NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1077/2012
ze dne 16. listopadu 2012
o společné bezpečnostní metodě pro dozor vykonávaný vnitrostátními bezpečnostními orgány po vydání osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (1), a zejména na článek 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Jedním z cílů směrnice 2004/49/ES je zlepšení přístupu služeb železniční dopravy na trh definováním společných zásad pro zajišťování a regulaci bezpečnosti železnic a pro dozor nad bezpečností železnic. Směrnice 2004/49/ES rovněž stanoví rovné zacházení se všemi železničními podniky uplatňováním stejných požadavků na vydávání osvědčení o bezpečnosti v celé Evropské unii.
(2)
Dne 5. října 2009 vydala Komise pověření pro Evropskou železniční agenturu (dále jen „agentura“) v souladu se směrnicí 2004/49/ES, aby vypracovala návrh společné bezpečnostní metody pro dohled vykonávaný vnitrostátními bezpečnostními orgány po vydání osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti železničním podnikům a provozovatelům infrastruktury. Agentura Komisi v souladu s jejím pověřením předložila své doporučení týkající se společné bezpečnostní metody, jež je podloženo zprávou o posouzení dopadů. Toto nařízení vychází z uvedeného doporučení.
(3)
Nařízení Komise (EU) 1158/2010 ze dne 9. prosince 2010 o společné bezpečnostní metodě pro posuzování shody s požadavky pro získání osvědčení o bezpečnosti železnic (2) stanoví metodu posuzování shody s požadavky na získání osvědčení o bezpečnosti, která se mají vydávat v souladu s čl. 10 odst. 2 písm. a) a čl. 10 odst. 2 písm. b) směrnice 2004/49/ES. Uvedené nařízení definuje kritéria, podle kterých musí vnitrostátní bezpečnostní orgány toto posouzení provést, popisuje postupy a stanoví zásady, které musí vnitrostátní bezpečnostní orgány po vydání osvědčení o bezpečnosti během dozoru dodržovat, jak je vymezeno v uvedeném nařízení.
(4)
Nařízení Komise (EU) č. 1169/2010 ze dne 10. prosince 2010 o společné bezpečnostní metodě pro posuzování shody s požadavky pro získání schválení z hlediska bezpečnosti železnic (3) zahrnuje všechny harmonizované požadavky a metody posuzování, prostřednictvím kterých mohou vnitrostátní bezpečnostní orgány vydat provozovateli infrastruktury schválení z hlediska bezpečnosti podle článku 11 směrnice 2004/49/ES vztahující se na přiměřenost systému zajišťování bezpečnosti obecně a na jakékoli schválení, které se týká sítě. Uvedené nařízení rovněž definuje kritéria, podle kterých musí vnitrostátní bezpečnostní orgány posouzení provést, popisuje postupy a stanoví zásady, které musí vnitrostátní bezpečnostní orgány po vydání schválení z hlediska bezpečnosti během dozoru používat, jak je vymezeno v uvedeném nařízení.
(5)
Podle čl. 16 odst. 2 písm. e) a čl. 17 odst. 2 směrnice 2004/49/ES musí vnitrostátní bezpečnostní orgán po vydání osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti přijmout opatření na kontrolu dosahování výsledků uvedených v žádosti o osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti během provozu a průběžného plnění všech potřebných požadavků.
(6)
Aby vnitrostátní bezpečnostní orgán mohl plnit své úkoly podle čl. 16 odst. 2 písm. f) směrnice 2004/49/ES, musí na základě svých činností v rámci dozoru posuzovat i účinnost bezpečnostního regulačního rámce. „Dozorem“ se rozumí opatření zavedená vnitrostátním bezpečnostním orgánem za účelem kontroly výkonu v oblasti bezpečnosti poté, co udělil osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti.
(7)
Při dozoru musí vnitrostátní bezpečnostní orgány uplatňovat základní zásady dozoru prováděného vnitrostátním bezpečnostním orgánem, tj. zásadu proporcionality, jednotného přístupu, zaměření, transparentnosti, odpovědnosti a spolupráce uvedené v nařízení (EU) č. 1158/2010 a nařízení (EU) č. 1169/2010. Tyto zásady však rovněž vyžadují rámec a postup pro jejich praktické uplatňování v každodenní činnosti vnitrostátních bezpečnostních orgánů. Toto nařízení by vnitrostátním bezpečnostním orgánům poskytlo potřebný rámec a postup a zároveň posílilo vzájemnou důvěru v přístupech k činnostem v rámci dozoru a zlepšilo rozhodování v jejich průběhu.
(8)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 27 odst. 1 směrnice 2004/49/ES,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tímto nařízením se stanoví společná bezpečnostní metoda dozoru nad výkonem v oblasti bezpečnosti po vydání osvědčení o bezpečnosti železničním podnikům, jak je uvedeno v příloze IV nařízení (EU) č. 1158/2010, nebo schválení z hlediska bezpečnosti provozovatelům infrastruktury, jak je uvedeno v příloze III nařízení (EU) č. 1169/2010.
2. Vnitrostátní bezpečnostní orgány uplatňují společnou bezpečnostní metodu pro dohled nad plněním právní povinnosti železničního podniku nebo provozovatele infrastruktury používat systém zajišťování bezpečnosti ke kontrole všech rizik souvisejících s jejich činnostmi včetně údržby a dodávek materiálu a využívání dodavatelů a podle potřeby ke kontrole provádění nařízení Komise (EU) č. 1078/2012 ze dne 16. listopadu 2012 o společné bezpečnostní metodě sledování, kterou mají používat železniční podniky, provozovatelé infrastruktury po získání osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti a subjekty odpovědné za údržbu (4).
3. Vnitrostátní bezpečnostní orgány uplatňují toto nařízení za účelem provádění dozorových činností podle čl. 16 odst. 2 písm. f) směrnice 2004/49/ES a vydávání doporučení členským státům o účinnosti bezpečnostního regulačního rámce.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení je termín „dozor“ vymezen článkem 2 nařízení (EU) č. 1158/2010 a článkem 2 nařízení (EU) č. 1169/2010.
Článek 3
Strategie a plán(y) dozoru
1. Vnitrostátní bezpečnostní orgán vypracuje a provede strategii a plán(y) dozoru a uvede, jak zaměří své činnosti a stanoví své priority v oblasti dozoru, jak je uvedeno v příloze.
2. Vnitrostátní bezpečnostní orgán shromažďuje a analyzuje informace z různých zdrojů. Shromážděné informace a výsledky dozoru použije pro účely uvedené v článku 1.
3. Vnitrostátní bezpečnostní orgán pravidelně přezkoumává strategii a plán nebo plány na základě získaných zkušeností a využívá při tom shromážděné informace a výsledky dozoru.
Článek 4
Techniky pro výkon dozoru
1. Vnitrostátní bezpečnostní orgán přijme techniky pro dozorové činnosti. Mezi tyto techniky obvykle patří rozhovory s lidmi na různých organizačních stupních, kontrola dokumentů a záznamů týkajících se systému zajišťování bezpečnosti a přezkum výsledků systému řízení týkajících se bezpečnosti, které byly zjištěny při inspekcích nebo souvisejících činnostech.
2. Vnitrostátní bezpečnostní orgán zajistí, aby jeho dozorové činnosti zahrnovaly kontrolu
a)
účinnosti systému zajišťování bezpečnosti;
b)
účinnosti jednotlivých nebo dílčích prvků systému zajišťování bezpečnosti včetně provozních činností.
Článek 5
Spojitost mezi posuzováním a dozorem
1. Vnitrostátní bezpečnostní orgán používá informace shromážděné v průběhu posuzování systému zajišťování bezpečnosti železničního podniku nebo provozovatele infrastruktury pro účely dozoru nad uplatňováním jejich systému zajišťování bezpečnosti i po vydání osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti.
2. Vnitrostátní bezpečnostní orgán rovněž využívá informace shromážděné během své dozorové činnosti pro opětovné posouzení systému zajišťování bezpečnosti železničního podniku nebo provozovatele infrastruktury před obnovením osvědčení o bezpečnosti nebo schválení z hlediska bezpečnosti.
Článek 6
Způsobilost osob vykonávajících dozorové činnosti
Vnitrostátní bezpečnostní orgán zavede systém zajišťující, aby dozorové činnosti vykonávaly způsobilé osoby.
Článek 7
Kritéria pro rozhodování
1. Vnitrostátní bezpečnostní orgán vypracuje a zveřejní kritéria pro rozhodování o tom, jak sleduje, podporuje a případně vynucuje soulad s bezpečnostním regulačním rámcem. Tato kritéria zahrnují rovněž otázky týkající se nedodržování právních předpisů související s uplatňováním systému zajišťování bezpečnosti železničním podnikem nebo provozovatelem infrastruktury a s bezpečnostním regulačním rámcem.
2. Vnitrostátní bezpečnostní orgán přijímá a zveřejňuje postup, na jehož základě mohou železniční podniky a provozovatelé infrastruktury podat stížnost na rozhodnutí přijatá v průběhu dozorových činností, aniž je dotčen požadavek na soudní přezkum takových rozhodnutí.
Článek 8
Koordinace a spolupráce
1. Vnitrostátní bezpečnostní orgány provádějící dozor nad železničním podnikem, který svou činnost vykonává ve více než jednom členském státě, koordinují svůj přístup k dozoru, aby zajistily efektivnost systému zajišťování bezpečnosti železničního podniku a aby se tento systém vztahoval na všechny příslušné činnosti. Koordinační činnosti zahrnují dohodu o tom, které informace si musí vnitrostátní bezpečnostní orgány vyměňovat, aby se zajistil společný přístup k dozoru příslušného železničního podniku. Zahrnují rovněž výměnu informací o strategii a plánu nebo plánech příslušných vnitrostátních bezpečnostních orgánů v oblasti dozoru včetně všech relevantních výsledků, aby se umožnil společný přístup k řešení otázky nedodržování právních předpisů.
2. Vnitrostátní bezpečnostní orgány uzavřou s vnitrostátními vyšetřovacími orgány, orgány vydávajícími osvědčení pro subjekty odpovědné za údržbu a jinými příslušnými orgány dohody o spolupráci s cílem vyměňovat si informace a koordinovat své reakce v případě jakéhokoliv nedodržování bezpečnostního regulačního rámce.
Článek 9
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 7. června 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. listopadu 2012.
REGULAMENTUL (UE) NR. 1077/2012 AL COMISIEI
din 16 noiembrie 2012
privind o metodă de siguranță comună pentru supravegherea exercitată de autoritățile naționale de siguranță după eliberarea unui certificat de siguranță sau a unei autorizații de siguranță
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2004/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind siguranța căilor ferate comunitare și de modificare a Directivei 95/18/CE a Consiliului privind acordarea de licențe întreprinderilor feroviare și a Directivei 2001/14/CE privind repartizarea capacităților de infrastructură feroviară și perceperea de tarife pentru utilizarea infrastructurii feroviare și certificarea siguranței (1), în special articolul 6,
întrucât:
(1)
Unul dintre obiectivele Directivei 2004/49/CE este îmbunătățirea accesului la piață pentru serviciile de transport feroviar prin definirea unor principii comune pentru gestionarea, reglementarea și controlul siguranței feroviare. Directiva 2004/49/CE prevede, de asemenea, tratamentul egal pentru toate întreprinderile feroviare, prin aplicarea acelorași cerințe în întreaga Uniune Europeană în ceea ce privește certificarea în materie de siguranță.
(2)
La 5 octombrie 2009, Comisia a încredințat Agenției Europene a Căilor Ferate (denumită în continuare „agenția”), în conformitate cu Directiva 2004/49/CE, un mandat pentru elaborarea unui proiect de metodă de siguranță comună (MSC) pentru supravegherea exercitată de autoritățile naționale de siguranță după eliberarea unui certificat de siguranță sau a unei autorizații de siguranță întreprinderilor feroviare și administratorilor de infrastructură. Agenția a prezentat Comisiei recomandarea sa privind MSC, susținută de un raport de evaluare a impactului, în conformitate cu mandatul Comisiei. Prezentul regulament se bazează pe recomandarea agenției.
(3)
Regulamentul (UE) nr. 1158/2010 al Comisiei din 9 decembrie 2010 privind o metodă de siguranță comună pentru evaluarea conformității cu cerințele pentru obținerea certificatelor de siguranță feroviară (2) prevede o metodă pentru evaluarea conformității cu cerințele aplicabile pentru obținerea certificatelor de siguranță care urmează să fie eliberate în conformitate cu articolul 10 alineatul (2) literele (a) și (b) din Directiva 2004/49/CE. Regulamentul respectiv definește criteriile pe care autoritățile naționale de siguranță trebuie să le utilizeze pentru evaluare, procedurile pe care trebuie să le urmeze și principiile pe care trebuie să le respecte atunci când exercită supravegherea, în sensul regulamentului respectiv, după ce au eliberat un certificat de siguranță.
(4)
Regulamentul (UE) nr. 1169/2010 al Comisiei din 10 decembrie 2010 privind o metodă de siguranță comună pentru evaluarea conformității cu cerințele pentru obținerea autorizației de siguranță feroviară (3) include toate cerințele și metodele de evaluare armonizate pentru a permite autorităților naționale de siguranță să elibereze administratorilor de infrastructură, în conformitate cu articolul 11 din Directiva 2004/49/CE, o autorizație de siguranță care să confirme caracterul adecvat al sistemului lor de gestionare a siguranței în general, precum și orice autorizație specifică rețelei. Regulamentul respectiv definește, de asemenea, criteriile pe care autoritățile naționale de siguranță trebuie să le utilizeze pentru evaluare, procedurile pe care trebuie să le urmeze și principiile pe care trebuie să le respecte atunci când exercită supravegherea, în sensul regulamentului respectiv, după ce au eliberat o autorizație de siguranță.
(5)
După ce a eliberat un certificat de siguranță sau o autorizație de siguranță, autoritatea națională de siguranță trebuie să pună în practică dispoziții pentru a verifica dacă rezultatele descrise în cererea pentru un certificat de siguranță sau pentru o autorizație de siguranță sunt obținute în timpul exploatării și dacă toate cerințele necesare sunt respectate în permanență, în conformitate cu articolul 16 alineatul (2) litera (e) și cu articolul 17 alineatul (2) din Directiva 2004/49/CE.
(6)
Pentru a fi în măsură să își îndeplinească sarcinile în conformitate cu articolul 16 alineatul (2) litera (f) din Directiva 2004/49/CE, autoritatea națională de siguranță trebuie, de asemenea, să evalueze, pe baza activităților sale de supraveghere, eficacitatea cadrului de reglementare în domeniul siguranței. „Supraveghere” înseamnă modalitățile instituite de autoritatea națională de siguranță pentru a ține sub observație performanțele în domeniul siguranței după ce a acordat un certificat de siguranță sau o autorizație de siguranță.
(7)
Atunci când efectuează supravegherea, autoritatea națională de siguranță trebuie să aplice principiile fundamentale ale activității de supraveghere a autorității naționale de siguranță - proporționalitatea, coerența, obiectivele bine orientate, transparența, responsabilitatea și cooperarea - enunțate în Regulamentul (UE) nr. 1158/2010 și în Regulamentul (UE) nr. 1169/2010. Totuși, aceste principii necesită, de asemenea, un cadru și o procedură pentru a putea fi aplicate în activitățile zilnice ale autorităților naționale de siguranță. Regulamentul actual le va furniza autorităților naționale de siguranță cadrul și procedura necesară, îmbunătățind în același timp încrederea reciprocă în abordarea lor și în procesul decizional pe care îl aplică pentru activitățile lor de supraveghere.
(8)
Măsurile prevăzute în prezentul regulament sunt conforme cu avizul comitetului instituit în temeiul articolului 27 alineatul (1) din Directiva 2004/49/CE,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Obiect și domeniu de aplicare
(1) Prezentul regulament stabilește o metodă de siguranță comună (MSC) pentru supravegherea performanțelor în domeniul siguranței după eliberarea unui certificat de siguranță întreprinderilor feroviare sau a unei autorizații de siguranță administratorilor de infrastructură, astfel cum se menționează în anexa IV la Regulamentul (UE) nr. 1158/2010 și, respectiv, în anexa III la Regulamentul (UE) nr. 1169/2010.
(2) Autoritățile naționale de siguranță aplică metoda de siguranță comună pentru a supraveghea respectarea obligației legale impuse întreprinderilor feroviare sau administratorilor de infrastructură de a utiliza un sistem de gestionare a siguranței pentru a garanta controlul tuturor riscurilor asociate activităților lor, inclusiv activităților de întreținere, furnizării de materiale și recurgerii la contractanți și, după caz, pentru a verifica aplicarea Regulamentului (UE) nr. 1078/2012 al Comisiei din 16 noiembrie 2012 privind o metodă de siguranță comună pentru monitorizarea pe care trebuie să o aplice întreprinderile feroviare și administratorii de infrastructură după primirea unui certificat de siguranță sau a unei autorizații de siguranță, precum și entitățile responsabile cu întreținerea (4).
(3) Autoritățile naționale de siguranță utilizează prezentul regulament pentru a își exercita activitățile de supraveghere în conformitate cu articolul 16 alineatul (2) litera (f) din Directiva 2004/49/CE și pentru a informa statele membre cu privire la eficacitatea cadrului de reglementare în domeniul siguranței.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentului regulament, „supraveghere” are înțelesul prevăzut la articolul 2 din Regulamentul (UE) nr. 1158/2010 și la articolul 2 din Regulamentul (UE) nr. 1169/2010.
Articolul 3
Strategie și plan(uri) de supraveghere
(1) Autoritatea națională de siguranță elaborează și pune în aplicare o strategie și unul sau mai multe planuri de supraveghere în care indică modul în care își orientează activitățile și își stabilește prioritățile în scopul supravegherii, astfel cum se prevede în anexă.
(2) Autoritatea națională de siguranță colectează și analizează informații provenite din surse diverse. Ea utilizează informațiile colectate și rezultatele supravegherii în scopurile stabilite la articolul 1.
(3) Autoritatea națională de siguranță evaluează periodic strategia și planul (planurile) în lumina experienței acumulate, folosind informațiile colectate și rezultatele supravegherii.
Articolul 4
Tehnici utilizate pentru exercitarea supravegherii
(1) Autoritatea națională de siguranță adoptă tehnici pentru exercitarea activităților de supraveghere. Aceste tehnici includ, de obicei, interviuri cu persoane aflate la diferite niveluri în cadrul unei organizații, analiza documentelor și a dosarelor referitoare la sistemul de gestionare a siguranței și examinarea rezultatelor în materie de siguranță obținute de sistemul de gestionare și constatate în cadrul inspecțiilor sau al activităților conexe.
(2) Autoritatea națională de siguranță se asigură că activitățile sale de supraveghere includ verificarea:
(a)
eficacității sistemului de gestionare a siguranței;
(b)
eficacității elementelor individuale sau parțiale ale sistemului de gestionare a siguranței, inclusiv a activităților operaționale.
Articolul 5
Legături între evaluare și supraveghere
(1) Autoritatea națională de siguranță utilizează informațiile colectate pe durata evaluării sistemului de gestionare a siguranței aplicat de o întreprindere feroviară sau de un administrator de infrastructură pentru a supraveghea dacă aceștia aplică în continuare sistemul lor de gestionare a siguranței după eliberarea certificatului de siguranță sau a autorizației de siguranță.
(2) Autoritatea națională de siguranță utilizează, de asemenea, informațiile colectate în decursul activităților sale de supraveghere pentru a reevalua sistemul de gestionare a siguranței aplicat de o întreprindere feroviară sau de un administrator de infrastructură înainte de reînnoirea unui certificat de siguranță sau a unei autorizații de siguranță.
Articolul 6
Competența persoanelor implicate în activitățile de supraveghere
Autoritatea națională de siguranță pune în practică un sistem care garantează că activitățile de supraveghere sunt efectuate de persoane competente.
Articolul 7
Criterii de adoptare a deciziilor
(1) Autoritatea națională de siguranță stabilește și publică criteriile utilizate pentru a decide modul în care monitorizează, promovează și, după caz, controlează respectarea cadrului de reglementare în domeniul siguranței. Aceste criterii includ, de asemenea, aspectele de neconformitate referitoare la aplicarea continuă a unui sistem de gestionare a siguranței de către întreprinderile feroviare sau de către administratorii de infrastructură, precum și la cadrul de reglementare în domeniul siguranței.
(2) Autoritatea națională de siguranță adoptă și publică o procedură pentru a le permite întreprinderilor feroviare și administratorilor de infrastructură să depună o reclamație împotriva deciziilor luate în timpul activităților de supraveghere, fără a aduce atingere obligației de control jurisdicțional al acestor decizii.
Articolul 8
Coordonare și cooperare
(1) Autoritățile naționale de siguranță însărcinate cu supravegherea unei întreprinderi feroviare care își desfășoară activitatea în mai multe state membre își coordonează abordarea în materie de supraveghere pentru a se asigura că sistemul de gestionare a siguranței al întreprinderii feroviare este eficace și acoperă toate activitățile relevante. Activitățile de coordonare implică acordul cu privire la informațiile pe care autoritățile naționale de siguranță trebuie să le pună în comun pentru a asigura o abordare comună a supravegherii în cadrul întreprinderii feroviare în cauză. Ele includ, de asemenea, schimbul de informații privind strategia și planul sau planurile de supraveghere ale autorităților naționale de siguranță în cauză, inclusiv orice rezultate relevante, pentru a permite o abordare comună a cazurilor de neconformitate.
(2) Autoritățile naționale de siguranță stabilesc mecanisme de cooperare cu organismele naționale de investigație, cu organismele de certificare a entităților responsabile cu întreținerea și cu alte autorități competente pentru a face schimb de informații și a își coordona reacțiile în caz de nerespectare a cadrului de reglementare în domeniul siguranței.
Articolul 9
Intrare în vigoare și aplicare
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică de la 7 iunie 2013.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 16 noiembrie 2012.