ROZHODNUTÍ KOMISE (EU, Euratom) 2015/443
ze dne 13. března 2015
o bezpečnosti v Komisi
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 249 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na Protokol č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie připojený ke Smlouvám, a zejména na článek 18 uvedeného protokolu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Bezpečnostní politika v Komisi má stanovit ucelený, integrovaný přístup k otázce bezpečnosti, v jehož rámci budou jednak v míře odpovídající zjištěným rizikům chráněny osoby, majetek a informace, jednak podnikána účinná a včasná bezpečnostní opatření tak, aby Komise mohla fungovat v chráněném a zajištěném prostředí.
(2)
Stejně jako jiné mezinárodní instituce čelí i Komise v oblasti bezpečnosti velkým hrozbám a problémům, zejména v souvislosti s terorismem, kybernetickými útoky a politickou a obchodní špionáží.
(3)
S vládou Belgie, Lucemburska a Itálie uzavřela Evropská komise dohody o bezpečnostních otázkách týkající se jejích hlavních sídel (1). Tyto dohody potvrzují, že Komise je odpovědná za svou bezpečnost.
(4)
Za účelem zajištění bezpečnosti osob, majetku a informací může být zapotřebí, aby Komise přijala opatření v oblastech chráněných základními právy, která jsou zakotvena v Listině základních práv a v Evropské úmluvě o lidských právech a uznána Soudním dvorem.
(5)
Veškerá taková opatření by tudíž měla být odůvodněna důležitostí zájmu, jejž mají chránit, měla by být přiměřená a měla by zaručovat plné respektování základních práv, především pak práva na soukromí a práva na ochranu údajů.
(6)
V systému, který se hlásí k právním pravidlům a k respektování základních práv, se musí Komise snažit zajistit odpovídající úroveň bezpečnosti pro své zaměstnance a odpovídající zabezpečení svého majetku a svých informací tak, aby mohla plnit jí svěřené úkoly, a přitom neomezovat základní práva více, než je nezbytně nutné.
(7)
Bezpečnostní politika v Komisi musí vycházet ze zásad legality, transparentnosti, přiměřenosti a odpovědnosti.
(8)
Zaměstnanci, kteří jsou pověřeni přijímáním bezpečnostních opatření, by kvůli podniknutým krokům neměli být nijak poškozováni, ledaže by svým jednáním překročili hranice uděleného pověření nebo porušili právní předpisy, a toto rozhodnutí je tedy třeba chápat jako pracovní pokyn ve smyslu služebního řádu.
(9)
Komise by měla vyvíjet příslušné iniciativy k podpoře a posílení bezpečnostní kultury, aby tak zajistila účinnější přijímání bezpečnostních opatření, lepší řízení bezpečnosti, další upevnění kontaktů a spolupráce s příslušnými orgány na mezinárodní, evropské a vnitrostátní úrovni a lepší sledování a kontrolu toho, jak jsou bezpečnostní opatření plněna.
(10)
Významný dopad na bezpečnostní zájmy Komise mělo zřízení Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ) jakožto funkčně nezávislé instituce Unie, a proto je zapotřebí, aby byla mezi ESVČ a Komisí stanovena pravidla a postupy pro spolupráci v oblasti ochrany a bezpečnosti, zejména pokud jde o řádný výkon povinností Komise vůči jejím zaměstnancům v delegacích Unie.
(11)
Bezpečnostní politika Komise by se měla provádět způsobem, který bude v souladu s ostatními vnitřními procesy a postupy, jež mohou obsahovat prvek bezpečnosti. Mezi ně patří zejména řízení kontinuity činností, jež usiluje o to, aby bylo v Komisi v případě narušení provozu zachováno plnění zásadních úkolů, a proces ARGUS pro koordinaci krizových situací postihujících vícero sektorů.
(12)
Bez ohledu na opatření, která již byla v době přijetí tohoto rozhodnutí zavedena a oznámena evropskému inspektorovi ochrany údajů (2), se musí veškerá opatření podle tohoto rozhodnutí, jež jsou spojena se zpracováváním osobních údajů, řídit prováděcími pravidly v souladu s článkem 21, jež pro subjekty údajů stanoví náležité záruky.
(13)
S ohledem na výše uvedené je nutno, aby Komise přezkoumala, aktualizovala a konsolidovala stávající regulační základ pro bezpečnost v Komisi.
(14)
Rozhodnutí Komise K(94) 2129 (3) by tudíž mělo být zrušeno,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
1)
„majetkem“ všechny movité a nemovité věci ve vlastnictví či v držení Komise;
2)
„útvarem Komise“ generální ředitelství či služba Komise nebo kabinet člena Komise;
3)
„komunikačním a informačním systémem“ jakýkoliv systém, který umožňuje manipulaci s informacemi v elektronickém formátu, včetně všech aktiv potřebných pro jeho provoz a včetně infrastruktury, organizace, personálu a informačních zdrojů;
4)
„kontrolou rizik“ jakékoliv bezpečnostní opatření, u něhož lze důvodně očekávat, že zajistí účinnou kontrolu nad bezpečnostními riziky tím, že jim bude předcházet a bránit a bude je omezovat a přenášet;
5)
„krizovou situací“ okolnost, událost, incident či nouzový stav (nebo jejich sled či kombinace), které pro Komisi představují významnou nebo bezprostřední bezpečnostní hrozbu bez ohledu na jejich původ;
6)
„údaji“ informace ve formě, která umožňuje jejich sdělování, zaznamenávání či zpracovávání;
7)
„členem Komise odpovědným za bezpečnost“ člen Komise, pod jehož vedení spadá Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost;
8)
„osobními údaji“ osobní údaje, jak jsou definovány v čl. 2 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (4);
9)
„prostory“ všechny nemovitosti a přidružené věci ve vlastnictví či v držení Komise;
10)
„prevencí rizik“ bezpečnostní opatření, u nichž lze důvodně očekávat, že zabrání určitému bezpečnostnímu riziku nebo jej oddálí či zastaví;
11)
„bezpečnostním rizikem“ kombinace stupně hrozby, stupně zranitelnosti a možného dopadu určité události;
12)
„bezpečností v Komisi“ bezpečnost osob, majetku a informací v rámci Komise, zejména pak fyzická nedotknutelnost osob a majetku, integrita, důvěrnost a dostupnost informací a komunikačních a informačních systémů a nerušené fungování Komise při plnění jejích úkolů;
13)
„bezpečnostním opatřením“ jakékoliv opatření přijaté v souladu s tímto rozhodnutím za účelem kontroly bezpečnostních rizik;
14)
„služebním řádem“ služební řád úředníků Evropské unie stanovený nařízením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (5) ve znění pozdějších předpisů;
15)
„bezpečnostní hrozbou“ událost či agens nebo činitel, u nichž lze důvodně očekávat nepříznivý dopad na bezpečnost v případě, že se na ně nebude nijak reagovat nebo se nad nimi nezíská kontrola;
16)
„bezprostřední bezpečnostní hrozbou“ bezpečnostní hrozba, která se vyskytne bez předchozího varování nebo u které je varování zachyceno v mimořádně krátkém předstihu;
17)
„významnou bezpečnostní hrozbou“ bezpečnostní hrozba, u níž lze důvodně očekávat, že povede ke ztrátám na životě, k vážným zraněním či újmám, k výrazným škodám na majetku, k ohrožení vysoce citlivých informací nebo k narušení systémů IT nebo zásadních provozních kapacit Komise;
18)
„zranitelností“ jakákoli slabina, u níž lze důvodně očekávat nepříznivý dopad na bezpečnost v Komisi v případě, že by jí bylo využito v souvislosti s jednou či vícero hrozbami.
Článek 2
Předmět
1. Toto rozhodnutí stanoví cíle, základní zásady, organizační strukturu a povinnosti, pokud jde o bezpečnost v Komisi.
2. Toto rozhodnutí se použije na všechny útvary Komise a ve všech prostorách Komise. Na zaměstnance Komise, kteří pracují v delegacích Unie, se vztahují bezpečnostní pravidla pro Evropskou službu pro vnější činnost (6).
3. Bez ohledu na jakékoli zvláštní pokyny ohledně konkrétních skupin zaměstnanců se toto rozhodnutí použije na členy Komise, na zaměstnance Komise, na něž se vztahuje služební řád a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie, na národní odborníky vyslané do Komise, na poskytovatele služeb a jejich zaměstnance, na stážisty a na každého, kdo má přístup do budov či k jinému majetku Komise nebo k informacím, s nimiž Komise nakládá.
4. Ustanoveními tohoto rozhodnutí není dotčeno rozhodnutí Komise 2002/47/ES, ESUO, Euratom (7), rozhodnutí Komise 2004/563/ES, Euratom (8), rozhodnutí Komise K(2006) 1623 (9) ani rozhodnutí Komise K(2006) 3602 (10).
KAPITOLA 2
ZÁSADY
Článek 3
Bezpečnostní zásady v Komisi
1. Při provádění tohoto rozhodnutí dodržuje Komise Smlouvy, a zejména Listinu základních práv a Protokol č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie, dohody uvedené v 2. bodě odůvodnění s veškerými příslušnými ustanoveními vnitrostátních právních předpisů a rovněž podmínky stanovené tímto rozhodnutím. V případě potřeby se vydá bezpečnostní upozornění ve smyslu čl. 21 odst. 2 s příslušnými pokyny.
2. Bezpečnostní politika v Komisi vychází ze zásad legality, transparentnosti, přiměřenosti a odpovědnosti.
3. Zásada legality znamená, že při provádění tohoto rozhodnutí je nutné se důsledně držet mezí právního rámce a dodržovat požadavky právních norem.
4. Veškerá bezpečnostní opatření se přijímají bez utajení s výjimkou případů, kdy lze důvodně očekávat, že by takový postup omezoval jejich účinek. Osoby, kterým je bezpečnostní opatření určeno, jsou předem zpraveny o jeho důvodech a dopadu s výjimkou případů, kdy lze důvodně očekávat, že by poskytnutí takovýchto informací omezovalo účinek daného opatření. V takovém případě je osoba, které je bezpečnostní opatření určeno, informována poté, co riziko omezení jeho účinku pomine.
5. Útvary Komise zajistí, aby byly bezpečnostní otázky brány v potaz od chvíle, kdy se politiky, rozhodnutí, programy, projekty a činnosti Komise, za něž jsou odpovědné, začnou vypracovávat a provádět. Za tímto účelem do své práce od nejranějších fází přípravy zapojují v rámci Komise Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost, pokud jde o obecné záležitosti, a hlavního inspektora pro bezpečnost informací, pokud jde o systémy IT.
6. V patřičných případech Komise spolupracuje s příslušnými orgány hostitelského státu, ostatních členských států a ostatních orgánů, institucí a jiných subjektů EU, je-li to možné, přičemž bere v úvahu opatření, která k řešení předmětného bezpečnostního rizika přijaly či naplánovaly tyto orgány.
Článek 4
Povinné dodržování
1. Dodržování tohoto rozhodnutí, jeho prováděcích pravidel a bezpečnostních opatření a pokynů vydaných pověřenými zaměstnanci je povinné.
2. Nedodržení bezpečnostních pravidel může zavdat důvod k zahájení disciplinárního řízení v souladu se Smlouvami a služebním řádem, ke smluvním postihům a/nebo k právním krokům podle vnitrostátních právních a správních předpisů.
KAPITOLA 3
PŘIJÍMÁNÍ BEZPEČNOSTNÍCH OPATŘENÍ
Článek 5
Pověření zaměstnanci
1. Pravomoc přijmout jedno či více z níže uvedených opatření může být svěřena pouze schváleným zaměstnancům, kterým se s ohledem na jejich stávající povinnosti dostalo jmenovitého pověření ze strany generálního ředitele pro lidské zdroje a bezpečnost:
1)
nošení příručních zbraní;
2)
provádění bezpečnostních šetření podle článku 13;
3)
podnikání bezpečnostních opatření podle článku 12, jak je uvedeno v pověření.
2. Pověření zmiňované v odstavci 1 se neuděluje na dobu delší, než je období, po které daná osoba zastává pracovní pozici či funkci, v souvislosti s níž se jí pověření uděluje. Pověření se udělují v souladu s příslušnými ustanoveními zmiňovanými v čl. 3 odst. 1.
3. Pokud jde o pověřené zaměstnance, toto rozhodnutí představuje pracovní pokyn ve smyslu článku 21 služebního řádu.
Článek 6
Obecná ustanovení o bezpečnostních opatřeních
1. Je-li to rozumně možné, Komise při přijímání bezpečnostních opatření zejména zajistí, aby:
a)
hledala podporu či pomoc jen u dotčeného státu, a to za předpokladu, že je tento stát členem Evropské unie, nebo pokud jím není, je stranou Evropské úmluvy o lidských právech, nebo zaručuje práva, která jsou přinejmenším rovnocenná právům zaručeným uvedenou úmluvou;
b)
předávala informace o určité fyzické osobě jiným příjemcům než orgánům a institucím Společenství, kteří nepodléhají vnitrostátním právním předpisům přijatým podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (11), výhradně v souladu s článkem 9 nařízení (ES) č. 45/2001;
c)
když určitá fyzická osoba přestavuje bezpečnostní hrozbu, byla případná bezpečnostní opatření namířena proti této osobě a aby této osobě bylo možné uložit vzniklé náklady. Proti jiným fyzickým osobám mohou být taková bezpečnostní opatření namířena jen tehdy, je-li nutno získat kontrolu nad určitou bezprostřední či významnou bezpečnostní hrozbou a jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
zamýšlená opatření proti fyzické osobě, jež představuje bezpečnostní hrozbu, nelze přijmout nebo by pravděpodobně nebyla účinná,
b)
Komise nemůže nad danou bezpečnostní hrozbou získat kontrolu vlastními kroky nebo tak nemůže učinit včas,
c)
předmětné opatření není pro ostatní fyzické osoby a jejich práva neúměrným nebezpečím.
2. Ředitelství pro bezpečnost Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost vypracuje přehled bezpečnostních opatření, u kterých může být zapotřebí soudní příkaz v souladu s právními a správními předpisy členských států, v nichž se prostory Komise nacházejí.
3. Ředitelství pro bezpečnost Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost může úkoly související s bezpečností svěřit smluvnímu dodavateli, který je provádí pod jeho vedením a dozorem.
Článek 7
Bezpečnostní opatření týkající se osob
1. Osoby v prostorách Komise musí být s přihlédnutím k požadavkům na bezpečnost a ochranu v náležité míře chráněny.
2. V případě významných bezpečnostních rizik zajistí Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost přísnou ochranu členů Komise nebo dalších zaměstnanců, jestliže posouzení hrozeb ukáže, že je taková ochrana zapotřebí k zajištění jejich bezpečnosti.
3. V případě významných bezpečnostních rizik může Komise nařídit evakuaci svých prostor.
4. Obětem nehod či útoků v prostorách Komise se dostane pomoci.
5. V zájmu prevence a kontroly bezpečnostních rizik mohou pověření zaměstnanci prověřovat bezúhonnost osob, na které se vztahuje toto rozhodnutí, aby zjistili, zda zpřístupnění prostor či informací Komise těmto osobám nepředstavuje bezpečnostní hrozbu. Za tímto účelem a v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001 a s ustanoveními zmiňovanými v čl. 3 odst. 1 mohou dotčení pověření zaměstnanci:
a)
využívat veškerých informačních zdrojů, které má Komise k dispozici, přičemž berou v potaz jejich spolehlivost;
b)
nahlížet do osobních spisů či údajů, jimiž Komise disponuje ve vztahu k jednotlivcům, které zaměstnává či hodlá zaměstnat, což v řádně odůvodněných případech platí i v případě zaměstnanců smluvních dodavatelů.
Článek 8
Bezpečnostní opatření týkající se fyzické bezpečnosti a majetku
1. Bezpečnost majetku je zajišťována uplatňováním odpovídajících fyzických a technických ochranných opatření a příslušných postupů (dále jen „fyzická bezpečnost“), které tvoří víceúrovňový systém.
2. Opatření podle tohoto článku lze přijmout za účelem ochrany osob či informací v Komisi a za účelem ochrany majetku.
3. Cílem při zajišťování fyzické bezpečnosti je:
-
předcházet násilným činům namířeným proti členům Komise nebo proti osobám, na něž se vztahuje toto rozhodnutí,
-
předcházet špionáži a odposlouchávání citlivých či utajovaných informací,
-
předcházet krádežím, vandalismu, sabotáži a dalším násilným činům, jejichž účelem je poškodit či zničit budovy a majetek Komise,
-
umožnit vyšetřování a zkoumání bezpečnostních incidentů, mimo jiné prověřováním protokolů o kontrolách příchodů a odchodů, záznamů z uzavřených televizních okruhů, záznamů telefonních hovorů a podobných údajů, jak je uvedeno v čl. 22 odst. 2, a dalších informačních zdrojů.
4. Součástí zajišťování fyzické bezpečnosti je:
-
politika přístupu platná pro každou osobu či vozidlo vyžadující vstup do prostor Komise včetně parkovišť,
-
systém kontroly přístupu, který zahrnuje lidskou ostrahu, technické vybavení a technická opatření, informační systémy nebo kombinaci všech těchto prvků.
5. Za účelem zajištění fyzické bezpečnosti lze činit tyto kroky:
-
zaznamenávat příchody a odchody osob, vjezdy a výjezdy vozidel a vstupy a výstupy zboží a zařízení v rámci prostor Komise,
-
kontrolovat totožnost v prostorách Komise,
-
kontrolovat vozidla, zboží a zařízení vizuálními či technickými prostředky,
-
bránit osobám, vozidlům a zboží bez příslušného oprávnění v přístupu do prostor Komise.
Článek 9
Bezpečnostní opatření týkající se informací
1. Bezpečnost informací se vztahuje na všechny informace, s nimiž Komise nakládá.
2. Při zajišťování bezpečnosti informací, bez ohledu na formu, musí být vyváženy aspekty jako transparentnost, přiměřenost, odpovědnost a účinnost na straně jedné a potřeba chránit informace před neoprávněným přístupem k nim a před jejich neoprávněným využíváním, vyzrazováním, úpravou či zničením na straně druhé.
3. Zajišťování bezpečnosti informací by se mělo soustřeďovat na ochranu důvěrnosti, integrity a dostupnosti.
4. V rámci procesů pro řízení rizik by se proto měla označit utajená informační aktiva a měla by se vypracovat přiměřená bezpečnostní opatření, postupy a standardy včetně zmírňujících opatření.
5. Tyto obecné zásady, na nichž je bezpečnost informací postavena, se uplatňují především ve vztahu:
a)
k „utajovaným informacím Evropské unie“, tedy k jakýmkoli informacím nebo materiálům, jež jsou označeny stupněm utajení EU a jejichž neoprávněné vyzrazení by mohlo různou měrou poškodit zájmy Evropské unie nebo jednoho či více členských států;
b)
k „citlivým neutajovaným informacím“, tedy k informacím nebo materiálům, které Komise musí chránit s ohledem na právní povinnost stanovenou ve Smlouvách nebo v aktech přijatých v rámci provádění Smluv a/nebo s ohledem na jejich citlivost. Mezi citlivé neutajované informace patří například (nikoli však výhradně) informace nebo materiály, které jsou profesním tajemstvím, jak je uvedeno v článku 339 SFEU, informace, které jsou předmětem zájmů chráněných článkem 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (12) ve spojení s příslušnou judikaturou Soudního dvora Evropské unie, nebo osobní údaje v rámci působnosti nařízení (ES) č. 45/2001.
6. Citlivé neutajované informace podléhají pravidlům pro nakládání s nimi a pro jejich uchovávání. Tyto informace se poskytují pouze osobám, které je důvodně potřebují. Je-li to považováno za nutné k účinné ochraně jejich důvěrnosti, označí se tyto informace stupněm utajení a připojí se k nim příslušné pokyny, jak s nimi nakládat, schválené generálním ředitelem pro lidské zdroje a bezpečnost. Pokud se s těmito informacemi nakládá v komunikačních a informačních systémech nebo pokud jsou v nich uchovávány, musí být tyto informace rovněž chráněny v souladu s rozhodnutím K(2006) 3602 a jeho prováděcími pravidly a příslušnými standardy.
7. Vůči kterékoli osobě odpovědné za ohrožení nebo ztrátu utajovaných informací Evropské unie nebo citlivých neutajovaných informací, které jsou takto označeny v pravidlech pro nakládání s nimi a pro jejich uchovávání, mohou být přijata disciplinární opatření v souladu se služebním řádem. Těmito disciplinárními opatřeními nejsou dotčeny smluvní opravné prostředky ani případné další právní či trestní řízení ze strany příslušných orgánů členských států v souladu s jejich vnitrostátními právními a správními předpisy.
Článek 10
Bezpečnostní opatření týkající se komunikačních a informačních systémů
1. Všechny komunikační a informační systémy užívané Komisí musí být v souladu s politikou Komise pro bezpečnost informačních systémů stanovenou v rozhodnutí K(2006) 3602, s prováděcími pravidly k uvedenému rozhodnutí a s příslušnými bezpečnostními standardy.
2. Útvary Komise, které vlastní, spravují či provozují komunikační a informační systémy, povolí přístup k těmto systémům ostatním orgánům, institucím a jiným subjektům Unie nebo jiným organizacím jen za předpokladu, že dané orgány, instituce a jiné subjekty Unie nebo jiné organizace mohou nabídnout přiměřenou jistotu, že ochrana jejich systémů IT je rovnocenná politice Komise pro bezpečnost informačních systémů stanovené v rozhodnutí K(2006) 3602, v prováděcích pravidlech k uvedenému rozhodnutí a v příslušných bezpečnostních standardech. Komise sleduje, zda je toto ustanovení dodržováno, a v případě vážného nesouladu nebo stálého nedodržování může přístup k systémům zakázat.
Článek 11
Forenzní analýza v oblasti kybernetické bezpečnosti
Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost je zvlášť odpovědné za forenzní technické analýzy, které provádí ve spolupráci s příslušnými útvary Komise a které mají podpořit bezpečnostní šetření zmiňovaná v článku 13, pokud jde o kontrarozvědku, únik dat, kybernetické útoky a bezpečnost informačních systémů.
Článek 12
Bezpečnostní opatření týkající se osob a předmětů
1. Za účelem zajištění bezpečnosti v Komisi a za účelem prevence a kontroly rizik mohou zaměstnanci pověření v souladu s článkem 5 při dodržení zásad stanovených v článku 3 přijmout mimo jiné jedno či více z následujících bezpečnostních opatření:
a)
v případě incidentů či chování, které by mohly vést k správnímu, disciplinárnímu, občanskoprávnímu či trestnímu řízení, mohou zajistit místa činu či důkazy, včetně protokolů o kontrolách příchodů a odchodů a snímků z uzavřených televizních okruhů;
b)
mohou přijmout omezená opatření vůči osobám představujícím bezpečnostní hrozbu, např. mohou přikázat osobám, aby opustily prostory Komise, mohou je z prostor Komise eskortovat či jim na určitý čas zakázat přístup do prostor Komise (v posledně jmenovaném případě se tak musí stát v souladu s kritérii, která budou stanovena v prováděcích pravidlech);
c)
mohou přijmout omezená opatření ve vztahu k předmětům představujícím bezpečnostní hrozbu, včetně jejich odstranění, zabavení či zničení;
d)
mohou prohledat prostory Komise (včetně kanceláří);
e)
mohou prohledat komunikační a informační systémy a zařízení, údaje o telefonických a jiných telekomunikačních spojeních, protokoly, uživatelské účty apod.;
f)
mohou přijmout jiná konkrétní bezpečnostní opatření s podobným účinkem, aby předešli bezpečnostním rizikům či nad nimi získali kontrolu, zejména v souvislosti s právy Komise jakožto vlastníka nebo zaměstnavatele v souladu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy.
2. Za výjimečných okolností mohou zaměstnanci ředitelství pro bezpečnost Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost, kteří jsou pověření v souladu s článkem 5, přijmout jakákoliv naléhavá opatření, jež jsou zapotřebí, a to při důsledném dodržení zásad stanovených v článku 3. Co možná nejdříve po přijetí takových opatření informují tito zaměstnanci o učiněných krocích ředitele ředitelství pro bezpečnost, který generálního ředitele pro lidské zdroje a bezpečnost požádá o příslušné pověření, jímž budou přijatá opatření potvrzena a budou povoleny jakékoliv další potřebné kroky, a který v náležitých případech naváže spolupráci s příslušnými vnitrostátními orgány.
3. Bezpečnostní opatření podle tohoto článku se v okamžiku přijetí nebo v případě bezprostředního rizika či krizové situace s přiměřeným časovým odstupem po jejich přijetí zdokumentují. Ve druhém případě musí dokumentace obsahovat i prvky, z nichž byla existence bezprostředního rizika či krizové situace vyvozena. Dokumentace může být stručná, ale měla by být koncipována tak, aby osoby, na něž se opatření vztahuje, mohly vykonat své právo na obhajobu a právo na ochranu údajů v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001 a aby bylo možné přezkoumat legalitu předmětného opatření. Informace o specifických bezpečnostních opatřeních, která platí pro některého ze zaměstnanců, se neuvádějí v jeho osobním spise.
4. Při přijímání opatření podle písmene b) Komise kromě toho zaručí, aby měla dotčená osoba možnost kontaktovat právníka nebo osobu, jíž důvěřuje, a byla uvědomena o svém právu obrátit se na evropského inspektora ochrany údajů.
Článek 13
Šetření
1. Aniž by byl dotčen článek 86 a příloha IX služebního řádu a jakékoli zvláštní ujednání mezi Komisí a ESVČ, např. zvláštní ujednání o řádném výkonu povinností vůči zaměstnancům Komise vyslaným do delegací Unie, které bylo podepsáno dne 28. května 2014 Generálním ředitelstvím pro lidské zdroje a bezpečnost Evropské komise a Evropskou službou pro vnější činnost, lze bezpečnostní šetření provést:
a)
v případě incidentů dotýkajících se bezpečnosti v Komisi, včetně podezření z trestných činů;
b)
v případě potenciálního úniku či ohrožení citlivých neutajovaných informací, utajovaných informací Evropské unie nebo utajovaných informací Euratomu nebo v případě nesprávného nakládání s nimi;
c)
v rámci kontrarozvědky a boje proti terorismu;
d)
v případě závažných kybernetických incidentů.
2. O provedení bezpečnostního šetření rozhoduje generální ředitel pro lidské zdroje a bezpečnost, který je rovněž příjemcem zprávy o šetření.
3. Bezpečnostní šetření provádějí pouze vyčlenění zaměstnanci Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost, kteří jsou k tomu řádně pověřeni v souladu s článkem 5.
4. Pověření zaměstnanci vykonávají svoji pravomoc provádět bezpečnostní šetření nezávisle, jak je popsáno v pověření, a mají pravomoci uvedené v článku 12.
5. Pověření zaměstnanci, kteří jsou příslušní k provádění bezpečnostních šetření, mohou ze všech dostupných zdrojů shromažďovat informace o veškerých správních přestupcích a trestných činech, které byly spáchány v prostorách Komise nebo do kterých jsou coby oběti či pachatelé zapojeny osoby zmiňované v čl. 2 odst. 3.
6. Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost v náležitých případech informuje příslušné orgány hostitelského či jakéhokoli jiného dotčeného členského státu, zejména pak tehdy, když šetření nasvědčuje tomu, že došlo ke spáchání trestného činu. V této souvislosti Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost poskytuje, je-li to vhodné nebo nutné, orgánům hostitelského či jakéhokoli jiného dotčeného členského státu podporu.
7. V případě závažných kybernetických incidentů Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost úzce spolupracuje s Generálním ředitelstvím pro informatiku, které mu vypomáhá se všemi technickými záležitostmi. O tom, kdy je vhodné informovat příslušné orgány hostitelského či jakéhokoli jiného dotčeného členského státu, rozhodne Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost po poradě s Generálním ředitelstvím pro informatiku. K podpoře ostatních orgánů a agentur EU, které by mohly být dotčeny, se využije služeb koordinace incidentů poskytovaných skupinou pro reakci na počítačové hrozby v evropských orgánech, institucích a jiných subjektech (CERT-EU).
8. Bezpečnostní šetření se zdokumentují.
Článek 14
Vymezení pravomocí, pokud jde o bezpečnostní šetření a další typy vyšetřování
1. Pokud ředitelství pro bezpečnost Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost provádí bezpečnostní šetření, jak je uvedeno v článku 13, a pokud tato šetření spadají do pravomoci Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) nebo Úřadu Komise pro vyšetřování a disciplinární opatření (IDOC), spolupracuje s oběma těmito subjekty zároveň, a to zejména proto, aby nebyly negativně dotčeny pozdější kroky úřadu OLAF nebo úřadu IDOC. V příslušných případech ředitelství pro bezpečnost Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost přizve oba úřady, aby se vyšetřování účastnily.
2. Bezpečnostními šetřeními podle článku 13 nejsou dotčeny pravomoci úřadů OLAF a IDOC stanovené v předpisech, jimiž se tyto subjekty řídí. Ředitelství pro bezpečnost Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost může být požádáno, aby poskytlo technickou pomoc při šetřeních zahájených úřady OLAF nebo IDOC.
3. Vstoupí-li pracovníci úřadu OLAF do prostor Komise v souladu s čl. 3 odst. 5 a čl. 4 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (13), ředitelství pro bezpečnost Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost může být požádáno, aby jim bylo nápomocno, a usnadnilo jim tak plnění jejich úkolů. Ředitelství probezpečnost informuje o takových žádostech o pomoc generálního tajemníka a generálního ředitele Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost, nebo pokud se předmětné vyšetřování provádí v prostorách Komise, které jsou obsazeny jejími členy či generálním tajemníkem, předsedu Komise a komisaře odpovědného za lidské zdroje.
4. Aniž by bylo dotčeno ustanovení čl. 22 písm. a) služebního řádu, pokud určitý případ může spadat do působnosti ředitelství pro bezpečnost Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost i úřadu IDOC, ředitelství pro bezpečnost při informování generálního ředitele pro lidské zdroje v souladu s článkem 13 v nejranější možné fázi oznámí, zda existují důvody pro to, aby se záležitosti ujal úřad IDOC. Má se za to, že tato fáze nastává zejména tehdy, když pomine bezprostřední bezpečnostní hrozba. O záležitosti rozhodne generální ředitel pro lidské zdroje a bezpečnost.
5. Pokud určitý případ může spadat do působnosti ředitelství pro bezpečnost Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost i úřadu OLAF, ředitelství pro bezpečnost o tom vyrozumí bezodkladně generálního ředitele pro lidské zdroje a bezpečnost a v nejranější možné fázi generálního ředitele úřadu OLAF. Má se za to, že tato fáze nastává zejména tehdy, když pomine bezprostřední bezpečnostní hrozba.
Článek 15
Bezpečnostní kontroly
1. Za účelem ověřování, zda útvary a osoby v rámci Komise dodržují ustanovení tohoto rozhodnutí a jeho prováděcích pravidel, a za účelem formulování doporučení tam, kde je to považováno za nutné, provádí Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost bezpečnostní kontroly.
2. V příslušných případech provádí Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost bezpečnostní kontroly nebo bezpečnostní sledování či hodnoticí návštěvy za účelem ověřování, zda je v souladu s bezpečnostními pravidly, předpisy a standardy, které jsou přinejmenším rovnocenné pravidlům, předpisům a standardům Komise, náležitě chráněna bezpečnost zaměstnanců, majetku a informací Komise, kteří a které jsou v odpovědnosti ostatních orgánů, institucí a jiných subjektů Unie, členských států, třetích zemí či mezinárodních organizací. V příslušných případech a v duchu dobré spolupráce mezi správními orgány zahrnují uvedené bezpečnostní kontroly i kontroly prováděné v souvislosti s výměnou utajovaných informací s ostatními orgány, institucemi a jinými subjekty Unie, členskými státy či třetími zeměmi nebo mezinárodními organizacemi.
3. Tento článek se provádí obdobně v případě zaměstnanců Komise v delegacích Unie, aniž by bylo dotčeno jakékoli zvláštní ujednání mezi Komisí a ESVČ, např. zvláštní ujednání o řádném výkonu povinností vůči zaměstnancům Komise vyslaným do delegací Unie, které bylo podepsáno dne 28. května 2014 Generálním ředitelstvím pro lidské zdroje a bezpečnost Evropské komise a Evropskou službou pro vnější činnost.
Článek 16
Stavy pohotovosti a řešení krizových situací
1. Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost je odpovědné za zavedení odpovídajících opatření pro stavy pohotovosti, kterými bude předjímat hrozby či incidenty dotýkající se bezpečnosti v Komisi nebo na tyto hrozby či incidenty reagovat, jakož i opatření, která budou zapotřebí pro řešení krizí.
2. Opatření pro stavy pohotovosti zmiňovaná v odstavci 1 jsou úměrná stupni bezpečnostní hrozby. Stupně pohotovosti se vymezují v úzké spolupráci s příslušnými útvary ostatních orgánů, institucí a jiných subjektů Unie a členského státu či členských států, na jejichž území se prostory Komise nacházejí.
3. Kontaktním místem, pokud jde o stavy pohotovosti a řešení krizových situací, je Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost.
KAPITOLA 4
ORGANIZAČNÍ STRUKTURA
Článek 17
Obecné povinnosti útvarů Komise
1. Povinnosti Komise zmiňované v tomto rozhodnutí plní Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost, které podléhá vedení a spadá do odpovědnosti člena Komise odpovědného za bezpečnost.
2. Konkrétní ujednání ohledně kybernetické bezpečnosti jsou definována v rozhodnutí K(2006) 3602.
3. Odpovědnost za provádění tohoto rozhodnutí a jeho prováděcích pravidel a za jejich každodenní dodržování lze přenést na jiné útvary Komise, a to vždy když decentralizované zajišťování bezpečnosti přinese významné úspory z hlediska efektivnosti, zdrojů nebo času, například kvůli zeměpisnému umístění dotčených útvarů.
4. Použije-li se odstavec 3, Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost a v příslušných případech generální ředitel pro informatiku uzavře s jednotlivými útvary Komise ujednání, v nichž se jasně stanoví úkoly a povinnosti spojené s prováděním a sledováním bezpečnostních politik.
Článek 18
Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost
1. Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost má zejména na starosti:
1)
vypracovávání bezpečnostní politiky Komise, prováděcích pravidel a bezpečnostních upozornění;
2)
shromažďování informací za účelem vyhodnocování bezpečnostních hrozeb a rizik a shromažďování informací o všech záležitostech, jež se mohou dotknout bezpečnosti v Komisi;
3)
zajišťování elektronického dozoru a ochrany ve všech sídlech Komise, které patřičně zohledňují vyhodnocení hrozeb a důkazy o nedovolených činnostech jdoucích proti zájmům Komise;
4)
zajišťování pohotovostní služby pro útvary a zaměstnance Komise a v souvislosti s veškerými problémy, pokud jde o ochranu a bezpečnost, 24 hodin denně 7 dní v týdnu;
5)
provádění bezpečnostních opatření zaměřených na omezení bezpečnostních rizik a chod odpovídajícího komunikačního a informačního systému tak, aby byly pokryty jeho provozní potřeby, zejména pokud jde o kontroly fyzického přístupu, správu bezpečnostních oprávnění a nakládání s citlivými informacemi či utajovanými informacemi EU;
6)
zvyšování povědomí o všech záležitostech spojených s bezpečností v Komisi, pořádání manévrů a cvičení a zajišťování školení a poradenství, tak aby byla podporována kultura bezpečnosti a mezi personálem byl dostatek osob náležitě vyškolených v otázkách bezpečnosti.
2. Aniž by byly dotčeny pravomoci a povinnosti jiných útvarů Komise, zajišťuje Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost externí kontakty:
1)
s bezpečnostními útvary ostatních orgánů, institucí a jiných subjektů Unie, s nimiž komunikuje o záležitostech spojených s bezpečností osob, majetku a informací v Komisi;
2)
s útvary členských států, třetích zemí a mezinárodních organizací a subjektů odpovědnými za bezpečnost, zpravodajství a vyhodnocování hrozeb (včetně vnitrostátních bezpečnostních orgánů), s nimiž komunikuje o záležitostech, jež se dotýkají bezpečnosti osob, majetku a informací v Komisi;
3)
s policejními a jinými tísňovými útvary, s nimiž komunikuje o všech rutinních a urgentních problémech, které se dotýkají bezpečnosti Komise;
4)
s bezpečnostními útvary ostatních orgánů, institucí a jiných subjektů Unie, členských států a třetích zemí, pokud jde o reakce na kybernetické útoky s potenciálním dopadem na bezpečnost v Komisi;
5)
v souvislosti s přijímáním, vyhodnocováním a šířením zpravodajských informací o hrozbách, jež plynou z teroristických či špionážních aktivit a dotýkají se bezpečnosti v Komisi;
6)
ohledně záležitostí souvisejících s utajovanými informacemi, jak je blíže popsáno v rozhodnutí Komise (EU, Euratom) 2015/444 (14).
3. Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost odpovídá za bezpečné předávání informací podle tohoto článku, včetně předávání osobních údajů.
Článek 19
Skupina odborníků pro bezpečnost v Komisi (ComSEG)
V Komisi se zřídí skupina odborníků pro bezpečnost, která bude ze svého pověření poskytovat Komisi v příslušných případech poradenství ve věcech souvisejících s její interní bezpečnostní politikou, a zejména s ochranou utajovaných informací EU.
Článek 20
Místní bezpečnostní úředníci
1. Každý útvar nebo kabinet Komise jmenuje místního bezpečnostního úředníka (LSO), který bude hlavní styčnou osobou pro komunikaci mezi jeho útvarem a Generálním ředitelstvím pro lidské zdroje a bezpečnost ohledně všech záležitostí souvisejících s bezpečností v Komisi. V příslušných případech lze jmenovat jednoho či více zástupců LSO. Místním bezpečnostním úředníkem je úředník nebo dočasný zaměstnanec.
2. Jakožto hlavní kontaktní osoba pro otázky bezpečnosti ve svém útvaru či kabinetu podává místní bezpečnostní úředník Generálnímu ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost a svým nadřízeným pravidelné zprávy o bezpečnostních záležitostech, jež se v Komisi týkají jeho útvaru, a neprodleně je informuje o případných bezpečnostních incidentech, včetně incidentů, při nichž mohlo dojít k ohrožení utajovaných informací EU nebo citlivých neutajovaných informací.
3. V případě záležitostí souvisejících s bezpečností komunikačních a informačních systémů spolupracuje místní bezpečnostní úředník s úředníkem pro bezpečnost informatiky na místní úrovni (LISO), jenž působí v tomtéž útvaru Komise a jehož úkoly a povinnosti jsou stanoveny v rozhodnutí K(2006) 3602.
4. Podílí se na školicích a osvětových akcích v oblasti bezpečnosti zaměřených na konkrétní potřeby zaměstnanců, smluvních dodavatelů nebo jiných fyzických osob, jež pracují pod vedením téhož útvaru Komise.
5. V případě závažných či bezprostředních bezpečnostních rizik nebo mimořádných situací mohou být místnímu bezpečnostnímu úředníkovi na žádost Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost svěřeny konkrétní úkoly. Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost o těchto konkrétních úkolech informuje generálního ředitele nebo ředitele pro lidské zdroje místního generálního ředitelství předmětného LSO.
6. Povinnostmi místního bezpečnostního úředníka nejsou dotčeny úkoly ani povinnosti svěřené úředníkům pro bezpečnost informatiky na místní úrovni, úředníkům odpovědným za zdraví a bezpečnost, vedoucím registrů nebo jakýmkoli jiným osobám ve funkcích spojených s povinnostmi v oblasti bezpečnosti či ochrany. Místní bezpečnostní úředník s těmito osobami spolupracuje, aby byl zajištěn soustavný a jednotný přístup k bezpečnosti a účinný tok informací o záležitostech souvisejících s bezpečností v Komisi.
7. Místní bezpečnostní úředník informuje své přímé nadřízené a zároveň může přímo kontaktovat svého generálního ředitele nebo vedoucího útvaru. Je držitelem bezpečnostního oprávnění pro přístup k utajovaným informacím EU, a to nejméně pro stupeň SECRET UE/EU SECRET.
8. Aby se podpořila výměna informací a osvědčených postupů, pořádá Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost alespoň dvakrát do roka konferenci LSO. Účast místních bezpečnostních úředníků na této konferenci je povinná.
KAPITOLA 5
PROVÁDĚNÍ
Článek 21
Prováděcí pravidla a bezpečnostní upozornění
1. Na přijetí prováděcích pravidel k tomuto rozhodnutí, je-li to zapotřebí, se v plném souladu s vnitřním jednacím řádem vztahuje zvláštní rozhodnutí Komise o zmocnění určené členovi Komise, který je odpovědný za bezpečnostní záležitosti.
2. Po svém zmocnění prostřednictvím výše uvedeného rozhodnutí Komise může člen Komise odpovědný za bezpečnostní záležitosti vypracovávat bezpečnostní upozornění, v nichž stanoví bezpečnostní pokyny a osvědčené postupy v působnosti tohoto rozhodnutí a jeho prováděcích pravidel.
3. Úkoly zmiňované v prvním a druhém odstavci tohoto článku může Komise plně v souladu s vnitřním jednacím řádem přenést na generálního ředitele pro lidské zdroje a bezpečnost prostřednictvím zvláštního rozhodnutí o přenesení pravomoci.
KAPITOLA 6
RŮZNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 22
Zpracovávání osobních údajů
1. Osobní údaje potřebné pro provádění tohoto rozhodnutí zpracovává Komise v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001.
2. Bez ohledu na opatření, která již byla v době přijetí tohoto rozhodnutí zavedena a oznámena evropskému inspektorovi ochrany údajů (15), platí, že veškerá opatření podle tohoto rozhodnutí, jež jsou spojena se zpracováváním osobních údajů, jako jsou údaje z protokolů o příchodech a odchodech, ze záznamů uzavřených televizních okruhů či ze záznamů telefonních hovorů s pohotovostní službou nebo dispečinky, a jiných podobných údajů, které jsou zapotřebí z důvodů bezpečnosti nebo reakce na krize, se musí řídit prováděcími pravidly v souladu s článkem 21, jež pro subjekty údajů stanoví náležité záruky.
3. Za bezpečnost veškerého zpracovávání osobních údajů v rámci tohoto rozhodnutí odpovídá generální ředitel Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost.
4. Zmiňované prováděcí předpisy a postupy se přijmou v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001 poté, co bude konzultován inspektor ochrany údajů a evropský inspektor ochrany údajů.
Článek 23
Transparentnost
Na toto rozhodnutí a jeho prováděcí pravidla se upozorní zaměstnanci Komise a všichni ti, na které se vztahuje.
Článek 24
Zrušení předchozích rozhodnutí
Rozhodnutí K(94) 2129 se zrušuje.
Článek 25
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 13. března 2015.
DECIZIA (UE, Euratom) 2015/443 A COMISIEI
din 13 martie 2015
privind securitatea în cadrul Comisiei
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 249,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice,
având în vedere Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, anexat la tratate, în special articolul 18,
întrucât:
(1)
Obiectivul de securitate în cadrul Comisiei constă în a permite Comisiei să își desfășoare activitatea într-un mediu de siguranță și securitate prin stabilirea unei abordări coerente și integrate cu privire la securitatea sa, asigurând niveluri adecvate de protecție a persoanelor, activelor și informațiilor, proporțional cu riscurile identificate, precum și obținerea, în timp util, a unor rezultate eficiente în materie de securitate.
(2)
Comisia, la fel ca și alte organisme internaționale, se confruntă cu amenințări și provocări importante în domeniul securității, în special în ceea ce privește terorismul, atacurile cibernetice și spionajul politic și comercial.
(3)
Comisia Europeană a lansat, împreună cu guvernele Belgiei, Luxemburgului și Italiei (1), instrumente privind aspectele legate de securitate pentru principalele sale locații. Aceste instrumente confirmă faptul că Comisia este responsabilă pentru securitatea sa.
(4)
Pentru a asigura securitatea persoanelor, a activelor și a informațiilor, Comisia poate fi nevoită să ia măsuri în domenii protejate prin drepturile fundamentale astfel cum sunt consacrate în Carta drepturilor fundamentale și în Convenția europeană a drepturilor omului și astfel cum sunt recunoscute de Curtea de Justiție a Uniunii Europene.
(5)
Prin urmare, orice astfel de măsură ar trebui să fie justificată de importanța interesului pe care este menită să îl protejeze, să fie proporțională și să asigure respectarea deplină a drepturilor fundamentale, în special a dreptului la viață privată și la protecția datelor.
(6)
În cadrul unui sistem care sprijină supremația legii și respectarea drepturilor fundamentale, Comisia trebuie să depună eforturi pentru asigurarea unui nivel corespunzător de securitate pentru personalul, activele și informațiile sale, care să îi permită să își desfășoare activitățile, fără limitarea drepturilor fundamentale mai mult decât este strict necesar.
(7)
Securitatea în cadrul Comisiei se bazează pe principiile legalității, transparenței, proporționalității și responsabilității.
(8)
Membrii personalului autorizat să ia măsuri de securitate nu ar trebui să fie dezavantajați sub nicio formă ca urmare a desfășurării acțiunilor, cu excepția cazului în care au acționat în afara domeniului de aplicare al mandatului lor sau au încălcat legislația și, prin urmare, în acest sens, prezenta decizie trebuie considerată drept regulament de serviciu în sensul Statutului funcționarilor.
(9)
Comisia ar trebui să ia inițiativele corespunzătoare pentru a-și încuraja și consolida propria cultură a securității, prin asigurarea unei implementări mai eficiente a securității, îmbunătățirea guvernanței în materie de siguranță, consolidarea în continuare a rețelelor și a cooperării cu autoritățile relevante la nivel internațional, european și național, și prin îmbunătățirea activităților de monitorizare și control privind punerea în aplicare a măsurilor de securitate.
(10)
Înființarea Serviciului European de Acțiune Externă (SEAE), ca organ autonom din punct de vedere funcțional al Uniunii, a avut un impact semnificativ asupra intereselor în materie de securitate ale Comisiei și acest lucru impune, prin urmare, ca SEAE și Comisia să stabilească norme și proceduri de cooperare în ceea ce privește siguranța și securitatea, în special în ceea ce privește îndeplinirea de către Comisie a responsabilităților privind obligația de diligență față de personalul Comisiei din delegațiile Uniunii.
(11)
Politica de securitate a Comisiei ar trebui să fie pusă în aplicare într-un mod care să fie coerent cu alte procese și proceduri interne care pot implica elemente de securitate. Printre acestea se numără, în special, gestionarea continuității activității care are drept scop menținerea funcțiilor critice ale Comisiei în cazul unei întreruperi operaționale, precum și sistemul general de alertă rapidă ARGUS, pentru coordonarea crizelor multisectoriale.
(12)
În pofida măsurilor care sunt deja în vigoare la data adoptării prezentei decizii și au fost notificate Autorității Europene pentru Protecția Datelor (2), orice măsură adoptată în temeiul prezentei decizii care implică prelucrarea datelor cu caracter personal trebuie să facă obiectul unor norme de punere în aplicare în conformitate cu articolul 21, care stabilește garanții corespunzătoare pentru persoanele vizate.
(13)
Prin urmare, este necesar ca Comisia să revizuiască, să actualizeze și să consolideze baza de reglementare existentă privind securitatea din cadrul Comisiei.
(14)
Prin urmare, Decizia (94) 2129 a Comisiei (3) ar trebui abrogată.
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
CAPITOLUL 1
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Definiții
În sensul prezentei decizii, se aplică următoarele definiții:
1.
„active” înseamnă toate bunurile mobile și imobile și proprietățile deținute de Comisie;
2.
„departament al Comisiei” înseamnă fie o direcție generală sau un serviciu al Comisiei, fie un cabinet al unui membru al Comisiei;
3.
„sistem informatic și de comunicații” sau „SIC” înseamnă orice sistem care permite manipularea informațiilor în format electronic, inclusiv toate activele necesare funcționării sale, precum și infrastructura, organizarea, personalul și resursele informaționale;
4.
„control al riscurilor” înseamnă orice măsură de securitate despre care se poate presupune, în mod rezonabil, că va controla în mod efectiv un risc la adresa securității prin prevenire, atenuare, evitare sau transfer;
5.
„situație de criză” înseamnă o situație, un eveniment, un incident sau o stare de urgență (sau o succesiune sau o combinație a acestora) care reprezintă o amenințare serioasă sau imediată la adresa securității în cadrul Comisiei, indiferent de originea lor;
6.
„date” înseamnă informații într-o formă care permite ca acestea să fie comunicate, înregistrate sau prelucrate;
7.
„membrul Comisiei responsabil de securitate” înseamnă un membru al Comisiei în subordinea căruia se află Direcția Generală Resurse Umane și Securitate;
8.
„date cu caracter personal” înseamnă datele cu caracter personal astfel cum sunt definite la articolul 2 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului (4);
9.
„incinte” înseamnă orice bunuri imobile sau bunuri asimilate acestora și aflate în proprietatea Comisiei;
10.
„prevenirea riscurilor” înseamnă măsurile de securitate despre care se poate presupune, în mod rezonabil, că vor împiedica, întârzia sau pune capăt unui risc care amenință securitatea.
11.
„risc la adresa securității” înseamnă combinația dintre nivelul de amenințare, nivelul de vulnerabilitate și impactul posibil al unui eveniment;
12.
„securitate în cadrul Comisiei” înseamnă securitatea persoanelor, a activelor și a informațiilor în cadrul Comisiei și, în special, integritatea fizică a persoanelor și a activelor, integritatea, confidențialitatea și disponibilitatea informațiilor și a sistemelor de comunicații și informații, precum și desfășurarea neobstrucționată a activităților Comisiei;
13.
„măsură de securitate” înseamnă orice măsură luată în conformitate cu prezenta decizie în scopul controlării riscurilor la adresa securității;
14.
„Statutul funcționarilor” înseamnă Statutul funcționarilor Uniunii Europene, prevăzut de Regulamentul (CEE, Euratom, CECO) nr. 259/68 al Consiliului (5) și de actele de modificare a acestuia;
15.
„amenințare la adresa securității” înseamnă o împrejurare sau un agent despre care se poate presupune, în mod rezonabil, că va avea efecte negative asupra securității în cazul în care nu se iau măsuri de răspuns și control;
16.
„amenințare imediată la adresa securității” înseamnă o amenințare la adresa securității care apare fără vreo avertizare în acest sens sau în contextul unei avertizări cu foarte puțin timp înainte de apariție, și
17.
„amenințare majoră la adresa securității” înseamnă o amenințare la adresa securității despre care se poate presupune, în mod rezonabil, că va duce la pierderea de vieți omenești, vătămări sau lezări grave, daune semnificative aduse proprietății, compromiterea unor informații extrem de sensibile, perturbarea sistemelor informatice sau a capacităților operaționale esențiale ale Comisiei;
18.
„vulnerabilitate” înseamnă un punct slab de orice natură despre care se poate presupune, în mod rezonabil, că va avea efecte negative asupra securității în cadrul Comisiei în cazul în care este expus uneia sau mai multor amenințări.
Articolul 2
Obiectul
(1) Prezenta decizie stabilește obiectivele, principiile de bază, organizarea și responsabilitățile în materie de securitate în cadrul Comisiei.
(2) Prezenta decizie se aplică tuturor departamentelor Comisiei și în toate incintele acesteia. Personalul Comisiei din delegațiile Uniunii se va supune normelor de securitate pentru Serviciul European de Acțiune Externă (6).
(3) În pofida oricăror indicații specifice cu privire la anumite categorii de personal, prezenta decizie se aplică membrilor Comisiei, personalului Comisiei care intră sub incidența Statutului funcționarilor și condițiilor de angajare a altor agenți ai Uniunii Europene, experților naționali detașați (END) pe lângă Comisie, întreprinderilor prestatoare de servicii și angajaților acestora, stagiarilor și oricăror persoane cărora le este permis accesul în clădirile Comisiei sau la alte active ale acesteia ori la informațiile manipulate de Comisie.
(4) Dispozițiile prezentei decizii se aplică fără a aduce atingere Deciziei 2002/47/CE, CECO, Euratom a Comisiei (7) și Deciziei 2004/563/CE, Euratom a Comisiei (8), deciziilor C(2006) 1623 (9) și C(2006) 3602 (10) ale Comisiei.
CAPITOLUL 2
PRINCIPII
Articolul 3
Principii de securitate în cadrul Comisiei
(1) Punerea în aplicare a prezentei decizii de către Comisie se desfășoară în conformitate cu tratatele și îndeosebi cu Carta drepturilor fundamentale și Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, cu instrumentele la care se face referire în considerentul 2, cu toate normele de drept intern aplicabile, precum și cu condițiile prevăzute în prezenta decizie. În cazul în care este necesar, se va emite o notificare de securitate în sensul articolului 21 alineatul (2) care să ofere orientări în acest sens.
(2) Securitatea în cadrul Comisiei se bazează pe principiile legalității, transparenței, proporționalității și responsabilității.
(3) Principiul legalității se referă la necesitatea de a menține strict în cadrul juridic punerea în aplicare a prezentei decizii și de a respecta cerințele legale.
(4) Toate măsurile de securitate sunt luate într-un climat de deschidere, cu excepția cazului în care se poate presupune, în mod rezonabil, că acest lucru va compromite efectul măsurii în cauză. Destinatarii unei măsuri de securitate sunt informați în prealabil cu privire la motivele și impactul măsurii, cu excepția cazului în care se poate presupune, în mod rezonabil, că efectul măsurii va fi afectat de transmiterea acestor informații. În acest caz, informațiile respective sunt transmise destinatarului măsurii de securitate după încetarea riscului care amenință efectul măsurii de securitate.
(5) Departamentele Comisiei se asigură că aspectele de securitate sunt luate în considerare de la începutul elaborării și punerii în aplicare a politicilor, deciziilor, programelor, proiectelor și activităților Comisiei pentru care acestea sunt responsabile. Pentru a proceda astfel, vor fi implicați, încă din primele stadii ale preparativelor, Direcția Generală Resurse Umane și Securitate, în ceea ce privește aspectele generale, și responsabilul principal cu securitatea informațiilor Comisiei, în ceea ce privește sistemele IT.
(6) Comisia urmărește, după caz, să coopereze cu autoritățile competente ale statului-gazdă, ale altor state membre și ale altor instituții, agenții sau organe ale UE, în cazul în care acest lucru este fezabil, ținând seama de măsurile luate sau planificate de autoritățile respective pentru a aborda riscurile de securitate în cauză.
Articolul 4
Obligația de conformitate
(1) Conformitatea cu dispozițiile prezentei decizii și normele sale de punere în aplicare, precum și cu măsurile și instrucțiunile de securitate furnizate de personalul autorizat este obligatorie.
(2) Nerespectarea normelor de securitate poate atrage răspunderea disciplinară, în conformitate cu tratatele, Statutul funcționarilor, sancțiunile contractuale și/sau acțiunile în justiție prevăzute de actele cu putere de lege și dispozițiile administrative naționale.
CAPITOLUL 3
ASIGURAREA SECURITĂȚII
Articolul 5
Personalul autorizat
(1) Numai personalului autorizat pe baza unui mandat nominativ, conferit de către directorul general al DG Resurse Umane și Securitate, având în vedere sarcinile care le revin, i se poate acorda competența de a adopta una sau mai multe dintre următoarele măsuri:
1.
portul armelor de mână;
2.
desfășurarea unor anchete de securitate, astfel cum se menționează la articolul 13;
3.
adoptarea unor măsuri de securitate, astfel cum se menționează la articolul 12, conform mandatului.
(2) Mandatele menționate la alineatul (1) se conferă pe o durată care nu depășește perioada în care persoana în cauză deține postul sau funcția pentru care i s-a acordat mandatul respectiv. Acestea se acordă în conformitate cu dispozițiile aplicabile prevăzute la articolul 3 alineatul (1).
(3) În ceea ce privește personalul autorizat, prezenta decizie constituie un regulament de serviciu în sensul articolului 21 din Statutul funcționarilor.
Articolul 6
Dispoziții generale privind măsurile de securitate
(1) Atunci când ia măsuri de securitate, Comisia se asigură, în special, în măsura în care acest lucru este posibil în mod rezonabil, că:
(a)
solicită sprijin sau asistență numai din partea statului implicat, cu condiția ca acesta să fie un stat membru al Uniunii Europene sau, în caz contrar, să fie parte la Convenția europeană a drepturilor omului sau să garanteze drepturi care să fie cel puțin echivalente cu drepturile garantate prin această convenție;
(b)
transferă informații cu privire la o persoană numai către acei destinatari, alții decât instituțiile și organele comunitare, care nu se supun legislației naționale adoptate în temeiul Directivei 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului (11), în conformitate cu articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 45/2001;
(c)
în cazul în care o persoană reprezintă o amenințare la adresa securității, orice măsură de securitate trebuie să fie îndreptată împotriva persoanei respective, căreia i se poate impune obligația de a suporta costurile aferente. Aceste măsuri de securitate pot fi îndreptate împotriva altor persoane numai în cazul în care este necesar să se țină sub control o amenințare imediată sau importantă la adresa securității și dacă sunt îndeplinite următoarele condiții:
(a)
nu este posibil să se ia măsurile preconizate împotriva persoanei care reprezintă o amenințare la adresa securității sau aceste măsuri riscă să nu fie eficace;
(b)
Comisia nu poate controla amenințarea la adresa securității prin propriile sale acțiuni sau nu pot face acest lucru în timp util;
(c)
măsura nu constituie un pericol disproporționat pentru alte persoane și drepturile lor.
(2) Direcția Securitate din cadrul Direcției Generale Resurse Umane și Securitate elaborează o prezentare generală a măsurilor de securitate care pot presupune emiterea unui ordin judecătoresc, în conformitate cu actele cu putere de lege și normele administrative ale statelor membre în care se află incinte ale Comisiei.
(3) Direcția de Securitate din cadrul Direcției Generale Resurse Umane și Securitate poate recurge la un contractant care să efectueze, sub conducerea și supravegherea Direcției de Securitate, sarcini legate de asigurarea securității.
Articolul 7
Măsuri de securitate cu privire la persoane
(1) Se asigură un nivel adecvat de protecție a persoanelor aflate în incintele Comisiei, ținându-se seama de cerințele de securitate și siguranță.
(2) În cazul existenței unor riscuri majore de securitate, Direcția Generală Resurse Umane și Securitate oferă protecție personală membrilor Comisiei sau altor agenți în situația în care o evaluare a riscului a evidențiat că o astfel de protecție este necesară pentru a asigura siguranța și securitatea acestora.
(3) În cazul unor riscuri majore de securitate, Comisia poate dispune evacuarea incintelor sale.
(4) Victimele accidentelor sau atacurilor care au avut loc în incintele Comisiei beneficiază de asistență.
(5) Pentru a preveni și a controla riscurile la adresa securității, membrii personalului autorizat pot efectua verificări ale antecedentelor persoanelor cărora li se aplică prezenta decizie, pentru a stabili dacă faptul că acestor persoane li se permite accesul în incintele sau la informațiile Comisiei prezintă o amenințare la adresa securității. În acest scop și în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 45/2001 și dispozițiile la care se face referire în articolul 3 alineatul (1), membrii personalului autorizat pot:
(a)
utiliza orice sursă de informare de care dispune Comisia, ținând seama de fiabilitatea sursei de informare;
(b)
avea acces la dosarul de personal sau la datele personale de care dispune Comisia cu privire la persoanele pe care le-a angajat sau pe care intenționează să le angajeze sau referitoare la membrii personalului contractanților, atunci când acest lucru se justifică în mod corespunzător.
Articolul 8
Măsuri de securitate cu privire la securitatea fizică și activele fixe
(1) Securitatea activelor trebuie să fie asigurată prin aplicarea unor măsuri adecvate de protecție fizică și tehnică și a procedurilor corespunzătoare, denumite în continuare „securitate fizică”, creându-se un sistem organizat pe mai multe niveluri.
(2) În temeiul prezentului articol se pot adopta măsuri în vederea protejării persoanelor sau a informațiilor la nivelul Comisiei, precum și pentru protejarea activelor.
(3) Obiectivele securității fizice sunt următoarele:
-
prevenirea actelor de violență îndreptate împotriva membrilor Comisiei sau a persoanelor care intră sub incidența prezentei decizii;
-
prevenirea spionajului și a interceptării informațiilor sensibile sau clasificate;
-
prevenirea furturilor, a actelor de vandalism, sabotaj și a altor acțiuni violente care vizează vătămarea sau distrugerea clădirilor și activelor Comisiei;
-
să permită efectuarea unor investigații și anchete cu privire la incidentele de securitate, inclusiv prin controale vizând fișierele de control al intrărilor și ieșirilor, monitorizarea prin intermediul televiziunii cu circuit închis (CCTV), înregistrările convorbirilor telefonice și ale unor date similare, astfel cum se menționează la articolul 22 alineatul (2) de mai jos și alte surse de informații.
(4) Securitatea fizică trebuie să includă:
-
o politică de acces care se aplică tuturor persoanelor sau vehiculelor care solicită accesul la incintele Comisiei, inclusiv la locurile de parcare;
-
un sistem de control al accesului care să cuprindă agenți de securitate, echipament și măsuri tehnice, sisteme de informații sau o combinație a tuturor acestor elemente.
(5) Pentru a asigura securitatea fizică, pot fi întreprinse următoarele acțiuni:
-
înregistrarea persoanelor, a vehiculelor, a bunurilor și a echipamentelor care intră sau ies din incintele Comisiei;
-
efectuarea de controale de identitate în incintele Comisiei;
-
efectuarea de controale ale vehiculelor, bunurilor și echipamentelor cu ajutorul unor mijloace vizuale sau tehnice;
-
împiedicarea accesului persoanelor, vehiculelor și bunurilor neautorizate în incintele Comisiei.
Articolul 9
Măsuri de securitate cu privire la informații
(1) Securitatea informațiilor se referă la toate informațiile gestionate de Comisie.
(2) Securitatea informațiilor, indiferent de forma acestora, trebuie să se caracterizeze printr-un echilibru între transparență, proporționalitate, responsabilitate și eficiență, pe de o parte, și necesitatea de a proteja informațiile împotriva accesului, a utilizării, a divulgării, a modificării sau a distrugerii neautorizate, pe de altă parte.
(3) Securitatea informațiilor are ca scop protejarea confidențialității, a integrității și a disponibilității acestora.
(4) Prin urmare, trebuie să se utilizeze proceduri de management al riscurilor pentru a clasifica activele informaționale și a se elabora măsuri, proceduri și standarde de securitate proporționale,, inclusiv măsuri de atenuare.
(5) Aceste principii generale care stau la baza securității informațiilor se aplică în special în ceea ce privește:
(a)
„informațiile clasificate ale Uniunii Europene” (denumite în continuare IUEC), și anume orice informații sau materiale desemnate ca atare printr-o clasificare în materie de securitate a UE a căror divulgare neautorizată ar putea cauza prejudicii de diferite grade intereselor Uniunii Europene sau ale unora sau mai multor state membre;
(b)
„informațiile sensibile neclasificate”, și anume informațiile sau materialele pe care Comisia trebuie să le protejeze ca urmare a obligațiilor legale stabilite prin tratate sau prin actele adoptate pentru punerea în aplicare a acestora și/sau din cauza caracterului lor sensibil. Informațiile sensibile neclasificate includ, fără a se limita la acestea, informații sau materiale care fac obiectul obligației de păstrare a secretului profesional, astfel cum se menționează la articolul 339 din TFUE, informații care fac obiectul intereselor protejate, în conformitate cu articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului (12), coroborat cu jurisprudența relevantă a Curții de Justiție a Uniunii Europene, sau date cu caracter personal care intră sub incidența Regulamentului (CE) nr. 45/2001.
(6) Informațiile sensibile neclasificate fac obiectul normelor privind operațiunile de manipulare și păstrare a acestora. Aceste informații pot fi transmise numai acelor persoane cărora li se aplică principiul „necesității de a cunoaște”. Atunci când se consideră că acest lucru este necesar pentru protecția efectivă a caracterului lor confidențial, aceste informații trebuie să fie identificate printr-un marcaj de securitate și prin instrucțiuni de manipulare corespunzătoare, aprobate de directorul general al DG Resurse Umane și Securitate. Atunci când sunt gestionate sau păstrate în sisteme informatice și de comunicații, aceste informații trebuie să fie protejate, de asemenea, în conformitate cu Decizia (2006) 3602 a Comisiei, cu normele de aplicare a acesteia și cu standardele corespunzătoare.
(7) Orice persoană responsabilă de compromiterea sau pierderea IUEC sau a unor informații sensibile neclasificate, care sunt identificate ca atare în normele privind manipularea și păstrarea acestora, este pasibilă de măsuri disciplinare, în conformitate cu Statutul funcționarilor. Aceste măsuri disciplinare nu aduc atingere niciunei alte proceduri contencioase sau penale puse în aplicare de către autoritățile naționale competente ale statelor membre în conformitate cu actele cu putere de lege și normele lor administrative și nici căilor de atac contractuale.
Articolul 10
Măsuri de securitate cu privire la sistemele informatice și de comunicații
(1) Toate sistemele informatice și de comunicații („SIC”) utilizate de Comisie sunt conforme cu politica de securitate privind sistemele de informații ale Comisiei, prevăzută în Decizia C (2006) 3602 a Comisiei, în normele de aplicare a acesteia și în standardele de securitate corespunzătoare.
(2) Serviciile Comisiei care dețin, gestionează sau utilizează SIC permit accesul instituțiilor, al agențiilor, al organelor Uniunii sau al altor organizații la aceste sisteme, numai cu condiția ca aceste instituții, agenții, organe ale Uniunii sau alte organizații să fie în măsură să ofere o asigurare rezonabilă că sistemele lor informatice sunt protejate la un nivel echivalent cu cel al politicii Comisiei privind securitatea sistemelor informatice, prevăzută în Decizia C (2006) 3602 a Comisiei, în normele de aplicare a acesteia și în standardele de securitate corespunzătoare. Comisia monitorizează respectarea acestor cerințe, și, în caz de neconformitate gravă sau neconformare persistentă, are dreptul să interzică accesul.
Articolul 11
Analiza criminalistică în materie de securitate cibernetică
Direcției Generale Resurse Umane și Securitate îi revine în special responsabilitatea efectuării de analize criminalistice tehnice în cooperare cu departamentele competente ale Comisiei, în sprijinul anchetelor de securitate prevăzute la articolul 13, referitoare la contrainformații, scurgerea de date, atacuri cibernetice și securitatea sistemelor informatice.
Articolul 12
Măsuri de securitate cu privire la persoane și obiecte
(1) Pentru a asigura securitatea în cadrul Comisiei și pentru a preveni și a controla riscurile, membrii personalului autorizat în temeiul articolului 5 pot lua, în conformitate cu principiile prevăzute la articolul 3, printre altele, una sau mai multe dintre următoarele măsuri de securitate:
(a)
securizarea spațiilor și a probelor, inclusiv prin intermediul fișierelor-jurnal de control al accesului și ieșirilor și al imaginilor CCTV în cazul unor incidente sau comportamente care pot duce la proceduri administrative, disciplinare, civile sau penale;
(b)
un număr limitat de măsuri vizând persoanele care prezintă o amenințare la adresa securității, inclusiv să ordone persoanelor să părăsească incintele Comisiei, să însoțească persoanele atunci când părăsesc incintele Comisiei, să interzică persoanelor accesul în incintele Comisiei pe o perioadă de timp stabilită în conformitate cu criteriile care urmează a fi definite în normele de punere în aplicare;
(c)
un număr limitat de măsuri referitoare la obiecte care prezintă o amenințare la adresa securității, inclusiv eliminarea, confiscarea și distrugerea obiectelor;
(d)
efectuarea de percheziții în incintele Comisiei, inclusiv în birourile situate în aceste incinte;
(e)
efectuarea de controale având ca obiect sistemele informatice și de comunicare și echipamentele, datele privind traficul telefonic și de telecomunicații, fișierele-jurnal, conturile de utilizator etc.;
(f)
alte măsuri de securitate specifice cu efect similar, în scopul de a preveni sau de a controla riscurile la adresa securității, în special în contextul drepturilor de care beneficiază Comisia în calitate de proprietar sau angajator, în conformitate cu legile naționale aplicabile.
(2) În situații excepționale, membrii personalului din Direcția Securitate din cadrul Direcției Generale Resurse Umane și Securitate, autorizați în conformitate cu articolul 5, pot lua orice măsuri urgente necesare, în strictă conformitate cu principiile stabilite la articolul 3. Cât mai curând posibil după luarea măsurilor respective, aceștia îl informează în acest sens pe directorul Direcției Securitate, care va solicita un mandat corespunzător din partea directorului general al Direcției Generale Resurse Umane și Securitate, confirmând măsurile adoptate și autorizând luarea oricăror altor acțiuni necesare, și cooperează, după caz, cu autoritățile naționale competente.
(3) Măsurile de securitate adoptate în temeiul prezentului articol trebuie consemnate în momentul adoptării sau, în cazul unui risc imediat sau al unei situații de criză, într-un termen rezonabil după adoptarea lor. În acest din urmă caz, documentația trebuie să includă, de asemenea, elementele care au stat la baza evaluării referitoare la existența unui risc imediat sau a unei situații de criză. Documentația poate fi concisă, dar ar trebui să fie întocmită într-un mod care să îi permită persoanei care face obiectul măsurii să își exercite dreptul la apărare și la protecția datelor cu caracter personal, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 45/2001, și care să permită efectuarea unui control cu privire la legalitatea măsurii. Nicio informație cu privire la măsurile de securitate specifice vizând un membru al personalului nu figurează în dosarul personal al persoanei în cauză.
(4) Atunci când ia măsuri de securitate în temeiul literei (b), Comisia se asigură, de asemenea, că persoana în cauză are posibilitatea de a contacta un avocat sau o persoană de încredere și că i se aduce la cunoștință faptul că are dreptul să se adreseze Autorității Europene pentru Protecția Datelor.
Articolul 13
Anchetele
(1) Fără a aduce atingere articolului 86 și anexei IX din Statutul funcționarilor sau oricăror acorduri speciale încheiate între Comisie și SEAE, precum acordul special privind obligația de diligență față de personalul Comisiei care își desfășoară activitatea în delegațiile Uniunii, încheiat la 28 mai 2014 între Direcția Generală Resurse Umane și Securitate a Comisiei Europene și Serviciul European de Acțiune Externă, pot fi efectuate anchete privind securitatea:
(a)
în cazul unor incidente care afectează securitatea la nivelul Comisiei, inclusiv în cazul unor presupuse infracțiuni;
(b)
în cazul unor eventuale scurgeri de informații, al utilizării necorespunzătoare sau al compromiterii informațiilor sensibile neclasificate, a informațiilor UE clasificate (IUEC) sau a datelor clasificate ale Euratom;
(c)
în contextul activităților de contrainformații și de contracarare a terorismului;
(d)
în cazul unor incidente cibernetice grave.
(2) Decizia de a desfășura o anchetă privind securitatea este luată de către directorul general al DG Resurse Umane și Securitate care este, de asemenea, destinatarul raportului de anchetă.
(3) Anchetele privind securitatea sunt efectuate numai de către membrii specializați ai personalului din cadrul Direcției Generale Resurse Umane și Securitate, autorizați în mod corespunzător în conformitate cu articolul 5.
(4) Personalul autorizat își exercită în mod independent atribuțiile cu privire la anchetele privind securitatea, astfel cum se specifică în mandat, și deține competențele enumerate la articolul 12.
(5) Membrii personalului autorizat care au competența de a desfășura anchete privind securitatea pot colecta informații din toate sursele disponibile referitoare la orice contravenții sau infracțiuni comise în incintele Comisiei sau în care sunt implicate persoanele menționate la articolul 2 alineatul (3), fie în calitate de victimă, fie ca autori ai unor astfel de infracțiuni.
(6) Direcția Generală Resurse Umane și Securitate informează autoritățile competente din statul membru gazdă sau din oricare alt stat membru în cauză, dacă este cazul și, în special, dacă anchetele au oferit indicii cu privire la faptul că s-ar fi comis o infracțiune. În acest context, Direcția Generală Resurse Umane și Securitate poate, în cazul în care este oportun sau necesar, să ofere sprijin autorităților din statul membru gazdă sau din oricare alt stat membru implicat.
(7) În cazul incidentelor cibernetice grave, Direcția Generală Informatică colaborează îndeaproape cu Direcția Generală Resurse Umane și Securitate pentru acordarea de sprijin privind toate aspectele tehnice. Direcția Generală Resurse Umane și Securitate decide, după consultarea Direcției Generale Informatică, să informeze, atunci când este oportun, autoritățile competente din țara gazdă sau din oricare alt stat membru implicat. Serviciile de coordonare a incidentelor din cadrul Centrului de răspuns la incidente de securitate cibernetică pentru instituțiile, organele și agențiile europene („CERT-UE”) sunt utilizate pentru acordarea de sprijin altor instituții și agenții ale UE care pot fi afectate.
(8) Anchetele privind securitatea sunt documentate.
Articolul 14
Delimitarea competențelor în ceea ce privește anchetele privind securitatea și alte tipuri de investigații
(1) În cazul în care Direcția de Securitate din cadrul Direcției Generale Resurse Umane și Securitate efectuează anchete privind securitatea, astfel cum se prevede la articolul 13, și dacă aceste anchete intră în sfera de competență a Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) sau a Oficiului de investigație și de disciplină al Comisiei (IDOC), aceasta ia imediat legătura cu organismele respective, cu scopul, în special, de a nu compromite acțiunile ulterioare ale OLAF sau ale IDOC. După caz, Direcția de Securitate din cadrul Direcției Generale Resurse Umane și Securitate invită OLAF sau IDOC să participe la anchetă.
(2) Efectuarea anchetelor privind securitatea menționate la articolul 13 nu aduce atingere competențelor OLAF și IDOC, astfel cum sunt prevăzute în normele care reglementează aceste organisme. Direcției de Securitate din cadrul Direcției Generale Resurse Umane și Securitate i se poate solicita acordarea de asistență tehnică în cadrul anchetelor inițiate de OLAF sau de IDOC.
(3) Direcției Securitate din cadrul Direcției Generale Resurse Umane și Securitate i se poate solicita acordarea de asistență agenților OLAF atunci când intră în incintele Comisiei, în conformitate cu articolul 3 alineatul (5) și cu articolul 4 alineatul (4) din Regulamentul 883/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (13), pentru a le facilita sarcinile. Direcția Securitate aduce aceste cereri de asistență la cunoștința Secretarului General și a directorului general al Direcției Generale Resurse Umane și Securitate sau, în cazul în care aceste anchete se desfășoară în spațiile Comisiei ocupate de membrii săi sau de către Secretarul General, a președintelui Comisiei Europene și a comisarului responsabil pentru resurse umane.
(4) Fără a aduce atingere articolului 22 litera (a) din Statutul funcționarilor, dacă un caz este susceptibil de a intra atât în competența Direcției Securitate din cadrul Direcției Generale Resurse Umane și Securitate, cât și în competența IDOC, în momentul în care aduce acest lucru la cunoștința directorului general al DG Resurse Umane, în conformitate cu articolul 13, Direcția Securitate examinează, în stadiul cel mai timpuriu posibil, dacă există motive care justifică sesizarea IDOC cu privire la această problemă. Se consideră că acest stadiu a fost atins atunci când o amenințare imediată la adresa securității a luat sfârșit. Directorul general al DG Resurse Umane și Securitate ia o decizie cu privire la această chestiune.
(5) În situația în care un caz un caz este susceptibil de a intra atât în competența Direcției Securitate din cadrul Direcției Generale Resurse Umane și Securitate, cât și în competența OLAF, Direcția Securitate aduce imediat acest lucru la cunoștința directorului general al DG Resurse Umane și Securitate și îl informează, în acest sens, în stadiul cel mai timpuriu posibil, pe directorul general al OLAF. Se consideră că acest stadiu a fost atins atunci când o amenințare imediată la adresa securității a luat sfârșit.
Articolul 15
Inspecții de securitate
(1) Direcția Generală Resurse Umane și Securitate efectuează inspecții de securitate pentru a verifica respectarea de către serviciile Comisiei și de către cetățeni a prezentei decizii și a normelor de aplicare a acesteia și pentru a formula recomandări atunci când consideră că acest lucru este necesar.
(2) Atunci când este cazul, Direcția Generală Resurse Umane și Securitate efectuează inspecții de securitate și vizite de monitorizare sau de evaluare a securității, pentru a verifica dacă securitatea personalului Comisiei, a bunurilor și a informațiilor care intră în sfera de responsabilitate a instituțiilor, a agențiilor sau a altor organisme ale Uniunii, a statelor membre, a țărilor terțe sau a organizațiilor internaționale sunt protejate în mod corespunzător, în conformitate cu norme, reglementări și standarde de securitate care sunt cel puțin echivalente cu cele ale Comisiei. Atunci când este oportun și în spiritul bunei cooperări între administrații, aceste inspecții de securitate includ, de asemenea, inspecțiile efectuate în contextul schimbului de informații clasificate cu alte instituții, organe și agenții ale Uniunii, cu statele membre, cu state terțe sau cu organizații internaționale.
(3) Prezentul articol se aplică, mutatis mutandis, personalului Comisiei din delegațiile Uniunii, fără a aduce atingere acordurilor speciale încheiate între Comisie și SEAE, precum acordul special privind obligația de diligență față de personalul Comisiei care își desfășoară activitatea în delegațiile Uniunii, încheiat la 28 mai 2014 între Direcția Generală Resurse Umane și Securitate a Comisiei Europene și Serviciul European de Acțiune Externă.
Articolul 16
Niveluri de alertă și gestionarea situațiilor de criză
(1) Direcția Generală Resurse Umane și Securitate este responsabilă atât pentru punerea în aplicare a unor măsuri adecvate pentru nivelurile de alertă, pentru a anticipa sau a răspunde amenințărilor și incidentelor care afectează securitatea în spațiile Comisiei, cât și pentru măsurile necesare pentru gestionarea situațiilor de criză.
(2) Măsurile corespunzătoare nivelurilor de alertă menționate la alineatul (1) sunt proporționale cu nivelul de amenințare la adresa securității. Nivelurile de alertă trebuie să fie definite în strânsă colaborare cu serviciile competente ale celorlalte instituții, agenții și organe ale Uniunii și ale statului membru sau statelor membre în care sunt situate sediile Comisiei.
(3) Direcția Generală Resurse Umane și Securitate este punctul de contact pentru nivelurile de alertă și gestionarea situațiilor de criză.
CAPITOLUL 4
ORGANIZARE
Articolul 17
Responsabilitățile generale ale serviciilor Comisiei
(1) Responsabilitățile Comisiei menționate în prezenta decizie sunt exercitate de Direcția Generală Resurse Umane și Securitate, sub autoritatea și responsabilitatea membrului Comisiei responsabil de securitate.
(2) Acordurile specifice în ceea ce privește securitatea cibernetică sunt definite în Decizia (2006) 3602.
(3) Responsabilitățile privind punerea în aplicare a prezentei decizii și normele de punere în aplicare a acesteia, precum și asigurarea respectării zilnice a acestora pot fi delegate altor departamente ale Comisiei, ori de câte ori asigurarea descentralizată a serviciilor de securitate oferă câștiguri importante în materie de eficiență, resurse sau timp, de exemplu datorită localizării geografice a serviciilor în cauză.
(4) În cazul în care se aplică alineatul (3), Direcția Generală Resurse Umane și Securitate și, după caz, directorul general al DG Informatică încheie acorduri cu anumite departamente din cadrul Comisiei, care stabilesc roluri și responsabilități clare privind punerea în aplicare și monitorizarea politicilor de securitate.
Articolul 18
Direcția Generală Resurse Umane și Securitate
(1) Direcției Generale Resurse Umane și Securitate îi revin, în special, următoarele responsabilități:
1.
elaborarea politicii de securitate a Comisiei, a normelor de punere în aplicare și a notificărilor de securitate;
2.
colectarea de informații în vederea evaluării amenințărilor și a riscurilor la adresa securității și cu privire la toate problemele care pot afecta securitatea în spațiile Comisiei;
3.
furnizarea de supraveghere electronică și protecție în toate spațiile de lucru ale Comisiei, ținând seama în mod corespunzător de evaluările amenințărilor și dovezile privind desfășurarea unor activități neautorizate care deservesc interesele Comisiei;
4.
punerea la dispoziția serviciilor și a personalului Comisiei a unui serviciu de urgență permanent (24 de ore/7 zile) pentru toate aspectele legate de siguranță și securitate;
5.
punerea în aplicare a măsurilor de securitate menite să reducă riscurile la adresa securității și dezvoltarea și menținerea unui sistem informatic și de comunicații adecvat pentru a acoperi necesitățile operaționale ale acesteia, în special în domeniile controlului accesului fizic, al administrării autorizațiilor de securitate și al manipulării informațiilor sensibile și clasificate ale UE;
6.
acțiuni de conștientizare, organizarea de exerciții și antrenamente și oferirea de cursuri de pregătire și de servicii de consiliere cu privire la toate aspectele legate de securitate în spațiile Comisiei, în vederea promovării unei culturi a securității și a creării unei echipe de membri ai personalului pregătiți în mod corespunzător în materie de securitate.
(2) Direcția Generală Resurse Umane și Securitate asigură, fără a aduce atingere competențelor și responsabilităților altor servicii ale Comisiei, legătura cu următoarele servicii externe:
1.
serviciile de securitate ale celorlalte instituții, agenții și organe ale Uniunii, cu privire la chestiuni legate de securitatea persoanelor, a bunurilor și a informațiilor în spațiile Comisiei;
2.
serviciile de securitate, de informații și de evaluare a amenințărilor, inclusiv cu autoritățile naționale de securitate, din state membre, țări terțe și din cadrul unor organizații sau instituții internaționale, cu privire la chestiuni care afectează securitatea persoanelor, a activelor și a informațiilor în spațiile Comisiei;
3.
poliția și alte servicii de urgență, cu privire la toate chestiunile obișnuite și urgente care afectează securitatea Comisiei;
4.
autoritățile responsabile cu securitatea din cadrul altor instituții, agenții și organe ale Uniunii, din state membre și țări terțe, în domeniul combaterii atacurilor cibernetice cu un impact potențial asupra securității Comisiei;
5.
în ceea ce privește primirea, evaluarea și difuzarea de informații referitoare la amenințările reprezentate de terorism și de activitățile de spionaj care afectează securitatea Comisiei;
6.
în ceea ce privește aspectele referitoare la informații clasificate, astfel cum se specifică în continuare în Decizia (UE, Euratom) 2015/444 a Comisiei (14).
(3) Direcția Generală Resurse Umane și Securitate este responsabilă pentru securitatea transmiterii informațiilor efectuate în temeiul prezentului articol, inclusiv pentru transmiterea de date cu caracter personal.
Articolul 19
Grupul de experți pe probleme de securitate din cadrul Comisiei (ComSEG)
Se înființează Grupul de experți pe probleme de securitate din cadrul Comisiei, având drept mandat consilierea Comisiei, după caz, cu privire la chestiuni legate de politica de securitate internă și, în special, cu privire la protejarea informațiilor clasificate ale UE.
Articolul 20
Ofițeri locali de securitate (LSO)
(1) Fiecare departament sau cabinet al Comisiei numește un ofițer local de securitate (LSO), care acționează ca principal punct de contact între serviciul său și Direcția Generală Resurse Umane și Securitate cu privire la toate aspectele legate de securitate în spațiile Comisiei. Dacă este necesar, pot fi numiți unul sau mai mulți adjuncți ai LSO. Funcția de LSO est îndeplinită de un funcționar sau un agent temporar.
(2) În calitate de principal punct de contact privind securitatea în departamentul sau cabinetul Comisiei pe care îl reprezintă, LSO raportează periodic Direcției Generale Resurse Umane și Securitate și superiorilor săi ierarhici cu privire la problemele de securitate cu care se confruntă departamentul Comisiei din care face parte și aduce imediat la cunoștința acestora orice incidente legate de securitate, inclusiv pe cele care ar putea compromite informațiile IUEC sau informațiile sensibile neclasificate.
(3) În ceea ce privește aspectele legate de securitatea sistemelor informatice și de comunicații, LSO ține legătura cu ofițerii locali de securitate informatică (LISO) din cadrul departamentului Comisiei pe care îl reprezintă, ale cărui rol și responsabilități sunt prevăzute în Decizia C (2006) 3602 a Comisiei.
(4) Acesta contribuie la activitățile de formare și conștientizare în domeniul securității care răspund nevoilor specifice ale personalului, ale contractanților și ale altor persoane care acționează sub autoritatea departamentului Comisiei din care acesta face parte.
(5) La cererea Direcției Generale Resurse Umane și Securitate, în cazul apariției unor riscuri majore care amenință securitatea sau în situații de urgență, ofițerului local de securitate LSO i se pot atribui sarcini specifice. Directorul general sau directorul de resurse umane din cadrul Direcției Generale din care face parte LSO este informat cu privire la aceste sarcini specifice de către Direcția Generală Resurse Umane și Securitate.
(6) Responsabilitățile LSO nu aduc atingere rolului și responsabilităților atribuite ofițerilor locali de securitate informatică (LISO), responsabililor cu sănătatea și securitatea, ofițerilor de control ai registraturii (RCO) sau oricărei alte funcții care implică responsabilități în materie de securitate sau siguranță. LSO ține legătura cu persoanele menționate pentru a asigura o abordare coerentă și consecventă a politicii de securitate și un flux eficient de informații cu privire la aspectele legate de securitate în spațiile Comisiei.
(7) Atunci când LSO transmite informații superiorilor săi imediați, acesta are acces direct la directorul său general sau la șeful său de serviciu. LSO deține un certificat de securitate care să îi permite accesul la informațiile UE clasificate, cel puțin până la nivelul SECRET UE/EU SECRET.
(8) În vederea promovării schimbului de informații și a celor mai bune practici, Direcția Generală Resurse Umane și Securitate organizează, cel puțin de două ori pe an, o conferință a LSO. Participarea LSO la aceste conferințe este obligatorie.
CAPITOLUL 5
PUNEREA ÎN APLICARE
Articolul 21
Norme de punere în aplicare și notificări în materie de securitate
(1) Dacă este necesar, adoptarea normelor de punere în aplicare a prezentei decizii face obiectul unei decizii separate a Comisiei prin care este abilitat, în deplină conformitate cu regulamentul intern de procedură, membrul Comisiei însărcinat cu probleme de securitate.
(2) După abilitarea sa, în urma deciziei susmenționate a Comisiei, membrul Comisiei însărcinat cu probleme de securitate poate elabora notificări în materie de securitate care să stabilească orientări în materie de securitate și cele mai bune practici din domeniul de aplicare al prezentei decizii și al normelor de punere în aplicare a acesteia.
(3) Comisia poate delega directorului general al Direcției Generale Resurse Umane și Securitate, pe baza unei decizii de delegare separate, în deplină conformitate cu regulamentul intern de procedură, sarcinile menționate la primul și al doilea alineat din prezentul articol.
CAPITOLUL 6
DISPOZIȚII DIVERSE ȘI DISPOZIȚII FINALE
Articolul 22
Prelucrarea datelor cu caracter personal
(1) Comisia prelucrează datele cu caracter personal necesare pentru punerea în aplicare a prezentei decizii în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 45/2001.
(2) În pofida măsurilor deja în vigoare la data adoptării prezentei decizii, notificate Autorității Europene pentru Protecția Datelor (15), orice măsură adoptată în temeiul prezentei decizii care implică prelucrarea de date cu caracter personal, de exemplu date referitoare la fișierele privind intrările și ieșirile, înregistrări TVCI, înregistrări ale unor convorbiri telefonice cu serviciile de permanență sau centrele de expediere și date similare, care sunt necesare din motive de securitate sau pentru a interveni în situații de criză, trebuie să facă obiectul unor norme de punere în aplicare în conformitate cu articolul 21, care să stabilească garanții corespunzătoare pentru persoanele vizate.
(3) Directorul general al Direcției Generale Resurse Umane și Securitate este responsabil pentru securitatea oricărei operațiuni de prelucrare a datelor cu caracter personal efectuate în cadrul prezentei decizii.
(4) Normele și procedurile de punere în aplicare menționate se adoptă după consultarea responsabilului cu protecția datelor și a Autorității Europene pentru Protecția Datelor, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 45/2001.
Articolul 23
Transparență
Prezenta decizie și normele de punere în aplicare a acesteia sunt aduse la cunoștința personalului Comisiei și a tuturor persoanelor cărora li se aplică aceste dispoziții.
Articolul 24
Abrogarea deciziilor anterioare
Decizia (94) 2129 se abrogă.
Articolul 25
Intrarea în vigoare
Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Adoptată la Bruxelles, 13 martie 2015.