NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 606/2013
ze dne 12. června 2013
o vzájemném uznávání ochranných opatření v občanských věcech
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 81 odst. 2 písm. a), e) a f) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
po konzultaci s Evropským hospodářským a sociálním výborem,
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie si stanovila za cíl udržovat a rozvíjet prostor svobody, bezpečnosti a práva, v němž je zajištěn volný pohyb osob a usnadněn přístup ke spravedlnosti, zejména uplatňováním zásady vzájemného uznávání soudních a mimosoudních rozhodnutí v občanských věcech. Pro postupné vytváření takového prostoru má Unie přijmout opatření týkající se justiční spolupráce v občanských věcech s mezinárodním prvkem, zejména pokud jsou nezbytná k řádnému fungování vnitřního trhu.
(2)
V čl. 81 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) se stanoví, že justiční spolupráce v občanských věcech s mezinárodním prvkem je založena na zásadě vzájemného uznávání soudních a mimosoudních rozhodnutí.
(3)
Ve společném prostoru práva bez vnitřních hranic opatření k zajištění rychlého a jednoduchého uznání a případně výkonu ochranných opatření nařízených v jednom členském státě jsou v jiném členském státě nezbytná pro zajištění toho, aby ochrana poskytovaná fyzické osobě v jednom členském státě byla zachována a pokračovala rovněž v kterémkoli jiném členském státě, do nějž dotyčná osoba vycestuje nebo se přestěhuje. Je nutné zajistit, aby oprávněný výkon práva občanů Unie svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států v souladu s čl. 3 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“) a článkem 21 Smlouvy o fungování EU nevedl ke ztrátě této jejich ochrany.
(4)
Vzájemná důvěra ve výkon spravedlnosti v Unii a cíl zajistit rychlejší a méně nákladný pohyb ochranných opatření v rámci Unie odůvodňují zásadu, podle níž taková opatření nařízená v jednom členském státě jsou uznávána ve všech ostatních členských státech, aniž by byla vyžadována jakákoli zvláštní řízení. V důsledku toho by se mělo s ochranným opatřením nařízeným v jednom členském státě (dále jen „členský stát původu“) zacházet tak, jako by bylo vydáno v členském státě, v němž má být uznáno (dále jen „dožádaný členský stát“).
(5)
Za účelem dosažení cíle volného pohybu ochranných opatření je nezbytné a vhodné, aby byla pravidla upravující uznávání a případně výkon ochranných opatření stanovena v právním nástroji Unie, který by byl závazný a přímo použitelný.
(6)
Toto nařízení by se mělo vztahovat na ochranná opatření nařízená za účelem ochrany osoby v situaci, kdy existují závažné důvody pro to domnívat se, že je ohrožen její život, tělesná nebo duševní integrita, osobní svoboda, bezpečnost nebo sexuální integrita, tak aby se zabránilo například jakékoli formě násilí založeného na pohlaví nebo násilí mezi blízkými osobami, jako je fyzické násilí, obtěžování, sexuální agrese, pronásledování, zastrašování a jiné formy nepřímého nátlaku. Je třeba zdůraznit, že se toto nařízení vztahuje na všechny oběti bez ohledu na to, zda se jedná o oběti násilí založeného na pohlaví.
(7)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/29/EU ze dne 25. října 2012, kterou se zavádí minimální pravidla pro práva, podporu a ochranu obětí trestného činu (3), zajišťuje, aby oběti trestného činu získaly odpovídající informace a podporu.
(8)
Toto nařízení doplňuje směrnici 2012/29/EU. Skutečnost, že je určité osobě poskytnuta ochrana ochranným opatřením nařízeným v občanských věcech, nutně nevylučuje, aby tato osoba byla považována za „oběť“ ve smyslu uvedené směrnice.
(9)
Oblast působnosti tohoto nařízení spadá do oblasti justiční spolupráce v občanských věcech ve smyslu článku 81 Smlouvy o fungování EU. Toto nařízení se vztahuje pouze na ochranná opatření nařízená v občanských věcech. Na ochranná opatření nařízená v trestních věcech se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/99/EU ze dne 13. prosince 2011 o evropském ochranném příkazu (4).
(10)
Pojem občanských věcí by měl být vykládán autonomně, v souladu se zásadami práva Unie. Pro účely posouzení občanskoprávní povahy ochranného opatření by nemělo být určující, zda je orgán, který ochranné opatření nařídil, povahy občanskoprávní, správní či trestněprávní.
(11)
Toto nařízení by nemělo zasahovat do uplatňování nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti (5) (nařízení Brusel IIa). Rozhodnutí přijatá podle nařízení Brusel IIa by měla být i nadále uznávána a vymáhána podle uvedeného nařízení.
(12)
Toto nařízení zohledňuje jednotlivé právní tradice členských států a nezasahuje do vnitrostátních systémů ochranných opatření. Toto nařízení nezakládá povinnost členských států změnit své vnitrostátní právní předpisy tak, aby bylo možné nařizovat ochranná opatření v občanských věcech, ani povinnost zavést ochranná opatření v občanských věcech pro účely uplatňování tohoto nařízení.
(13)
S ohledem na různé druhy orgánů, které nařizují ochranná opatření v občanských věcech v členských státech, by se mělo toto nařízení na rozdíl od jiných oblastí justiční spolupráce vztahovat na rozhodnutí soudních i správních orgánů za předpokladu, že správní orgány poskytují dostatečné záruky, zejména pokud jde o jejich nestrannost a právo stran na soudní přezkum. Za vydávající orgány ve smyslu tohoto nařízení by v žádném případě neměly být považovány policejní orgány.
(14)
Podle zásady vzájemného uznávání by ochranná opatření nařízená v občanských věcech v členském státě původu měla být v dožádaném členském státě uznána jako ochranná opatření v občanských věcech v souladu s tímto nařízením.
(15)
V souladu se zásadou vzájemného uznávání má uznání ochranného opatření účinky po dobu trvání ochranného opatření. Nicméně s ohledem na rozmanitost ochranných opatření podle práva členských států, zejména pokud jde o dobu jejich trvání, a s ohledem na skutečnost, že se toto nařízení bude zpravidla uplatňovat v naléhavých situacích, by účinky uznání podle tohoto nařízení měly být výjimečně omezeny na dobu dvanácti měsíců od vydání osvědčení podle tohoto nařízení bez ohledu na případnou delší dobu trvání ochranného opatření samotného (ať již se jedná o opatření předběžné, časově omezené nebo na dobu neurčitou).
(16)
V případech, kdy je doba trvání ochranného opatření delší než dvanáct měsíců, by časovým omezením účinků uznání podle tohoto nařízení nemělo být dotčeno právo chráněné osoby dovolávat se ochranného opatření podle jiného dostupného právního aktu Unie, který upravuje uznávání, nebo požádat o vnitrostátní ochranné opatření v dožádaném členském státě.
(17)
Omezení účinků uznání je výjimečné díky zvláštní povaze předmětu tohoto nařízení a nemělo by sloužit jako precedens pro jiné nástroje v občanských a obchodních věcech.
(18)
Toto nařízení by se mělo zabývat pouze uznáváním povinnosti, kterou ochranné opatření ukládá. Nemělo by upravovat postupy pro uplatňování nebo výkon ochranného opatření a nemělo by se vztahovat ani na možné sankce, jež by mohly být uloženy, pokud by byla povinnost nařízená ochranným opatřením v dožádaném členském státě porušena. Tyto otázky se řídí právem příslušného členského státu. Nicméně v souladu s obecnými zásadami práva Unie, a zejména se zásadou vzájemného uznávání, musí členské státy zajistit, aby ochranná opatření uznaná podle tohoto nařízení mohla vyvolávat účinky v dožádaném členském státě.
(19)
Ochranná opatření, na která se vztahuje toto nařízení, by měla chráněné osobě poskytovat ochranu v místě bydliště nebo na pracovišti či na jiném místě, které pravidelně navštěvuje, jako je bydliště blízkých příbuzných nebo škola či vzdělávací zařízení, které navštěvují její děti. Bez ohledu na to, zda je dotčené místo nebo oblast, na něž nebo na níž se dané ochranné opatření vztahuje, popsáno či popsána vymezením určité oblasti, do níž osoba, která představuje nebezpečí, nesmí vstoupit, nebo jednou či několika konkrétními adresami, k níž nebo k nimž se nesmí přiblížit (nebo kombinací těchto dvou kritérií), týká se uznání povinnosti uložené ochranným opatřením spíše účelu, kterému toto místo chráněné osobě slouží, než konkrétní adresy.
(20)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti a za předpokladu, že povaha a podstatné prvky ochranného opatření zůstanou zachovány, by měl mít příslušný orgán v dožádaném členském státě možnost upravit skutkové prvky ochranného opatření, je-li tato úprava nezbytná k tomu, aby uznání ochranného opatření mohlo z praktického hlediska v dožádaném členském státě plnit svůj účel. Skutkové prvky zahrnují adresu, obecně určené místo nebo minimální vzdálenost, již osoba, která představuje nebezpečí, musí zachovávat od chráněné osoby, adresy nebo obecně určeného místa. Touto úpravou však nelze měnit druh a občanskoprávní povahu ochranného opatření.
(21)
Pro snadnější úpravu ochranného opatření by mělo být v osvědčení uvedeno, zda adresa uvedená v ochranném opatření představuje bydliště, pracoviště nebo místo, které chráněná osoba pravidelně navštěvuje. Dále by v osvědčení měla být případně uvedena rovněž vymezená oblast (přibližná vzdálenost od konkrétní adresy), na něž se vztahuje povinnost uložená ochranným opatřením osobě, která představuje nebezpečí.
(22)
Za účelem usnadnění volného pohybu ochranných opatření v Unii by tímto nařízením měl být zaveden jednotný vzor osvědčení a vytvořen příslušný vícejazyčný formulář. Vydávající orgán by měl osvědčení vydat na žádost chráněné osoby.
(23)
Textových polí s volně vkládaným textem by ve vícejazyčném formuláři mělo být co nejméně, aby ve většině případů mohl být překlad nebo přepis poskytnut, aniž by užitím formuláře v příslušném jazyce chráněné osobě vznikly nějaké náklady. Úhrada nákladů na nezbytný překlad přesahující rámec textu vícejazyčného formuláře se určí v souladu se správními předpisy členského státu původu.
(24)
Pokud osvědčení obsahuje volně vkládaný text, měl by příslušný orgán dožádaného členského státu rozhodnout, zda se požaduje jeho překlad nebo přepis. To by nemělo bránit tomu, aby chráněná osoba nebo vydávající orgán členského státu původu poskytly překlad nebo přepis ze své vlastní iniciativy.
(25)
Aby bylo zajištěno respektování práva na obhajobu osoby, která představuje nebezpečí, v případě, že ochranné opatření bylo nařízeno v její nepřítomnosti nebo v řízení, o němž není předem vyrozumívána („řízení ex parte“), by mělo být vydání osvědčení možné pouze v případě, že tato osoba měla možnost se proti ochrannému opatření bránit. S cílem předejít obcházení zákona a s ohledem na naléhavost, kterou se případy vyžadující přijetí ochranného opatření vyznačují, by se však nemělo vyžadovat, aby před vydáním osvědčení uplynula lhůta pro uplatnění této obrany. Osvědčení by mělo být vydáno, jakmile je ochranné opatření vykonatelné v členském státě původu.
(26)
S ohledem na cíle, kterými jsou jednoduchost a rychlost, by toto nařízení mělo stanovit jednoduché a rychlé postupy pro oznámení procesních úkonů osobě, která představuje nebezpečí. Tyto specifické postupy pro oznamování by se z důvodu zvláštní povahy předmětu tohoto nařízení měly použít pouze pro jeho účely, neměly by sloužit jako precedens pro jiné nástroje v občanských a obchodních věcech a neměly by jimi být dotčeny závazky členského státu v oblasti doručování soudních a mimosoudních písemností v cizině v občanských věcech vyplývající z dvoustranné nebo mnohostranné úmluvy uzavřené mezi tímto členským státem a třetí zemí.
(27)
Při oznamování osvědčení osobě, která představuje nebezpečí, a také při úpravě všech skutkových prvkůochranného opatření v dožádaném členském státě je třeba řádně zohlednit zájem chráněné osoby na tom, aby nebyly zpřístupněny údaje o místě, kde se zdržuje, nebo její jiné kontaktní údaje. Tyto údaje by neměly být zpřístupněny osobě, která představuje nebezpečí, ledaže je toto zpřístupnění nezbytné pro dodržování nebo výkon ochranného opatření.
(28)
Proti vydání osvědčení by nemělo být možné podat opravný prostředek.
(29)
Osvědčení by mělo být opraveno v případech, kdy na základě zřejmé chyby nebo nepřesnosti, jako jsou překlepy nebo chyby v psaní či při přepisu či opisu, nevyjadřuje přesně obsah ochranného opatření, nebo by mělo být zrušeno, pokud bylo zjevně vydáno chybně, například bylo-li použito pro opatření, které nespadá do oblasti působnosti tohoto nařízení, nebo bylo-li vydáno v rozporu s požadavky na jeho vydání.
(30)
Vydávající orgán členského státu původu by měl chráněné osobě poskytnout na žádost pomoc při získávání informací o orgánech dožádaného členského státu, u nichž se má dovolávat ochranného opatření nebo které jsou příslušné pro jeho výkon.
(31)
Harmonické fungování spravedlnosti vyžaduje, aby nebyla ve dvou členských státech vydávána vzájemně neslučitelná rozhodnutí. Toto nařízení by proto mělo stanovit důvod pro odepření uznání nebo výkonu ochranného opatření, které je neslučitelné s rozhodnutím vydaným nebo uznaným v dožádaném členském státě.
(32)
Za výjimečných okolností může být se zřetelem k veřejnému zájmu odůvodněna možnost, aby soudy dožádaného členského státu odepřely uznání nebo výkon ochranného opatření, pokud by použití tohoto opatření bylo zjevně neslučitelné s veřejným pořádkem daného členského státu. Soudy by však neměly mít možnost uplatnit výhradu veřejného pořádku za účelem odepření uznání nebo výkonu ochranného opatření, pokud by toto odepření uznání nebo výkon byly v rozporu s právy stanovenými v Listině základních práv Evropské unie, a zejména v článku 21 této listiny.
(33)
Pokud je v členském státě původu ochranné opatření pozastaveno nebo zrušeno nebo je zrušeno osvědčení, měl by příslušný orgán dožádaného členského státu po předložení příslušného osvědčení pozastavit nebo zrušit účinky uznání a případně odložit nebo zastavit výkon ochranného opatření.
(34)
Chráněná osoba by měla mít účinný přístup ke spravedlnosti v jiném členském státě. K zajištění tohoto účinného přístupu ke spravedlnosti v řízeních, na něž se vztahuje toto nařízení, má být poskytována právní pomoc podle směrnice Rady 2003/8/ES ze dne 27. ledna 2003 o zlepšení přístupu ke spravedlnosti v přeshraničních sporech stanovením minimálních společných pravidel pro právní pomoc v těchto sporech (6).
(35)
Aby bylo usnadněno použití tohoto nařízení, měly by být členské státy povinny poskytovat určité informace o svých vnitrostátních pravidlech a postupech týkajících se ochranných opatření v občanských věcech v rámci Evropské soudní sítě pro občanské a obchodní věci vytvořené rozhodnutím Rady 2001/470/ES (7). Přístup k informacím poskytovaným členskými státy by měl být umožněn prostřednictvím evropského portálu e-justice.
(36)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o vytvoření a následné změny formulářů stanovených tímto nařízením. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (8).
(37)
Při přijímání prováděcích aktů, jimiž budou vytvořeny a následně pozměňovány formuláře stanovené tímto nařízením, by měl být použit přezkumný postup.
(38)
Toto nařízení respektuje základní práva a ctí zásady uznávané Listinou základních práv Evropské unie. Zejména usiluje o zajištění práva na obhajobu a spravedlivý proces, jak je stanoveno v článcích 47 a 48 této listiny. Toto nařízení by mělo být uplatňováno v souladu s těmito právy a zásadami.
(39)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž stanovit pravidla pro jednoduchý a rychlý mechanismus uznávání ochranných opatření v občanských věcech nařízených v některém členském státě, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(40)
V souladu s článkem 3 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, oznámily tyto členské státy své přání účastnit se přijímání a používání tohoto nařízení.
(41)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné.
(42)
Evropský inspektor ochrany údajů vydal dne 17. října 2011 stanovisko (9) na základě čl. 41 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (10),
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví pravidla pro jednoduchý a rychlý mechanismus uznávání ochranných opatření v občanských věcech nařízených v členském státě.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na ochranná opatření v občanských věcech nařízená orgánem ve smyslu čl. 3 bodu 4.
2. Toto nařízení se vztahuje na přeshraniční věci. Pro účely tohoto nařízení se přeshraniční věcí rozumí věc, v níž se v jednom členském státě žádá o uznání ochranného opatření nařízeného v jiném členském státě.
3. Toto nařízení se nevztahuje na ochranná opatření spadající do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 2201/2003.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„ochranným opatřením“ jakékoliv rozhodnutí, bez ohledu na jeho název, jež bylo nařízeno vydávajícím orgánem členského státu původu v souladu s jeho vnitrostátním právem a jež ukládá jednu či více z následujících povinností osobě, která představuje nebezpečí, s cílem poskytnout ochranu jiné osobě, jejíž tělesná nebo duševní integrita může být ohrožena:
a)
zákaz nebo omezení vstupu na místo, kde má chráněná osoba bydliště, pracoviště nebo které pravidelně navštěvuje či v něm pravidelně pobývá;
b)
zákaz nebo omezení styku, v jakékoli formě, s chráněnou osobou, včetně styku prostřednictvím telefonu, elektronické či běžné pošty, faxem či jakýmikoli jinými prostředky;
c)
zákaz nebo omezení přiblížení se k chráněné osobě blíže než na stanovenou vzdálenost;
2)
„chráněnou osobou“ fyzická osoba, které je poskytnuta ochrana podle ochranného opatření;
3)
„osobou, která představuje nebezpečí“, fyzická osoba, jíž byla uložena jedna nebo více povinností uvedených v bodě 1;
4)
„vydávajícím orgánem“ soudní orgán nebo jakýkoli jiný orgán, který členský stát určí jako příslušný pro věci spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení, pokud tento jiný orgán poskytuje stranám záruky nestrannosti a pokud mohou být rozhodnutí tohoto orgánu o ochranných opatřeních podle práva členského státu, v němž působí, přezkoumána soudním orgánem a mají stejnou platnost a účinky jako rozhodnutí soudního orgánu ve stejné věci;
5)
„členským státem původu“ členský stát, v němž je ochranné opatření nařízeno;
6)
„dožádaným členským státem“ členský stát, v němž je požadováno uznání a případně výkon ochranného opatření.
KAPITOLA II
UZNÁVÁNÍ A VÝKON OCHRANNÝCH OPATŘENÍ
Článek 4
Uznávání a výkon
1. Ochranné opatření nařízené v některém členském státě je uznáno v ostatních členských státech, aniž je vyžadováno zvláštní řízení, a je vykonatelné, aniž je vyžadováno prohlášení vykonatelnosti.
2. Chráněná osoba, která se hodlá v dožádaném členském státě dovolávat ochranného opatření nařízeného v členském státě původu, předloží příslušnému orgánu dožádaného členského státu:
a)
vyhotovení rozhodnutí nařizujícího ochranného opatření, které splňuje podmínky nezbytné pro ověření jeho pravosti;
b)
osvědčení vydané v členském státě původu podle článku 5, a
c)
v případě potřeby přepis nebo překlad osvědčení v souladu s článkem 16.
3. Osvědčení vyvolává účinky pouze v mezích vykonatelnosti ochranného opatření.
4. Bez ohledu na případnou delší dobu trvání ochranného opatření jsou účinky uznání podle odstavce 1 omezeny na dobu dvanácti měsíců, počínaje dnem vydání osvědčení.
5. Postup pro výkon ochranných opatření se řídí právem dožádaného členského státu.
Článek 5
Osvědčení
1. Vydávající orgán členského státu původu vydá na žádost chráněné osoby osvědčení za použití vícejazyčného formuláře vytvořeného v souladu s článkem 19 a obsahujícího informace stanovené v článku 7.
2. Proti vydání osvědčení nelze podat opravný prostředek.
3. Na žádost chráněné osoby jí vydávající orgán členského státu původu poskytne přepis nebo překlad osvědčení za použití vícejazyčného formuláře vytvořeného v souladu s článkem 19.
Článek 6
Požadavky na vydání osvědčení
1. Osvědčení lze vydat pouze, pokud bylo ochranné opatření, v souladu s právem členského státu původu oznámeno osobě, která představuje nebezpečí.
2. Bylo-li ochranné opatření nařízeno v nepřítomnosti osoby, která představuje nebezpečí, může být osvědčení vydáno pouze, pokud jí byla doručena písemnost, kterou bylo zahájeno řízení, nebo jiná rovnocenná písemnost, nebo případně byla jinak informována o zahájení řízení v souladu s právem členského státu původu v dostatečném předstihu a takovým způsobem, který jí umožňuje se proti ochrannému opatření bránit.
3. Bylo-li ochranné opatření nařízeno v řízení, o němž není osoba, která představuje nebezpečí, předem vyrozumívána („řízení ex parte“), lze osvědčení vydat pouze v případě, že tato osoba měla právo napadnout ochranné opatření podle práva členského státu původu.
Článek 7
Obsah osvědčení
Osvědčení musí obsahovat tyto informace:
a)
název a adresu/kontaktní údaje vydávajícího orgánu;
b)
spisovou značku;
c)
datum vydání osvědčení;
d)
podrobné údaje o chráněné osobě: jméno, datum a místo narození, jsou-li k dispozici, a adresu pro účely oznamování, před níž je uvedeno zřetelné upozornění, že tuto adresu lze zpřístupnit osobě, která představuje nebezpečí;
e)
podrobné údaje o osobě, která představuje nebezpečí: jméno, datum a místo narození, jsou-li k dispozici, a adresu pro účely oznamování;
f)
veškeré informace nezbytné pro výkon ochranného opatření, případně včetně druhu opatření a povinnosti, jež toto opatření ukládá osobě, která představuje nebezpečí, s upřesněním funkce místa, k němuž se tato osoba nesmí přiblížit, nebo s upřesněním vymezené oblasti, do něhož nesmí vstoupit;
g)
dobu trvání ochranného opatření;
h)
dobu trvání účinků uznání podle čl. 4 odst. 4;
i)
prohlášení o tom, že byly splněny požadavky stanovené v článku 6;
j)
informace o právech podle článků 9 a 13;
k)
pro usnadnění vyhledávání celý název tohoto nařízení.
Článek 8
Oznamování osvědčení osobě, která představuje nebezpečí
1. Vydávající orgán členského státu původu oznámí osobě, která představuje nebezpečí, osvědčení a skutečnost, že vydání osvědčení má za následek uznání, a případně vykonatelnost ochranného opatření ve všech členských státech podle článku 4.
2. Pokud osoba, která představuje nebezpečí, má bydliště v členském státě původu, provede se oznámení v souladu s právem tohoto členského státu. Pokud má osoba, která představuje nebezpečí, bydliště v jiném členském státě, než je členský stát původu, nebo ve třetí zemi, provede se toto oznámení zasláním doporučeného dopisu s potvrzením o přijetí nebo rovnocenným způsobem.
V situaci, kdy není známa adresa osoby, která představuje nebezpečí, nebo kdy tato osoba odmítne potvrdit oznámení, se postupuje podle práva členského státu původu.
3. Údaje o tom, kde se chráněná osoba nachází, nebo jiné kontaktní údaje nesmí být zpřístupněny osobě, která představuje nebezpečí, ledaže je toto zpřístupnění nezbytné pro dodržování nebo výkon ochranného opatření.
Článek 9
Oprava nebo zrušení osvědčení
1. Aniž je dotčen čl. 5 odst. 2 a na žádost chráněné osoby nebo osoby, která představuje nebezpečí, k vydávajícímu orgánu členského státu původu nebo z vlastního podnětu tohoto orgánu, se osvědčení:
a)
opraví, pokud vzhledem k administrativní chybě existuje nesrovnalost mezi ochranným opatřením a osvědčením, nebo
b)
zruší, pokud bylo vydáno zjevně v rozporu s požadavky stanovenými v článku 6 nebo mimo oblast působnosti tohoto nařízení.
2. Postup pro opravu nebo zrušení osvědčení, včetně případných opravných prostředků, se řídí právem členského státu původu.
Článek 10
Pomoc chráněné osobě
Na žádost chráněné osoby jí vydávající orgán členského státu původu poskytne pomoc při získávání informací zpřístupněných v souladu s články 17 a 18 o orgánech dožádaného členského státu, u nichž se má dovolávat ochranného opatření nebo které jsou příslušné pro jeho výkon.
Článek 11
Úprava ochranného opatření
1. Příslušný orgán dožádaného členského státu upraví v nezbytném rozsahu, je-li to nutné, skutkové prvky ochranného opatření, aby mohlo vyvolávat účinky i v tomto členském státě.
2. Postup pro úpravu ochranného opatření se řídí právem dožádaného členského státu.
3. Úprava ochranného opatření se oznámí osobě, která představuje nebezpečí.
4. Pokud osoba, která představuje nebezpečí, má bydliště v dožádaném členském státě, provede se oznámení v souladu s právem tohoto členského státu. Pokud osoba, která představuje nebezpečí, má bydliště v jiném členském státě, než je dožádaný členský stát, nebo ve třetí zemi, provede se toto oznámení zasláním doporučeného dopisu s potvrzením o přijetí nebo rovnocenným způsobem.
V situaci, kdy není známa adresa osoby, která představuje nebezpečí, nebo kdy tato osoba odmítne potvrdit oznámení, se postupuje podle práva dožádaného členského státu.
5. Proti úpravě ochranného opatření může podat opravný prostředek chráněná osoba nebo osoba, která představuje nebezpečí. Řízení o opravném prostředku se řídí právem dožádaného členského státu. Podání opravného prostředku však nemá odkladný účinek.
Článek 12
Vyloučení přezkumu ve věci samé
Ochranné opatření nařízené v členském státě původu nesmí být v žádném případě přezkoumáváno ve věci samé v dožádaném členském státě.
Článek 13
Odepření uznání a výkonu
1. Uznání a případně výkon ochranného opatření se na návrh osoby, která představuje nebezpečí, odepře v rozsahu, v jakém je toto uznání:
a)
zjevně v rozporu s veřejným pořádkem dožádaného členského státu, nebo
b)
neslučitelné se soudním rozhodnutím vydaným nebo uznaným v dožádaném členském státě.
2. Návrh na odepření uznání nebo výkonu se podává u soudu dožádaného členského státu, který tento členský stát oznámil Komisi v souladu s čl. 18 odst. 1 písm. a) bodem iv).
3. Uznání ochranného opatření nesmí být odepřeno z důvodu, že právo dožádaného členského státu přijetí takového opatření za stejných skutkových okolností neumožňuje.
Článek 14
Pozastavení účinků nebo zrušení uznání a odložení nebo zastavení výkonu
1. V případě pozastavení či zrušení ochranného opatření, odložení či omezení jeho vykonatelnosti, nebo zrušení osvědčení v souladu s čl. 9 odst. 1 písm. b) v členském státě původu, vydá vydávající orgán členského státu původu na žádost chráněné osoby nebo osoby, která představuje nebezpečí, za použití formuláře vytvořeného v souladu s článkem 19 osvědčení, v němž toto pozastavení, odložení, či omezení nebo zrušení vyznačí.
2. Příslušný orgán dožádaného členského státu po předložení osvědčení chráněnou osobou nebo osobou, která představuje nebezpečí, vydaného podle odstavce 1 pozastaví nebo zruší účinky uznání a případně odloží nebo zastaví výkon ochranného opatření.
KAPITOLA III
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 15
Legalizace a obdobné formální požadavky
U dokumentů vydaných v členských státech se v rámci tohoto nařízení nevyžaduje legalizace ani jiný obdobný formální požadavek.
Článek 16
Přepis a překlad
1. Každý přepis nebo překlad vyžadovaný podle tohoto nařízení se provede do úředního jazyka nebo do jednoho z úředních jazyků dožádaného členského státu nebo do jiného úředního jazyka orgánů Unie, který tento členský stát určil jako přijatelný.
2. S výjimkou čl. 5 odst. 3 musí být každý překlad podle tohoto nařízení proveden osobou oprávněnou provádět překlady v některém členském státě.
Článek 17
Zpřístupnění informací veřejnosti
V rámci Evropské soudní sítě pro občanské a obchodní věci vytvořené rozhodnutím 2001/470/ES poskytnou členské státy za účelem zpřístupnění informací veřejnosti popis vnitrostátních pravidel a postupů týkajících se ochranných opatření v občanských věcech, včetně informací o druhu orgánů příslušných pro záležitosti spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení.
Členské státy tyto informace průběžně aktualizují.
Článek 18
Informace oznámené členskými státy
1. Do 11. července 2014 členské státy oznámí Komisi:
a)
druh orgánů, které jsou příslušné pro záležitosti spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení, s případným upřesněním:
i)
orgánů, které mají pravomoc nařídit ochranná opatření a vydat osvědčení v souladu s článkem 5,
ii)
orgánů, u nichž se má chráněná osoba dovolávat ochranného opatření nařízeného v jiném členském státě nebo které mají pravomoc takové opatření vykonat,
iii)
orgánů, které mají pravomoc ochranné opatření upravit v souladu s čl. 11 odst. 1,
iv)
soudů, u nichž se podává v souladu s článkem 13 návrh na odepření uznání a případně výkonu;
b)
jazyk nebo jazyky přijatelné pro překlady podle čl. 16 odst. 1.
2. Komise informace uvedené v odstavci 1 vhodným způsobem zpřístupní veřejnosti, a to zejména prostřednictvím webové stránky Evropské soudní sítě pro občanské a obchodní věci.
Článek 19
Vytvoření a následné změny formulářů
Komise je oprávněna přijímat prováděcí akty, kterými budou vytvořeny a následně pozměňovány formuláře uvedené v článcích 5 a 14. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle článku 20.
Článek 20
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 21
Přezkum
Do 11. ledna 2020 předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o uplatňování tohoto nařízení. Ke zprávě případně přiloží návrhy změn.
Článek 22
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 11. ledna 2015.
Toto nařízení se vztahuje na ochranná opatření nařízená ode dne 11. ledna 2015 včetně bez ohledu na to, kdy bylo zahájeno příslušné řízení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 12. června 2013.
REGOLAMENT (UE) Nru 606/2013 TAL-PARLAMENT EWROPEW U TAL-KUNSILL
tat-12 ta’ Ġunju 2013
dwar ir-rikonoxximent reċiproku ta’ miżuri ta’ protezzjoni f’materji ċivili
IL-PARLAMENT EWROPEW U L-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidraw it-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, u b’mod partikolari l-punti (a), (e) u (f) tal-Artikolu 81(2) tiegħu,
Wara li kkunsidraw il-proposta mill-Kummissjoni Ewropea,
Wara li l-abbozz tal-att leġislattiv intbagħat lill-Parlamenti nazzjonali,
Wara li kkonsultaw il-Kumitat Ekonomiku u Soċjali Ewropew,
Wara li kkunsidraw l-opinjoni tal-Kumitat tar-Reġjuni (1),
Filwaqt li jaġixxu skont il-proċedura leġislattiva ordinarja (2),
Billi:
(1)
L-Unjoni stabbilixxiet bħala għan li żżomm u tiżviluppa spazju ta’ libertà, sigurtà u ġustizzja fejn il-moviment liberu tal-persuni huwa żgurat u l-aċċess għall-ġustizzja huwa ffaċilitat, b’mod partikolari permezz tal-prinċipju tar-rikonoxximent reċiproku ta’ deċiżjonijiet ġudizzjarji u extraġudizzjarji f’materji ċivili. Sabiex tali spazju jiġi stabbilit gradwalment, l-Unjoni għandha tadotta miżuri relatati mal-kooperazzjoni ġudizzjarja f’materji ċivili li għandhom implikazzjonijiet transkonfinali, partikolarment meta meħtieġa għall-funzjonament korrett tas-suq intern.
(2)
L-Artikolu 81(1) tat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea (TFUE) jipprevedi li l-kooperazzjoni ġudizzjarja f’materji ċivili li jkollhom implikazzjonijiet transkonfinali għandha tkun ibbażata fuq il-prinċipju tar-rikonoxximent reċiproku ta’ sentenzi u deċiżjonijiet f’każijiet extraġudizzjarji.
(3)
Fi spazju komuni ta’ ġustizzja mingħajr fruntieri interni huwa essenzjali li jkun hemm dispożizzjonijiet li jiżguraw ir-rikonoxximent rapidu u sempliċi u, fejn applikabbli, l-eżekuzzjoni fi Stat Membru ieħor ta’ miżuri ta’ protezzjoni ordnati fi Stat Membru biex jiġi żgurat li l-protezzjoni mogħtija lil persuna fiżika fi Stat Membru wieħed tinżamm u titkompla fi kwalunkwe Stat Membru ieħor li lejh jew fih dik il-persuna tivvjaġġa jew tmur toqgħod. Għandu jkun żgurat li l-eżerċizzju leġittimu minn ċittadini tal-Unjoni tad-dritt tagħhom li jiċċaqilqu u jirrisjedu liberament fit-territorju tal-Istati Membri, f’konformità mal-Artikolu 3(2) tat-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea (TUE) u l-Artikolu 21 tat-TFUE, ma jirriżultax f’telf ta’ dik il-protezzjoni.
(4)
Il-fiduċja reċiproka fl-amministrazzjoni tal-ġustizzja fl-Unjoni u l-għan li tiġi żgurata ċirkolazzjoni aktar rapida u b’anqas spejjeż tal-miżuri ta’ protezzjoni fi ħdan l-Unjoni jiġġustifikaw il-prinċipju li taħtu l-miżuri ta’ protezzjoni ordnati fi Stat Membru jkunu rikonoxxuti fl-Istati Membri l-oħrajn mingħajr il-ħtieġa ta’ xi proċeduri speċjali. Bħala riżultat, miżura ta’ protezzjoni ordnata fi Stat Membru (“Stat Membru ta’ oriġini”) għandha tiġi ttrattata bħallikieku kienet ordnata fl-Istat Membru li fih jintalab ir-rikonoxximent tagħha (“Stat Membru indirizzat”).
(5)
Sabiex jinkiseb l-għan tal-moviment liberu tal-miżuri ta’ protezzjoni, huwa meħtieġ u xieraq li r-regoli li jirregolaw ir-rikonoxximent u, fejn applikabbli, l-eżekuzzjoni ta’ miżuri ta’ protezzjoni jkunu regolati minn strument legali tal-Unjoni li jkun vinkolanti u direttament applikabbli.
(6)
Dan ir-Regolament għandu japplika għal miżuri ta’ protezzjoni ordnati bil-għan li jipproteġu persuna fejn ikun hemm raġunijiet serji biex jiġi kkunsidrat li l-ħajja, l-integrità fiżika jew psikoloġika, il-libertà personali, is-sigurtà personali jew l-integrità sesswali ta’ dik il-persuna jkunu f’riskju, pereżempju billi jipprevjenu kull forma ta’ vjolenza bbażata fuq is-sess jew vjolenza f’relazzjonijiet intimi, bħal vjolenza fiżika, molestja, aggressjoni sesswali, stalking, intimidazzjoni jew forom oħra ta’ impożizzjoni indiretta. Huwa importanti li jiġi enfasizzat li dan ir-Regolament japplika għall-vittmi kollha irrispettivament minn jekk humiex vittmi ta’ vjolenza bbażata fuq is-sess.
(7)
Id-Direttiva 2012/29/UE tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill tal-25 ta’ Ottubru 2012 li tistabbilixxi standards minimi fir-rigward tad-drittijiet, l-appoġġ u l-protezzjoni tal-vittmi tal-kriminalità (3) tiżgura li l-vittmi tal-kriminalità jirċievu informazzjoni u appoġġ xierqa.
(8)
Dan ir-Regolament ikompli mad-Direttiva 2012/29/UE. Il-fatt li persuna tkun is-suġġett ta’ miżura ta’ protezzjoni ordnata f’materji ċivili ma jipprekludix neċessarjament li dik il-persuna tkun definita bħala ‘vittma’ taħt dik id-Direttiva.
(9)
Il-kamp ta’ applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament jinsab fil-qasam tal-kooperazzjoni ġudizzjarja f’materji ċivili fis-sens tal-Artikolu 81 tat-TFUE. Dan ir-Regolament japplika biss għall-miżuri ta’ protezzjoni ordnati f’materji ċivili. Il-miżuri ta’ protezzjoni adottati f’materji kriminali huma koperti mid-Direttiva 2011/99/UE tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill tat-13 ta’ Diċembru 2011 dwar l-Ordni Ewropea ta’ Protezzjoni (4).
(10)
Il-kunċett ta’ materji ċivili għandu jiġi interpretat b’mod awtonomu, f’konformità mal-prinċipji tad-dritt tal-Unjoni. In-natura tal-ambitu ċivili, amministrattiva jew kriminali tal-awtorità li tordna miżura ta’ protezzjoni m’għandhiex tkun determinanti għall-fini tal-valutazzjoni tal-karattru ċivili ta’ miżura ta’ protezzjoni.
(11)
Dan ir-Regolament m’għandux jinterferixxi mal-funzjonament tar-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 2201/2003 tas-27 ta’ Novembru 2003 dwar il-ġurisdizzjoni u r-rikonoxximent u l-infurzar ta’ sentenzi fi kwistjonijiet matrimonjali u l-kwistjonijiet ta’ responsabbiltà tal-ġenituri (5) (Regolament Brussell IIa). Deċiżjonijiet meħuda taħt ir-Regolament Brussell IIa għandhom ikomplu jiġu rikonoxxuti u eżegwiti taħt dak ir-Regolament.
(12)
Dan ir-Regolament iqis it-tradizzjonijiet legali differenti tal-Istati Membri u ma jindaħalx fis-sistemi nazzjonali li taħthom huma ordnati miżuri ta’ protezzjoni. Dan ir-Regolament ma jobbligax lill-Istati Membri sabiex jimmodifikaw is-sistemi nazzjonali tagħhom sabiex jiffaċilitaw li jiġu ordnati miżuri ta’ protezzjoni f’materji ċivili, u lanqas sabiex jintroduċu miżuri ta’ protezzjoni f’materji ċivili għall-applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament.
(13)
Sabiex jittieħed kont tad-diversi tipi ta’ awtoritajiet li jordnaw miżuri ta’ protezzjoni f’materji ċivili fl-Istati Membri, u kuntrarjament għal oqsma oħra ta’ kooperazzjoni ġudizzjarja, dan ir-Regolament għandu japplika għal deċiżjonijiet kemm tal-awtoritajiet ġudizzjarji kif ukoll tal-awtoritajiet amministrattivi sakemm dawn tal-aħħar jagħtu garanziji fir-rigward, b’mod partikolari, tal-imparzjalità tagħhom u tad-dritt tal-partijiet għal reviżjoni ġudizzjarja. F’ebda każ m’għandhom l-awtoritajiet tal-pulizija jiġu kkunsidrati bħala awtoritajiet emittenti fis-sens ta’ dan ir-Regolament.
(14)
Abbażi tal-prinċipju tar-rikonoxximent reċiproku, il-miżuri ta’ protezzjoni ordnati f’materji ċivili fl-Istat Membru ta’ oriġini għandhom jiġu rikonoxxuti fl-Istat Membru indirizzat bħala miżuri ta’ protezzjoni f’materji ċivili f’konformità ma’ dan ir-Regolament.
(15)
Taħt il-prinċipju tar-rikonoxximent reċiproku, ir-rikonoxximent jikkorrispondi għat-tul ta’ żmien tal-miżura ta’ protezzjoni. Madankollu, b’kont meħud tad-diversità tal-miżuri ta’ protezzjoni taħt il-liġijiet tal-Istati Membri, partikolarment fir-rigward tat-tul ta’ żmien tagħhom, u tal-fatt li dan ir-Regolament tipikament japplika f’sitwazzjonijiet urġenti, l-effetti ta’ rikonoxximent taħt dan ir-Regolament għandhom, bħala eċċezzjoni, jiġu limitati għal perijodu ta’ 12-il xahar mill-ħruġ taċ-ċertifikat previst minn dan ir-Regolament, irrispettivament minn jekk il-miżura ta’ protezzjoni stess (kemm jekk provviżorja, jew limitata fiż-żmien, kif ukoll jekk indefinita fin-natura tagħha) ikollhiex aktar tul ta’ żmien.
(16)
F’każijiet fejn it-tul ta’ żmien ta’ miżura ta’ protezzjoni jaqbeż 12-il xahar, il-limitazzjoni tal-effetti ta’ rikonoxximent taħt dan ir-Regolament għandha tkun mingħajr preġudizzju għad-dritt tal-persuna protetta li tinvoka dik il-miżura ta’ protezzjoni taħt kwalunkwe att legali disponibbli ieħor tal-Unjoni li jipprovdi għar-rikonoxximent jew li tapplika għal miżura nazzjonali ta’ protezzjoni fl-Istat Membru indirizzat.
(17)
Il-limitazzjoni tal-effetti tar-rikonoxximent hija eċċezzjonali minħabba n-natura speċjali tas-suġġett ta’ dan ir-Regolament u m’għandhiex isservi bħala preċedent għal strumenti oħra f’materji ċivili u kummerċjali.
(18)
Dan ir-Regolament għandu jittratta biss ir-rikonoxximent tal-obbligu impost mill-miżura ta’ protezzjoni. Huwa ma għandux jirregola l-proċeduri għall-implimentazzjoni jew l-eżekuzzjoni tal-miżura ta’ protezzjoni, u lanqas ma għandu jkopri xi sanzjonijiet potenzjali li jistgħu jiġu imposti jekk l-obbligu ordnat mill-miżura ta’ protezzjoni jinkiser fl-Istat Membru indirizzat. Dawk il-materji jibqgħu regolati bid-dritt ta’ dak l-Istat Membru. Madankollu, f’konformità mal-prinċipji ġenerali taħt id-dritt tal-Unjoni u b’mod partikolari l-prinċipju tar-rikonoxximent reċiproku, l-Istati Membri għandhom jiżguraw li miżuri ta’ protezzjoni rikonoxxuti taħt dan ir-Regolament jistgħu jsiru effettivi fl-Istat Membru indirizzat.
(19)
Il-miżuri ta’ protezzjoni koperti minn dan ir-Regolament għandhom jipprovdu protezzjoni lill-persuna protetta fil-post ta’ residenza tagħha, fil-post tax-xogħol tagħha jew f’kull post ieħor li dik il-persuna żżur fuq bażi regolari, bħar-residenza tal-qraba jew l-iskola jew l-istabbiliment edukattiv li jattendu t-tfal tagħha. Irrispettivament minn jekk dan il-post jew id-daqs taż-żona koperti mill-miżura ta’ protezzjoni humiex deskritti fil-miżura ta’ protezzjoni permezz ta’ indirizz speċifiku wieħed jew aktar jew b’riferiment għal ċertu spazju ċirkoskritt li fuqu l-persuna li tikkawża ir-riskju ma tistax, rispettivament, tersaq jew tidħol (jew taħlita ta’ dawn it-tnejn), ir-rikonoxximent tal-obbligu impost mill-miżura ta’ protezzjoni huwa relatat mal-iskop li l-post iservi għall-persuna protetta pjuttost milli mal-indirizz speċifiku.
(20)
Fid-dawl tal-kunsiderazzjonijiet ta’ qabel u dment li jinżammu n-natura u l-elementi essenzjali tal-miżura ta’ protezzjoni, l-awtorità komptenenti fl-Istat Membru indirizzat għandha tkun tista’ taġġusta l-elementi fattwali tal-miżura ta’ protezzjoni fejn tali aġġustament huwa meħtieġ sabiex ir-rikonoxximent tal-miżura ta’ protezzjoni jkun jista’ jkun effettiv f’termini prattiċi fl-Istat Membru indirizzat. L-elementi fattwali jinkludu l-indirizz, il-post f’sens ġenerali jew id-distanza minima li l-persuna li tikkawża r-riskju għandha żżomm mill-persuna protetta, mill-indirizz jew mill-post f’sens ġenerali. Madankollu, it-tip u n-natura ċivili tal-miżura ta’ protezzjoni ma jistgħux jiġu affettwati minn tali aġġustament.
(21)
Sabiex jiġi ffaċilitat kwalunkwe aġġustament ta’ miżura ta’ protezzjoni, iċ-ċertifikat għandu jindika jekk l-indirizz speċifikat fil-miżura ta’ protezzjoni jikkostitwixxix il-post tar-residenza, il-post tax-xogħol jew post li l-persuna protetta żżur fuq bażi regolari. Barra minn hekk, jekk rilevanti, l-ispazju ċirkoskritt (ir-raġġ approssimattiv mill-indirizz speċifiku) li għalih japplika l-obbligu impost mill-miżura ta’ protezzjoni fuq il-persuna li tikkawża r-riskju, għandu jiġi indikat ukoll fiċ-ċertifikat.
(22)
Sabiex jiġi ffaċilitat il-moviment liberu tal-miżuri ta’ protezzjoni fl-Unjoni, jeħtieġ li dan ir-Regolament jintroduċi mudell uniformi ta’ ċertifikat u jipprovdi għall-istabbiliment ta’ formola standard multilingwi għal dak il-għan. L-awtorità emittenti għandha toħroġ iċ-ċertifikat fuq talba tal-persuna protetta.
(23)
Il-kaxxi għal test liberu fil-formola standard multilingwi għaċ-ċertifikat għandhom ikunu kemm jista’ jkun limitati, sabiex it-traduzzjoni jew it-traslitterazzjoni tista’ tiġi pprovduta fil-biċċa l-kbira tal-każijiet mingħajr l-impożizzjoni ta’ xi spiża fuq il-persuna protetta permezz tal-użu tal-formola standard fil-lingwa rilevanti. Kwalunkwe spiża għat-traduzzjoni neċessarja li tmur lil hinn mit-test tal-formola standard multilingwi għandha tiġi allokata kif previst taħt id-dritt tal-Istat Membru ta’ oriġini.
(24)
Fejn ċertifikat fih test liberu, l-awtorità kompetenti tal-Istat Membru indirizzat għandha tiddetermina jekk hijiex meħtieġa xi traduzzjoni jew traslitterazzjoni. Dan ma għandux jipprekludi lill-persuna protetta jew lill-awtorità emittenti tal-Istat Membru tal-oriġini milli jipprovdu traduzzjoni jew traslitterazzjoni fuq inizjattiva tagħhom stess.
(25)
Sabiex jiġi żgurat rispett għad-drittijiet ta’ difiża tal-persuna li tikkawża r-riskju, fejn il-miżura ta’ protezzjoni tkun ġiet ordnata fil-kontumaċja jew taħt xi proċedura li ma tipprevedix in-notifika minn qabel lil dik il-persuna (“proċedura ex-parte”), il-ħruġ taċ-ċertifikat għandu jkun possibbli biss jekk dik il-persuna kellha l-opportunità tħejji d-difiża tagħha kontra l-miżura ta’ protezzjoni. Madankollu, bil-ħsieb li tiġi evitata l-elużjoni u b’kont meħud tal-urġenza tipika tal-każijiet li jeħtieġu miżuri ta’ protezzjoni, ma għandux ikun meħtieġ li l-perijodu biex issir tali difiża jkun skada qabel ma jkun jista’ jinħareġ ċertifikat. Iċ-ċertifikat għandu jinħareġ hekk kif il-miżura ta’ protezzjoni tkun eżegwibbli fl-Istat Membru ta’ oriġini.
(26)
B’kont meħud tal-objettivi ta’ sempliċità u rapidità, dan ir-Regolament jipprevedi metodi sempliċi u rapidi li għandhom jintużaw sabiex il-persuna li tikkawża r-riskju tiġi mgħarrfa bil-passi proċedurali. Dawk il-metodi speċifiċi ta’ tagħrif għandhom japplikaw biss għall-finijiet ta’ dan ir-Regolament minħabba n-natura speċjali tas-suġġett tiegħu, m’għandhomx iservu ta’ preċedent għal strumenti oħrajn f’materji ċivili u kummerċjali u m’għandhomx jaffettwaw xi obbligu ta’ Stat Membru li jirrigwarda n-notifika barra l-pajjiż ta’ dokumenti ġudizzjarji u extraġudizzjarji f’materji ċivili li jirriżultaw minn konvenzjoni bilaterali jew multilaterali konkluża bejn dak l-Istat Membru u pajjiż terz.
(27)
Meta l-persuna li tikkawża r-riskju tiġi mgħarrfa biċ-ċertifikat u wkoll meta jsir xi aġġustatament lil kwalunkwe element fattwali ta’ miżura ta’ protezzjoni fl-Istat Membru indirizzat, għandu jittieħed kont debitu tal-interess tal-persuna protetta biex ma jiġux żvelati l-post fejn tinsab dik il-persuna jew dettalji oħra ta’ kuntatt. Dawn id-dettalji ma għandhomx jingħataw lill-persuna li tikkawża r-riskju sakemm tali żvelar ma jkunx meħtieġ għall-konformità ma’, jew l-eżekuzzjoni ta’, il-miżura ta’ protezzjoni.
(28)
Il-ħruġ taċ-ċertifikat ma għandux ikun suġġett għal appell.
(29)
Iċ-ċertifikat għandu jiġi rettifikat fejn, minħabba żball ovvju jew impreċiżjoni ovvja, bħal żball tipografiku, jew żball ta’ traskrizzjoni jew fl-ikkuppjar, iċ-ċertifikat ma jirriflettix b’mod korrett il-miżura ta’ protezzjoni, jew għandu jiġi rtirat jekk ikun ċar li ngħata skorrettament, pereżempju fejn intuża għal miżura li taqa’ barra mill-kamp ta’ applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament jew fejn inħareġ bi ksur tar-rekwiżiti għall-ħruġ tiegħu.
(30)
L-awtorità emittenti tal-Istat Membru ta’ oriġini għandha, fuq talba, tassisti lill-persuna protetta fil-ksib ta’ informazzjoni dwar l-awtoritajiet tal-Istat Membru indirizzat li quddiemhom għandha tiġi invokata l-miżura ta’ protezzjoni jew tintalab l-eżekuzzjoni.
(31)
Il-funzjonament armonjuż tal-ġustizzja jirrikjedi li ma jingħatawx deċiżjonijiet irrikonċiljabbli f’żewġ Stati Membri. Għal dak il-għan, dan ir-Regolament għandu jipprevedi raġuni għal rifjut ta’ rikonoxximent jew eżekuzzjoni tal-miżura ta’ protezzjoni f’każ ta’ nuqqas ta’ rikonċiljazzjoni ma’ sentenza mogħtija jew rikonoxxuta fl-Istat Membru indirizzat.
(32)
Kunsiderazzjonijiet ta’ interess pubbliku jistgħu, f’każijiet eċċezzjonali, jiġġustifikaw rifjut mill-qrati tal-Istat Membru indirizzat li jirrikonoxxu jew jeżegwixxu miżura ta’ protezzjoni fejn l-applikazzjoni tagħha tkun manifestament inkompatibbli mal-ordni pubbliku ta’ dak l-Istat Membru. Madankollu, il-qrati ma għandhomx ikunu jistgħu japplikaw l-eċċezzjoni ta’ ordni pubbliku sabiex jirrifjutaw ir-rikonoxximent jew l-eżekuzzjoni ta’ miżura ta’ protezzjoni meta b’dan imorru kontra d-drittijiet stabbiliti fil-Karta tad-Drittijiet Fundamentali tal-Unjoni Ewropea, u b’mod partikolari l-Artikolu 21 tagħha.
(33)
Fil-każ tas-sospensjoni jew irtirar tal-miżura ta’ protezzjoni jew tal-irtirar taċ-ċertifikat fl-Istat Membru ta’ oriġini, l-awtorità kompetenti tal-Istat Membru indirizzat għandha, mal-ħruġ taċ-ċertifikat rilevanti, tissospendi jew tirtira l-effetti tar-rikonoxximent u, fejn applikabbli, l-eżekuzzjoni tal-miżura ta’ protezzjoni.
(34)
Persuna protetta għandha jkollha aċċess effettiv għall-ġustizzja fi Stati Membri oħrajn. Sabiex ikun żgurat tali aċċess effettiv fi proċeduri koperti minn dan ir-Regolament, għandha tingħata għajnuna legali b’konformità mad-Direttiva tal-Kunsill 2003/8/KE tas-27 ta’ Jannar 2003 biex jitjieb l-aċċess għall-ġustizzja f’tilwim transkonfinali billi jiġu stabbiliti regoli minimi komuni rigward l-għajnuna legali għal tali tilwim (6).
(35)
Sabiex tiġi ffaċilitata l-applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament, għandu jkun meħtieġ li l-Istati Membri jipprovdu ċerta informazzjoni dwar ir-regoli u proċeduri nazzjonali tagħhom relatati mal-miżuri ta’ protezzjoni f’materji ċivili fil-qafas tan-Netwerk Ġudizzjarju Ewropew f’materji ċivili u kummerċjali stabbilit bid-Deċiżjoni tal-Kunsill 2001/470/KE (7). Għandu jingħata aċċess għall-informazzjoni pprovduta mill-Istati Membri permezz tal-Portal e-Justice Ewropew.
(36)
Sabiex jiġu żgurati kondizzjonijiet uniformi għall-implimentazzjoni ta’ dan ir-Regolament, għandhom jiġu konferiti lill-Kummissjoni setgħat ta’ implimentazzjoni fir-rigward tal-istabbiliment u l-emendament sussegwenti tal-formoli previsti f’dan ir-Regolament. Dawk is-setgħat għandhom ikunu eżerċitati f’konformità mar-Regolament (UE) Nru 182/2011 tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill tas-16 ta’ Frar 2011 li jistabbilixxi r-regoli u l-prinċipji ġenerali dwar il-modalitajiet ta’ kontroll mill-Istati Membri tal-eżerċizzju mill-Kummissjoni tas-setgħat ta’ implimentazzjoni (8).
(37)
Il-proċedura ta’ eżami għandha tintuża għall-adozzjoni ta’ atti ta’ implimentazzjoni li jistabbilixxu u li sussegwentement jemendaw il-formoli previsti f’dan ir-Regolament.
(38)
Dan ir-Regolament jirrispetta d-drittijiet fundamentali u josserva l-prinċipji rikonoxxuti mill- Karta tad-Drittijiet Fundamentali tal-Unjoni Ewropea. B’mod partikolari, huwa għandu bħala għan li jiżgura d-drittijiet tad-difiża u għal proċess imparzjali, kif stabbiliti fl-Artikoli 47 u 48 tal-istess Karta. Dan ir-Regolament għandu jiġi applikat b’konformità ma’ dawn id-drittijiet u l-prinċipji.
(39)
Ladarba l-għan ta’ dan ir-Regolament, jiġifieri li jistabbilixxi regoli għal mekkaniżmu sempliċi u rapidu għar-rikonoxximent ta’ miżuri ta’ protezzjoni ordnati fi Stat Membru f’materji ċivili, ma jistax jinkiseb b’mod suffiċjenti mill-Istati Membri u jista’ għalhekk jinkiseb aħjar fil-livell tal-Unjoni, l-Unjoni tista’ tadotta miżuri, b’konformità mal-prinċipju tas-sussidjarjetà kif stabbilit fl-Artikolu 5 tat-TUE. B’konformità mal-prinċipju tal-proporzjonalità, kif stabbilit f’dak l-Artikolu, dan ir-Regolament ma jmurx lil hinn minn dak li huwa meħtieġ sabiex jinkiseb dak l-għan.
(40)
B’konformità mal-Artikolu 3 tal-Protokoll Nru 21 dwar il-pożizzjoni tar-Renju Unit u l-Irlanda fir-rigward tal-Ispazju ta’ Libertà, Sigurtà u Ġustizzja, anness mat-TUE u mat-TFUE, dawk l-Istati Membri nnotifikaw ix-xewqa tagħhom li jieħdu sehem fl-adozzjoni u fl-applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament.
(41)
B’konformità mal-Artikoli 1 u 2 tal-Protokoll Nru 22 dwar il-pożizzjoni tad-Danimarka, anness mat-TUE u mat-TFUE, id-Danimarka ma tiħux sehem fl-adozzjoni ta’ dan ir-Regolament u mhijiex marbuta bih jew suġġetta għall-applikazzjoni tiegħu.
(42)
Il-Kontrollur Ewropew għall-Protezzjoni tad-Data ta opinjoni fis-17 ta’ Ottubru 2011 (9), ibbażata fuq l-Artikolu 41(2) tar-Regolament (KE) Nru 45/2001 tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill tat-18 ta’ Diċembru 2000 dwar il-protezzjoni tal-individwu fir-rigward tal-ipproċessar ta’ data personali mill-istituzzjonijiet u l-korpi tal-Komunità u dwar il-moviment liberu ta’ dik id-data (10),
ADOTTAW DAN IR-REGOLAMENT
KAPITOLU I
SUĠĠETT, KAMP TA’ APPLIKAZZJONI U DEFINIZZJONIJIET
Artikolu 1
Suġġett
Dan ir-Regolament jistabbilixxi regoli għal mekkaniżmu sempliċi u rapidu għar-rikonoxximent ta’ miżuri ta’ protezzjoni ordnati fi Stat Membru f’materji ċivili.
Artikolu 2
Kamp ta’ applikazzjoni
1. Dan ir-Regolament għandu japplika għal miżuri ta’ protezzjoni f’materji ċivili ordnati minn awtorità emittenti fis-sens tal-punt (4) tal-Artikolu 3.
2. Dan ir-Regolament għandu japplika għal każijiet transkonfinali. Għall-finijiet ta’ dan ir-Regolament, każ għandu jitqies bħala każ transkonfinali fejn ir-rikonoxximent tal-miżura ta’ protezzjoni ordnata fi Stat Membru jintalab fi Stat Membru ieħor.
3. Dan ir-Regolament ma għandux japplika għal miżuri ta’ protezzjoni li jaqgħu fil-kamp ta’ applikazzjoni tar-Regolament (KE) Nru 2201/2003.
Artikolu 3
Definizzjonijiet
Għall-finijiet ta’ dan ir-Regolament, għandhom japplikaw id-definizzjonijiet li ġejjin:
(1)
“miżura ta’ protezzjoni” tfisser kull deċiżjoni, irrispettivament minn kif tissejjaħ, ordnata mill-awtorità emittenti tal-Istat Membru ta’ oriġini taħt id-dritt nazzjonali tiegħu u li timponi wieħed jew aktar mill-obbligi li ġejjin fuq il-persuna li tikkawża r-riskju bl-għan tal-protezzjoni ta’ persuna oħra, meta jista’ jkun hemm riskju għall-integrità fiżika jew psikoloġika ta’ din il-persuna protetta:
(a)
projbizzjoni jew regolamentazzjoni fuq id-dħul fil-post fejn il-persuna protetta tirrisjedi, taħdem jew regolarment iżżur jew toqgħod;
(b)
projbizzjoni jew regolamentazzjoni tal-kuntatt, fi kwalunkwe forma, mal-persuna protetta, inkluż dak permezz tat-telefon, posta elettronika jew ordinarja, fax jew kwalunkwe mezz ieħor;
(c)
projbizzjoni jew regolamentazzjoni tal-avviċinament tal-persuna protetta eqreb minn distanza preskritta;
(2)
“persuna protetta” tfisser persuna fiżika li tkun is-suġġett tal-protezzjoni mogħtija minn miżura ta’ protezzjoni;
(3)
“persuna li tikkawża r-riskju” tfisser persuna fiżika li fuqha ġew imposti wieħed jew aktar obbligi msemmijin fil-punt (1);
(4)
“awtorità emittenti” tfisser kwalunkwe awtorità ġudizzjarja jew kwalunkwe awtorità oħra nominata minn Stat Membru bħala li jkollha kompetenza fil-materji li jaqgħu fil-kamp ta’ applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament, sakemm tali awtorità oħra toffri garanziji lill-partijiet fir-rigward tal-imparzjalità, u sakemm id-deċiżjonijiet tagħha fir-rigward tal-miżura ta’ protezzjoni jistgħu, taħt id-dritt tal-Istat Membru fejn toperai, ikunu suġġetti għal reviżjoni minn awtorità ġudizzjarja u għandhom forza u effetti ekwivalenti għal dawk ta’ deċiżjoni ta’ awtorità ġudizzjarja fl-istess materja;
(5)
“Stat Membru ta’ oriġini” tfisser l-Istat Membru li fih tiġi ordnata l-miżura ta’ protezzjoni;
(6)
“Stat Membru indirizzat” tfisser l-Istat Membru li fih jintalbu r-rikonoxximent u, fejn applikabbli, l-eżekuzzjoni ta’ miżura ta’ protezzjoni.
KAPITOLU II
RIKONOXXIMENT U EŻEKUZZJONI TA’ MIŻURI TA’ PROTEZZJONI
Artikolu 4
Rikonoxximent u eżekuzzjoni
1. Miżura ta’ protezzjoni ordnata fi Stat Membru għandha tiġi rikonoxxuta fl-Istati Membri l-oħra mingħajr ma tkun meħtieġa ebda proċedura speċjali u għandha tkun eżegwibbli mingħajr ma tkun meħtieġa dikjarazzjoni ta’ eżegwibbiltà.
2. Persuna protetta li tixtieq tinvoka fl-Istat Membru indirizzat miżura ta’ protezzjoni ordnata fl-Istat Membru ta’ oriġini għandha tipprovdi lill-awtorità kompetenti tal-Istat Membru indirizzat:
(a)
b’kopja tal-miżura ta’ protezzjoni li tissodisfa l-kondizzjonijiet meħtieġa biex tiġi stabbilita l-awtentiċità tagħha;
(b)
biċ-ċertifikat maħruġ fl-Istat Membru ta’ oriġini f’konformità mal-Artikolu 5; u
(c)
fejn meħtieġ, bi traslitterazzjoni u/jew traduzzjoni taċ-ċertifikat skont l-Artikolu 16.
3. Iċ-ċertifikat għandu jsir effettiv biss fil-limiti tal-eżegwibbiltà tal-miżura ta’ protezzjoni.
4. Irrispettivament minn jekk il-miżura ta’ protezzjoni jkollhiex aktar tul ta’ żmien, l-effetti tar-rikonoxximent taħt il-paragrafu 1 għandhom ikunu limitati għal perijodu ta’ 12-il xahar, li jibdew jiddekorru mid-data tal-ħruġ taċ-ċertifikat.
5. Il-proċedura għall-eżekuzzjoni ta’ miżuri ta’ protezzjoni għandha tkun regolata mid-dritt tal-Istat Membru indirizzat.
Artikolu 5
Ċertifikat
1. L-awtorità emittenti tal-Istat Membru ta’ oriġini għandha, fuq talba mill-persuna protetta, toħroġ iċ-ċertifikat bl-użu tal-formola standard multilingwi stabbilita f’konformità mal-Artikolu 19 u li jkun fiha l-informazzjoni prevista fl-Artikolu 7.
2. Ma għandu jkun hemm l-ebda appell kontra l-ħruġ taċ-ċertifikat.
3. Fuq talba mill-persuna protetta, l-awtorità emittenti tal-Istat Membru ta’ oriġini għandha tipprovdi lill-persuna protetta bi traslitterazzjoni u/jew traduzzjoni taċ-ċertifikat billi jsir użu mill-formola standard multilingwi stabbilita f’konformità mal-Artikolu 19.
Artikolu 6
Rekwiżiti għall-ħruġ taċ-ċertifikat
1. Iċ-ċertifikat jista’ jinħareġ biss jekk il-miżura ta’ protezzjoni tkun ġiet notifikata lill-persuna li tikkawża r-riskju f’konformità mad-dritt tal-Istat Membru ta’ oriġini.
2. Fejn il-miżura ta’ protezzjoni kienet ordnata fil-kontumaċja, iċ-ċertifikat jista’ jinħareġ biss jekk il-persuna li tikkawża r-riskju tkun ġiet notifikata bid-dokument istituttiv tal-proċediment jew b’dokument ekwivalenti jew, fejn rilevanti, tkun ġiet mgħarrfa b’mod ieħor bil-bidu tal-proċediment f’konformità mad-dritt tal-Istat Membru ta’ oriġini fi żmien suffiċjenti u b’tali mod li jippermetti lil dik il-persuna tiddifendi ruħha.
3. Fejn il-miżura ta’ protezzjoni ġiet ordnata taħt proċedura li ma tipprovdix li notifika minn qabel tingħata lill-persuna li tikkawża r-riskju (“proċediment ex-parte”), iċ-ċertifikat jista’ jinħareġ biss jekk dik il-persuna kellha d-dritt li tikkontesta l-miżura ta’ protezzjoni taħt id-dritt tal-Istat Membru ta’ oriġini.
Artikolu 7
Kontenut taċ-ċertifikat
Iċ-ċertifikat għandu jinkludi l-informazzjoni li ġejja:
(a)
l-isem u l-indirizz/id-dettalji ta’ kuntatt tal-awtorità emittenti;
(b)
in-numru ta’ referenza tal-fajl;
(c)
id-data tal-ħruġ taċ-ċertifikat;
(d)
dettalji dwar il-persuna protetta: isem, data u post tat-twelid, fejn disponibbli, u indirizz sabiex jintuża għall-finijiet tan-notifika, preċeduti minn avviż viżibbli sew li dak l-indirizz jista’ jingħata lill-persuna li tikkawża r-riskju;
(e)
dettalji dwar il-persuna li tikkawża r-riskju: isem, data u post tat-twelid, fejn disponibbli, u indirizz li għandu jintuża għall-finijiet ta’ notifika;
(f)
l-informazzjoni kollha meħtieġa għall-eżekuzzjoni tal-miżura ta’ protezzjoni, inkluż, fejn applikabbli, it-tip ta’ miżura u l-obbligu impost minnha fuq il-persuna li tikkawża r-riskju u l-ispeċifikazzjoni tal-funzjoni tal-post u/jew l-ispazju ċirkoskritt li lilu jew fih dik il-persuna tkun ipprojbita milli, rispettivament, tavviċina jew tidħol;
(g)
it-tul ta’ żmien tal-miżura ta’ protezzjoni;
(h)
it-tul ta’ żmien tal-effetti tar-rikonoxximent f’konformità mal-Artikolu 4(4);
(i)
dikjarazzjoni li r-rekwiżiti stabbiliti mill-Artikolu 6 jkunu ġew sodisfatti;
(j)
informazzjoni dwar id-drittijiet mogħtija taħt l-Artikoli 9 u 13;
(k)
sabiex tiġi ffaċilitata r-referenza, it-titolu sħiħ ta’ dan ir-Regolament.
Artikolu 8
Notifika taċ-ċertifikat lill-persuna li tikkawża r-riskju
1. L-awtorità emittenti tal-Istat Membru ta’ oriġini għandha tgħarraf lill-persuna li tikkawża r-riskju biċ-ċertifikat u bil-fatt li l-ħruġ taċ-ċertifikat jirriżulta fir-rikonoxximent u, fejn applikabbli, l-eżegwibbiltà tal-miżura ta’ protezzjoni fl-Istati Membri kollha f’konformità mal-Artikolu 4.
2. Fejn il-persuna li tikkawża r-riskju tirrisjedi fl-Istat Membru ta’ oriġini, in-notifika għandha ssir f’konformità mad-dritt ta’ dak l-Istat Membru. Fejn il-persuna li tikkawża r-riskju tirrisjedi fi Stat Membru li mhuwiex l-Istat Membru ta’ oriġini jew f’pajjiż terz, in-notifika għandha ssir permezz ta’ ittra reġistrata b’konferma tar-riċezzjoni jew ekwivalenti.
Is-sitwazzjonijiet li fihom l-indirizz tal-persuna li tikkawża r-riskju ma tkunx magħrufa jew li fihom dik il-persuna tirrifjuta bħala riċevuta minnha n-notifika għandhom ikunu regolati mid-dritt tal-Istat Membru ta’ oriġini.
3. Il-post fejn tinsab il-persuna protetta jew dettalji oħrajn ta’ kuntatt magħha ma għandhomx jiġu żvelati lill-persuna li tikkawża r-riskju sakemm l-iżvelar tagħhom ma jkunx meħtieġ għall-konformità ma’, jew l-eżekuzzjoni ta’, il-miżura ta’ protezzjoni.
Artikolu 9
Rettifika jew irtirar taċ-ċertifikat
1. Mingħajr preġudizzju għall-Artikolu 5(2) u fuq talba mill-persuna protetta jew tal-persuna li tikkawża r-riskju lill-awtorità emittenti tal-Istat Membru ta’ oriġini jew fuq inizjattiva proprja ta’ dik l-awtorità, iċ-ċertifikat għandu:
(a)
jiġi rettifikat fejn, minħabba żball klerikali, ikun hemm diskrepanza bejn il-miżura ta’ protezzjoni u ċ-ċertifikat; jew
(b)
jiġi rtirat fejn ikun ċar li ngħata skorrettament, b’kont meħud tar-rekwiżiti stabbiliti fl-Artikolu 6 u tal-kamp ta’ applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament.
2. Il-proċedura, inkluż kwalunkwe appell, fir-rigward tar-rettifika jew l-irtirar taċ-ċertifikat għandha tkun regolata mid-dritt tal-Istat Membru ta’ oriġini.
Artikolu 10
Assistenza lill-persuna protetta
Fuq talba mill-persuna protetta, l-awtorità emittenti tal-Istat Membru ta’ oriġini għandha tassisti dik il-persuna protetta fil-ksib ta’ informazzjoni, kif tkun saret disponibbli taħt l-Artikoli 17 u 18, li tikkonċerna l-awtoritajiet tal-Istat Membru indirizzat li quddiemhom ser tiġi invokata l-miżura ta’ protezzjoni jew mitluba l-eżekuzzjoni.
Artikolu 11
Aġġustament tal-miżura ta’ protezzjoni
1. L-awtorità kompetenti tal-Istat Membru indirizzat għandha, fejn u sal-punt meħtieġ, taġġusta l-elementi fattwali tal-miżura ta’ protezzjoni sabiex il-miżura ta’ protezzjoni ssir effettiva f’dak l-Istat Membru.
2. Il-proċedura għall-aġġustament tal-miżura ta’ protezzjoni għandha tkun regolata mid-dritt tal-Istat Membru indirizzat.
3. L-aġġustament tal-miżura ta’ protezzjoni għandu jiġi notifikat lill-persuna li tikkawża r-riskju.
4. Fejn il-persuna li tikkawża r-riskju tirrisjedi fl-Istat Membru indirizzat, in-notifika għandha ssir f’konformità mad-dritt ta’ dak l-Istat Membru. Fejn il-persuna li tikkawża r-riskju tirrisjedi fi Stat Membru li mhuwiex l-Istat Membru indirizzat jew f’pajjiż terz, in-notifika għandha ssir permezz ta’ ittra reġistrata b’aċċettazzjoni tar-riċezzjoni jew ekwivalenti.
Is-sitwazzjonijiet li fihom l-indirizz tal-persuna li tikkawża r-riskju ma jkunx magħruf jew fejn dik il-persuna tirrifjuta bħala riċevuta minnha n-notifika għandhom ikunu regolati mid-dritt tal-Istat Membru indirizzat.
5. Jista’ jitressaq appell kontra l-aġġustament tal-miżura ta’ protezzjoni mill-persuna protetta jew mill-persuna li tikkawża r-riskju. Il-proċedura ta’ appell għandha tkun regolata mid-dritt tal-Istat Membru indirizzat. Madankollu, ir-rikors għal appell ma għandux ikollu effett sospensiv.
Artikolu 12
Ebda reviżjoni dwar il-mertu
Taħt l-ebda ċirkostanza ma tista’ tiġi riveduta miżura ta’ protezzjoni ordnata fl-Istat Membru ta’ oriġini fir-rigward tal-mertu tagħha fl-Istat Membru indirizzat.
Artikolu 13
Rifjut tar-rikonoxximent jew tal-eżekuzzjoni
1. Ir-rikonoxximent u, fejn applikabbli, l-eżekuzzjoni tal-miżura ta’ protezzjoni għandhom jiġu rifjutati, fuq rikors mill-persuna li tikkawża r-riskju, sa fejn tali rikonoxximent ikun:
(a)
manifestament kontra l-ordni pubbliku tal-Istat Membru indirizzat; jew
(b)
irrikonciljabbli ma’ sentenza mogħtija jew rikonoxxuta fl-Istat Membru indirizzat.
2. Ir-rikors għal rifjut ta’ rikonoxximent jew eżekuzzjoni għandu jiġi ppreżentat lill-qorti tal-Istat Membru indirizzat kif komunikata minn dak l-Istat Membru lill-Kummissjoni b’konformità mal-punt (a) (iv) tal-Artikolu 18(1).
3. Ir-rikonoxximent tal-mizura ta’ protezzjoni ma jistax jigi rifjutat għar-raġuni li d-dritt tal-Istat Membru indirizzat ma jipprovdix għal tali mizura abbazi tal-istess fatti.
Artikolu 14
Sospensjoni jew irtirar tar-rikonoxximent jew tal-eżekuzzjoni
1. Fil-każ tas-sospensjoni jew irtirar tal-miżura ta’ protezzjoni fl-Istat Membru ta’ oriġini, jew tas-sospensjoni jew limitazzjoni tal-eżegwibbiltà tagħha, jew irtirar taċ-ċertifikat f’konformità mal-punt (b) tal-Artikolu 9(1), l-awtorità emittenti tal-Istat Membru ta’ oriġini għandha, fuq talba mill-persuna protetta jew mill-persuna li tikkawża r-riskju, toħroġ ċertifikat li jindika dik is-sospensjoni, limitazzjoni jew irtirar bl-użu tal-formola standard multilingwi stabbilita f’konformità mal-Artikolu 19.
2. Mal-preżentazzjoni, mill-persuna protetta jew mill-persuna li tikkawża r-riskju, taċ-ċertifikat maħruġ taħt il-paragrafu 1, l-awtorità kompetenti tal-Istat Membru indirizzat għandha tissospendi jew tirtira l-effetti tar-rikonoxximent u, fejn applikabbli, l-eżekuzzjoni tal-miżura ta’ protezzjoni.
KAPITOLU III
DISPOŻIZZJONIJIET ĠENERALI U FINALI
Artikolu 15
Legiżlazzjoni u formalitajiet simili oħra
L-ebda leġislazzjoni jew formalità simili oħra m’għandha tkun meħtieġa għal dokumenti maħruġa fi Stat Membru fil-kuntest ta’ dan ir-Regolament.
Artikolu 16
Traslitterazzjoni jew traduzzjoni
1. Kwalunkwe traslitterazzjoni jew traduzzjoni meħtieġa taħt dan ir-Regolament għandha tkun għal-lingwa uffiċjali jew għal waħda mil-lingwi uffiċjali tal-Istat Membru indirizzat jew għal kwalunkwe lingwa uffiċjali oħra tal-istituzzjonijiet tal-Unjoni li dak l-Istat Membru jkun indika li jista’ jaċċetta.
2. Suġġett għall-Artikolu 5(3), kwalunkwe traduzzjoni taħt dan ir-Regolament għandha ssir minn persuna kkwalifikata biex tittraduċi f’wieħed mill-Istati Membri.
Artikolu 17
Informazzjoni magħmula aċċessibbli għall-pubbliku
L-Istati Membri għandhom jipprovdu, fi ħdan il-qafas tan-Netwerk Ġudizzjarju Ewropew f’materji ċivili u kummerċjali stabbilit bid-Deċiżjoni 2001/470/KE u bil-ħsieb li l-informazzjoni ssir aċċessibbligħall-pubbliku, deskrizzjoni tar-regoli u l-proċeduri nazzjonali li jirrigwardaw miżuri ta’ protezzjoni f’materji ċivili, inkluża informazzjoni dwar it-tip ta’ awtoritajiet li huma kompetenti fil-materji li jaqgħu fil-kamp ta’ applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament.
L-Istati Membri għandhom iżommu din l-informazzjoni aġġornata.
Artikolu 18
Komunikazzjoni ta’ informazzjoni mill-Istati Membri
1. Sal-11 ta’ Lulju 2014, l-Istati Membri għandhom jikkomunikaw lill-Kummissjoni l-informazzjoni li ġejja:
(a)
it-tip ta’ awtoritajiet li huma kompetenti fil-materji li jaqgħu fil-kamp ta’ applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament, u jispeċifikaw, fejn applikabbli,
(i)
l-awtoritajiet li huma kompetenti biex jordnaw miżuri ta’ protezzjoni u joħorgu ċ-ċertifikat f’konformità mal-Artikolu 5;
(ii)
l-awtoritajiet li quddiemhom għandha tiġi invokata miżura ta’ protezzjoni ordnata fi Stati Membruieħor u/jew li huma kompetenti biex jeżegwixxu tali miżura;
(iii)
l-awtoritajiet li huma kompetenti sabiex jagħmlu l-aġġustament tal-miżuri ta’ protezzjoni f’konformità mal-Artikolu 11(1);
(iv)
il-qrati li lilhom ir-rikors għal rifjut tar-rikonoxximent u, fejn applikabbli, tal-eżekuzzjoni għandu jiġi ppreżentat f’konformità mal-Artikolu 13;
(b)
il-lingwa jew lingwi aċċettati għat-traduzzjonijiet kif imsemmi fl-Artikolu 16(1).
2. Il-Kummissjoni għandha tagħmel l-informazzjoni msemmija fil-paragrafu 1 aċċessibbli għall-pubbliku permezz ta’ kwalunkwe mezz adatt, b’mod partikolari permezz tas-sit web tan-Netwerk Ġudizzjarju Ewropew f’materji ċivili u kummerċjali.
Artikolu 19
Stabbiliment u emendament sussegwenti tal-formoli
Il-Kummissjoni għandha tadotta atti ta’ implimentazzjoni li jistabbilixxu u li sussegwentement jemendaw il-formoli msemmija fl-Artikoli 5 u 14. Dawk l-atti ta’ implimentazzjoni għandhom jiġu adottati b’konformità mal-proċedura ta’ eżami msemmija fl-Artikolu 20.
Artikolu 20
Proċedura ta’ kumitat
1. Il-Kummissjoni għandha tkun assistita minn kumitat. Dak il-kumitat għandu jkun kumitat fis-sens tar-Regolament (UE) Nru 182/2011.
2. Fejn issir referenza għal dan il-paragrafu, għandu japplika l-Artikolu 5 tar-Regolament (UE) Nru 182/2011.
Artikolu 21
Reviżjoni
Sal-11 ta’ Jannar 2020, il-Kummissjoni għandha tipprezenta lill-Parlament Ewropew, lill-Kunsill u lill-Kumitat Ekonomiku u Socjali Ewropew rapport dwar l-applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament. Jekk neċessarju, ir-rapport għandu jkun akkumpanjat minn proposti għal emendi.
Artikolu 22
Dħul fis-seħħ
Dan ir-Regolament għandu jidħol fis-seħħ fl-għoxrin jum wara dak tal-pubblikazzjoni tiegħu f’Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
Huwa għandu japplika mill-11 ta’ Jannar 2015.
Dan ir-Regolament għandu japplika għal miżuri ta’ protezzjoni ordnati fil-11 ta’ Jannar 2015 jew wara, irrispettivament minn meta jkunu ġew istitwiti proċedimenti.
Dan ir-Regolament għandu jorbot fl-intier tiegħu u japplika direttament fl-Istati Membri skont it-Trattati.
Magħmul fi Strasburgu, it-12 ta’ Ġunju 2013.