ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 15. července 2013,
kterým se některé členské státy opravňují, aby v zájmu Evropské unie ratifikovaly protokol, kterým se mění Vídeňská úmluva o občanskoprávní odpovědnosti za jaderné škody ze dne 21. května 1963, nebo k němu přistoupily, jakož i učinily prohlášení ohledně uplatňování příslušných vnitřních pravidel práva Unie
(2013/434/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 81 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. a) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie usiluje o vytvoření společného soudního prostoru založeného na zásadě vzájemného uznávání soudních rozhodnutí.
(2)
Protokol ze dne 12. září 1997 (dále jen „protokol z roku 1997“), kterým se mění Vídeňská úmluva o občanskoprávní odpovědnosti za jaderné škody ze dne 21. května 1963 (dále jen „Vídeňská úmluva“), byl vyjednán s cílem zlepšit odškodnění obětí škod způsobených jadernými událostmi. Je tudíž žádoucí, aby se v členských státech, které jsou smluvními stranami Vídeňské úmluvy, uplatňovala ustanovení protokolu z roku 1997.
(3)
Unie má výlučnou pravomoc, pokud jde o články XI a XII Vídeňské úmluvy v znění protokolu z roku 1997, pokud se jejich ustanovení týkají pravidel stanovených nařízením Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1). Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 bude ke dni 10. ledna 2015 nahrazeno nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (2). Členské státy si ponechávají pravomoc v záležitostech, na něž se vztahuje protokol z roku 1997 a jež se netýkají práva Unie. Vzhledem k obsahu a záměru protokolu z roku 1997 nelze přijetí ustanovení protokolu spadajících do pravomoci Unie oddělit od ustanovení, která spadají do pravomoci členských států.
(4)
Vídeňská úmluva ani protokol z roku 1997 neumožňují účast regionálním organizacím pro hospodářskou integraci. Unie se proto nemůže stát smluvní stranou protokolu z roku 1997.
(5)
Členské státy, které jsou smluvními stranami Vídeňské úmluvy, a před přistoupením k Evropské unii protokol z roku 1997 neratifikovaly, by proto měly být oprávněny protokol z roku 1997 v zájmu Unie ratifikovat nebo k němu přistoupit.
(6)
Dvanáct členských států Unie, konkrétně Belgie, Německo, Řecko, Španělsko, Francie, Itálie, Nizozemsko, Portugalsko, Slovinsko, Finsko, Švédsko a Spojené království jsou smluvními stranami Pařížské úmluvy o odpovědnosti vůči třetím stranám v oblasti jaderné energie ze dne 29. července 1960, pozměněné dodatkovým protokolem ze dne 28. ledna 1964 a protokolem ze dne 16. listopadu 1982 (dále jen „Pařížská úmluva“). Pařížská úmluva stanoví režim pro odškodnění obětí škod způsobených jadernými událostmi, který vychází z podobných zásad jako Vídeňská úmluva. Protokol ze dne 12. února 2004 (dále jen „protokol z roku 2004“), kterým se mění Pařížská úmluva, zlepšuje odškodnění obětí škod způsobených jadernými událostmi. Členské státy, které jsou smluvními stranami Pařížské úmluvy, byly oprávněny rozhodnutími Rady 2004/294/ES (3) a 2007/727/ES (4), aby protokol z roku 2004 v zájmu tehdejšího Společenství ratifikovaly nebo k němu přistoupily. Je proto objektivně opodstatněné, aby toto rozhodnutí nebylo určeno těm členským státům, které jsou smluvními stranami Pařížské úmluvy a nikoli Vídeňské úmluvy.
(7)
Pět členských států Unie, konkrétně Irsko, Kypr, Lucembursko, Malta a Rakousko, kromě toho není smluvními stranami ani Vídeňské úmluvy, ani Pařížské úmluvy. Vzhledem k tomu, že protokol z roku 1997 mění Vídeňskou úmluvu a že nařízení (ES) č. 44/2001 opravňuje členské státy vázané uvedenou úmluvou, aby pokračovaly v uplatňování pravidel stanovených v úmluvě, která se týkají příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí, je objektivně opodstatněné, aby bylo toto rozhodnutí určeno pouze těm členským státům, které jsou smluvními stranami Vídeňské úmluvy. Irsko, Kypr, Lucembursko, Malta a Rakousko by se tedy měly i nadále řídit pravidly obsaženými v nařízení (ES) č. 44/2001 a používat je pro oblast upravenou Vídeňskou úmluvou a protokolem z roku 1997, kterým se uvedená úmluva mění.
(8)
V důsledku toho se použití ustanovení protokolu z roku 1997, pokud jde o Unii, omezí pouze na ty členské státy, které jsou smluvními stranami Vídeňské úmluvy v okamžiku přijetí tohoto rozhodnutí.
(9)
Pravidla týkající se uznávání a výkonu soudních rozhodnutí, která jsou stanovena v článku XII Vídeňské úmluvy ve znění článku 14 protokolu z roku 1997, by neměla mít přednost před pravidly upravujícími řízení o uznávání a výkonu soudních rozhodnutí stanovenými v nařízení (ES) č. 44/2001. Členské státy, jež jsou tímto rozhodnutím oprávněny ratifikovat protokol z roku 1997 nebo k němu přistoupit, by tudíž měly učinit prohlášení stanovené v tomto rozhodnutí, aby bylo zajištěno uplatňování příslušných pravidel Unie.
(10)
Spojené království a Irsko, na něž se vztahuje Protokol č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva připojený ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se účastní přijímání a používání tohoto rozhodnutí.
(11)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí, a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rada opravňuje Bulharsko, Českou republiku, Estonsko, Litvu, Maďarsko, Polsko a Slovensko, aby v zájmu Unie ratifikovaly protokol ze dne 12. září 1997, kterým se mění Vídeňská úmluva o občanskoprávní odpovědnosti za jaderné škody ze dne 21. května 1963, nebo k němu přistoupily.
Znění protokolu z roku 1997 se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Rada opravňuje Bulharsko, Českou republiku, Estonsko, Litvu, Maďarsko, Polsko a Slovensko, aby učinily následující prohlášení:
„Soudní rozhodnutí v záležitostech, na něž se vztahuje Protokol ze dne 12. září 1997, kterým se mění Vídeňská úmluva o občanskoprávní odpovědnosti za jaderné škody ze dne 21. května 1963, vydaná soudem některého členského státu Evropské unie, jenž je smluvní stranou tohoto protokolu, jsou uznávána a vykonatelná v [název členského státu činícího prohlášení] v souladu s příslušnými pravidly Evropské unie v této oblasti.“
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Bulharské republice, České republice, Estonské republice, Litevské republice, Maďarsku, Polské republice a Slovenské republice v souladu se Smlouvami.
V Bruselu dne 15. července 2013.
DEĊIŻJONI TAL-KUNSILL
tal-15 ta’ Lulju 2013
li tawtorizza lil ċerti Stati Membri jirratifikaw, jew jaċċedu għall-Protokoll li jemenda l-Konvenzjoni ta’ Vjenna dwar ir-Responsabbiltà Ċivili għad-Danni Nukleari tal-21 ta' Mejju 1963, fl-interess tal-Unjoni Ewropea, u biex jagħmlu dikjarazzjoni dwar l-applikazzjoni tar-regoli interni rilevanti tal-liġi tal-Unjoni
(2013/434/UE)
IL-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidra t-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, u b’mod partikolari l-Artikolu 81(2) flimkien mal-punt (a) tal-Artikolu 218 tiegħu,
Wara li kkunsidra l-proposta mill-Kummissjoni Ewropea,
Wara li kkunsidra l-kunsens tal-Parlament Ewropew,
Billi:
(1)
L-Unjoni qed taħdem lejn l-istabbiliment ta' qasam ġudizzjarju komuni bbażat fuq il-prinċipju ta' rikonoxximent reċiproku ta' deċiżjonijiet ġudizzjarji.
(2)
Il-Protokoll tat-12 ta’ Settembru 1997 (minn hawn 'il quddiem il-"Protokoll tal-1997") li jemenda l-Konvenzjoni ta' Vjenna dwar ir-Responsabbiltà Ċivili għad-Danni Nukleari tal-21 ta’ Mejju 1963 (minn hawn ’il quddiem il-"Konvenzjoni ta' Vjenna") kien innegozjat bil-ħsieb li jitjieb il-kumpens għall-vittmi ta’ danni kkawżati minn inċidenti nukleari. Għaldaqstant huwa mixtieq illi d-dispożizzjonijiet tal-Protokoll tal-1997 jiġu applikati fl-Istati Membri li huma Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta' Vjenna.
(3)
L-Unjoni għandha kompetenza esklużiva rigward l-Artikoli XI u XII tal-Konvenzjoni ta' Vjenna kif emendata bil-Protokoll tal-1997 safejn dawk id-dispożizzjonijiet jaffettwaw ir-regoli stabbiliti fir-Regoalment tal-Kunsill (KE) Nru 44/2011 tat-22 ta' Diċembru 2000 dwar ġurisdizzjoni u rikonoxximent u eżekuzzjoni ta' sentenzi f'materji ċivili u kummerċjali (1), ir-Regolament (KE) Nru 44/2011 li għandu jiġi sostitwit mill-10 ta' Jannar 2015 bir-Regolament (UE) Nru 1215/2012 tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill tat-12 ta' Diċembru 2012 dwar il-ġurisdizzjoni u r-rikonoxximent u l-eżekuzzjoni ta’ sentenzi fi kwistjonijiet ċivili u kummerċjali (2). L-Istati Membri jżommu l-kompetenza tagħhom għal materji koperti mill-Protokoll tal-1997 li ma jaffettwawx lil-liġi tal-Unjoni. Minħabba l-oġġett u l-għan tal-Protokoll tal-1997, l-aċċettazzjoni tad-dispożizzjonijiet tal-Protokoll li jaqgħu taħt il-kompetenza tal-Unjoni ma tistax tiġi ddiżassoċjata mid-dispożizzjonijiet li jaqgħu taħt il-kompetenza tal-Istati Membri.
(4)
Il-Konvenzjoni ta’ Vjenna u l-Protokoll tal-1997 mhumiex miftuħa għall-parteċipazzjoni ta’ organizzazzjonijiet reġjonali għal integrazzjoni ekonomika. Konsegwentement, l-Unjoni mhix f 'pożizzjoni li ssir parti kontraenti għall-Protokoll tal-1997.
(5)
L-Istati Membri li huma Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta' Vjenna u li ma rratifikawx il-Protokoll tal-1997 qabel l-adeżjoni tagħhom mal-Unjoni għandhom għaldaqstant jiġu awtorizzati jirratifikaw, jew jaċċedu għall-Protokoll tal-1997 fl-interess tal-Unjoni.
(6)
Tnax mill-Istati Membri tal-Unjoni Ewropea, jiġifieri l-Belġju, il-Ġermanja, il-Greċja, Spanja, Franza, l-Italja, il-Pajjiżi l-Baxxi, il-Portugall, is-Slovenja, il-Finlandja, l-Isvezja u r-Renju Unit huma Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta' Pariġi dwar ir-Responsabbiltà Ċivili fil-Qasam tal-Enerġija Nukleari tad-29 ta' Lulju 1960, kif emendata mill-Protokoll tat-28 ta' Jannar 1964 u l-Protokoll tas-16 ta' Novembru 1982 (minn hawn 'il quddiem "il-Konvenzjoni ta' Pariġi"). Il-Konvenzjoni ta' Pariġi tistabbilixxi sistema ta' kumpens għall-vittmi għal danni kkawżati minn inċidenti nukleari bbażata fuq prinċipji simili għal dawk tal-Konvenzjoni ta' Vjenna. Il-Protokoll tat-12 ta' Frar 2004 (minn hawn 'il quddiem "il-Protokoll tal-2004") li jemenda l-Konvenzjoni ta' Pariġi jtejjeb il-kumpens għad-dannu kkważat minn inċidenti nukleari. Permezz tad-Deċiżjonijiet tal-Kunsill 2004/294/KE (3) u 2007/727/KE (4), l-Istati Membri li huma Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta' Pariġi kienu awtorizzati jirratifikaw, jew jaċċedu għall-Protokoll tal-2004 fl-interess ta' dik li kienet il-Komunità. Għalhekk, huwa ġġustifikat b'mod oġġettiv li d-Deċiżjoni ma għandhiex tiġi indirizzata lil dawk l-Istati Membri li huma Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta' Pariġi u mhux għall-Konvenzjoni ta' Vjenna.
(7)
Barra minn hekk, ħamsa mill-Istati Membri tal-Unjoni, jiġifieri l-Irlanda, Ċipru, il-Lussemburgu, Malta u l-Awstrija, la huma Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta’ Vjenna u lanqas għall-Konvenzjoni ta' Pariġi. Minħabba li l-Protokoll tal-1997 jemenda l-Konvenzjoni ta’ Vjenna u li r-Regolament (KE) Nru 44/2001 jawtorizza lill-Istati Membri li huma marbuta b'din il-Konvenzjoni jkomplu japplikaw ir-regoli dwar il-ġuriżdizzjoni u r-rikonoxximent u l-eżekuzzjoni previsti fiha, huwa oġġettivament ġustifikat li din id-deċiżjoni tiġi indirizzata biss lil dawk l-Istati Membri li huma partijiet kontraenti għall-Konvenzjoni ta' Vjenna. Għalhekk, l-Irlanda, Ċipru, il-Lussemburgu, Malta u l-Awstrija, għandhom ikomplu jibbażaw ruħhom fuq ir-regoli li jinsabu fir-Regolament (KE) Nru 44/2001 u japplikawhom fil-qasam kopert mill-Konvenzjoni ta' Vjenna u mill-Protokoll tal-1997 li jemenda l-Konvenzjoni.
(8)
Konsegwentement, id-dispożizzjonijiet tal-Protokoll tal-1997 ser jiġu applikati biss, fir-rigward tal-Unjoni, minn dawk l-Istati Membri li huma Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta' Vjenna fil-ħin tal-adozzjoni tad-Deċiżjoni.
(9)
Ir-regoli dwar ir-rikonoxximent u l-eżekuzzjoni tas-sentenzi stabbiliti fl-Artikolu XII tal-Konvenzjoni ta’ Vjenna, kif emendata permezz tal-Artikolu 14 tal-Protokoll tal-1997, ma għandhomx jieħdu preċedenza fuq ir-regoli li jmexxu l-proċedura għar-rikonoxximent u l-eżekuzzjoni tas-sentenzi stabbilita permezz tar-Regolament (KE) Nru 44/2001. Għaldaqstant, l-Istati Membri li huma awtorizzati jirratifikaw, jew jaċċedu għall-Protokoll tal-1997 permezz ta' din id-Deċiżjoni għandhom jagħmlu d-dikjrazzjoni prevista f'din id-Deċiżjoni bil-għan li jiżguraw l-applikazzjoni tar-regoli rilevanti tal-Unjoni.
(10)
Ir-Renju Unit u l-Irlanda, li għalihom japplika l-Protokoll Nru 21 dwar il-pożizzjoni tar-Renju Unit u l-Irlanda fir-rigward tal-Ispazju ta’ Libertà, Sigurtà u Ġustizzzja, anness mat-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea u t-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, qed jieħdu sehem fl-adozzjoni u l-applikazzjoni ta' din id-Deċiżjoni.
(11)
F'konformità mal-Artikoli 1 u 2 tal-Protokoll Nru 22 dwar il-pożizzjoni tad-Danimarka, anness mat-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea u mat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, id-Danimarka mhijiex qed tipparteċipa fl-adozzjoni ta’ din id-Deċiżjoni u mhijiex marbuta biha jew soġġetta għall-applikazzjoni tagħha,
ADOTTA DIN ID-DEĊIŻJONI:
Artikolu 1
Il-Kunsill b'dan jawtorizza lill-Bulgarija, ir-Repubblika Ċeka, l-Estonja, il-Litwanja, l-Ungerija, il-Polonja u s-Slovakkja biex jirratifikaw, jew jaċċedu għall-Protokoll tat-12 ta' Settembru 1997 li jemenda l-Konvenzjoni ta' Vjenna dwar ir-Responsabbiltà Ċivili għad-Danni Nukleari tal-21 ta' Mejju 1963, fl-interess tal-Unjoni.
It-test tal-Protokoll tal-1997 huwa mehmuż ma’ din id-Deċiżjoni.
Artikolu 2
Il-Kunsill b'dan jawtorizza lill-Bulgarija, ir-Repubblika Ċeka, l-Estonja, il-Litwanja, l-Ungerija, il-Polonja u s-Slovakkja biex jagħmlu d-dikjarazzjoni li ġejja:
"Sentenzi dwar materji koperti mill-Protokoll tat-12 ta' Settembru 1997 li jemenda l-Konvenzjoni ta' Vjenna dwar ir-Responsabbiltà Ċivili għad-Danni Nukleari tal-21 ta' Mejju 1964, meta mogħtija minn qorti ta' Stat Membru tal-Unjoni Ewropea, li huwa Parti Kontraenti għal dak il-Protokoll, għandhom jiġu rikonoxxuti u eżegwibbli fi [isem tal-Istat Membru li qed jagħmel id-dikjarazzjoni] f'konformità mar-regoli rilevanti tal-Unjoni Ewropea dwar is-suġġett."
Artikolu 3
Din id-deċiżjoni tidħol fis-seħħ l-għada tal-jum tal-pubblikazzjoni tagħha f'Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
Artikolu 4
Din id-Deċiżjoni hija indirizzata lir-Repubblika tal-Bulgarija, ir-Repubblika Ċeka, ir-Repubblika tal-Estonja, ir-Repubblika tal-Litwanja, l-Ungerija, ir-Repubblika tal-Polonja u r-Repubblika Slovakka f'konformità mat-Trattati.
Magħmul fi Brussell, il-15 ta’ Lulju 2013.