este cazul, aplicarea de sancțiuni. Măsurile respective ar trebui să fie întreprinse în conformitate cu acordurile aplicabile, încheiate cu organizații internaționale și cu țări terțe.
(21)
Organizarea și funcționarea Serviciului European de Acțiune Externă sunt prevăzute în Decizia 2010/427/UE a Consiliului (12),
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
TITLUL I
OBIECTIVE ȘI PRINCIPII GENERALE
Articolul 1
Obiective și criterii de eligibilitate
(1) Cooperarea geografică cu statele și regiunile ACP în contextul celui de al 11-lea FED are la bază obiectivele, principiile fundamentale și valorile reflectate în dispozițiile generale ale Acordului de parteneriat ACP-UE.
(2) În special, în cadrul principiilor și al obiectivelor acțiunii externe a Uniunii, al Consensului european privind dezvoltarea și al Agendei schimbării, cu modificările și completările ulterioare:
(a)
obiectivul principal al cooperării în temeiul prezentului regulament îl constituie reducerea și, pe termen lung, eradicarea sărăciei;
(b)
cooperarea în temeiul prezentului regulament contribuie, de asemenea, la:
(i)
încurajarea unei dezvoltării economice, sociale și de mediu durabile și favorabile incluziunii;
(ii)
consolidarea și sprijinirea democrației, a statului de drept, a bunei guvernanțe, a drepturilor omului și a principiilor relevante din dreptul internațional; și
(iii)
punerea în aplicare a unei abordări bazate pe drepturi care să acopere toate drepturile omului.
Îndeplinirea obiectivelor menționate la primul paragraf trebuie să fie măsurată cu ajutorul unor indicatori relevanți, printre care indicatori de dezvoltare umană, în special Obiectivul de dezvoltare al mileniului 1 (ODM 1) în ceea ce privește litera (a) de la primul paragraf și ODM 1-8 în ceea ce privește litera (b) de la primul paragraf, iar după 2015 cu ajutorul altor indicatori stabiliți la nivel internațional de către Uniune și statele membre ale acesteia.
(3) Programarea este structurată astfel încât să respecte cât mai mult posibil criteriile asistenței oficiale pentru dezvoltare (denumită în continuare „AOD”) stabilite de către Comitetul de asistență pentru dezvoltare al Organizației pentru Cooperare și Dezvoltare Economică („OCDE-CAD”), ținând seama de obiectivul Uniunii de a garanta că, în perioada 2014-2020, asistența sa externă globală este înregistrată în proporție de minimum 90 % drept AOD.
(4) Acțiunile care intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 1257/96 și care sunt eligibile pentru finanțare în temeiul regulamentului respectiv nu beneficiază, în principiu, de finanțare în temeiul prezentului regulament, decât dacă este necesar să se asigure continuitatea cooperării în perioada de trecere de la o situație de criză la condiții stabile de dezvoltare. În aceste cazuri, se urmărește cu o deosebită atenție ca ajutorul umanitar și asistența pentru reabilitare și dezvoltare să fie corelate efectiv și să contribuie la reducerea riscurilor de dezastre și la construirea capacității de rezistență.
Articolul 2
Principii generale
(1) La punerea în aplicare a prezentului regulament se asigură coerența cu alte domenii de acțiune externă ale Uniunii și cu alte politici relevante ale Uniunii, precum și coerența politicilor de dezvoltare, în conformitate cu articolul 208 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE). În acest scop, măsurile finanțate în temeiul prezentului regulament, inclusiv cele gestionate de Banca Europeană de Investiții (BEI), se bazează pe politicile de cooperare prevăzute în instrumente precum acorduri, declarații și planuri de acțiune încheiate între Uniune și țările și regiunile terțe în cauză, precum și pe deciziile, interesele specifice, prioritățile de politică și strategiile Uniunii.
(2) Uniunea și statele membre depun eforturi în direcția programării multianuale comune pe baza reducerii sărăciei sau a unor strategii de dezvoltare echivalente în țările partenere. Acestea pot întreprinde acțiuni în comun, inclusiv acțiuni comune de analizare a acestor strategii și acțiuni comune de răspuns la acestea, prin care se identifică sectoarele prioritare de intervenție și repartizarea muncii la nivel de țară, prin instituirea unor misiuni comune la nivelul tuturor donatorilor și prin utilizarea mecanismelor de cofinanțare și a acordurilor de cooperare delegată.
(3) Uniunea promovează o abordare multilaterală a provocărilor globale și cooperează cu statele membre și cu statele partenere în acest sens. Atunci când este necesar, aceasta încurajează cooperarea cu organizații și organisme internaționale și cu alți donatori bilaterali.
(4) Relațiile dintre Uniune și statele sale membre, pe de o parte, și statele partenere, pe de altă parte, au la bază și promovează valori comune în domeniul drepturilor omului, al democrației și al statului de drept, precum și principiile asumării răspunderii și responsabilității reciproce. Sprijinul acordat partenerilor se va adapta la situația acestora în privința dezvoltării, precum și la angajamentul și progresele legate de drepturile omului, democrație, statul de drept și buna guvernanță.
De asemenea, relațiile cu statele partenere țin seama de angajamentul acestora și de bilanțul succeselor înregistrate de acestea în ceea ce privește punerea în aplicare a acordurilor internaționale și a relațiilor contractuale cu Uniunea, inclusiv în domeniul migrației, conform prevederilor Acordului de parteneriat ACP-UE.
(5) Uniunea promovează o cooperare eficace cu țările și regiunile partenere, în conformitate cu cele mai bune practici internaționale. Aceasta își aliniază sprijinul la strategiile de dezvoltare naționale sau regionale, la politicile și procedurile de reformă ale partenerilor, ori de câte ori este posibil acest lucru, și sprijină răspunderea democratică, precum și responsabilitatea internă și reciprocă. În acest scop, Uniunea promovează:
(a)
un proces de dezvoltare transparent, condus și asumat de țările sau regiunile partenere, inclusiv promovarea expertizei locale;
(b)
o abordare bazată pe drepturi, care să acopere toate drepturile omului, fie ele civile și politice sau economice, sociale și culturale, pentru a integra principiile drepturilor omului în punerea în aplicare a prezentului regulament, pentru a sprijini țările partenere în punerea în aplicare a obligațiilor lor internaționale privind drepturile omului și pentru a-i sprijini pe deținătorii de drepturi, în special persoanele sărace și categoriile vulnerabile, să își revendice drepturile;
(c)
întărirea rolului populației din țările partenere, abordări ale dezvoltării favorabile incluziunii și participative și o implicare amplă a tuturor segmentelor societății în procesul de dezvoltare și în dialogul la nivel național și regional, inclusiv dialogul politic. O atenție deosebită se acordă rolurilor care revin parlamentelor, autorităților locale și societății civile, între altele în ceea ce privește participarea, supravegherea și răspunderea;
(d)
modalitățile și instrumentele de cooperare efective în conformitate cu bunele practici ale CAD al OCDE, inclusiv utilizarea unor instrumente inovatoare cum ar fi combinarea granturilor și împrumuturilor și alte mecanisme de repartizare a riscurilor în sectoarele și țările selectate, precum și implicarea sectorului privat, luându-se în considerare în mod corespunzător aspectele privind sustenabilitatea datoriei, numărul acestor mecanisme și cerința unei evaluări sistematice a impactului în conformitate cu obiectivele prezentului regulament, în special reducerea sărăciei, precum și a unor mecanisme de susținere bugetară precum contractele de sprijin în vederea consolidării statului. Toate programele, intervențiile, modalitățile și instrumentele de cooperare sunt adaptate la situația specifică a fiecărei țări sau regiuni partenere, cu accent pe abordările care au la bază programe, pe furnizarea unei finanțări previzibile a ajutoarelor, pe mobilizarea resurselor private, inclusiv din sectorul privat local, pe accesul universal și nediscriminatoriu la serviciile de bază și pe dezvoltarea și utilizarea sistemelor naționale;
(e)
mobilizarea venitului intern și consolidarea politicii fiscale a țărilor partenere, cu scopul reducerii sărăciei și a dependenței de ajutor;
(f)
îmbunătățirea impactului politicilor și programării prin coordonare, consecvență și armonizare între donatori în scopul creării de sinergii, al evitării suprapunerilor și a duplicărilor, al îmbunătățirii complementarității și al susținerii inițiativelor la nivelul tuturor donatorilor, precum și prin intermediul coordonării în țările și regiunile partenere, folosind orientările convenite și principiile bunelor practici referitoare la coordonare și la eficacitatea ajutorului;
(g)
abordările bazate pe rezultate în materie de dezvoltare, inclusiv prin intermediul unor cadre de rezultate transparente și conduse la nivel de țară, bazate, după caz, pe obiective convenite la nivel internațional și pe indicatori care pot fi comparați și agregați, cum ar fi cei ai ODM, în scopul de a evalua și a comunica rezultatele, inclusiv realizările, consecințele și impactul ajutorului pentru dezvoltare.
(6) Uniunea sprijină în mod corespunzător punerea în aplicare a cooperării și dialogului la nivel bilateral, regional și multilateral, dimensiunea de dezvoltare a acordurilor de parteneriat și a cooperării tripartite. Uniunea promovează cooperarea între țări și regiuni sudice.
(7) In cadrul activităților sale de cooperare pentru dezvoltare, Uniunea fructifică și împărtășește în mod corespunzător experiențele legate de reformă și tranziție ale statelor membre și învățămintele desprinse.
(8) Uniunea urmărește să efectueze periodic schimburi de informații cu actorii din cadrul parteneriatului, în conformitate cu articolul 4 din Acordul de parteneriat ACP-UE.
TITLUL II
PROGRAMAREA ȘI ALOCAREA FONDURILOR
Articolul 3
Cadrul general de alocare a fondurilor
(1) Comisia stabilește cuantumul orientativ multianual al resurselor alocate pentru fiecare stat și regiune ACP și pentru cooperarea intra-ACP pe baza criteriilor prevăzute la articolele 3 și 9 și la articolul 12c din anexa IV la Acordul de parteneriat ACP-UE, în limitele financiare stabilite la articolul 2 din acordul intern.
(2) Se adoptă o abordare diferențiată pentru stabilirea cuantumului orientativ al resurselor acordate la nivel național, cu scopul de a pune la dispoziția țărilor partenere o cooperare specifică și adaptată, bazată pe:
(a)
necesitățile acestora;
(b)
capacitățile acestora de a genera și a accesa resurse financiare și capacitățile de absorbție;
(c)
angajamentele și performanța acestora; și
(d)
impactul potențial al asistenței acordate de Uniune.
Țările cu cea mai mare nevoie de asistență, în special țările cel mai puțin dezvoltate, țările cu venituri mici și țările aflate în situații de criză, post-criză, fragilitate și vulnerabilitate, au prioritate în procesul de alocare a resurselor.
Uniunea își va adapta asistența prin măsuri dinamice, axate pe rezultate și specifice fiecărei țări, astfel cum sunt menționate la articolul 7 alineatul (2), în funcție de situația țării respective, de angajamentul și de progresele ei legate de chestiuni precum buna guvernanță, drepturile omului, democrația, statul de drept și capacitatea țării de a pune în practică reforme și de a îndeplini solicitările și nevoile populației sale.
(3) Comitetul FED poartă un schimb de opinii privind modul de stabilire a cuantumului orientativ multianual al resurselor alocate, menționat la alineatul (1).
Articolul 4
Cadrul general de programare
(1) Procesul de programare a asistenței acordate statelor și regiunilor ACP în temeiul Acordului de parteneriat ACP-UE este realizat în conformitate cu principiile generale menționate la articolele 1-14 din anexa IV la acordul menționat și la articolele 1 și 2 din prezentul regulament.
(2) Cu excepția cazurilor prevăzute la alineatul (3), programarea se face împreună cu țara sau regiunea parteneră în cauză și se va alinia tot mai mult cu strategiile de reducere a sărăciei sau alte strategii echivalente ale țării sau regiunii partenere.
Uniunea și statele sale membre se consultă într-o etapă timpurie a procesului de programare și pe toată durata acestuia, pentru a promova coerența, complementaritatea și consecvența activităților lor de cooperare. Această consultare poate duce la o programare în comun cu statele membre reprezentate pe plan local. Programarea în comun ar trebui să se bazeze pe avantajele comparative ale donatorilor din Uniune. Și alte state membre sunt invitate să contribuie pentru a consolida acțiunea externă comună a Uniunii.
Operațiunile de finanțare ale BEI contribuie la principiile generale ale Uniunii, cu precădere la cele definite la articolul 21 din Tratatul privind Uniunea Europeană (Tratatul UE) și la obiectivele Acordului de parteneriat ACP-UE, precum reducerea sărăciei prin intermediul unei creșteri economice durabile și favorabile incluziunii și al dezvoltării economice, ecologice și sociale. BEI și Comisia ar trebui să caute să maximizeze sinergiile din cadrul procesului de programare al celui de al 11-lea FED, acolo unde acest lucru este oportun. BEI este consultată într-un stadiu incipient cu privire la chestiuni care țin de specialitatea și de operațiunile acesteia, cu scopul de a spori coerența acțiunii externe a Uniunii.
Sunt consultați, de asemenea, alți donatori și actori din domeniul dezvoltării, inclusiv reprezentanți ai societății civile și autorități regionale și locale.
(3) În situații precum cele descrise la articolul 3 alineatul (3) și la articolul 4 alineatul (5) din anexa IV la Acordul de parteneriat ACP-UE, Comisia poate stabili dispoziții specifice pentru programare și pentru punerea în aplicare a ajutorului pentru dezvoltare, gestionând ea însăși resursele alocate statului în cauză, în conformitate cu politicile relevante ale Uniunii.
(4) În principiu, Uniunea își concentrează asistența bilaterală pe maximum trei sectoare, care urmează să fie convenite cu țările partenere.
Articolul 5
Documente de programare
(1) Documentele strategice sunt documente întocmite de Uniune și de țara sau regiunea parteneră în cauză pentru a asigura un cadru coerent în domeniul cooperării pentru dezvoltare, în acord cu scopul general și domeniul de aplicare, obiectivele și principiile generale ale Acordului de parteneriat ACP-UE și în concordanță cu principiile stabilite la articolele 2 și 8 și la articolul 12a din anexa IV la acordul menționat.
Pregătirea și punerea în aplicare a documentelor strategice respectă principiile eficacității ajutorului: asumarea răspunderii la nivel național, parteneriat, coordonare, armonizare, aliniere la sistemele puse în aplicare în țara sau regiunea beneficiară, transparență, responsabilitate reciprocă și orientare spre rezultate, în conformitate cu dispozițiile articolului 2 din prezentul regulament. Perioada de programare trebuie să se sincronizeze, în principiu, cu ciclurile strategice ale țării partenere.
(2) Cu acordul țării sau regiunii partenere în cauză, nu este necesară redactarea documentelor strategice pentru:
(a)
țările sau regiunile care au o strategie de dezvoltare sub forma unui plan de dezvoltare sau a unui document de dezvoltare similar, acceptată de Comisie ca bază pentru programul orientativ multianual corespunzător, la adoptarea acestuia;
(b)
țările sau regiunile pentru care Uniunea și statele membre au convenit asupra unui document comun de programare multianuală;
(c)
țările sau regiunile în care există deja un document-cadru comun, care prevede o abordare cuprinzătoare a relațiilor Uniunii cu țara sau regiunea parteneră respectivă, inclusiv politica de dezvoltare a Uniunii;
(d)
regiunile care au o strategie convenită de comun acord cu Uniunea;
(e)
țările în care Uniunea intenționează să își sincronizeze strategia cu un nou ciclu național cu începere înainte de 1 ianuarie 2017; în aceste situații, programul orientativ multianual pentru perioada intermediară dintre 2014 și începutul unui nou ciclu național includ răspunsul Uniunii pentru țara respectivă.
(3) Nu sunt necesare documente strategice pentru țările sau regiunile care beneficiază de o alocare a fondurilor Uniunii în temeiul prezentului regulament de cel mult 50 de milioane EUR pentru perioada 2014-2020. În aceste situații, programele orientative multianuale conțin răspunsul Uniunii pentru țările sau regiunile respective.
Dacă opțiunile prezentate la alineatele (2) și (3) nu sunt acceptabile pentru țara sau regiunea parteneră, se întocmește un document strategic.
(4) Cu excepția situațiilor descrise la articolul 4 alineatul (3), programele orientative multianuale sunt bazate pe un dialog cu țara sau regiunea parteneră, sunt elaborate pe baza documentelor strategice sau a unor documente similare, indicate la prezentul articol, și fac obiectul unui acord semnat cu țara sau regiunea în cauză.
În sensul prezentului regulament, în situația în care documentul comun de programare multianuală prevăzut la alineatul (2) litera (b) din prezentul articol respectă principiile și condițiile stabilite în prezentul alineat, incluzând o alocare orientativă de fonduri, acesta poate fi considerat drept programul orientativ multianual, conform procedurii prezentate la articolul 14, cu acordul țării sau regiunii partenere.
(5) Programele orientative multianuale stabilesc sectoarele prioritare selectate pentru finanțare din partea Uniunii, obiectivele specifice, rezultatele preconizate, indicatorii de performanță și alocarea financiară orientativă, atât la nivel global, cât și pe domeniu prioritar. Ele explică, de asemenea, modul în care programele propuse vor contribui la strategia națională generală menționată la prezentul articol și la punerea în practică a Agendei pentru schimbare.
În conformitate cu principiile eficacității ajutorului, strategia intra-ACP evită fragmentarea și asigură atât o valoare adăugată reală, cât și complementaritatea cu programele naționale și regionale.
(6) Pe lângă documentele de programare pentru țări și regiuni, Comisia și ACP, prin secretariatul ACP, elaborează în comun un document strategic intra-ACP și programul orientativ multianual aferent, în conformitate cu principiile stabilite la articolele 12-14 din anexa IV la Acordul de parteneriat ACP-UE.
(7) Dispozițiile specifice de la articolul 4 alineatul (3) pot lua forma unor programe speciale de sprijin, ținând seama de considerentele speciale prezentate la articolul 6 alineatul (1).
Articolul 6
Programarea pentru țările și regiunile aflate în situații de criză, post-criză sau fragilitate
(1) La întocmirea documentelor de programare pentru țările și regiunile aflate în situații de criză, post-criză sau fragilitate sau expuse dezastrelor naturale, se iau în considerare în mod corespunzător vulnerabilitatea, nevoile speciale și circumstanțele populațiilor, țărilor sau regiunilor în cauză.
Uniunea rămâne angajată pe deplin în punerea în aplicare a Noului acord privind implicarea în statele fragile și a principiilor acestuia, inclusiv prin axarea pe cele cinci obiective de consolidare a păcii și a statului, prin asigurarea asumării răspunderii la nivel local și prin aderarea strictă la planurile naționale elaborate în cadrul punerii în aplicare a Noului acord.
Se va acorda atenția cuvenită prevenirii și soluționării conflictelor, consolidării păcii și a statului și măsurilor de reconciliere și reconstrucție post-conflict prin concentrarea în special asupra unei politici legitime și favorabile incluziunii, a securității, justiției, fundamentelor economice și asupra capacității de consolidare în scopul prestării unor servicii responsabile și echitabile. Se va acorda o atenție deosebită rolului femeilor și perspectivei copiilor în aceste procese.
În cazul în care țările sau regiunile partenere sunt direct implicate într-o situație de criză, post-criză sau de fragilitate sau sunt afectate de aceasta, se pune un accent special pe amplificarea coordonării dintre acordarea de ajutor de urgență, reabilitare și dezvoltare între toți actorii relevanți, inclusiv pentru inițiative politice, pentru a facilita tranziția de la o situație de urgență la faza de dezvoltare. Pentru țările și regiunile aflate într-o situație de fragilitate sau expuse cu regularitate dezastrelor naturale, programarea prevede măsuri de pregătire pentru dezastre și de prevenire a acestora, precum și de gestionare a consecințelor unor astfel de dezastre, abordează chestiunea vulnerabilității la șocuri și consolidează reziliența.
(2) Pentru țările sau regiunile aflate în situație de criză, post-criză sau fragilitate, se poate realiza o revizuire ad-hoc a strategiei de cooperare a țării sau a regiunii. Revizuirile pot propune o strategie specifică și adaptată pentru a asigura trecerea la cooperare și dezvoltare pe termen lung, promovând o mai bună coordonare și tranziție între instrumentele de politică umanitară și cele de dezvoltare.
Articolul 7
Aprobarea și modificarea documentelor de programare
(1) Documentele de programare, inclusiv alocările orientative menționate în acestea, trebuie să fie aprobate de către Comisie în conformitate cu procedura prezentată la articolul 14.
Atunci când documentele de programare sunt înaintate Comitetului FED, Comisia le trimite, de asemenea, Adunării parlamentare comune spre informare, respectând totodată pe deplin procedura de adoptare a deciziilor în conformitate cu titlul IV din prezentul regulament.
Ulterior, documentele de programare sunt aprobate de statul sau regiunea ACP în cauză, după cum se prevede în anexa IV la Acordul de parteneriat ACP-UE. Țările sau regiunile care nu dețin un document de programare semnat rămân eligibile pentru finanțare în condițiile prevăzute la articolul 4 alineatul (3) din prezentul regulament.
(2) Documentele strategice și programele orientative multianuale, inclusiv alocările orientative prevăzute de acestea, pot fi modificate ca urmare a analizelor efectuate, astfel cum se prevede la articolele 5, 11 și 14 din anexa IV la Acordul de parteneriat ACP-UE.
În conformitate cu dispozițiile de la articolul 2 alineatul (4) și articolul 3 alineatul (2) din prezentul regulament și pe baza FED-urilor anterioare și a altor experiențe dobândite cu privire la stimulente, printre care și lecțiile învățate, este posibil ca alocările orientative de fonduri pentru fiecare țară să fie suplimentate, printre altele printr-un mecanism bazat pe performanță. În acest sens, deși se admite că se acordă un tratament special statelor fragile și vulnerabile pentru a garanta luarea în considerare în mod corespunzător a nevoilor lor specifice, urmează să fie disponibilizate resurse, eventual până la intervalul de volum al tranșei de stimulare a guvernanței din cadrul celui de al 10-lea FED, în scopul de a oferi stimulente pentru reforme axate pe rezultate, în conformitate cu Agenda schimbării și pentru îndeplinirea angajamentelor stabilite de Acordul de parteneriat ACP-UE. În conformitate cu articolul 14 alineatul (2) din prezentul regulament, Comitetul FED poartă un schimb de opinii pe tema mecanismului bazat pe performanță.
(3) Procedura prevăzută la articolul 14 se aplică, de asemenea, modificărilor substanțiale care determină schimbarea semnificativă a strategiei, a documentelor de programare și/sau a alocării programabile a resurselor. Acolo unde este necesar, modificările corespunzătoare aduse documentelor de programare sunt aprobate ulterior de către statul sau regiunea ACP în cauză.
(4) Din motive imperioase de urgență justificate în mod corespunzător, cum ar fi crizele sau amenințările imediate la adresa democrației, a statului de drept, a drepturilor omului sau a libertăților fundamentale, inclusiv cazurile menționate la articolul 6 alineatul (2), procedura prevăzută la articolul 14 alineatul (4) poate fi utilizată pentru modificarea documentelor de programare menționate la articolul 5.
TITLUL III
PUNEREA ÎN APLICARE
Articolul 8
Cadrul general de punere în aplicare
Punerea în aplicare a asistenței oferite țărilor și regiunilor ACP, gestionată de Comisie și BEI în temeiul Acordului de parteneriat ACP-UE, se face în conformitate cu Regulamentul financiar menționat la articolul 10 alineatul (2) din acordul intern (denumit în continuare „Regulamentul financiar FED”).
Articolul 9
Adoptarea programelor de acțiune, a măsurilor individuale și a măsurilor speciale
(1) Comisia adoptă programe de acțiune anuale pe baza documentelor de programare orientativă menționate la articolul 5.
În cazul acțiunilor recurente, aceasta poate să adopte, de asemenea, programe de acțiune multianuale pentru o perioadă de până la trei ani.
Atunci când este necesar și justificat corespunzător, o acțiune poate fi adoptată ca măsură individuală înainte sau după adoptarea programelor anuale sau multianuale.
(2) Programele de acțiune și măsurile individuale sunt elaborate de către Comisie împreună cu țara sau regiunea parteneră, cu implicarea statelor membre reprezentate la nivel local și prin coordonarea, atunci când este cazul, cu alți donatori, în special în cazul programării în comun și cu BEI. Statele membre care nu sunt reprezentate la nivel local vor fi informate cu privire la activitățile de la fața locului.
Programele de acțiune conțin o descriere specifică a fiecărei operațiuni prevăzute. Respectiva descriere va preciza obiectivele urmărite, rezultatele preconizate și principalele activități.
Descrierea vizează efectele preconizate în termeni de rezultate, realizări și impacturi, cu ținte cuantificate sau calificate, și oferă explicații referitoare la legăturile dintre acestea, precum și cu obiectivele stabilite de programul orientativ multianual. Rezultatele și, în principiu, realizările au indicatori specifici, măsurabili și realiști, cu puncte de pornire și repere temporale care se aliniază în cel mai înalt grad posibil la propriii parametri și la propriile repere ale țării sau regiunii partenere. În cazurile în care este relevantă, va fi efectuată o analiză costuri-beneficii.
Descrierea relevă riscurile, alături de propunerile de reducere a acestora, după caz, analiza specifică a contextului specific sectorului și a principalelor părți interesate, metodele de punere în aplicare, bugetul și calendarul orientativ, iar în caz de sprijin bugetar, criteriile de plată, inclusiv posibilele tranșe variabile. De asemenea, în descriere se specifică eventualele măsuri conexe de sprijin, precum și mecanismele de monitorizare, audit și evaluare.
Acolo unde este cazul, descrierea prezintă complementaritatea cu activitățile BEI actuale sau planificate din țara sau regiunea parteneră.
(3) În cazurile menționate la articolul 4 alineatul (3) și în cazurile unor nevoi neprevăzute și justificate corespunzător sau în situații excepționale, Comisia poate adopta măsuri speciale, inclusiv măsuri de facilitare a tranziției de la ajutorul de urgență la operațiunile de dezvoltare pe termen lung sau măsuri care să pregătească populația să facă față mai bine crizelor recurente.
(4) Programele de acțiune și măsurile individuale prevăzute la alineatul (1), pentru care asistența financiară a Uniunii depășește 5 milioane EUR, precum și măsurile specifice pentru care asistența financiară a Uniunii depășește 10 milioane EUR sunt adoptate de către Comisie în conformitate cu procedura menționată la articolul 14 din prezentul regulament. Procedura respectivă nu este necesară în cazul programelor de acțiune și al măsurilor pentru care asistența se situează sub pragurile menționate mai sus, nici în cazul modificărilor nesubstanțiale aduse acestora. Sunt considerate modificări nesubstanțiale adaptările tehnice, cum ar fi extinderea perioadei de punere în aplicare, realocarea fondurilor în cadrul bugetului estimativ, precum și majorarea sau reducerea bugetului cu mai puțin de 20 % din bugetul inițial, dar fără a depăși cuantumul de 10 milioane EUR, cu condiția ca modificările respective să nu afecteze în mod substanțial obiectivele programului inițial de acțiune sau ale măsurii inițiale. În acest caz, programele de acțiune și măsurile, precum și modificările nesubstanțiale aduse acestora sunt adoptate de către Comisie, care informează Comitetul FED în termen de o lună de la adoptare.
Fiecare stat membru poate solicita retragerea unui proiect sau a unui program dintr-un program de acțiune înaintat Comitetului FED în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 14 din prezentul regulament. În cazul în care solicitarea respectivă este susținută de către o minoritate de blocare a statelor membre, astfel cum este prevăzut la articolul 8 alineatul (3) coroborat cu articolul 8 alineatul (2) din Acordul intern, programul de acțiune este adoptat de către Comisie fără proiectul sau programul respectiv. Cu excepția cazului în care Comisia, în conformitate cu opiniile exprimate de statele membre în cadrul Comitetului FED, nu dorește să continue proiectul sau programul retras, acesta este prezentat din nou Comitetului FED într-o fază ulterioară, în afara programului de acțiune, sub forma unei măsuri individuale care este apoi adoptată de către Comisie, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 14 din prezentul regulament.
Din motive imperioase de urgență justificate în mod corespunzător, cum ar fi crizele, dezastrele naturale sau cele provocate de om sau amenințările imediate la adresa democrației, a statului de drept, a drepturilor omului sau a libertăților fundamentale, Comisia poate adopta măsuri individuale sau speciale ori modificări aduse programelor de acțiune și măsurilor, în conformitate cu procedura menționată la articolul 14 alineatul (4) din prezentul regulament.
(5) Comisia adoptă programe de acțiune specifice pentru cheltuielile de susținere menționate la articolul 6 din acordul intern, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 14 din prezentul regulament. Orice modificare a programelor de acțiune pentru cheltuielile de susținere este adoptată în conformitate cu aceeași procedură.
(6) În stadiul de proiect, se efectuează o examinare de mediu corespunzătoare, în care sunt abordate, de asemenea, schimbările climatice și consecințele asupra biodiversității, precum și impactul social aferent și care cuprinde, dacă este cazul, o evaluare a impactului asupra mediului în cazul proiectelor sensibile pentru mediu, în special dacă este posibil ca acestea să aibă un important efect ecologic și/sau social negativ care se dovedește a fi sensibil, variat sau fără precedent. Respectiva examinare se inspiră din practicile recunoscute pe plan internațional. Pentru punerea în aplicare a programelor sectoriale, se utilizează, dacă este cazul, evaluări strategice de mediu (SEA). Se asigură participarea părților implicate la studiile de impact și accesul publicului la rezultatele acestora.
Articolul 10
Contribuții suplimentare din partea statelor membre
(1) Statele membre pot pune, din proprie inițiativă, la dispoziția Comisiei sau a BEI contribuții voluntare, în conformitate cu articolul 1 alineatul (9) din acordul intern pentru a contribui la realizarea obiectivelor Acordului de parteneriat ACP-UE și în afara cadrului de cofinanțare comună. Contribuțiile nu influențează alocarea generală a fondurilor în cadrul celui de al 11-lea FED. Acestea sunt tratate în același mod precum contribuțiile normale ale statelor membre, menționate la articolul 1 alineatul (2) din acordul intern, cu excepția dispozițiilor articolelor 6 și 7 din acordul intern, aranjamentele specifice aferente putând fi prevăzute într-un acord bilateral de contribuție.
(2) Orice suplimentare se face doar în situații justificate în mod corespunzător, de exemplu, ca răspuns la situații excepționale, astfel cum se prevede la articolul 4 alineatul (3). În acest caz, contribuțiile voluntare încredințate Comisiei sunt tratate drept venit alocat în conformitate cu Regulamentul financiar FED.
(3) Fondurile suplimentare sunt incluse în procesul de programare și revizuire și în programele anuale de acțiune, în măsurile individuale și în măsurile speciale menționate de prezentul regulament și reflectă proprietatea țării sau a regiunii partenere.
(4) Orice modificare apărută în programele de acțiune, măsurile individuale și măsurile speciale este adoptată de Comisie în conformitate cu articolul 9.
(5) Statele membre care încredințează Comisiei sau BEI contribuții voluntare suplimentare pentru a contribui la atingerea obiectivelor Acordului de parteneriat ACP-UE informează anticipat Consiliul și Comitetul FED sau Comitetul FI cu privire la contribuțiile respective.
Articolul 11
Impozite, taxe și alte impuneri
Asistența Uniunii nu face obiectul unor impozite, taxe sau impuneri specifice și nu generează colectarea acestora.
Fără a aduce atingere articolului 31 din anexa IV la Acordul de parteneriat ACP-UE, astfel de impozite, taxe și alte impuneri pot fi eligibile în condițiile stabilite în Regulamentul financiar FED.
Articolul 12
Protecția intereselor financiare ale Uniunii
(1) Comisia ia măsurile adecvate pentru a asigura că, atunci când sunt puse în aplicare acțiuni finanțate în temeiul prezentului regulament, interesele financiare ale Uniunii Europene sunt protejate prin aplicarea unor măsuri preventive împotriva fraudei, a corupției și a oricăror alte activități ilegale, prin efectuarea unor verificări eficace și, dacă se descoperă nereguli, prin recuperarea sau restituirea cuantumurilor plătite în mod necuvenit și, dacă este cazul, prin aplicarea unor sancțiuni administrative și financiare eficace, proporționale și disuasive.
(2) Comisia sau reprezentanții acesteia și Curtea de Conturi au competența de a efectua controale sau, în cazul organizațiilor internaționale, competența de a efectua verificări în conformitate cu acordurile convenite cu acestea și verificări pe bază de documente și la fața locului, în ceea ce privește toți beneficiarii de granturi, contractanții, subcontractanții care au primit fonduri din partea Uniunii în temeiul prezentului regulament.
(3) Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF) poate efectua investigații, inclusiv controale și inspecții la fața locului, în conformitate cu dispozițiile și procedurile prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 883/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (13) și în Regulamentul (Euratom, CE) nr. 2185/96 al Consiliului (14), pentru a stabili dacă au avut loc fraude, acte de corupție sau alte activități ilegale care afectează interesele financiare ale Uniunii cu privire la un acord de grant sau la o decizie de grant sau la un contract finanțat în temeiul prezentului regulament.
(4) Fără a se aduce atingere alineatelor (1), (2) și (3), acordurile de cooperare cu țări terțe și cu organizații internaționale, precum și contractele, acordurile de grant și deciziile de acordare a granturilor rezultate din punerea în aplicare a prezentului regulament împuternicesc în mod expres Comisia, Curtea de Conturi și OLAF să efectueze astfel de audituri, controale și inspecții la fața locului, în limitele competențelor acestora.
Articolul 13
Norme privind naționalitatea și originea aplicabile procedurilor de achiziții publice, procedurilor de acordare a granturilor și altor proceduri de atribuire
Normele privind naționalitatea și originea aplicabile procedurilor de achiziții publice, procedurilor de acordare a granturilor și altor proceduri de atribuire sunt definite la articolul 20 din anexa IV la Acordul de parteneriat ACP-UE.
TITLUL IV
PROCEDURI DE ADOPTARE A DECIZIILOR
Articolul 14
Responsabilitățile Comitetului FED
(1) Comitetul FED, instituit în conformitate cu articolul 8 din acordul intern, își exprimă avizul, în conformitate cu procedura prevăzută la alineatele (3) și (4) din prezentul articol.
Un observator al BEI participă la lucrările Comitetului FED, atunci când se discută chestiuni care privesc BEI.
(2) Atribuțiile Comitetului FED acoperă responsabilitățile prevăzute la titlurile II și III din prezentul regulament:
(a)
programarea ajutorului acordat de Uniune în cadrul celui de al 11-lea FED și revizuiri ale programării, cu un accent special pe strategiile naționale, regionale și intra-ACP; și
(b)
monitorizarea punerii în aplicare și a evaluării ajutorului acordat de Uniune, care acoperă, între altele, impactul asistenței asupra reducerii sărăciei, aspecte sectoriale, chestiuni interdisciplinare, funcționarea coordonării la nivel local cu statele membre și alți donatori și respectarea principiilor de eficacitate a ajutorului menționate la articolul 2.
Referitor la programele de sprijin bugetar cu privire la care Comitetul FED și-a exprimat o opinie pozitivă, dar care sunt suspendate pe parcursul punerii în aplicare, Comisia informează Comitetul în prealabil cu privire la suspendare și la decizia ulterioară de a relua plățile.
Fiecare stat membru poate invita Comisia în orice moment să furnizeze informații Comitetului FED și să aibă un schimb de opinii cu privire la chestiunile legate de atribuțiile menționate de prezentul alineat. Un astfel de schimb de opinii poate duce la formularea de recomandări de către statele membre de care Comisia ține seama.
(3) Atunci când Comitetul FED este convocat pentru a-și exprima avizul, reprezentantul Comisiei înaintează Comitetului FED un proiect de măsuri care trebuie luate în termenul stabilit prin Decizia Consiliului privind normele de procedură ale Comitetului FED menționate la articolul 8 alineatul (5) din Acordul intern. Comitetul FED își exprimă avizul în termenul pe care președintele îl poate indica în funcție de urgența chestiunii, dar care nu poate depăși 30 de zile. BEI participă la acest schimb de opinii. Avizul este exprimat cu majoritatea calificată prevăzută la articolul 8 alineatul (3) din acordul intern, pe baza voturilor statelor membre, ponderate astfel cum este prevăzut la articolul 8 alineatul (2) din acordul intern.
Atunci când Comitetul FED și-a exprimat avizul, Comisia adoptă măsurile care se aplică imediat.
Cu toate acestea, în cazul în care măsurile respective nu sunt conforme cu avizul comitetului, acestea sunt comunicate de îndată Consiliului de către Comisie. În acest caz, Comisia amână aplicarea măsurilor pentru o perioadă care, în principiu, nu depășește 30 de zile de la data comunicării, dar care poate fi prelungită pentru o perioadă de maximum 30 de zile în situații excepționale. Consiliul, hotărând cu aceeași majoritate calificată ca și Comitetul FED, poate lua o decizie diferită în acest interval de timp.
(4) Din motive imperative de urgență, justificate corespunzător, conform dispozițiilor de la articolul 7 alineatul (4) și articolul 9 alineatul (4), Comisia adoptă măsurile, care se aplică imediat, fără a le mai supune aprobării Comitetului FED, iar acestea rămân în vigoare pe întreaga durată de valabilitate a documentului, a măsurii sau a programului de acțiune adoptat sau modificat.
În termen de cel mult 14 zile după adoptarea acestora, președintele înaintează măsurile Comitetului FED pentru a obține avizul acestuia.
În cazul în care Comitetul FED emite un aviz nefavorabil în conformitate cu alineatul (3) din prezentul articol, Comisia abrogă fără întârziere măsurile adoptate în conformitate cu dispozițiile de la primul paragraf al prezentului alineat.
Articolul 15
Instrumentul financiar pentru pace în Africa
Programele orientative intra-ACP alocă fonduri Instrumentului financiar pentru pace în Africa. Fondurile respective pot fi suplimentate de programele orientative regionale. Se aplică o procedură specifică, descrisă în continuare:
(a)
la solicitarea Uniunii Africane, aprobată de Comitetul ambasadorilor țărilor ACP, Comisia elaborează programe de acțiune multianuale care specifică obiectivele urmărite, domeniul de aplicare și natura posibilelor intervenții, precum și modalitățile de punere în aplicare; la nivel de intervenție se specifică un format convenit pentru raportare. O anexă la fiecare program de acțiune descrie procedurile specifice de luare a deciziilor pentru fiecare intervenție posibilă, în funcție de natura, dimensiunea și urgența acesteia;
(b)
programele de acțiune, inclusiv anexa menționată la litera (a), precum și orice modificări aduse acestora sunt discutate de către grupurile de lucru pregătitoare din cadrul Consiliului și de către Comitetul politic și de securitate și sunt aprobate de Coreper cu majoritate calificată, astfel cum este prevăzută la articolul 8 alineatul (3) din acordul intern, înainte de a fi adoptate de Comisie;
(c)
programele de acțiune, exclusiv anexa menționată la litera (a), constituie baza pentru acordul de finanțare care va fi încheiat între Comisie și Uniunea Africană;
(d)
fiecare intervenție care urmează a fi pusă în aplicare în baza acordului de finanțare face obiectul unei aprobări prealabile de către Comitetul politic și de securitate; grupurile de lucru pregătitoare relevante din cadrul Consiliului sunt informate sau, cel puțin când urmează să fie finanțate noi operațiuni de sprijinire a păcii, sunt consultate în timp util înainte ca intervențiile să fie prezentate Comitetului politic și de securitate, în conformitate cu procedurile speciale de luare a deciziilor menționate la litera (a), în scopul de a asigura că, în afară de dimensiunea militară și de securitate, sunt luate în considerare, de asemenea, aspectele legate de dezvoltare și finanțare ale măsurilor avute în vedere. Fără a aduce atingere finanțării operațiunilor de sprijinire a păcii, se acordă prin prezentul regulament o atenție specială activităților recunoscute drept AOD;
(e)
Comisia elaborează un raport de activitate privind utilizarea fondurilor în scopul informării anuale a Consiliului și a Comitetului FED și la cererea Consiliului sau a Comitetului FED, făcând distincție între angajamentele și plățile AOD și non-AOD.
La finalul primului program multianual de acțiune, Uniunea și statele sale membre vor revizui rezultatele și procedurile Instrumentului financiar pentru pace în Africa și vor discuta despre variantele privind viitoarele posibilități de finanțare. În acest context și în scopul de a clădi baze mai solide pentru Instrumentul financiar pentru pace în Africa, Uniunea și statele sale membre vor purta discuții axate atât pe tema fondurilor pentru operațiunile de sprijinire a păcii, inclusiv pentru cele finanțate din FED, cât și pe tema sprijinului durabil din partea Uniunii acordat operațiunilor de sprijinire a păcii conduse de Africa dincolo de orizontul anului 2020. Mai mult, Comisia va efectua o evaluare a instrumentului până cel târziu în anul 2018.
Articolul 16
Comitetul Facilității pentru investiții
(1) Comitetul Facilității pentru investiții (Comitetul FI), instituit sub auspiciile BEI în conformitate cu articolul 9 din acordul intern, este constituit din reprezentanți ai statelor membre și un reprezentant al Comisiei. Sunt invitați să participe un observator din partea Secretariatului General al Consiliului și un observator din partea Serviciului European de Acțiune Externă. Fiecare stat membru și Comisia numesc un reprezentant și desemnează un supleant. În vederea menținerii continuității, președintele Comitetului FI este ales de către și dintre membrii Comitetului FI pe o perioadă de doi ani. BEI asigură secretariatul comitetului și serviciile auxiliare. Au drept de vot numai membrii Comitetului FI desemnați de către statele membre sau supleanții lor.
Consiliul, hotărând în unanimitate, adoptă normele de procedură ale Comitetului FI pe baza unei propuneri prezentate de BEI după consultarea Comisiei.
Comitetul FI hotărăște cu majoritate calificată. Ponderarea voturilor se efectuează în conformitate cu articolul 8 din acordul intern.
Comitetul FI se întrunește cel puțin de patru ori pe an. La solicitarea BEI sau a membrilor comitetului FI, pot fi convocate reuniuni suplimentare, astfel cum este prevăzut în regulamentul de procedură. În plus, Comitetul FI își poate exprima avizul prin procedură scrisă, în conformitate cu regulamentul de procedură al acestuia.
(2) Comitetul FI aprobă:
(a)
liniile directoare operaționale privind punerea în aplicare a FI;
(b)
strategiile de investiții și planurile de afaceri ale FI, inclusiv indicatorii de performanță, pe baza obiectivelor Acordului de parteneriat ACP-UE și a principiilor generale ale politicii de dezvoltare a Uniunii;
(c)
rapoartele anuale ale FI;
(d)
orice document de politică generală, inclusiv rapoarte de evaluare, cu privire la FI.
(3) Comitetul FI își exprimă avizul cu privire la:
(a)
propunerile de acordare a subvenției la dobândă în baza articolului 2 alineatul (7) și a articolului 4 alineatul (2) litera (b) din anexa II la Acordul de parteneriat ACP-UE. În astfel de cazuri, comitetul IF își exprimă avizul, de asemenea, cu privire la utilizarea unei astfel de subvenții la dobândă;
(b)
propunerile pentru o investiție FI pentru oricare dintre proiectele pentru care Comisia a exprimat un aviz nefavorabil;
(c)
alte propuneri privind FI pe baza principiilor generale definite în liniile directoare operaționale ale FI;
(d)
propunerile privind elaborarea cadrului de măsurare a rezultatelor BEI în măsura în care un astfel de cadru se aplică operațiunilor desfășurate în temeiul Acordului de parteneriat ACP-UE.
În vederea simplificării procesului de aprobare a operațiunilor mici, Comitetul FI își poate exprima avizul favorabil cu privire la propunerile BEI de alocare globală (subvenții la dobândă, asistență tehnică) sau de autorizare globală (împrumuturi, capital propriu), care sunt subalocate ulterior de către BEI, fără avizul suplimentar din partea Comitetului FI și/sau al Comisiei, pentru proiecte individuale conform criteriilor prevăzute în alocarea sau autorizarea globală, inclusiv valoarea maximă a subvenției subalocate pe fiecare proiect.
De asemenea, organele de conducere ale BEI pot solicita, periodic, emiterea unui aviz de către Comitetul FI cu privire la toate propunerile de finanțare sau la anumite categorii de propuneri de finanțare.
(4) BEI prezintă Comitetului FI în timp util toate aspectele care necesită aprobarea sau avizul Comitetul FI, astfel cum este prevăzut la alineatele (2) și (3). Orice propunere prezentată Comitetului FI spre avizare se realizează în conformitate cu criteriile și principiile aplicabile prevăzute în liniile directoare operaționale ale FI.
(5) BEI cooperează îndeaproape cu Comisia și, după caz, își coordonează operațiunile cu ceilalți donatori. În special, BEI:
(a)
elaborează sau revizuiește împreună cu Comisia liniile directoare operaționale ale FI menționate la alineatul (2) litera (a). BEI este răspunzătoare pentru conformitatea cu liniile directoare și se asigură că proiectele pe care le sprijină respectă standardele sociale și de mediu internaționale și sunt coerente cu obiectivele Acordului de parteneriat ACP-UE și ale principiilor generale ale politicii de dezvoltare a Uniunii, precum și cu strategiile de cooperare regionale sau de țară relevante;
(b)
solicită în prealabil avizul Comisiei cu privire la strategiile de investiții, planurile de afaceri și documentele privind politicile generale;
(c)
informează Comisia cu privire la proiectele pe care le gestionează în conformitate cu articolul 18 alineatul (1). În faza de evaluare a unui proiect, acesta solicită avizul Comisiei cu privire la conformitatea acestuia cu strategia de cooperare de țară relevantă sau cu strategia de cooperare regională sau, după caz, cu obiectivele generale ale Facilității pentru investiții;
(d)
solicită acordul Comisiei în faza de evaluare a unui proiect privind orice propunere înaintată Comitetului FI pentru o subvenție la dobândă cu privire la conformitatea cu articolul 2 alineatul (7) și articolul 4 alineatul (2) din anexa II la Acordul de parteneriat ACP-UE și cu criteriile definite în liniile directoare operaționale ale Facilității pentru investiții, cu excepția subvențiilor la dobândă care intră sub incidența alocării globale menționate la alineatul (3) litera (a).
Se consideră că avizul Comisiei a fost favorabil sau că aceasta a fost de acord cu o propunere, cu excepția cazului în care Comisia notifică avizul negativ cu privire la o astfel de propunere în termen de trei săptămâni de la prezentarea propunerii. În ceea ce privește avizele pentru proiectele din sectorul public sau financiar, precum și acordul pentru subvenții de rată a dobânzii, Comisia poate solicita ca propunerea finală de proiect să fie depusă spre avizare sau aprobare cu două săptămâni înainte de a fi trimisă Comitetului FI.
(6) BEI nu întreprinde niciuna dintre acțiunile menționate la alineatul (3) literele (a), (b) și (c), cu excepția cazului în care Comitetul FI a emis un aviz favorabil.
În urma avizului favorabil exprimat de către Comitetul FI, BEI ia o decizie cu privire la propunere în conformitate cu propriile sale proceduri. În special, BEI poate decide să nu continue propunerea. BEI informează periodic Comitetul FI și Comisia cu privire la cazurile în care a decis să nu dea curs propunerii.
Pentru împrumuturile din surse proprii și pentru investițiile FI pentru care nu este necesar avizul Comitetului FI, BEI ia o decizie cu privire la propunere în conformitate cu propriile sale proceduri și, în cazul FI, în conformitate cu liniile directoare operaționale ale FI și cu strategiile de investiție aprobate de către Comitetul FI.
Fără a aduce atingere avizului negativ exprimat de Comitetul FI cu privire la o propunere de acordare a unei subvenții la dobândă, BEI poate acorda împrumutul respectiv fără beneficiul subvenției la dobândă. BEI informează periodic Comitetul FI și Comisia cu privire la fiecare caz în care a decis să acorde împrumutul.
Sub rezerva condițiilor prevăzute în liniile directoare operaționale ale FI și cu condiția ca obiectivul esențial al împrumutului sau al investiției din FI să rămână neschimbat, BEI poate decide să modifice clauzele unui împrumut de tip FI sau ale unei investiții pentru care Comitetul FI a dat un aviz favorabil în baza alineatului (3) sau ale oricărui împrumut pentru care Comitetul FI a exprimat un aviz favorabil cu privire la subvențiile la dobândă. În special, BEI poate decide să mărească valoarea împrumutului sau a investiției FI cu până la 20 %.
O astfel de creștere poate conduce, pentru proiectele cu subvenții la dobândă menționate la articolul 2 alineatul (7) din anexa II la Acordul de parteneriat ACP-UE, la o creștere proporțională a valorii subvenției la dobândă. BEI informează periodic Comitetul FI și Comisia cu privire la fiecare caz în care a decis să procedeze astfel. Pentru proiectele care intră sub incidența articolului 2 alineatul (7) din anexa II la Acordul de parteneriat ACP-UE, dacă se solicită o majorare a subvenției, se impune emiterea unui aviz de către Comitetul FI înainte ca BEI să continue.
(7) BEI gestionează investițiile din cadrul FI și toate fondurile deținute în contul FI, în conformitate cu obiectivele Acordului de parteneriat ACP-UE. În special, aceasta poate participa în organismele de supervizare și administrare formate din persoane juridice în care este investită FI și poate intermedia, anula și modifica drepturile deținute în contul FI, în conformitate cu liniile directoare operaționale ale FI.
TITLUL V
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 17
Participarea unei țări sau regiuni terțe
În vederea asigurării coerenței și a eficacității asistenței acordate de Uniune, Comisia poate decide că țările non-ACP în curs de dezvoltare și organismele regionale de integrare cu participare ACP, care promovează cooperarea și integrarea regională și care sunt eligibile pentru asistență UE în baza altor instrumente de finanțare a acțiunii externe ale Uniunii, pot accesa fondurile menționate la articolul 1 alineatul (2) litera (a) punctul (i) din acordul intern, în cazul în care proiectul sau programul vizat are un caracter regional sau transfrontalier și este în conformitate cu articolul 6 din anexa IV la Acordul de parteneriat ACP-UE. TTPM eligibile pentru asistența Uniunii în temeiul Deciziei 2013/755/UE a Consiliului și regiunile ultraperiferice ale Uniunii pot participa, de asemenea, la proiectele sau programele de cooperare regională; finanțarea necesară pentru participarea acestora se va adăuga fondurilor menționate la articolul 1 alineatul (2) litera (a) punctul (i) din acordul intern. Ar trebui să se țină seama de obiectivul privind consolidarea cooperării dintre statele membre, regiunile ultraperiferice ale Uniunii, TTPM și statele ACP și, după caz, să se creeze mecanisme de coordonare. Fondurile respective și tipurile de finanțare menționate în Regulamentul (UE) 2015/323 al Consiliului (15) pot fi prevăzute în documentele strategice, programele orientative multianuale, programele de acțiune și măsurile indicate la articolul 9 din prezentul regulament.
Articolul 18
Monitorizarea, raportarea și evaluarea asistenței FED
(1) Comisia și BEI își monitorizează periodic acțiunile și măsurile finanțate și analizează progresele înregistrate pentru îndeplinirea rezultatelor preconizate. De asemenea, Comisia realizează evaluări ale impactului și ale eficacității acțiunilor și politicilor sale sectoriale, precum și ale eficacității programării, atunci când este necesar prin intermediul unor evaluări independente externe. Se va ține seama în mod corespunzător de propunerile Consiliului privind evaluările independente externe. Evaluările ar trebui să se bazeze pe principiile de bună practică ale OCDE-CAD și să urmărească dacă au fost îndeplinite obiectivele specifice, ținând seama de egalitatea de gen, pentru a elabora recomandări și pentru a prezenta dovezi în vederea facilitării învățării în scopul îmbunătățirii operațiunilor viitoare. Respectivele evaluări au la bază indicatori predefiniți, clari, transparenți și după caz, adaptați pentru fiecare țară în parte și măsurabili.
BEI informează periodic Comisia și statele membre cu privire la punerea în aplicare a proiectelor finanțate din resursele celui de al 11-lea FED pe care le gestionează, urmând procedurile descrise în liniile directoare operaționale ale FI.
(2) Comisia își trimite rapoartele de evaluare, alături de reacția serviciilor sale la principalele recomandări, statelor membre, prin intermediul Comitetului FED, precum și BEI, spre informare. Eventualele evaluări, inclusiv recomandări și acțiuni ulterioare, pot fi luate în discuție în cadrul Comitetului FED, la solicitarea unui stat membru. În astfel de cazuri, Comisia va raporta Comitetului FED cu un an mai târziu cu privire la punerea în practică a acțiunilor ulterioare convenite. Rezultatele evaluării sunt luate în considerare în vederea elaborării programelor și alocării resurselor.
(3) Comisia implică într-o măsură adecvată toate părțile interesate relevante în etapa de evaluare a asistenței acordate de Uniune, prevăzută în prezentul regulament și, atunci când este indicat, poate să urmărească realizarea unor evaluări în comun cu statele membre ale UE, cu alți donatori și parteneri în materie de dezvoltare.
(4) Comisia examinează progresele înregistrate în punerea în aplicare a celui de al 11-lea FED, inclusiv a programelor orientative multianuale, și înaintează Consiliului un raport anual privind punerea în aplicare, începând din anul 2016. Raportul va cuprinde o analiză a principalilor parametri, a principalelor realizări și, ori de câte ori este posibil, a contribuției asistenței financiare a Uniunii la impacturi. În acest scop va fi creat un cadru dedicat rezultatelor. Raportul trebuie să fie trimis, de asemenea, Parlamentului European, Comitetului Economic și Social European și Comitetului Regiunilor.
(5) Raportul anual conține, de asemenea, informații, referitoare la anul precedent, privind măsurile finanțate, rezultatele activităților de monitorizare și de evaluare, implicarea partenerilor relevanți în materie de dezvoltare și punerea în aplicare a angajamentelor și a creditelor pentru plăți, clasificate pe țări, regiuni și sectoare de cooperare. Acesta conține și o analiză calitativă a rezultatelor prevăzute inițial și realizate, bazată, printre altele, pe date ale sistemelor de monitorizare, precum și acțiuni ulterioare lecțiilor învățate.
(6) Raportul utilizează, pe cât posibil, indicatori specifici și măsurabili privind contribuția ajutorului la realizarea obiectivelor Acordului de parteneriat ACP-UE. Acesta reflectă principalele învățăminte desprinse și răspunsul la recomandările formulate în urma evaluărilor din anii anteriori. De asemenea, raportul evaluează, în cazurile în care este posibil și relevant, respectarea principiilor privind eficacitatea ajutorului, inclusiv pentru instrumentele financiare inovatoare.
(7) Uniunea și statele sale membre realizează, cel târziu la finele anului 2018, o revizuire a performanței, evaluând gradul de execuție a angajamentelor și a plăților, precum și efectele și impactul ajutorului furnizat, prin intermediul indicatorilor privind rezultatele, realizările și impactul, cu care se măsoară eficiența utilizării resurselor, precum și eficacitatea FED. De asemenea, se abordează contribuția măsurilor finanțate la realizarea obiectivelor Acordului de parteneriat ACP-UE și la prioritățile Uniunii, astfel cum sunt prevăzute în Agenda schimbării. Revizuirea se realizează pe baza unei propuneri a Comisiei.
(8) BEI furnizează Comitetului FI informații privind progresele realizate pentru atingerea obiectivelor FI. În conformitate cu articolul 6b din anexa II la Acordul de parteneriat ACP-UE, eficacitatea generală a FI va fi supusă unei revizuiri comune intermediare și unei revizuiri la sfârșitul perioadei de aplicare a celui de al 11-lea FED. Revizuirea intermediară se realizează de către un expert extern independent în cooperare cu BEI și se pune la dispoziția Comitetului FI.
Articolul 19
Cheltuieli legate de combaterea schimbărilor climatice și biodiversitate
O estimare anuală a cheltuielilor totale legate de combaterea schimbărilor climatice și de biodiversitate este realizată pe baza documentelor de programare orientative adoptate. Fondurile alocate în contextul FED fac obiectul unui sistem anual de monitorizare care este bazat pe metodologia OCDE („markeri Rio”), fără a exclude utilizarea unor metodologii mai precise în cazul în care acestea sunt disponibile, și care este integrat în metodologia existentă de gestionare performantă a programelor Uniunii, pentru a cuantifica cheltuielile legate de acțiunile de combatere a schimbărilor climatice și de protejare a biodiversității la nivelul programelor de acțiune, al măsurilor individuale și al măsurilor speciale menționate la articolul 9, fiind înregistrate în evaluări și în rapoartele anuale.
Articolul 20
Serviciul European de Acțiune Externă
Prezentul regulament se aplică în conformitate cu Decizia 2010/427/UE.
Articolul 21
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a treia zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 2 martie 2015.