ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 2. října 2013
o vyrovnání společnosti Simet SpA za služby veřejné dopravy poskytované mezi lety 1987 a 2003 (státní podpora SA.33037 (2012/C) - Itálie)
(oznámeno pod číslem C(2013) 6251)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2014/201/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými články (1), a s ohledem na zaslané připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Elektronickým oznámením ze dne 18. května 2011 oznámily italské orgány v souladu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy, že přistoupí k vyrovnání společnosti Simet SpA (dále jen „společnost Simet“) za poskytování služeb meziregionální osobní autobusové dopravy v letech 1987 až 2003 v rámci závazku veřejné služby na základě rozsudku „Státní rady“ (Consiglio di Stato), což je nejvyšší italský správně-soudní orgán (dále jen „oznámené opatření“). Toto oznámení bylo zaevidováno pod číslem jednacím SA.33037.
(2)
Italské orgány předložily ohledně oznámeného opatření další informace ve dnech 12. července 2011, 5. října 2011, 20. února 2012, 2. a 28. března 2012 a 17. dubna 2012.
(3)
Dopisem ze dne 31. května 2012 Komise italským orgánům oznámila své rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“).
V přijatých lhůtách byly obdrženy tyto připomínky:
-
italské orgány předložily své připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení dopisy ze dne 1. června 2012, 24. září 2012 a 11. října 2012,
-
jedinou třetí stranou, která v reakci na rozhodnutí o zahájení řízení předložila připomínky, byla společnost Simet, možný příjemce oznámeného opatření. Její připomínky byly doručeny ve dnech 4. srpna 2012, 31. října 2012 a 13. prosince 2012,
-
italské orgány se vyjádřily k připomínkám třetí strany dopisy ze dnů 28. listopadu 2012, 4. prosince 2012, 19. prosince 2012 a 10. ledna 2013.
2. POPIS OPATŘENÍ
2.1 SPOLEČNOST A POSKYTNUTÉ SLUŽBY
(4)
Společnost Simet je soukromá společnost, která provozuje pravidelnou osobní autobusovou dopravu na základě koncesí na službu, které jí italský stát udělil podle zákona č. 1822/39 (2). Konkrétně společnost Simet provozuje meziregionální linkovou dopravu propojující Kalábrii s ostatními italskými regiony. Vedle těchto služeb, které tvoří zhruba dvě třetiny jejích příjmů, poskytuje společnost Simet rovněž jiné služby včetně služeb nabízejících mezinárodní přepravu, turistické služby a pronájem autobusů s řidičem (3), jež představují zbývající třetinu celkových příjmů společnosti.
(5)
V říjnu 1999 společnost Simet poprvé podala žádost Ministerstvu infrastruktury a dopravy (dále jen „ministerstvo“) o vyrovnání za závazky veřejné služby spočívající v poskytování meziregionální autobusové přepravy, a to v letech počínajících rokem 1987 (4). Ministerstvo tuto žádost i žádosti následující zamítlo s tím, že společnost Simet nepověřilo provozováním veřejných služeb.
(6)
Podle italských orgánů tak společnost Simet, stejně jako jiní provozovatelé meziregionální linkové dopravy, fungovala na základě dočasných licencí (koncesí), jež se na žádost provozovatele každoročně obnovují. Na základě těchto koncesí měli provozovatelé výhradní právo poskytovat předmětné služby. Podle pravidel pro koncesi s roční platností nezískal provozovatel poskytnutím služby nárok na podporu nebo na jakoukoli náhradu a mělo se za to, že podnik provozuje službu s vědomím všech rizik a nebezpečí. Poplatky, které společnost sama navrhla, odpovídají poplatkům uvedeným v pravidlech pro koncesi s roční platností, jež byla schválena ministerstvem.
(7)
V průběhu let předložila společnost celou řadu žádostí o změnu podmínek pro poskytování služeb, kterým bylo obvykle vyhověno postupem stanoveným v dekretu prezidenta Italské republiky č. 369/94 (5). Články 4 a 5 dekretu prezidenta Italské republiky č. 369/94 stanoví podrobný postup pro posuzování a komparativní rozbor žádostí o zavedení jakékoli nové služby na základě koncese.
2.2 ROZHODNUTÍ STÁTNÍ RADY, JEŽ BYLA PŘIJATA PŘED ROZHODNUTÍM O ZAHÁJENÍ
(8)
V reakci na zamítnutí ministerstva poskytnout vyrovnání za závazky veřejné služby za období od roku 1987 podala společnost Simet odvolání k správnímu soudu a žádala v něm vyrovnání za plnění závazků veřejné služby.
(9)
Po řízeních v několika stupních měla Státní rada prostřednictvím rozsudku č. 1405/2010 ze dne 9. března 2010 (rozhodnutí č. 1405/2010) (dále jen „rozsudek č. 1405/2010“) za to, že společnost Simet má nárok na vyrovnání za službu linkové autobusové dopravy (převážně meziregionální) poskytovanou na základě koncesí vydávaných italským státem. V rozsudku bylo kromě jiného stanoveno, že přesná výše náhrady má být určena na základě spolehlivých údajů z účetních záznamů společnosti.
(10)
Jak je podrobněji vysvětleno v rozhodnutí o zahájení řízení, rozsudek č. 1405/2010 však přesně nedefinoval, na základě jakého právního aktu byl uložen závazek veřejné služby, ani v jaké formě. Ve výnosu č. 2072/2011, jenž byl vydán dne 18. ledna 2011 v reakci na nerespektování rozsudku č. 1405/2010 správními orgány, je Státní rada ve věci jednoznačnější a prohlašuje, že „ministerstvo vícekrát odmítlo, aby společnost změnila trasy, jízdní řády a místa zastávek a nařídilo, aby tarify nepřevyšovaly tarify, jež si účtují italské železnice, což jsou faktory, které společnost považuje pro provozování veřejné služby za příznačné“.
(11)
Ačkoli rozsudek č. 1405/2010 uvádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 (6), jež upravuje vyrovnání za veřejné služby, když „v případě vyrovnání stanoví kritéria, jež nejsou nepodobná kritériím stanoveným předchozími právními předpisy Společenství“, nařídila Státní rada příslušným orgánům, aby ve smyslu článků 6, 10 a 11 nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 (7) uhradily společnosti Simet vyrovnání.
(12)
Italské orgány se rozhodly počkat s vykonáním rozsudků Státní rady (rozsudek č. 1405/2010 a výnos č. 2072/2010) a s uhrazením vyrovnání společnosti Simet na hodnocení Komise týkající se oznámených opatření.
2.3 VÝŠE MOŽNÉHO VYROVNÁNÍ ZA ZÁVAZKY VEŘEJNÉ SLUŽBY, JEŽ BYLA PŮVODNĚ OZNÁMENA
(13)
Pokud jde o výši vyrovnání, jež má být společnosti Simet uhrazeno za poskytnuté služby, předložily italské orgány Komisi zprávu, kterou si společnost Simet objednala u externího poradce (dále jen „úvodní zpráva“), aniž by se ztotožňovaly s odhady, jež jsou v ní uvedeny. V úvodní zprávě se dlužné vyrovnání odhaduje na zhruba 59,4 milionu EUR (8).
(14)
Následně však byly žádosti o vyrovnání znovu posuzovány, neboť po přijetí rozhodnutí o zahájení řízení Státní rada požádala o nezávislé posouzení vhodné úrovně vyrovnání. Výsledek uvedeného posouzení je probrán v oddílech 2.6 a 2.7.
2.4 DOBA TRVÁNÍ
(15)
Ačkoli společnost Simet požadovala vyrovnání za služby poskytnuté do konce roku 2013 (9), mají italské orgány za to, že příslušné období pro toto oznámení se vztahuje pouze na roky 1987 - 2003, neboť rozsudek č. 1405/2010 se týká výhradně odvolání vztahujícího se na uvedený časový úsek. V bodě 3.1 uvedeného rozsudku se jednoznačně odkazuje na vyrovnání za roky 1987 až 2003.
2.5 VÝVOJ SOUDNÍHO ŘÍZENÍ NA VNITROSTÁTNÍ ÚROVNI PO PŘIJETÍ ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(16)
Poté, co italské orgány odmítly vykonat rozsudek č. 1405/2010 a výnos č. 2072/2011, přijala Státní rada nový výnos, tj. výnos č. 270/2012, jehož prostřednictvím jmenovala nezávislou poradní komisi, aby rozhodla o způsobu provedení rozsudku č. 1405/2010.
(17)
Komise tvořená předsedou a dvěma členy byla pověřena výpočtem výše vyrovnání, již je třeba na základě rozsudku č. 1405/2010 vyplatit společnosti Simet. Sporné strany zároveň jmenovaly vlastní odborníky, kteří se vyjádřili k předběžným závěrům poradní komise. V průběhu několika měsíců došlo vzhledem k uvedené situaci k výměně zpráv a protiargumentů.
(18)
Poradní komise ukončila svou práci v srpnu 2012. Komise nedospěla k jednomyslnému závěru, ale předložila Státní radě dvě odlišné zprávy:
-
dne 29. srpna 2012 byla předložena zpráva s menšinovým stanoviskem podepsaná předsedou poradní komise jmenovaným Státní radou; ve zprávě se dospělo k závěru, že dostupné údaje nepostačují ke stanovení vyrovnání, jež má být společnosti Simet přiznáno, a že tedy žádné vyrovnání nelze poskytnout,
-
dne 20. srpna 2012 byla předložena zpráva s většinovým stanoviskem podepsaná dvěma ze tří poradců jmenovaných Státní radou, v níž poradci dospěli k závěru, že vyrovnání, jež má být společnosti Simet přiznáno, dosahuje výše 22 049 796 EUR.
(19)
Jelikož řízení týkající se státních podpor u Evropské komise právě probíhá, nepřijala ještě Státní rada konečné rozhodnutí o výši vyrovnání, jež je třeba společnosti Simet uhradit.
2.6 ZPRÁVA S MENŠINOVÝM STANOVISKEM
(20)
Ve zprávě s menšinovým stanoviskem jsou zdůrazněny tyto body:
-
nedostatek jednoznačných údajů pro výpočet vyrovnání (vyžadovaných výnosem č. 2072/2011 a rozsudkem č. 1405/2010),
-
chybějící systém oddělených účtů stanovený nařízením (EHS) č. 1191/69, jenž je nezbytnou podmínkou pro poskytnutí vyrovnání (aby se předešlo nadměrnému vyrovnání),
-
nemožnost nahradit systém oddělených účtů jinými účetními systémy, jež ještě neprokázaly, že umožňují přesně určit všechny položky nákladů a výnosů,
-
pokud jde o roky, za něž jsou dostupné údaje analytického účetnictví (pouze dva, a to 2002 a 2003): doklady, jež jsou přílohou účetních závěrek (poznámky o účetních závěrkách a zpráva o transakcích), na uvedené údaje nijak neodkazují. To by naznačovalo, že orgány správy a řízení společnosti nevyužívaly analytické účetnictví jako nástroj kontroly činností podniku,
-
chybějící předem stanovené parametry pro výpočet vyrovnání,
-
společnost neidentifikovala přesné, konkrétní a zřejmé závazky veřejné služby (ve vztahu k druhům stanoveným právními předpisy Unie) pro jednotlivé trasy,
-
nebylo identifikováno „hospodářské znevýhodnění“ vyplývající z uvedených závazků,
-
nebyl podán důkaz o škodě, již utrpěla společnost Simet, která měla takový důkaz poskytnout v řízeních, jež vedla k vynesení rozsudku č. 1405/2010.
(21)
V důsledku uvedených opomenutí dospívá zpráva s menšinovým stanoviskem k závěru, že neexistují spolehlivé údaje, aby bylo možné vypočítat vyrovnání stanovené rozsudkem č. 1405/2010, a není tedy možné určit její výši.
2.7 ZPRÁVA S VĚTŠINOVÝM STANOVISKEM
(22)
Ve zprávě s většinovým stanoviskem se využívá níže uvedených metod pro výpočet vyrovnání, jež společnosti Simet náleží:
2.7.1 Vyrovnávací opatření založené na rozdílu mezi provozními náklady a příjmy
2.7.1.1 Metoda odhadu příjmů
(23)
Za léta 1987 až 1992 a 2002 až 2003 odborníci přímo z finančních účtů vyčlenili příjmy vyplývající z linkové přepravy. Za období let 1993 až 2001 odborníci využili dokumentaci společnosti Simet o příjmech od chvíle, kdy finanční účty za předmětné období neposkytují podrobné údaje o příjmech vyplývajících z uvedené služby (10). Na základě těchto výpočtů byly celkové příjmy za období let 1987-2003 stanoveny na 57 213 440 EUR.
2.7.1.2 Metoda odhadu nákladů na provozování autobusové dopravy
(24)
Jelikož v období let 1987-1992 nebylo k dispozici analytické účetnictví, rozdělili odborníci náklady na provozování meziregionální linkové dopravy na základě procentního podílu příjmů generovaných těmito službami během uvedeného období. Odborníci zjistili celkovou výši nákladů z každé roční uzávěrky. Aby tedy určili provozní náklady, odečetli z celkových nákladů všechny ostatní neprovozní náklady, tj. úroky, finanční zatížení, ztráty na postoupení aktiv, různé ztráty a náklady, přímé daně a konečné zůstatky. Provozní náklady na provozování meziregionální linkové dopravy byly určeny na základě procentního podílu příjmů generovaných touto službou.
(25)
Za období let 1993-2001 změnila společnost Simet způsob předkládání údajů v ročních uzávěrkách (11). Poradci proto za uvedená léta odečetli z ročních uzávěrek společnosti celkovou hodnotu provozních nákladů jako algebraický součet těchto položek týkajících se výrobních nákladů: pomocný a spotřební materiál, externí služby, užívání majetku třetích osob, personální náklady, odpisy a znehodnocení, změny zásob surovin, pomůcky a spotřební zboží a různé provozní náklady. Provozní náklady na provozování linkové dopravy byly tedy určeny na základě procentního podílu příjmů generovaných touto službou (jako v případě období 1987-1992). Za roky 2000 a 2001, ačkoli se používalo analytické účetnictví, nebyly příslušné doklady úplné, pročež bylo rozhodnuto, že se pro určení nákladů na provozování linkové dopravy použije stejná metoda jako v předchozích letech.
(26)
Za roky 2002 a 2003 byly k dispozici údaje z analytického účetnictví. Poradci tedy dále rozdělili náklady do těchto kategorií: i) náklady týkající se počtu najetých kilometrů; ii) náklady přímo vyplývající z provozování linkové dopravy; iii) náklady připsatelné na základě obratu.
-
První kategorie nákladů zahrnuje náklady týkající se pohonných hmot, motorového oleje, pneumatik, náhradních dílů, mytí vozidel, dálničních poplatků, povinné údržby vozidel, nájmu vozidel a odpisů aktiv. Každá z těchto nákladových položek byla vydělena celkovým počtem ujetých kilometrů a náklad na kilometr byl tedy vynásoben počtem kilometrů ujetých pouze v rámci provozování linkové dopravy.
-
Druhá kategorie nákladů zahrnuje takové nákladové položky, které lze na základě analytického účetnictví přímo připsat provozování meziregionální linkové dopravy. Tyto položky zahrnují: kmenové zaměstnance, odstraňování odpadů, různé náklady, výdaje za parkování, nájem vozidel pro linkovou dopravu od třetích osob, nákupy služeb na palubě, náhradu výdajů posádky.
-
Třetí kategorii nákladů tvoří přímé náklady a jsou do ní zahrnuty nepřímé náklady práce, fixní náklady, pojištění autobusů, majetková daň z vozidel, pronájem prostor. Uvedené náklady byly rozděleny na základě procentního podílu příjmů z provozování linkové dopravy.
(27)
Po sečtení číselných údajů, jež byly takto vypočítány za každé z výše uvedených období, byly celkové náklady týkající se provozování linkové dopravy za roky 1987-2003 stanoveny na 59 510 413 EUR.
(28)
Po odečtení uvedených nákladů z příjmů za provozování linkové dopravy vypočítává zpráva s většinovým stanoviskem za roky 1987-2003 provozní ztrátu ve výši 2 296 973 EUR.
2.7.2 Vyrovnávací opatření týkající se nutnosti zaručit odškodnění za vložený kapitál:
(29)
Za každý příslušný rozpočtový rok určili poradci vložený kapitál jako součet těchto faktorů:
-
vlastní kapitál (E), jehož hodnota se získala z ročních uzávěrek, kapitál akcionářů společnosti,
-
cizí kapitál (D). Poradci považovali za cizí kapitál pouze finanční dluh, tj. dluhy vůči bankám a jiným financujícím subjektům.
(30)
Vzorec „vážený průměr nákladů na kapitál“ (WACC) se využívá jako základ pro určení míry odškodnění za vložený kapitál:
kde:
Re
=
očekávaná výtěžnost z vlastního kapitálu;
Rd
=
náklady zadlužení; E = vlastní kapitál podniku;
D
=
zadlužení podniku; ;
E/V
=
procentní podíl finančních prostředků sestávající z vlastního kapitálu;
D/V
=
procentní podíl finančních prostředků sestávající ze zadlužení;
Tc
=
sazba korporační daně.
(31)
Očekávaná výtěžnost z vlastního kapitálu se vypočítala za použití modelu pro oceňování finančních aktiv, tj. modelu, jenž popisuje poměr mezi rizikem a předpokládanou výtěžností:
Where:
rf
=
Risk free rate
βa
=
Bata of the security
=
Expected market return
(32)
Úroková sazba na desetileté státní dluhopisy získaná z italských statistik se použila jako referenční hodnota pro bezrizikovou míru (rf).
(33)
Poradci dospěli k závěru, že v případě let, za něž mělo být vyrovnání vyhodnoceno, investoři, kteří investovali do akcií místo do cenných papírů, jež jsou na italském trhu bezrizikové (12), žádali rizikovou přirážku (rm-rf) v průměru odpovídající 5,8 %.
(34)
Koeficient Beta (13) akcií v kapitálu společnosti Simet byl vypočítán na základě hodnoty Beta unlevered (14) - 0,39 za provozování autobusové dopravy a odvětví dopravy (15). Následně byla uvedená hodnota Beta upravena podle finanční struktury, již společnost sdělila za každý rok:
(35)
Od roku 1987 do roku 1994 korporátní daň pro italské společnosti odpovídala 36 %, od roku 1995 do roku 2000 byla 37 % a od roku 2001 do roku 2002 činila 36 %.
(36)
Podle poradců odškodnění za vložený kapitál představuje výši vyrovnání, jež má společnost Simet po zdanění obdržet. Jelikož je vyrovnání zdanitelné, musí být upraveno takto:
(37)
Poradci na základě těchto vzorců vypočítali, že odškodnění pro společnost Simet za vložený kapitál činí 5 948 150 EUR.
(38)
Celková výše vyrovnání, již poradci vypočítali před započtením úroku z prodlení, tedy činí 8 245 124 EUR (vyrovnání vztahující se na provozní ztráty a odškodnění za vložený kapitál).
2.7.3 Výpočet úroku z prodlení
(39)
Jelikož výše vypočítané částky představující vyrovnání nebyly vyplaceny v letech, za něž byly dlužné, navýšili poradci uvedené částky takto:
-
původně vypočítané částky byly navýšeny na základě indexu spotřebitelských cen institutu ISTAT do července 2012,
-
následně byly takto získané částky ze zákona zúročeny.
(40)
Poradní komise tedy nakonec dospěla k celkové výši vyrovnání činící 22 049 796 EUR.
2.7.4 Další zjištění uvedená ve zprávě s většinovým stanoviskem
(41)
Podle zprávy s většinovým stanoviskem se vyrovnání poskytnuté na základě rozhodnutí Státní rady netýká přímého uplatnění nařízení (EHS) č. 1191/69, tj. přímé poskytnutí, i když se zpětnou platností, vyrovnání ve smyslu uvedeného nařízení. Má se v ní naopak za to, že Státní rada navrhla, aby se použila kritéria stanovená v uvedeném nařízení týkající se společných způsobů vyrovnání, aby se zjistily škody, jež společnost Simet v průběhu času utrpěla v důsledku protiprávního rozšíření vlastních závazků veřejné služby.
(42)
Ve zprávě s většinovým stanoviskem se kromě jiného podotýká, že v případech, kdy Komise nepovažovala za nutné použít nařízení (EHS) č. 1191/69 pro ohodnocení vyrovnání vyplývajících z veřejné služby, často taková vyrovnání schválila, přičemž analogicky použila rámec Unie pro státní podpory v podobě závazků veřejné služby. Pro Komisi bylo hlavním kritériem, aby výše vyrovnání nepřesáhla míru nezbytnou na pokrytí nákladů vynakládaných při plnění uvedených závazků. Pokud jde v tomto případě o riziko nadměrného vyrovnání, ve zprávě s většinovým stanoviskem se tvrdí, že jelikož se provedený výkon týká následného výpočtu nákladů, jež společnost v minulosti skutečně vynaložila, aby provozovala požadovanou linkovou dopravu, nejsou v jejích výpočtech nejistoty, které jsou při prognostickém hodnocení normální, pokud se vyrovnání stanovuje předem. Proto problém s nadměrným vyrovnáním nevzniká.
(43)
Zpráva s většinovým stanoviskem rovněž připomíná, že nebyl k dispozici systém oddělených účtů, a tvrdí se v ní, že oddělené účty se použijí v případě podniků, které dostávají vyrovnání za poskytování veřejné služby, aby se zamezilo zneužití těchto fondů na jiné činnosti podniku. Jelikož v tomto případě však dosud nebyly společnosti Simet převedeny žádné veřejné prostředky jako vyrovnání za poskytování veřejné služby, požadavek oddělených účtů by se neměl považovat za důvod pro odmítnutí vyplacení vyrovnání poskytnutého Státní radou.
(44)
Ve zprávě s většinovým stanoviskem se rovněž podotýká, že pro roky 2002 a 2003, kdy bylo k dispozici analytické účetnictví, byly skutečné provozní ztráty v podstatě stejné jako ty, které již byly vypočteny na základě metodologie použité pro předchozí roky, podle níž byly náklady na provozování meziregionální dopravy rozděleny na základě procentního podílu příjmů vygenerovaných těmito službami (číselné údaje se liší pouze o 2,6 %). Poradci mají proto za to, že nedostupnost analytického účetnictví za předchozí období by neměla být z hlediska poskytnutí vyrovnání prakticky nijak významná.
3. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(45)
Jak vyplývá z rozhodnutí o zahájení řízení, vyjádřila Komise řadu pochybností ohledně slučitelnosti oznámeného opatření s vnitřním trhem.
(46)
Komise měla především pochybnosti o možnosti hodnotit oznámené opatření jako opatření, které nepředstavuje podporu, a to zejména s ohledem na čtyři podmínky stanovené Soudním dvorem Evropské unie ve věci Altmark (16).
(47)
Komise dále vznesla otázku platného právního rámce. Protože se vyrovnání přiznané na základě rozhodnutí státní Rady týkalo závazků veřejné služby údajně uložených společnosti Simet za období od roku 1987 do roku 2003, jež však ještě nebyly zaplaceny, vyvstala otázka, zda by nařízení (EHS) č. 1191/69 nebo nařízení (ES) č. 1370/2007 byla v tomto případě použitelná.
(48)
Komise měla za to, že nařízení (EHS) č. 1191/69 by bylo použitelné v tomto případě, jestliže lze prokázat, že závazek veřejné služby byl skutečně italskými orgány uložen společnosti Simet jednostranně a navrhované vyrovnání odpovídalo všem požadavkům uvedeného nařízení. Podle čl. 17 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1191/69 jsou vyrovnání za závazky veřejné služby uložené společnosti v souladu s pravidly uvedeného nařízení jednostranně skutečně vyňata z postupu informování Komise předem. Pokud se však prokáže, že ani jedna z obou podmínek nebyla splněna, bylo by nutné posoudit slučitelnost opatření oznámeného podle nařízení (ES) č. 1370/2007.
(49)
Za předpokladu, že toto vyrovnání přiznané Státní radou je skutečně výsledkem jednostranného uložení závazků veřejné služby, má Komise na základě jí dostupných informací pochybnosti o tom, že vyrovnání bylo v souladu s nařízením (EHS) č. 1191/69. Komise rovněž pochybuje, že by bylo vhodné uplatňovat společnou metodu vyrovnání podle nařízení (EHS) č. 1191/69 použitelnou pro závazky veřejné služby uložené jednostranně pro roky následující po roce 1992, jelikož od července 1992 se na meziregionální autobusovou dopravu nevztahovaly závazky veřejné služby uložené jednostranně (17).
(50)
Pokud by další šetření potvrdila, že nejméně jedna z podmínek pro osvobození od oznamovací povinnosti podle nařízení (EHS) č. 1191/69 nebyla splněna, a že bylo zapotřebí provést posouzení podle nařízení (ES) č. 1370/2007, měla by Komise v daném případě pochybnosti ohledně dodržení podmínek tohoto nařízení.
(51)
V každém případě, a to bez ohledu na právní základ, Komise pochybuje, zda vyrovnání přiznané Státní radou vylučovalo možnost nadměrného vyrovnání. Komise zdůraznila, že přinejmenším do roku 2000 (18) společnost Simet neměla účinně oddělené účty, a zpochybnila, že lze ex post přesně určit náklady spojené s provozováním linkové dopravy, a kromě jiného napadla přiměřenost očekávané výtěžnosti z vlastního kapitálu používané ve výpočtech vyrovnání.
4. PŘIPOMÍNKY ITÁLIE
(52)
Italské orgány v zaslaných dokumentech mají za to, že oznámené opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, zejména protože nesplňuje všechny podmínky stanovené Soudním dvorem Evropské unie ve věci Altmark. Podle italských orgánů kromě toho vyrovnání přiznané rozhodnutím Státní rady nebylo v souladu jak s nařízením (EHS) č. 1191/69, tak s nařízením (ES) č. 1370/2007.
(53)
Italské orgány zdůraznily, že v posuzovaném období nedošlo ani k jednostrannému, ani smluvnímu uložení závazků veřejné služby na provozování meziregionální autobusové dopravy. Právní nástroj, kterým se řídí vztah mezi orgánem veřejné správy a soukromými podniky poskytujícími služby v přepravě cestujících, sestává z mnoha jednostranných koncesních opatření, na jejichž základě orgán veřejné správy převedl na soukromý subjekt zákonné právo k provozování dopravních služeb pro všechny skupiny zákazníků, jež podle zákona č. 1822/39 italského právního řádu náleželo původně státu.
(54)
Italské orgány rovněž podotkly, že koncesní specifikace vydaná ministerstvem na žádost společnosti zřetelně stanoví, že riziko poskytování služby nese provozující podnik, s výjimkou záruky výlučných práv, jež se uplatňuje během posuzovaného období. Poskytování služby nezavdávalo nárok na podporu nebo jakoukoli náhradu. Tyto koncese byly dočasné povahy a na žádost společnosti byly každoročně obnovovány. Pokud jde o trasy, místa zastávek, počet výjezdů atd., byly licence z roku na rok měněny, a to na základě konkrétních žádostí společností.
(55)
Co se týče maximálních tarifů platných do roku 2001, o nichž se hovoří v rozhodnutí o zahájení řízení, odvolávají se italské orgány na to, že se používaly po celé Itálii, a nikoli pouze v určité zeměpisné oblasti. Rovněž podotýkají, že v souladu s čl. 2 odst. 5 nařízení (EHS) č. 1191/69 se jednalo o opatření spadající do cenové politiky, které však nepředstavovalo závazek týkající se tarifů, na který se ve smyslu uvedeného nařízení vztahuje povinné vyrovnání.
(56)
Kromě toho podle italských orgánů nebylo od července 1992 (19) ve smyslu nařízení (EHS) č. 1191/69 povoleno jednostranné uložení veřejné služby v oblasti provozování meziregionální autobusové přepravy. Ustanovení čl. 1 odst. 5 uvedeného nařízení umožňuje jednostranné uložení pouze v případě městské, příměstské a regionální dopravy.
(57)
Italské orgány v každém případě konstatovaly, že společnost Simet nikdy nevyžadovala zrušení závazku veřejné služby, jak je stanoveno v článku 4 nařízení (EHS) č. 1191/69, v němž je považováno za nezbytnou podmínku, aby bylo možné tvrdit, že dotyčné závazky existovaly. Žádost, kterou společnost Simet zaslala ministerstvu v roce 1999 (20), byla obecnou žádostí o vyrovnání za závazky veřejné služby, které byly údajně uloženy na základě koncesí vydaných od roku 1987. Italské orgány poukázaly na to, že se v žádosti neuvádělo, které závazky veřejné služby by měly být zrušeny, aby se zajistila přiměřená ziskovost linkové meziregionální přepravy.
(58)
Italské orgány tedy dospěly k závěru, že společnost Simet neprokázala, že převzala závazky veřejné služby (podle čl. 2 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1191/69), a zejména neprokázala, kterými konkrétními a přesnými závazky týkajícími se provozování, dopravy a tarifů byla pověřena. Podle italských orgánů společnost Simet pouze prokázala, že na základě státních koncesí udělených příslušnými orgány na svou žádost vykonávala různé univerzální dopravní služby. Samotné pověření společnosti Simet univerzálními dopravními službami neprokazuje, že společnost převzala jakýkoli závazek veřejné služby ve smyslu nařízení (EHS) č. 1191/69.
(59)
Italské orgány rovněž podotýkají, že po značnou část posuzovaného období (1987-2001) společnost Simet nepoužívala řádně oddělené účty, jak vyžaduje čl. 1 odst. 5 nařízení (EHS) č. 1191/69 (21). Nebylo proto možné vypočítat dodatečné čisté náklady vyplývající z plnění závazků veřejné služby. Nejsou tak splněny podmínky stanovené v článku 10 nařízení (EHS) č. 1191/69.
(60)
Italské orgány konečně uvádějí, že příslušné ministerstvo předem neurčilo žádnou výši vyrovnání, jak stanoví článek 13 nařízení (EHS) č. 1191/69, protože společnosti Simet neuložilo žádný závazek veřejné služby. V daném případě bylo vyrovnání společnosti Simet vypočteno výhradně na základě hodnocení ex post.
(61)
Italské orgány se domnívají, že z posouzení učiněného podle nařízení (ES) č. 1370/2007 vyvstávají v podstatě stejné problémy (včetně neexistence jasné definice závazků veřejné služby, předem definovaných objektivních parametrů, na jejichž základě se vypočítává vyrovnání, systému odděleného vedení účtů atd.) jako u posouzení učiněného podle nařízení (EHS) č. 1191/69. Pokud jde o pojem „přiměřený zisk“ definovaný v příloze nařízení (ES) č. 1370/2007, považují italské orgány míru výtěžnosti, kterou společnost Simet navrhuje v původní zprávě, za nadhodnocenou, je-li vyrovnání určeno ex post a odstraňuje-li riziko nepředvídaných nákladů/ztrát.
(62)
Italské orgány se zcela ztotožnily se závěry zprávy s menšinovým stanoviskem, podle nichž není možné výši vyrovnání vypočítat. Zároveň se italské orgány domnívají, že ve zprávě s většinovým stanoviskem jsou věcné a metodické chyby. Italské orgány zejména zpochybnily vhodnost metody založené na předpokladu, který byl ve zprávě použit pro odhad čistých provozních nákladů vyplývajících s údajných závazků veřejné služby. Pozastavily se rovněž nad tím, že zpráva:
-
při výpočtu vyrovnání neomezuje výši vloženého kapitálu na kapitál použitý na závazky veřejné služby, ale zohlednila celkový vložený kapitál. Jinými slovy, kapitál použitý na jiné činnosti společnosti, jako jsou cestovní kanceláře, mezinárodní služby, pronájem autobusu s řidičem, nebyl z těchto výpočtů vyňat,
-
zahrnuje rizikovou přirážku překračující 100 bazických bodů při určování očekávané návratnosti kapitálu, což se v případě vyrovnání vypočítaného ex post nejeví jako vhodné,
-
náležitě nevypočítává úrok, protože náhrady nebyly vypláceny v letech, pro něž byly určeny. Poradci jmenovaní Státní radou použili zákonné úroky z částek, jejichž hodnota se v roce 2012 zcela změnila, tedy nikoli z původních částek, jak by bývalo bylo vhodné.
5. PŘIPOMÍNKY TŘETÍCH STRAN
(63)
Jedinou třetí stranou, která předložila připomínky v reakci na rozhodnutí o zahájení řízení, byla společnost Simet, potenciální příjemce oznámeného opatření. Společnost Simet v rámci svých připomínek nesouhlasí s předběžnými stanovisky, která Komise přijala v rozhodnutí o zahájení řízení.
(64)
Na podporu svého tvrzení, že byly uloženy závazky, předložila společnost Simet koncese, které jí byly vydány na trasy, jež jsou předmětem soudního řízení. Požadavky stanovené v uvedených koncesích zahrnovaly ustanovení o tarifech, dodržení trasy, zastávkách, frekvenci jízd a jízdním řádu, jakož i podmínkách pro přepravu zavazadel cestujících a bezplatné přepravě běžných poštovních zásilek pro poštovní služby a jiné pošty za poplatek podle předpisů upravujících tento druh dopravy. Společnost měla rovněž podle těchto koncesí hlásit i každé přerušení, nehodu nebo změnu ve způsobu poskytování služeb, jakož i povinnost vydávat jízdenky pro přepravu osob, zavazadel a zemědělských balíků a vést příslušnou evidenci po dobu pěti let. Stejně tak společnost Simet měla získat předběžný souhlas od ministerských provinčních úřadů pro motorová vozidla podle druhu a vlastností autobusů používaných pro poskytování služeb, na něž se vztahují koncese, jakož i pro poskytování jiných služeb.
(65)
Společnost Simet dále předložila dokumenty, kterými podle jejího názoru ministerstvo zcela nebo částečné zamítlo žádosti o změnu ve způsobu poskytování služeb, jež dodávala. Za posuzované období společnost Simet předložila (částečná) zamítnutí týkající se (22):
-
žádosti o provozování nových zastávek kromě těch, které jsou součástí linkových spojů provozovaných na trase Rossano-Neapol (1992), na trase Cariati-Milán (1995), na trase Cosenza-Florencie (1999), na trase Cosenza-Florencie a Cosenza-Pisa (2000) a konečně na trase San Giovanni-Milán (2003),
-
žádosti o povolení provozovat novou linkovou dopravu na trase Cosenza-Neapol (2000).
(66)
Společnost Simet se domnívá, že tato zamítnutí potvrzují jednostrannou povahu uložení závazků veřejné služby italskými orgány. Společnost Simet rovněž tvrdí, že orgány neumožnily „optimalizovat“ dopravní spojení prostřednictvím rozšíření a diverzifikace nabídky. Dopravní spojení byla „zmrazena“ a zůstala vázána ministerskými rozhodnutími, přestože jsou formálně zařazena mezi „obchodní činnosti“.
(67)
Společnost Simet nesouhlasí s tvrzením v bodě 16 rozhodnutí o zahájení řízení, že tarify, které navrhla společnost, byly zohledněny ve specifikaci roční koncese. Tarify na dálkových linkových trasách měly být původně obdobné jako tarify v železniční dopravě druhé třídy, jak mimo jiné vyplývá z ministerské zprávy ze dne 19. prosince 1988 (D.C. III Div 32 č. 3846), ve které se uvádí: „vzhledem k tomu, že se mnoho společností s koncesemi na služby veřejné autobusové dopravy zasazovalo o zvýšení tarifů; vzhledem k tomu, že v poslední době nebyly vydány žádné obecné pokyny o tarifech, do přijetí nových směrnic […] mohou [regionální úřady] přímo povolit držitelům koncesí zvýšit tarify za služby, které poskytují tak, aby odpovídaly cenové úrovni státní železniční společnosti Ferrovie dello Stato (FS) pro železniční dopravu druhé třídy plus „expresní“ příplatek, pokud autobusové trasy využívají dálnice [jako v daném případě]; […] tarify se samozřejmě nesmějí zvýšit v případě autobusových linek, na nichž již platí výše uvedené tarify.“ Tyto kroky podle společnosti Simet prokazují, že nebylo povoleno stanovit vyšší tarify než v železniční dopravě druhé třídy (tj. nejnižší tarify, které účtuje společnost Ferrovie dello Stato). Společnosti se v důsledku toho zabránilo získat vyšší příjmy z její činnosti vzhledem k zájmu státu primárně uspokojit veřejné potřeby a účely.
(68)
V oběžníku ministerstva č. A/7302 ze dne 3. července 1992 se stanoví, že v příslušném roce se tarify pro autobusové linky, za které odpovídá stát, zvýšily o 6,1 %. Tento oběžník, kterým ministerstvo povolilo jen takové zvýšení tarifů, které by odpovídalo hodnotám ISTAT, podle společnosti Simet potvrzuje, že společnost nemohla z vlastní iniciativy používat tarify, jež považovala za přiměřené. Společnost Simet dále připomíná, že v ministerském oběžníku č. 3/02 ze dne 5. dubna 2002, v kterém se stanoví způsob převodu tarifů z lir na eura, se (v bodě 2) uvádí, že předmětné tarify představují „regulované“ tarify a ceny.
(69)
Konečně, v koncesích vydaných ministerstvem se uvádí, že tarif je „stanoven“, tj. jednoznačně pevně určen orgány státní správy. Jelikož nejde o pouhé „povolení“, ale o „koncesi“, v příslušných specifikacích se výslovně uvádí, že poskytování služeb se „řídí stanovenými doložkami a doložkami, které se mohou následně stanovit,“ a že „orgány státní správy mohou koncesi kdykoli zrušit a provozovatel proti tomu nemůže nic namítat“. V bodě 6 všech specifikací koncese se jasně uvádí, že časové harmonogramy a tarify musí schválit ministerský provinční úřad pro motorová vozidla. Společnost Simet tvrdí, že jelikož pevně stanovené tarify znemožňují jakoukoli pružnost v poskytování služeb, které může nabídnout uživatelům, nemohla reagovat na požadavky trhu ani na své potřeby podle vlastního uvážení.
(70)
Společnost Simet tvrdí, že povinností používat tarify, které jí byly uloženy, se jí znemožnilo uplatňovat cenové politiky, které by běžně uplatňoval podnik na moderním, volném a konkurenčním trhu. Společnost Simet na jedné straně zdůrazňuje, že úroveň tarifů, které jí uložilo ministerstvo (odpovídající tarifům v železniční dopravě druhé třídy, jež používá společnost Ferrovie dello Stato), byla tak nízká, že společnost nedokázala pokrýt náklady na poskytování služeb autobusové dopravy. Na druhé straně tato opatření umožnila státu poskytovat neodůvodněnou podporu své železniční společnosti Ferrovie dello Stato, protože držitelem koncesí v meziregionální autobusové dopravě, například společnosti Simet, se znemožnilo stanovit nižší tarify, než které účtuje železniční společnost za jízdenky v druhé třídě s přirážkou za expresní vlak. Společnost Ferrovie dello Stato byla dále zvýhodněna tím, že společnosti Simet a dalším společnostem, které poskytují podobné služby, se odmítlo poskytnout dotace.
(71)
Vzhledem k této skutečnosti se společnost Simet domnívá, že koncese vydané ministerstvem a následná rozhodnutí o zamítnutí žádostí o změny tras jsou důkazem, že tyto koncese splňují kritéria smlouvy o poskytnutí služby ve smyslu článku 14 nařízení (EHS) č. 1191/69, protože z nich vyplývají závazky týkající se tras, zastávek, tarifů, bezplatného převozu běžných zásilek pro poštovní službu a jiné pošty za poplatek určený v ustanoveních, která se týkají tohoto druhu převozu.
(72)
Dokonce i za předpokladu, že nařízení (EHS) č. 1191/69 neposkytuje držitelům koncesí na meziregionální dopravu žádný nárok na vyrovnání, jak tvrdí ministerstvo, společnost Simet trvá na tom, že by to znamenalo liberalizaci služby, takže orgány státní správy by nemohly podniku uložit žádný závazek, zejména pokud jde o tarify. Společnost Simet se proto domnívá, že ministerstvo konalo v rozporu se zákonem a že podle vnitrostátních právních předpisů (tj. článku 35 legislativního dekretu č. 80/1998, který uplatnila Státní rada), má nárok na náhradu škody.
(73)
Podle společnosti Simet tu nejde o případ, na který se vztahuje nařízení (EHS) č. 1191/69, ale o spor o náhradu škody. Společnost Simet poznamenává, že rozsudkem č. 1405/2010 byl uznán její nárok podle článku 35 legislativního dekretu č. 80/1998 na náhradu škod způsobených protiprávními opatřeními ministerstva, které odmítlo zrušit závazky veřejné služby uložené společnosti Simet. Tato opatření, která byla v rozporu s právem na svobodu podnikání zakotveným v článku 41 italské ústavy, protože společnost značně poškodila při výkonu obchodní činnosti, musí tedy být považována za protiprávní, přičemž společnost má nárok na náhradu za utrpěné škody. Státní rada uznala, že ministerstvo způsobilo společnosti Simet neodůvodněnou škodu tím, že jí uložilo závazek veřejné služby v rozporu s jejím právem poskytovat dopravní služby svobodně a nezávisle.
(74)
Pokud se však má za to, že nařízení (EHS) č. 1191/69 ve znění pozdějších předpisů umožňovalo orgánům státní správy uložit závazky veřejné služby za účelem uspokojení potřeb regionu, společnost Simet se domnívá, že ministerstvo bylo povinno stanovit odpovídající vyrovnání za uvedené závazky. Podle společnosti Simet nařízení (EHS) č. 1191/69 umožňuje uložit závazky veřejné služby s cílem „uspokojit dopravní potřeby regionu“ (čl. 1 odst. 2), a nikoli „v regionu“.
6. VYJÁDŘENÍ ITÁLIE K PŘIPOMÍNKÁM TŘETÍ STRANY
(75)
Italské orgány ve svých vyjádřeních k připomínkám třetí strany zdůraznily svůj postoj, že neexistovaly žádné závazky veřejné služby ve smyslu nařízení (EHS) č. 1191/69 nebo nařízení (ES) č. 1370/2007 a že se tudíž nemělo vyplatit žádné vyrovnání.
(76)
Na podporu svého postoje italské orgány blíže vysvětlily systém, kterým se řídilo poskytování služeb linkové autobusové dopravy podle zákona č. 1822/39 (23) (zákon platný v posuzovaném období). Podle tohoto zákona se uplatňoval tento regulační rámec pro služby linkové dopravy, za které odpovídá stát (známe též jako „běžné služby autobusové dopravy“):
i)
služba se poskytovala na základě systému koncesí,
ii)
koncese se udělovala na základě žádosti podniku,
iii)
zákon nestanovoval žádná výběrová řízení na udělení koncesí a také žádná neproběhla,
iv)
koncese mohla být podle zákona dočasná nebo trvalá, o čemž výlučně rozhodovalo ministerstvo podle vlastního uvážení. Ministerstvo se bez rozdílu rozhodlo udělit všem podnikům dočasné koncese; platnost koncesí tedy trvala jeden rok a podniky (včetně společnosti Simet) každý rok žádaly o obnovení platnosti koncese,
v)
koncese dávala poskytovatelům výhradní právo poskytovat služby na trase stanovené v její specifikaci,
vi)
držitelé koncesí byli upřednostňováni na základě obsluhovaných spádových oblastí, které byly vymezeny na základě kritéria „finitimità“, tj. blízkosti autobusové trasy a hospodářského a funkčního propojení (články 5 a 6 zákona č. 1822/39),
vii)
prioritu měly rovněž stávající služby. Jinými slovy, z důvodu hospodárnosti se považovalo za výhodnější stávající služby změnit, spíše než nové služby vytvářet,
viii)
kromě toho, když bylo třeba vydat koncesi na nové služby, uplatnilo se kritérium počtu uživatelů ve spádové oblasti v poměru k celkové délce nových autobusových tras. Pro služby s celkovou délkou do 500 km se za dostatečný považoval počet alespoň 300 000 obyvatel. V případě delších autobusových tras se uplatnilo proporční kritérium (24).
(77)
Ministerstvo tedy vždy, když podnik předložil žádost o změnu stávající služby nebo o udělení koncese na nové služby, muselo při svém rozhodnutí vycházet z uvedeného právního rámce.
(78)
Pokud jde o úplná či částečná zamítnutí změn požadovaných společností Simet v souvislosti s poskytovanými službami ministerstvem, italské orgány podotkly, že tato zamítnutí se týkala výlučně systému upraveného zákonem č. 1822/39. Ministerstvo nemohlo vydat nové koncese na poskytování nových služeb ani rozšířit dosah stávajících koncesí (přijetím nových zastávek) v případech, ve kterých by to zasahovalo do práv jiných provozovatelů linkové dopravy, jak je vymezeno v uvedeném zákoně. Ministerstvo zároveň přijalo změny, které nebyly v rozporu se zásadami stanovenými v zákoně č. 1822/39 (25).
(79)
Italské orgány sice uznávají, že společnost Simet v mnoha případech nedostala povolení poskytovat nové služby nebo přidat další zastávky v rámci stávajících služeb, ale tvrdí, že žádosti a připojené dokumenty společnosti Simet neobsahují důkazy o oficiálních žádostech o změnu vlastností poskytovaných služeb, které byly uvedeny v stávajících specifikacích koncese, ani následná zamítnutí. Ministerstvo v každém případě nikdy nezamítlo žádosti společnosti Simet o odstranění zastávek v řídce osídlených oblastech ani o změnu jízdních řádů.
(80)
Pokud jde o doložky specifikací koncesí o dopravě poštovních zásilek, italské orgány tvrdí, že společnost Simet neposkytla žádné důkazy dokumentující služby, které skutečně poskytovala, ani příslušné čisté náklady. Italské orgány dále konstatovaly, že společnost Simet nepředložila žádný zdokumentovaný důkaz o tom, že ministerstvo zamítlo její žádost o možnou změnu tarifů. Společnost Simet navíc nikdy nepožádala o povolení tarify snížit.
(81)
Co se týče oznámení ministerstva dopravy ze dne 19. prosince 1988 (D.C. III Div 32 č. 3846) a následného ministerského oběžníku č. A/66 ze dne 10. ledna 1989 (vydaného ministerským provinčním úřadem pro motorová vozidla v Catanzaru), podle italských orgánů tyto dokumenty umožnily poskytovatelům linkové dopravy sladit tarify s tarify společnosti Ferrovie dello Stato. Toto opatření je třeba vnímat jako součást obecnější vnitrostátní dopravní politiky a cenové politiky. Totéž platí o dopisu od provinčního úřadu v Catanzaru č. 7302 ze dne 3. července 1992 (na který se odvolávala také společnost Simet), jehož cílem bylo umožnit poskytovatelům pravidelné autobusové dopravy zvýšit tarify až o 6,1 % v souladu s inflací, čímž se provedl oběžník č. 801/92 (26). V tomto dopise je také informace, že podniky mohou uplatňovat odlišný tarifní systém, pokud v této souvislosti podají zvláštní žádost. Italské orgány dávají na vědomí, že společnost Simet takovou žádost nikdy nepředložila. Ministerské oznámení z roku 1988, ani dopis ministerstva z roku 1992 v žádném případě neznamenaly zamítnutí jakékoli žádosti společnosti Simet o ukončení závazku veřejné služby v souvislosti s tarify.
(82)
Italské orgány nesouhlasí ani s tvrzením společnosti Simet, že bod 2 oběžníku č. 3/02 ze dne 5. dubna 2002 je důkazem, že tarify v rámci služeb linkové dopravy stanovovalo ministerstvo. Tento oběžník obsahoval pouze pokyny k převodu tarifů z lir na eura. To, že tarify v dálkové linkové dopravě se uváděly jako „regulované“ tarify, neznamená, že je nestanovili provozovatelé. Spíše to znamená, že tyto tarify se stanovovaly předem v zájmu transparentnosti a informovanosti cestujících a následně je schválily příslušné ministerské útvary. Protože tato služba představuje službu pravidelné všeobecné dopravy, způsoby poskytování služby, jako jsou trasy, zastávky, jízdní řády a tarify, musí být na rozdíl od příležitostných služeb předem známé. Stejná zásada platí podle italských orgánů pro regulované služby i na úrovni Unie, na které se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/2009 (27), podle kterého jsou tarify nedílnou součástí povolení pro služby linkové dopravy (čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení). Vzhledem k této nutnosti předběžného určení zpochybnily italské orgány i výklad společnosti Simet, pokud jde o bod 6 specifikací koncese (28), protože v žádosti společnosti Simet i v koncesi vydané ministerstvem byly předem určeny jak jízdní řády, tak tarify pro služby linkové dopravy podléhající koncesi.
(83)
Pokud jde o výši požadovaného vyrovnání, žádá společnost Simet pouze „vyrovnání […] do výše dlužných částek“. Podle italských orgánů jsou výpočty nákladů, které za příslušné období společnost Simet provedla, obecné, protože se týkají celé její obchodní činnosti. Jsou i objektivně nepřesné a nevycházejí ze spolehlivých údajů vzhledem k neexistenci odděleně vedených účtů po většinu posuzovaného období.
(84)
Italské orgány považují za zcela nepodstatné, zda v projednávaném případě jde o přiznání vyrovnání za veřejnou službu (tedy o přímé použití nařízení (EHS) č. 1191/69), nebo o přiznání náhrady škod. I za předpokladu, že by Státní rada měla v úmyslu uznat nárok společnosti Simet na náhradu škod, což podle italských orgánů není logický ani předvídaný závěr vyplývající ze znění rozsudku 1405/2010 (29), jakékoli utrpěné škody by mohly vzniknout jen na základě plnění závazků veřejné služby. Italské orgány trvají na tom, že společnosti Simet takové závazky nikdy nebyly uloženy.
(85)
Italské orgány vyjádřily nesouhlas s možným poskytnutím náhrady škod podle článku 41 italské ústavy. Přepravu cestujících v linkové meziregionální autobusové dopravě nelze považovat za zcela liberalizovanou pouhým a přímým uplatněním článku 41 italské ústavy, protože v první řadě podléhá systému koncesí (regulovanému zákonem č.. 1822/39 a dekretem prezidenta republiky č. 369/94) a následně systému povolení (regulovanému legislativním dekretem č. 285/05).
7. POSOUZENÍ PODPORY
7.1 EXISTENCE PODPORY
(86)
Podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem“.
(87)
Podle čl. 107 odst. 1 představuje opatření podporu, pokud jsou současně splněny tyto podmínky:
-
výhoda musí být poskytnuta státem nebo ze státních prostředků,
-
opatření musí poskytovat selektivní výhodu tím, že zvýhodňuje určité podniky nebo určitá odvětví výroby,
-
opatření narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž,
-
má vliv na obchod mezi členskými státy.
(88)
Komise posoudí, zda v daném případě jsou všechny tyto podmínky splněny.
7.1.1 Státní prostředky a přičitatelnost
(89)
Komise konstatuje, že na základě rozsudků Státní rady musí ministerstvo uhradit společnosti Simet vyrovnání za provozování meziregionální autobusové dopravy od roku 1987 do roku 2003 na trasách, za které odpovídá stát. Zdroje na uhrazení tohoto vyrovnání jsou zdroje ministerstva; jedná se tedy o státní prostředky. Rozhodnutí o uhrazení tohoto vyrovnání, které přijal soudní orgán, je přičitatelné státu.
7.1.2 Selektivní hospodářská výhoda
(90)
Komise především podotýká, že společnost Simet vykonává hospodářskou činnost, konkrétně osobní dopravu, za úplatu. Proto je třeba společnost Simet považovat za „podnik“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(91)
Poskytnutí opatření by se rovněž mělo považovat za selektivní, protože zvýhodňuje pouze společnost Simet.
(92)
Pokud jde o poskytnutí hospodářské výhody, z rozsudku ve věci Altmark vyplývá, že vyrovnání poskytnuté státem nebo ze státních prostředků podnikům v souvislosti se závazky veřejné služby, které jim byly uloženy, neposkytuje dotčeným podnikům výhodu, takže nepředstavuje podporu v smyslu čl. 107 odst. 1, jestliže byly splněny tyto čtyři podmínky (30):
-
zaprvé, podnik-příjemce musí být skutečně pověřen plněním povinností veřejné služby a tyto povinnosti musí být jasně definovány,
-
zadruhé, parametry, na jejichž základě je vyrovnání vypočteno, musejí být předem stanoveny objektivním a transparentním způsobem,
-
zatřetí, vyrovnání nemůže přesahovat meze toho, co je nezbytné k pokrytí všech nebo části nákladů vynaložených k plnění povinností veřejné služby se zohledněním příjmů, které se k nim vztahují, jakož i zisku, který je přiměřený k plnění těchto povinností,
-
začtvrté, není-li výběr podniku, který má být pověřen plněním povinností veřejné služby, v konkrétním případě učiněn v rámci řízení o zadání veřejné zakázky umožňujícího vybrat zájemce schopného poskytovat tyto služby za nejmenších nákladů pro územně správní celek, musí být úroveň nutného vyrovnání určena na základě analýzy nákladů, které by průměrný podnik, správně řízený a přiměřeně vybavený dopravními prostředky k tomu, aby mohl uspokojit požadavky veřejné služby, vynaložil při plnění těchto povinností se zohledněním příjmů, které se k nim vztahují, jakož i zisku, který je přiměřený k plnění těchto povinností.
(93)
Pokud jde o druhou podmínku, parametry, které slouží jako základ pro výpočet vyrovnání, musí být stanoveny předem objektivním a transparentním způsobem, aby se zajistilo, že neposkytují přijímajícímu podniku hospodářskou výhodu oproti jeho konkurentům. Nutnost stanovit parametry vyrovnání předem však neznamená, že vyrovnání musí být vypočítáno podle konkrétního vzorce. Důležité je, aby bylo od začátku jasné, jak se výše vyrovnání určí.
(94)
V tomto případě společnost Simet nepředložila žádné důkazy o tom, že parametry vyrovnání za poskytování dotčených služeb ve sledovaném období byly stanoveny předem objektivním a transparentním způsobem. Ve specifikacích koncese, na jejichž základě chce společnost Simet prokázat, že jí byl uložen závazek veřejné služby, se spíše uvádí, že poskytování služeb nezavdává společnosti žádný nárok na dotace ani náhradu jakéhokoli druhu a že společnost bude službu poskytovat v plné míře na vlastní riziko. Právě z tohoto důvodu Státní rada ve svém rozsudku č. 1405/2010 stanovila, aby se vyrovnání vypočítalo na základě spolehlivých údajů z účetnictví společnosti. Při neexistenci předem stanovených parametrů vyrovnání jsou všechny takové výpočty nezbytně založeny výlučně na následných odhadech čistých nákladů na poskytování předmětných služeb linkové meziregionální dopravy. Platí to pro výpočty v původní zprávě i ve zprávě s většinovým stanoviskem. V tomto případě tedy nebyla splněna druhá podmínka rozsudku ve věci Altmark.
(95)
K tomu, aby bylo možno vyloučit přítomnost hospodářské výhody v případě poskytnutí vyrovnání podnikům v souvislosti se závazky veřejné služby, které jim byly uloženy, rozsudek ve věci Altmark vyžaduje, aby byly splněny všechny čtyři podmínky. Komise tedy nemá důvod zkoumat, zda byly v tomto případě splněny ostatní tři podmínky. Uhrazení vyrovnání společnosti Simet za poskytování služeb meziregionální autobusové dopravy v období 1987-2003 tedy představuje poskytnutí selektivní hospodářské výhody tomuto podniku.
7.1.3 Narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu mezi členskými státy
(96)
Pokud jde o tato dvě kritéria, je třeba ověřit, zda je pravděpodobné, že oznámené opatření naruší hospodářskou soutěž v takové míře, že to ovlivní obchod mezi členskými státy.
(97)
Jak je uvedeno v rozsudku ve věci Altmark (31), od roku 1995 několik členských států otevřelo některé trhy v oblasti dopravy konkurenci podniků usazených v jiných členských státech. Několik podniků tak již nabízí své služby městské, příměstské nebo regionální dopravy v jiných členských státech, než je stát jejich původu. Tento trend je ještě výraznější v případě služeb linkové meziregionální dopravy, které poskytuje i společnost Simet. Jakékoliv vyrovnání poskytnuté společnosti Simet by proto mělo být považováno za opatření, které může narušovat hospodářskou soutěž v oblasti meziregionální autobusové dopravy a ovlivnit obchod mezi členskými státy do té míry, v jaké negativně ovlivňuje schopnost dopravních podniků usazených v jiných členských státech nabízet služby v Itálii a v jaké posiluje postavení společnosti Simet na trhu.
(98)
Komise rovněž poznamenává, že společnost Simet působí i na jiných trzích, například na trhu se službami mezinárodní dopravy, cestovního ruchu a pronájmu autobusů, takže na těchto trzích v rámci Unie jednoznačně konkuruje jiným společnostem. Každé vyrovnání poskytnuté společnosti Simet by nevyhnutelně narušilo hospodářskou soutěž a ovlivnilo obchod mezi členskými státy na těchto trzích.
(99)
Komise se proto domnívá, že oznámené opatření narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
7.1.4 Závěr
(100)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti dospěla Komise k závěru, že oznámené opatření představuje podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
7.2 VÝJIMKY Z OZNAMOVACÍ POVINNOSTI PODLE NAŘÍZENÍ (EHS) Č. 1191/69
(101)
Na základě zdůvodnění Státní rady získala společnost Simet nárok na vyrovnání za poskytování dotyčných dopravních služeb v době, kdy tyto služby poskytovala. Na to, aby toto odůvodnění platilo, by platby na vyrovnání musely být vyňaty z postupu informování předem podle čl. 17 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1191/69. V opačném případě by opomenutí oznámení vyrovnání znamenalo, že je protiprávní, protože by bylo v rozporu s ustanoveními Smlouvy o státní podpoře.
(102)
Podle čl. 17 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1191/69 jsou totiž vyrovnání hrazená v souladu s uvedeným nařízením vyňata z postupu informování předem stanoveného v čl. 108 odst. 3 Smlouvy, a tudíž se na ně nevztahuje povinnost předběžného oznámení. Z rozsudku ve věci Combus vyplývá, že pojem „vyrovnání za závazky veřejné služby“ ve smyslu tohoto ustanovení se musí vykládat velmi restriktivně (32). Výjimka z oznámení podle čl. 17 odst. 2 se týká pouze vyrovnání za závazky veřejné služby, které byly podniku jednostranně uloženy podle článku 2 uvedeného nařízení, jež se vypočítávají pomocí metody popsané v článcích 10 až 13 zmíněného nařízení (společná metoda vyrovnání), a neuplatní se v případě smluv o veřejné službě definovaných v článku 14. Vyrovnání hrazené na základě smlouvy o veřejné službě definované v článku 14 nařízení (EHS) č. 1191/69, které představuje státní podporu, se musí předem oznámit Komisi. Pokud vyrovnání oznámeno nebude, bude se považovat za protiprávně provedenou podporu.
(103)
Odpověď na otázku, zda podle čl. 17 odst. 2 byly v tomto případě italské orgány skutečně vyňaty z postupu informování předem, tedy závisí zaprvé na tom, zda italské orgány skutečně jednostranně uložily společnosti Simet závazek veřejné služby, a zadruhé na tom, zda vyrovnání uznané v souvislosti s tímto závazkem je v souladu s nařízením (EHS) č. 1191/69. Komise postupně posoudí obě otázky.
7.2.1 Uložily italské orgány společnosti Simet jednostranně závazek veřejné služby?
(104)
Podle společnosti Simet (33) lze jednostranné uložení závazku veřejné služby vyvodit ze způsobů poskytování služeb, které měla dodávat, uvedených ve specifikacích koncese vydaných pro každou jednotlivou trasu linkové meziregionální autobusové dopravy, z pevného stanovení tarifů ministerstvem a z toho, že ministerstvo odmítlo přijmout změny stávajících služeb nebo udělit koncese pro nové služby.
(105)
Komise se však na základě informací, které obdržela, domnívá, že společnost Simet přesvědčivě neprokázala, že italské orgány jí jednostranně uložily závazek veřejné služby.
(106)
Za prvé, iniciativa společnosti Simet v souvislosti s žádostmi o obnovu specifikací koncese za všech šestnáct letech během posuzovaného období je neslučitelná s jednostranným uložením závazku veřejné služby. Účelem těchto specifikací bylo udělit společnosti Simet výlučné právo na poskytování příslušných služeb na posuzované období. Společnost Simet opakovaně žádala o prodloužení těchto práv přesto, že v každé z těchto specifikací se stanovilo, že za poskytování služby se nepřiznává vyrovnání a že společnost poskytuje službu zcela na vlastní riziko.
(107)
Za druhé, stanovení tarifů, tras a frekvence a jízdního řádu v těchto specifikacích nutně neznamená, že společnosti Simet byly na základě koncesí jednostranně uloženy závazky veřejné služby. Vzhledem k tomu, že poskytované služby se týkaly pravidelné linkové dopravy, bylo nutné, aby se ve specifikacích koncesí, na jejichž základě získala společnost Simet výlučné právo poskytovat tyto služby, předem stanovily způsoby poskytování služeb. Nebyly předloženy žádné důkazy o formálních žádostech o změnu těchto vlastností ani o následných zamítnutích ministerstva. Společnost Simet nepředložila ani důkazy o tom, že italské orgány jednostranně uložily uvedené způsoby společnosti Simet, tedy že je nenavrhl provozovatel výměnou za výhradní právo na poskytování služeb s následným schválením ministerstvem.
(108)
Za třetí, pokud jde o údajný závazek týkající se přepravy poštovních zásilek, společnost Simet nepředložila žádné doklady prokazující skutečně poskytnuté služby a z nich vyplývající čisté náklady. Společnost Simet nepředložila ani důkazy o tom, že někdy zpochybnila doložky specifikací koncese v souvislosti s přepravou poštovních zásilek. Mohlo by to znamenat buď to, že poskytování těchto služeb nebylo v rozporu s obchodními zájmy společnosti, nebo to, že poskytování těchto služeb společnost považovala za spravedlivé odškodnění za výlučné právo na poskytování služeb meziregionální dopravy.
(109)
Za čtvrté, co se týče tarifů, které mohla společnost Simet účtovat cestujícím za poskytované služby, italské orgány sice uznávají, že do roku 2001 skutečně platily vnitrostátní předpisy, které stanovovaly obecné zásady tvorby cen v oblasti autobusové dopravy v rámci obecnější vnitrostátní dopravní politiky a cenové politiky (34), ale provozovatelé mohli podat zvláštní žádost o uplatňování jiného tarifu. To je zřejmé z dopisu ministerstva, na nějž se společnost Simet odkazuje (35). Komise však podotýká, že společnost Simet neposkytla žádné důkazy o tom, že by italským orgánům někdy předložila takovou žádost, ani o tom, že by ministerstvo někdy v období let 1987-2003 žádosti o změnu tarifů zamítlo.
(110)
Skutečnost, že tarify v pravidelné dálkové dopravě „schvaloval“ ministerský provinční úřad pro motorová vozidla (36), a odkaz na „regulované“ tarify v oběžníku č. 3/02 ze dne 5. dubna 2002 (37) v rozporu s tvrzením společnosti Simet neznamenají, že tyto tarify původně nestanovili provozovatelé. Tyto pojmy spíše znamenají pouze to, že tarify byly stanoveny předem v zájmu transparentnosti a informovanosti cestujících a následně je schválily příslušné ministerské útvary.
(111)
Tato opatření v žádném případě nepředstavují „tarifní závazek“ ve smyslu čl. 2 odst. 5 nařízení (EHS) č. 1191/69, který by podléhal společnému postupu při vyrovnání. Tarifním závazkem se rozumí výhradně „jakýkoli závazek dopravního podniku uplatňovat, zejména pro určité kategorie cestujících, kategorie zboží nebo dopravní trasy, úředně stanovené nebo schválené sazby odporující obchodním zájmům podniku, které plynou z uložení nebo odmítnutí úpravy zvláštních tarifních opatření“. Definice tarifního závazku se nevztahuje „na závazky vyplývající z obecných opatření cenové politiky uplatňované na veškeré hospodářské činnosti nebo opatření přijatá pro přepravní sazby a podmínky obecně s ohledem na organizaci dopravního trhu nebo jeho části“.
(112)
A konečně, co se týče zamítnutí žádostí předložených společností Simet ministerstvem, Komise poznamenává, že šlo o žádosti o rozšíření, které se netýkaly změn ve způsobu poskytování stávajících služeb. Rozšíření služeb nebylo vždy možné vzhledem k tomu, jakým způsobem zákon č. 1822/39 upravuje poskytování služeb linkové osobní dopravy. Koncese na poskytování nových služeb nebo k rozšíření rozsahu existujících služeb se mohly vydávat jen v takovém rozsahu, aby nenarušovaly práva ostatních provozovatelů linkové dopravy. Zamítnutí žádostí o vytvoření nových služeb nebo o rozšíření stávajících služeb byla proto důsledkem vyvažování zájmů různých hospodářských subjektů, a nikoli uložení závazků veřejné služby, jak tvrdí společnost Simet.
(113)
Společnost Simet tedy neprokázala, že italské orgány jí jednostranně uložily závazek veřejné služby.
7.2.2 Je vyrovnání poskytnuté za uvedený závazek v souladu s nařízením (EHS) č. 1191/69?
(114)
V každém případě platí, že i kdyby se prokázalo, že v nějaké formě došlo k jednostrannému uložení závazků veřejné služby, na to, aby se vyrovnání za tyto služby mohlo vyjmout z informování předem podle čl. 17 odst. 2 uvedeného nařízení, stále by muselo být v souladu se společnou metodou vyrovnání (oddíl IV) podle nařízení (EHS) č. 1191/69. Komise se nedomnívá, že by tato podmínka byla splněna.
(115)
Komise zaprvé konstatuje, že v článku 10 nařízení (EHS) č. 1191/69 se mimo jiné uvádí, že výše vyrovnání se v případě závazku provozu nebo přepravy rovná rozdílu mezi snížením finančního břemene a snížením příjmů podniku, jenž v posuzovaném období může vyplynout ze zrušení celé nebo příslušné části daného závazku. Komise dále konstatuje, že podle rozsudku Soudního dvora ve věci Antrop nejsou požadavky stanovené v uvedeném ustanovení splněny, pokud „není možné na základě jistých údajů z účetnictví [společnosti] stanovit rozdíl mezi náklady přičitatelnými části [její] činnosti v oblastech, které jsou předmětem [její] koncese, a odpovídajícím příjmům, a v důsledku toho není možné vypočítat dodatečné náklady vyplývající [tomuto podniku] z plnění závazků veřejné služby“ (38).
(116)
Nařízení (EHS) č. 1191/69 navíc v čl. 1 odst. 5 písm. a) od 1. července 1992 stanovilo, aby dopravní podniky, které nevykonávají pouze služby podléhající ustanovením o závazcích veřejné služby, ale zabývají se jinými činnostmi, provozovaly veřejné služby v rámci samostatných divizí, které musí splňovat následující podmínky: i) provozní účty pro každou z těchto činností jsou oddělené a podíl prostředků příslušejících každé činnosti se určuje v souladu s platnými účetními pravidly a ii) výdaje se dorovnávají pomocí výnosů z provozu a platbami orgánů veřejné moci, bez jakékoliv možnosti přesunu do jiného odvětví činnosti podniku nebo z něj.
(117)
Společnost Simet v tomto případě nepřijala účinné oddělení účtů pro různé služby, které poskytovala do roku 2002. Lze zpochybnit platnost analytického účetnictví v letech 2002 a 2003 z hlediska oddělených účtů, protože neexistují žádné důkazy o tom, že řídící orgány společnosti využívaly toto analytické účetnictví pro kontrolu vlastní činnosti. Článek 10 tedy nebyl dodržen.
(118)
Zadruhé, společnost Simet neprokázala, že „hospodářské nevýhody […] byly stanoveny se zřetelem na důsledky závazku pro činnost podniku jako celku“ (čl. 5 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1191/69), a nebyl ani dodržen požadavek na stanovení částky vyrovnání předem (článek 13 nařízení), jak je vysvětleno v oddíle 7.1.2.
(119)
A konečně, období vyrovnání za oznámené opatření se týká let 1987 až 2003. Společná metoda vyrovnání se však uplatňovala pro služby meziregionální autobusové dopravy jen do července 1992 a poté se na základě nařízení Rady (EHS) č. 1893/91 (39) omezila na „městskou, příměstskou a regionální osobní dopravu“. Definici „regionální dopravy“ uvedenou v nařízení (EHS) č. 1191/69 („dopravní služby určené k uspokojení dopravních potřeb regionu“) nelze rozšířit tak, aby se týkala všech dopravních služeb, které uspokojují potřeby obyvatel daného regionu, tedy i meziregionálních tras. Při tak širokém výkladu by totiž nařízení bylo do velké míry neúčinné, protože členské státy by v každém případě mohly vyloučit z rámce jeho působnosti podniky, jejichž činnost je omezena výlučně „na provozování městské, příměstské nebo regionální dopravy“ (40).
(120)
Komise proto dospěla k závěru, že oznámené opatření není v souladu se společnou metodou vyrovnání stanovenou v nařízení (EHS) č. 1191/69.
7.2.3 Závěr týkající se vynětí z postupu informování předem
(121)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem dospěla Komise k závěru, že vyrovnání, které podle Státní rady náleží společnosti Simet za provozování meziregionální autobusové dopravy v období let 1987-2003, nebylo vyňato z postupu informování předem podle čl. 17 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1191/69.
7.3 SLUČITELNOST PODPORY
(122)
Jelikož se neprokázalo, že platby vyrovnání jsou vyňaty z postupu informování předem podle čl. 17 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1191/69, bude nutné posoudit slučitelnost těchto plateb s vnitřním trhem, protože se má za to, že představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jak je vysvětleno v oddíle 7.1.
(123)
Komise se domnívá, že posouzení slučitelnosti oznámeného opatření by mělo být provedeno v souladu s nařízením (ES) č. 1370/2007, jež vstoupilo v platnost dne 3. prosince 2009 a kterým se zrušilo nařízení (EHS) č. 1191/69, protože tento právní předpis platí v okamžiku přijetí tohoto rozhodnutí (41). Komise v této souvislosti podotýká, že vyrovnání přiznané Státní radou společnosti Simet zatím nebylo vyplaceno, takže datum, kdy by se projevily účinky plánované podpory, odpovídá datu, kdy Komise přijme rozhodnutí o slučitelnosti podpory s vnitřním trhem (42). Navíc je sporné, zda byl nárok na toto vyrovnání společnosti Simet nezvratně přiznán již před vynesením rozsudku Státní rady č. 1405/2010 ze dne 9. března 2010, který skutečně Italské republice ukládá povinnost podniku vyrovnání uhradit. Jak je vysvětleno v odstavci 94, ve specifikaci koncese, na jejímž základě chce společnost Simet prokázat, že jí byl uložen závazek veřejné služby, se uvádí, že poskytování služeb nezavdává společnosti žádný nárok na dotace ani náhradu jakéhokoli druhu a že společnost bude tyto služby poskytovat v plné míře na vlastní riziko. Konečně je třeba zdůraznit, že Státní rada zatím nerozhodla o výši vyrovnání, které má být společnosti Simet uhrazeno.
(124)
Nařízení (ES) č. 1370/2007 upravuje uzavírání smluv o veřejných službách, které jsou definovány v článku 2 bodu i) uvedeného nařízení, v oblasti přepravy cestujících po železnici a silnici. Podle čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení „kompenzace za provozování veřejných služeb v přepravě cestujících […] vyplacené v souladu s tímto nařízením jsou slučitelné se [společným] trhem. Tyto kompenzace jsou osvobozeny od povinnosti předchozího oznámení podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy“.
(125)
Z důvodů uvedených dále se Komise domnívá, že oznámené vyrovnání není v souladu s podmínkami nařízení (ES) č. 1370/2007. Na základě čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení je proto nelze považovat za slučitelné s vnitřním trhem.
(126)
Komise zejména podotýká, že i kdyby specifikace koncese splňovala požadavky čl. 2 písm. i) nařízení (ES) č. 1370/07, pokud jde o definici smlouvy o veřejných službách, nebyla splněna všechna ustanovení článku 4 uvedeného nařízení, které stanoví povinný obsah smluv o veřejných službách a obecných pravidlech. Ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. b) například požaduje, aby se parametry, na jejichž základě se vypočítává vyrovnání, určily předem objektivním a transparentním způsobem tak, aby nedošlo k nadměrnému vyrovnání, zatímco čl. 4 odst. 1 písm. c) a čl. 4 odst. 2 vymezují způsob rozdělení nákladů a příjmů. Jak Komise vysvětlila v oddíle 7.1.2 v souvislosti s posouzením druhého kritéria podle rozsudku ve věci Altmark, ve specifikaci koncese se při udělení koncese stanovilo, že poskytování služeb nedává společnosti Simet žádný nárok na dotaci ani náhradu jakéhokoli druhu a že společnost poskytuje službu v plné míře na vlastní riziko. Toto vyloučení vyrovnání nutně znamená, že parametry vyrovnání nebyly stanoveny předem, takže nebyl splněn článek 4 nařízení.
(127)
V čl. 6 odst. 1 se dále uvádí, že v případě přímo zadaných smluv o veřejných službách musí být vyrovnání v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1370/2007 a s ustanoveními uvedenými v příloze, čímž se zajistí, aby nepřekračovalo rámec toho, co je nezbytné pro plnění závazku veřejné služby. V uvedené příloze se mimo jiné vyžaduje oddělené vedení účtů (bod 5) a upřesňují se způsoby pro určení maximální výše vyrovnání.
(128)
Jak je uvedeno v bodě (115), po většinu období, kterého se týká oznámené opatření (mezi lety 1987 a 2001), nezavedla společnost Simet ve skutečnosti oddělené vedení účtů; zpochybnit lze i spolehlivost analytického účetnictví. Bez ohledu na to, jaké vyrovnání se nakonec přizná, nelze tedy prokázat, že toto vyrovnání nepřekročí částku odpovídající čistým finančním důsledkům, které odpovídají celkovým důsledkům, ať už pozitivním, nebo negativním, plnění závazku veřejné služby na náklady a příjmy provozovatele veřejné služby (bod 2 přílohy).
(129)
Vzhledem k tomu, že parametry vyrovnání nebyly stanoveny předem, se navíc každé rozdělení nákladů musí nutně provést ex post na základě arbitrárních předpokladů, což je případ původní zprávy i zprávy s většinovým stanoviskem. Komise však nemůže přijmout předpoklady uvedené ve zprávě s většinovým stanoviskem, podle níž každá služba, kterou společnost poskytuje, by měla v daném roce nutně vykazovat stejný podíl příjmů a nákladů. Protože výpočet ex post nevyhnutelně povede k plnému vyrovnání nákladů vzniklých při poskytování služby, má Komise za to, že míra návratnosti vlastního kapitálu, která je vyšší než příslušná swapová sazba zvýšená o 100 bazických bodů a použitá v původní zprávě i ve zprávě s většinovým stanoviskem, by se za normálních okolností nepovažovala za vhodnou referenční hodnotu pro výpočet přiměřeného zisku.
(130)
Komise proto zastává názor, že vyrovnání nařízené Státní radou, s nímž se ve specifikaci koncese nepočítalo, nebude vyplaceno v souladu s nařízením (ES) č. 1370/2007, a že oznámené opatření je proto neslučitelné s vnitřním trhem.
(131)
A konečně, pokud jde o argument společnosti Simet, že rozsudek Státní rady č. 1405/2010 se netýká přiznání vyrovnání za veřejnou službu na základě příslušného nařízení Rady, ale představuje náhradu škod souvisejících s porušením nařízení (EHS) č. 1191/69, jež vznikly údajným jednostranným uložením závazků veřejné služby podle čl. 1 odst. 3 a 5 uvedeného nařízení, Komise podotýká, že přestože se v prováděcí části rozsudku č. 1405/2010 nevyskytuje žádný odkaz na nařízení (EHS) č. 1191/69, tento rozsudek přiznává společnosti Simet nárok na získání částek jako vyrovnání podle článků 6, 10 a 11 nařízení (EHS) č. 1191/69, jehož výši musí určit orgán státní správy na základě spolehlivých údajů (43). Státní rada navíc v rozsudku č. 1405/2010 sama zamítla odvolání společnosti Simet týkající se náhrady škod, kterou chápala jako náhradu pokrývající reziduální ztráty, kterých se netýkalo vyrovnání, jež mělo být přiznáno, jakož i odvolání ohledně neodůvodněného obohacení, a to proto, že přijala hlavní žádost o vyrovnání na základě nařízení (EHS) č. 1191/69 (44). Státní rada proto v bodě 3.3 rozsudku uvádí: „V současnosti nelze přijmout žádné žádosti o náhradu škod, které stěžovatel předložil, protože to, zda existují reziduální škody, které nejsou zahrnuty v posuzované částce a které musí vypočítat a prokázat dotčená společnost, bude známo až tehdy, když orgán státní správy příslušnou částku stanoví.“
(132)
Komise se v každém případě domnívá, že přiznání náhrady škod ve prospěch společnosti Simet za údajné protiprávní jednostranné uložení závazků veřejné služby italskými orgány, jež byla vypočtena na základě společné metody vyrovnání stanovené v nařízení (EHS) č. 1191/69, by bylo v rozporu s články 107 a 108 Smlouvy. Je to proto, že přiznání této náhrady by pro společnost Simet mělo stejný výsledek jako přiznání vyrovnání za závazky veřejné služby za posuzované období, a to přesto, že specifikace koncese, která upravuje předmětné služby, nebyla vyňata z předběžného oznámení ani nesplňovala hmotněprávní požadavky nařízení (EHS) č. 1191/69 nebo nařízení (ES) č. 1370/2007, jak již bylo výše prokázáno. Přiznání této náhrady by tedy v podstatě umožnilo obejít pravidla státní podpory a podmínky stanovené zákonodárcem Unie, na jejichž základě příslušné orgány, které ukládají nebo zadávají závazky veřejné služby, vyrovnávají příslušným provozovatelům náklady, které jim vznikly při plnění závazků veřejné služby. A konečně, jak již bylo uvedeno, ve specifikaci koncese, podle které společnost Simet poskytovala dopravní služby, se nepředpokládalo vyplacení jakéhokoli finančního vyrovnání. Společnost Simet souhlasila s poskytováním služeb za podmínek stanovených v koncesích na vlastní riziko.
(133)
Komise proto nemůže přijmout tvrzení společnosti Simet, že rozsudek Státní rady č. 1405/2010 znamená přiznání náhrady škod souvisejících s porušením nařízení (EHS) č. 1191/69, a nikoli přiznání vyrovnání za závazky veřejné služby.
8. ZÁVĚR
(134)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti Komise dospěla k závěru, že oznámené opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, jež je neslučitelná s vnitřním trhem,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Platby vyrovnání společnosti Simet, které oznámily italské orgány, představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské Unie. Opatření nebylo vyňato z postupu informování předem podle čl. 17 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1191/69.
Státní podpora je neslučitelná s vnitřním trhem, protože nebyly splněny podmínky nařízení (ES) č. 1370/2007. Italské orgány tedy nemohou uvedenou podporu provést.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
V Bruselu dne 2. října 2013.
DEĊIŻJONI TAL-KUMMISSJONI
tat-2 ta’ Ottubru 2013
Għajnuna mill-Istat SA.33037 (2012/C) - l-Italja Kumpens ta’ Simet SpA għall-operat ta’ servizzi tat-trasport pubbliku mill-1987 sal-2003
(notifikata bid-dokument C(2013) 6251)
(It-test bit-Taljan biss huwa awtentiku)
(Test b’relevanza għaż-ŻEE)
(2014/201/UE)
IL-KUMMISSJONI EWROPEA
wara li kkunsidrat it-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, u b’mod partikolari l-ewwel subparagrafu tal-Artikolu 108(2) tiegħu,
wara li kkunsidrat il-Ftehim dwar iż-Żona Ekonomika Ewropea, u b’mod partikolari l-Artikolu 62(1)(a) tiegħu,
wara li l-partijiet interessati ġew mistiedna jressqu l-kummenti tagħhom skont dawn l-Artikoli (1), u wara li kkunsidrat il-kummenti mibgħuta,
Billi:
1. PROĊEDURA
(1)
Fit-18 ta’ Mejju 2011 l-awtoritajiet Taljani kkomunikaw permezz ta’ notifika elettronika skont l-Artikolu 108(3) tat-Trattat, il-kumpens favur Simet SpA (minn hawn ‘il quddiem: Simet) għall-forniment - li sar bejn l-1987 u l-2003 - ta’ servizzi ta’ trasport tal-passiġġieri bix-xarabank interreġjonali fil-kuntest ta’ obbligu tas-servizz pubbliku, f’eżekuzzjoni ta’ sentenza tal-Kunsill tal-Istat, l-organu ġuriżdizzjonali amministrattiv suprem Taljan (minn hawn ‘il quddiem: il-miżura nnotifikata). Din in-notifika ġiet irreġistrata bin-numru SA.33037.
(2)
L-awtoritajiet Taljani ppreżentaw informazzjoni addizzjonali dwar il-miżura nnotifikata fit-12 ta’ Lulju 2011, il-5 ta’ Ottubru 2011, l-20 ta’ Frar 2012, it-2 u t-28 ta’ Marzu 2012 u s-17 ta’ April 2012.
(3)
Permezz ta’ ittra ddatata l-31 ta’ Mejju 2012, il-Kummissjoni nnotifikat lill-awtoritajiet Taljani bid-deċiżjoni tagħha li tibda l-proċedura stipulata fl-Artikolu 108(2) tat-Trattat (minn hawn ‘il quddiem: id-deċiżjoni tal-ftuħ).
Waslu l-kummenti li ġejjin fi żmien l-iskadenzi aċċettati:
-
l-awtoritajiet Taljani ressqu l-kummenti tagħhom dwar id-deċiżjoni tal-ftuħ bl-ittri datati l-1 ta’ Ġunju 2012, l-24 ta’ Settembru 2012 u l-11 ta’ Ottubru 2012;
-
l-unika parti terza li ressqet kummenti b’risposta għad-deċiżjoni tal-ftuħ kienet Simet, il-benefiċjarju potenzjali tal-miżura nnotifikata. Il-kummenti tagħha waslu fl-4 ta’ Awwissu 2012, il-31 ta’ Ottubru 2012 u t-13 ta’ Diċembru 2012;
-
l-awtoritajiet Taljani kkumentaw fuq l-osservazzjonijiet mill-parti terza permezz ta’ ittri datati t-28 ta’ Novembru 2012, l-4 ta’ Diċembru 2012, id-19 ta’ Diċembru 2012 u l-10 ta’ Jannar 2013.
2. DESKRIZZJONI TAL-MIŻURA
2.1. IL-KUMPANIJA U S-SERVIZZI LI TIPPROVDI
(4)
Simet hija kumpanija privata li topera servizzi tat-trasport tal-passiġġieri bix-xarabank b’konċessjoni tas-servizz maħruġa mill-Istat Taljan skont il-liġi nru 1822/39 (2). Speċifikament, Simet topera s-servizz bi skeda fuq netwerk interreġjonali ta’ rotot bejn il-Calabria u reġjuni Taljani oħrajn. Minbarra dawn is-servizzi, li jirrappreżentaw madwar żewġ terzi tad-dħul tagħha, Simet tipprovdi wkoll servizzi oħra, inklużi servizzi ta’ trasport internazzjonali, servizzi tat-turiżmu u servizzi tal-kiri ta’ xarabanks bis-sewwieqa (3), li jirrappreżentaw it-terz li jibqa’ tad-dħul totali tal-kumpanija.
(5)
F’Ottubru 1999, Simet ippreżentat għall-ewwel darba lill-Ministeru tal-Infrastruttura u t-Trasport (minn hawn ‘il quddiem: il-Ministeru) talba ta’ kumpens għal servizz pubbliku għas-servizz tat-trasport interreġjonali bix-xarabank fir-rigward tas-snin mill-1987 (4). Il-Ministeru ma aċċettax dik it-talba u dawk ta’ warajha u sostna li ma kienx ta inkarigu lil Simet għall-immaniġġar ta’ servizzi pubbliċi.
(6)
Skont l-awtoritajiet Taljani, Simet, flimkien ma’ operaturi oħra ta’ servizzi bi skeda interreġjonali, kienet topera abbażi ta’ liċenzji temporanji (konċessjonijiet) imġedda kull sena wara applikazzjoni mill-kumpanija operatriċi. Dawn il-konċessjonijiet kienu jagħtu lill-kumpanija operatriċi d-dritt esklussiv li tipprovdi s-servizzi in kwistjoni. Skont l-ispeċifikazzjonijiet tal-konċessjoni annwali, l-għoti tas-servizz ma jagħtix lill-operatur id-dritt għal sussidju jew kumpens tal-ebda tip u s-servizz kellu jiġi eżerċitat għar-riskju tal-impriża operatriċi. It-tariffi proposti mis-soċjetà nnifisha kienu dawk indikati fl-ispeċifikazzjonijiet tal-konċessjoni annwali awtorizzati mill-Ministeru.
(7)
Matul is-snin, il-kumpanija ressqet numru ta’ applikazzjonijiet għall-bdil tal-arranġamenti għas-servizzi fornuti, li normalment kienu aċċettati fuq il-bażi tal-proċedura preskritta bid-Digriet tal-President tar-Repubblika 369/94 (5). L-Artikoli 4 u 5 tad-Digriet tal-President tar-Repubblika 369/94 jipprovdu proċedura dettaljata għall-evalwazzjoni u l-valutazzjoni komparattiva tal-applikazzjonijiet għall-introduzzjoni ta’ kull servizz ġdid fuq il-bażi ta’ konċessjoni.
2.2. ID-DEĊIŻJONIJIET TAL-KUNSILL TAL-ISTAT QABEL ID-DEĊIŻJONI TAL-FTUĦ
(8)
B’reazzjoni għar-rifjut tal-Ministeru li jagħti kumpens għall-ispejjeż ta’ servizz pubbliku mill-1987, Simet appellat lit-tribunal amministrattiv, fejn talbet għal kumpens għat-twettiq tal-obbligi ta’ servizz pubbliku.
(9)
Wara l-proċess quddiem il-livelli differenti tal-ġudikatura, il-Kunsill tal-Istat skont is-sentenza tiegħu 1405/2010 tad-9 ta’ Marzu 2010 (Deċiżjoni 1405/2010) (minn hawn’ il quddiem, is-sentenza 1405/2010), qies li Simet kellha d-dritt li tirċievi kumpens għas-servizzi ta’ karozzi tal-linja (fil-biċċa l-kbira interreġjonali) pprovduti taħt il-konċessjonijiet maħruġa mill-Istat Taljan. Is-sentenza stipulat ukoll li l-ammont eżatt ta’ kumpens kellu jkun ibbażat fuq dejta affidabbli derivata mill-kontijiet tal-kumpanija.
(10)
Kif spjegat f’aktar dettall fid-deċiżjoni tal-ftuħ, is-sentenza 1405/2010, madankollu, ma ddefinietx preċiżament minn liema att legali kienet ħarġet l-impożizzjoni tal-obbligu ta’ servizz pubbliku, u f’liema forma. Fl-Ordni tiegħu 2072/2011, maħruġa fit- 18 ta’ Jannar 2011 wara n-nuqqas ta’ rispett tas-sentenza 1405/2010 mill-amministrazzjoni, il-Kunsill tal-Istat kien aktar ċar f’dan ir-rigward u ddikjara li “il-Ministeru ripetutament ma ħalliex lill-impriża l-possibbiltà li timmodifika r-rotot, l-iskeda, il-postijiet tat-tagħbija, u ordna, rigward it-tariffi, li ma jistgħux jaqbżu dawk stabbiliti mill-ferroviji tal-Istat, xi ħaġa li l-kumpanija tikkunsidra sintomatika tat-twettiq ta’ servizz pubbliku”.
(11)
Billi s-sentenza 1405/2010 tiċċita r-Regolament (KE) l-ġdid 1370/2007 tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill (6), li jirregola l-kumpens għal servizz pubbliku, billi “jiffissa, f’dak li jirrigwarda kumpensi, kriterji li ma humiex differenti minn dawk tas-sistema Komunitarja preċedenti”, il-Kunsill tal-Istat talab lill-awtoritajiet responsabbli jħallsu kumpens lil Simet skont l-Artikoli 6, 10 u 11 tar-Regolament tal-Kunsill (KEE) Nru 1191/69 (7).
(12)
L-awtoritajiet Taljani ddeċidew li jistennew il-valutazzjoni tal-Kummissjoni dwar il-miżuri notifikati qabel jeżegwixxu s-sentenzi tal-Kunsill tal-Istat (is-sentenza 1405/2010 u l-ordni 2072/2010) u jħallsu l-kumpens lil Simet.
2.3. AMMONT INIZJALMENT NOTIFIKAT TAL-KUMPENS POSSIBBLI GĦAL OBBLIGI TA’ SERVIZZ PUBBLIKU
(13)
Fir-rigward tal-ammont ta’ kumpens pagabbli lil Simet għas-servizzi provduti, l-awtoritajiet Taljani ppreżentaw lill-Kummissjoni rapport ikkummissjonat minn Simet lil konsulent estern (minn hawn’ il quddiem: ir-rapport tal-bidu), mingħajr ma qablu mal-istimi inklużi fih. Ir-rapport tal-bidu kien jistma li l-kumpens dovut kien ta’ madwar EUR 59,4 miljun (8).
(14)
Sussegwentement, madankollu, it-talbiet għal kumpens ġew riveduti billi wara d-deċiżjoni tal-ftuħ, il-Kunsill tal-Istat talab valutazzjoni indipendenti dwar il-livell xieraq ta’ kumpens. Ir-riżultat ta’ din il-valutazzjoni huwa ttrattat fit-Taqsimiet 2.6 u 2.7.
2.4. TUL TA’ ŻMIEN
(15)
Għalkemm Simet talbet kumpens għas-servizzi pprovduti sa tmiem l-2013 (9), l-awtoritajiet Taljani kienu tal-fehma li l-perjodu relevanti għal din in-notifika huwa biss dak bejn l-1987 u l-2003, billi s-sentenza 1405/2010 tikkonċerna biss l-appell fir-rigward ta’ dak il-perjodu. B’mod partikolari, il-punt 3.1 tas-sentenza msemmija hawn fuq jirreferi għal kumpens għall-1987-2003.
2.5. L-IŻVILUPPI TAL-PROĊEDIMENT ĠUDIZZJARJU NAZZJONALI WARA D-DEĊIŻJONI TAL-FTUĦ
(16)
Wara r-rifjut tal-awtoritajiet Taljani li jimplimentaw is-sentenza 1405/2010 u l-ordni 2072/2011, il-Kunsill tal-Istat adotta ordni ġdida, jiġifieri l-ordni 270/2012 li biha appunta bord konsultattiv indipendenti biex jiddeċiedi fuq il-metodu tal-implimentazzjoni tas-sentenza 1405/2010.
(17)
Il-Bord, magħmul minn president u żewġ komponenti, ingħata l-mandat biex jikkalkula l-ammont tal-kumpens pagabbli lil Simet skont is-sentenza 1405/2010. Fl-istess ħin il-partijiet fit-tilwima nnominaw l-esperti tagħhom stess, li kkummentaw dwar il-konklużjonijiet preliminari tal-kulleġġ konsultattiv. Matul ix-xhur, dan wassal għal skambju ta’ atti u kontroargumenti.
(18)
Il-kulleġġ konsultattiv ikkonkluda ħidmietu f’Awwissu 2012. Il-kulleġġ ma wasalx għal konklużjoni unanimi, iżda ppreżenta żewġ rapporti separati lill-Kunsill tal-Istat:
-
fid-29 ta’ Awwissu 2012 ġie ppreżentat rapport ta’ minoranza ffirmat mill-president tal-bord konsultattiv maħtur mill-Kunsill tal-Istat, li fih ġie konkluż li d-dejta disponibbli ma kenitx biżżejjed biex jiġi stabbilit il-kumpens li għandu jingħata lil Simet u għalhekk ma seta’ jingħata l-ebda kumpens;
-
Fl-20 ta’ Awwissu 2012, ġie ppreżentat rapport tal-maġġoranza ffirmat minn tnejn mit-tliet konsulenti maħtura mill-Kunsill tal-Istat, fejn il-konsulenti kkonkludew li l-kumpens li kellu jingħata lil Simet kien ta’ EUR 22 049 796.
(19)
Billi l-proċedura dwar l-għajnuna mill-Istat għadha pendenti quddiem il-Kummissjoni Ewropea, il-Kunsill tal-Istat għadu ma adottax deċiżjoni finali dwar l-ammont ta’ kumpens dovut lil Simet.
2.6. IR-RAPPORT TAL-MINORANZA
(20)
Ir-rapporti tal-minoranza jenfasizza l-punti li ġejjin:
-
in-nuqqas ta’ dejta affidabbli għall-finijiet tal-kalkolu tal-kumpens (mitluba mill-ordni 2072/2011 u mis-sentenza 1405/2010);
-
in-nuqqas ta’ sistema ta’ separazzjoni tal-kontijiet prevista mir-Regolament (KEE) Nru 1191/69, kundizzjoni neċessarja biex jingħata l-kumpens (b’mod li jiġi evitat kumpens eċċessiv);
-
l-impossibbiltà li tiġi sostitwita s-sistema ta’ separazzjoni tal-kontijiet b’sistemi oħra ta’ kontabilità, li s’issa għadhom ma wrewx li jippermettu l-identifikazzjoni preċiża tal-elementi kollha tal-ispejjeż u d-dħul;
-
f’dak li jirrigwarda s-snin li għalihom hija disponibbli dejta tal-kontabilità analitika (tnejn biss, jiġifieri l-2002 u l-2003): id-dokumenti annessi mal-bilanċi (noti dwar il-bilanċi u rapport dwar l-operazzjonijiet) ma jagħmlu l-ebda referenza għal din id-dejta. Dan jissuġġerixxi li l-kontabilità analitika ma’ ġietx użata mill-korpi ta’ governanza korporattiva bħala għodda għall-kontroll tal-attività tal-impriża;
-
in-nuqqas ta’ parametri determinati minn qabel biex jiġi kkalkulat il-kumpens;
-
in-nuqqas ta’ identifikazzjoni, min-naħa tal-kumpanija, ta’ obbligi ta’ servizz pubbliku preċiżi, speċifiċi u inekwivokabbli (fir-rigward tat-tipi identifikati fil-leġiżlazzjoni tal-Unjoni) għar-rotot individwali;
-
in-nuqqas ta’ identifikazzjoni tal-“iżvantaġġ ekonomiku” li jirriżulta minn dawn l-obbligi;
-
in-nuqqas ta’ evidenza ta’ ħsara mġarrba minn Simet, li kellha l-obbligu li tipprovdi tali evidenza fil-proċedimenti li wasslu għas-sentenza 1405/2010.
(21)
Fid-dawl ta’ dawn in-nuqqasijiet, ir-rapport tal-minoranza jikkonkludi li mhijiex disponibbli dejta ċerta għall-kalkolu tal-kumpens ipprovdut mis-sentenza 1405/2010 u għalhekk mhuwa possibbli li jiġi stabbilit l-ebda ammont.
2.7. IR-RAPPORT TAL-MAĠĠORANZA
(22)
Ir-rapport tal-maġġoranza juża din il-metodoloġija li ġejja għall-kalkolu tal-kumpens dovut lil Simet:
2.7.1. Element ta’ kumpens ibbażat fuq id-differenza bejn l-ispejjeż tal-operat u d-dħul
2.7.1.1. Metodu għall-istima tad-dħul
(23)
Għas-snin mill-1987 sal-1992 u mill-2002 sal-2003, l-esperti estrapolaw id-dħul li rriżulta mis-servizzi bi skeda direttament mill-kontijiet finanzjarji. Għall-perjodu 1993-2001, l-esperti użaw id-dokumentazzjoni ta’ Simet fuq id-dħul peress li, għall-perjodu kkonċernat, il-kontijiet finanzjarji ma jipprovdux informazzjoni dettaljata fuq id-dħul minn dak is-servizz (10). Fuq il-bażi ta’ dawn il-kalkoli, id-dħul totali għall-perjodu 1987-2003 kien stabbilit għal EUR 57 213 440.
2.7.1.2. Metodu għall-istima tal-ispejjeż ta’ servizzi ta’ karozzi tal-linja
(24)
Għall-perjodu 1987-1992, billi ma kinux disponibbli kontijiet analitiċi, l-esperti qasmu l-ispejjeż tas-servizz bi skeda ta’ trasport interreġjonali fuq il-bażi ta’ dħul iġġenerat minn dawn is-servizzi matul dak il-perjodu. Dwar l-ammont totali tal-ispejjeż, l-esperti ħaduhom minn kull wieħed mill-baġits annwali. Għaldaqstant, biex jiddefinixxxu l-ispejjeż tal-operat biss, naqqsu mill-ispejjeż totali l-ispejjeż kollha li mhumiex dawk tal-operat, jiġifieri: l-imgħaxijiet, il-piżijiet finanzjarji, it-telf miċ-ċessjoni ta’ assi, telf u spejjeż varji, taxxi diretti u r-residwu finali. Fl-aħħar nett, l-ispejjeż operatorji attribwibbli għas-servizz bi skeda għat-trasport interreġjonali ġew iddeterminati fuq il-bażi tal-perċentwal tad-dħul iġġenerat mill-istess servizzi bi skeda.
(25)
Għall-perjodu 1993-2001, Simet bidlet il-preżentazzjoni tad-dejta fil-bilanċi annwali tagħha (11). B’konsegwenza ta’ dan, għal dawk is-snin, il-konsulenti naqqsu mill-bilanċ annwali tal-kumpanija l-valur tal-ispejjeż tal-eżerċizzju totali, li kienu s-somma alġebrajka tal-elementi li ġejjin ta’ spejjeż tal-produzzjoni: materjali sussidjarji u tal-konsum, servizzi esterni, użu ta’ proprjetà ta’ terzi, persunal, amortizzazzjoni u deprezzament, varjazzjonijiet fil-ħażniet tal-materji primi, sussidjarji u tal-konsum, u spejjeż diversi tal-ġestjoni. L-ispejjeż operattivi attribwibbli għas-servizzi bi skeda ġew għalhekk stabbiliti fuq il-bażi tal-perċentwal tad-dħul iġġenerat minn dawn l-istess servizzi bi skeda (bħal fil-perjodu 1987-1992). Għas-snin 2000 u 2001, għalkemm ġiet applikata l-kontabbiltà analitika, id-dokumenti inkwistjoni ma kinux eżawrjenti, li hija r-raġuni għaliex ġie deċiż li jintuża l-istess metodu tas-snin preċedenti biex jiġu definiti l-ispejjeż tas-servizzi bi skeda.
(26)
Għas-snin 2002 u 2003 kienet disponibbli dejta tal-kontabilità analitika. Għalhekk il-konsulenti firdu l-ispejjeż f’dawn il-kategoriji li ġejjin: i) spejjeż li jirrigwardaw il-kilometraġġ; ii) spejjeż li għandhom jiġu allokati direttament għas-servizzi bi skeda; iii) spejjeż li għandhom jiġu allokati fuq il-bażi tal-fatturat.
-
L-ewwel kategorija ta’ spejjeż tinkludi l-ispejjeż relatati mal-karburant, iż-żejt tal-magni, tajers, spare parts, xogħlijiet esterni, ħasil ta’ vetturi, ħlas tal-motorway, il-manutenzjoni obbligatorja ta’ vetturi, il-kiri u deprezzar tal-assi. Kull wieħed minn dawn l-elementi tal-kost kien diviż bl-għadd totali ta’ kilometri vvjaġġati u l-ispiża għal kull kilometru ġiet imbagħad immultiplikata bin-numru ta’ kilometri koperti biss mis-servizzi bi skeda.
-
It-tieni kategorija ta’ spejjeż tinkludi dawk l-elementi ta’ spejjeż li, fuq il-bażi tal-kontijiet analitiċi, huma attribwibbli direttament għas-servizzi bi skeda interreġjonali. Dawn jinkludu: l-impjiegi diretti, ir-rimi ta’ skart, il-kummissjonijiet, il-ħlasijiet varji, il-ħlas għall-parkeġġ, il-kiri ta’ vetturi ta’ partijiet terzi għal servizzi bi skeda, ix-xiri għas-servizzi abbord, ir-rimborż ta’ spejjeż tal-persunal ta’ abbord.
-
It-tielet kategorija ta’ spejjeż tinkludi “l-ispejjeż indiretti” u tinkludi l-ispejjeż indiretti tax-xogħol, l-ispejjeż fissi, l-assigurazzjoni ta’ karozzi tal-linja, it-taxxa fuq il-proprjetà ta’ vetturi, il-kiri ta’ postijiet. Dawn l-ispejjeż ġew allokati fuq il-bażi tal-perċentwal tad-dħul iġġenerat mill-istess servizzi bi skeda.
(27)
Ladarba magħduda ċ-ċifri hekk ikkalkulati għal kull perjodu indikat hawn fuq, l-ispejjeż totali relatati ma’ servizzi għall-perjodu 1987-2003, ġew stabbiliti li huma ta’ EUR 59 510 413.
(28)
Konsegwentement, wara li jitnaqqsu dawn l-ispejjeż mid-dħul mis-servizz bi skeda, ir-rapport tal-maġġoranza jikkalkula telf operattiv ta’ EUR 2 296 973 għall-perjodu 1987-2003.
2.7.2. Fattur ta’ kumpens dwar il-ħtieġa li jiġi żgurat ir-redditu fuq il-kapital użat:
(29)
Għal kull sena in kwistjoni, il-konsulenti ddeterminatiw il-kapital użat bħala s-somma ta’ dawn il-fatturi li ġejjin:
-
il-kapital proprju (E), li l-valur tiegħu huwa meħud mill-bilanċi annwali, meta wieħed jikkunsidra l-ekwità tal-kumpanija,
-
id-dejn (D). Il-konsulenti kkunsidraw bħala kapital ta’ self biss id-dejn finanzjarju, jiġifieri d-djun lill-banek u finanzjaturi oħrajn.
(30)
Il-formola “Kost medju peżat tal-kapital (WACC) hija meħuda bħala bażi għad-determinazzjoni tar-rata tar-redditu fuq il-kapital użat:
Fejn:
Re
=
rata ta’ redditu mistennija fuq l-ekwità;
Rd
=
il-kost tad-dejn; E = l-ekwità tal-azjenda;
D
=
id-dejn tal-azjenda; ;
E/V
=
persentaġġ tal-finanzjament li jikkonsisti f’ekwità;
D/V
=
persentaġġ tal-finanzjament li jikkonsisti f’dejn;
Tc
=
rata tat-taxxa korporattiva
(31)
Ir-redditu mistenni fuq l-ekwità ġie kkalkulat skont il-mudell għall-ipprezzar ta’ assi finanzjarji, mudell li jiddeskrivi r-relazzjoni bejn ir-riskju u r-redditu:
Where:
rf
=
Risk free rate
βa
=
Bata of the security
=
Expected market return
(32)
Ir-rata tal-imgħax tal-bonds tal-gvern ta’ 10 snin, kif miksuba mill-istatistika nazzjonali, tintuża bħala referenza għal rata mingħajr riskju (rf).
(33)
Il-konsulenti kkonkludew li, għal dawk is-snin għal liema kellu jiġi vvalutat il-kumpens, l-investituri li investew f’ishma pjuttost milli f’titoli mobiljari mingħajr riskju fis-suq Taljan (12) kienu qed jitolbu primjum tar-riskju (rm-rf) medju ta’ 5,8 %.
(34)
Il-koeffiċjent Beta (13) tal-ishma tal-kapital Simet ġie kkalkulat bit-teħid tal-valur beta mingħajr ingranaġġ (14) ta’ 0,39 għas-servizz ta’ karozzi tal-linja u s-settur tat-trasport (15). Sussegwentement, il-valur beta kien aġġustat għall-istruttura finanzjarja kkomunikata mill-kumpanija għal kull sena:
(35)
Mill-1987 sal-1994, ir-rata tat-taxxa applikata fuq il-kumpaniji Taljani kienet ta’ 36 %, mill-1995 sal-2000 kienet ta’ 37 % u mill-2001 sal-2002 kienet ta’ 36 %.
(36)
Skont dawn il-konsulenti, ir-remunerazzjoni tal-kapital użat tindika l-ammont ta’ kumpens li Simet għandha tirċievi wara t-taxxa. Minħabba li l-kumpens se jkun suġġett għat-taxxa, għandu jkun aġġustat kif ġej:
(37)
Skont dawn il-formuli, il-konsulenti kkalkulaw li r-remunerazzjoni dovuta fuq il-kapital impjegat minn Simet huwa ta’ EUR 5 948 150.
(38)
Għalhekk, l-ammont totali ta’ kumpens ikkalkulat mill-esperti qabel l-applikazzjoni tal-imgħax fuq l-arretrati għandu jkun ta’ EUR 8 245 124 (kumpens fuq it-telf operazzjonali u redditu fuq il-kapital użat).
2.7.3. Il-kalkolu tal-imgħax fuq l-arretrati
(39)
Billi l-ammonti ta’ kumpens ikkalkulati qabel ma tħallsux fis-snin li għalihom kienu dovuti, il-konsulenti rrevedew dawn l-ammonti ‘l fuq hekk kif ġej:
-
l-ammonti kkalkulati inizjalment kienu valutati mill-ġdid abbażi tal-indiċi tal-prezzijiet tal-konsumatur ipprovdut mill-ISTAT sa Lulju 2012;
-
sussegwentement, ġew implimentati l-interessi statutorji fuq l-ammonti miksuba.
(40)
Għalhekk, il-bord ta’ konsulenza wasal għal kumpens totali ta’ EUR 22 049 796.
2.7.4. Rimarki oħra, inklużi fir-rapport tal-maġġoranza
(41)
Skont ir-rapport tal-maġġoranza, il-kumpens mogħti mill-Kunsill tal-Istat ma jirrigwardax l-applikazzjoni diretta tar-Regolament (KEE) Nru 1191/69, jiġifieri konċessjoni diretta - ukoll jekk retroattiva - tal-kumpens fis-sens ta’ dak ir-regolament. Għall-kuntrarju, huwa jsostni li l-Kunsill tal-Istat ippropona l-applikazzjoni tal-kriterji stabbiliti f’dak ir-Regolament dwar metodi komuni ta’ kumpens, biex tiġi evalwata l-ħsara mġarrba minn Simet wara t-tkabbir illegali tal-missjoni ta’ servizz pubbliku tagħha matul iż-żmien.
(42)
Ir-rapport tal-maġġoranza josserva wkoll li, fil-każijiet fejn il-Kummissjoni ma qisietx li kellha tapplika r-Regolament (KEE) Nru 1191/69 biex tivvaluta l-kumpens tas-servizz pubbliku, ta’ spiss approvat tali kumpens bl-applikazzjoni tal-analoġija tal-qafas tal-għajnuna mill-Istat taħt forma ta’ obbligi tas-servizz pubbliku. Il-kriterju ewlieni għall-Kummissjoni kien li l-ammont ta’ kumpens ma jaqbiżx dak li kien meħtieġ biex jitkoprew l-ispejjeż għall-eżekuzzjoni ta’ dawk l-obbligi. Fir-rigward tar-riskju ta’ kumpens żejjed fil-każ preżenti, ir-rapport tal-maġġoranza jistqarr li, billi l-eżerċizzju mwettaq jirrigwarda l-kalkolu ex post tal-ispejjeż li effettivament iġġarrbu fil-passat mill-kumpanija biex tipprovdi s-servizzi bi skeda mitluba, fil-kalkoli tagħha ma hemmx l-inċertezzi marbuta ma’ kwalunkwe valutazzjoni pronostika meta l-kumpens ikun determinat ex-ante. Bħala konsegwenza, il-kwistjoni ta’ kumpens żejjed ma teżistix.
(43)
Ir-rapport tal-maġġoranza jfakkar ukoll li ma kinitx disponibbli sistema ta’ separazzjoni tal-kontijiet u jiddikjara li s-separazzjoni tal-kontijiet tapplika għal dawk l-impriżi li jirċievu kumpens għall-forniment ta’ servizz pubbliku sabiex jiġi evitat l-użu indebitu ta’ dawn il-fondi għal attivitajiet oħra tal-azjenda. Madankollu, f’dan il-każ l-ebda riżorsi pubbliċi ma ġew trasferiti migħand Simet bħala kumpens għall-forniment ta’ servizz pubbliku, ir-rekwiżit tas-separazzjoni tal-kontijiet ma għandux jitqies bħala raġuni biex jiġi rrifjutat il-ħlas ta’ kumpens mogħti mill-Kunsill tal-Istat.
(44)
Ir-rapport tal-maġġoranza jinnota wkoll li, għas-snin 2002 u 2003, meta kienu disponibbli kontijiet analitiċi, it-telf operattiv effettiv kien essenzjalment l-istess bħal dak ibbażat fuq il-metodoloġija użata għas-snin ta’ qabel, skont liema l-ispejjeż tas-servizz bi skeda kienu mqassma fuq it-trasport interreġjonali fuq il-bażi tad-dħul iġġenerat minn dawn is-servizzi (iċ-ċifri kienu jvarjaw biss bi 2,6 %). Għalhekk, il-konsulenti jemmnu li n-nuqqas ta’ disponibilità ta’ kontijiet analitiċi għall-perjodu preċedenti ma għandu jkollu l-ebda relevanza prattika għall-għoti ta’ kumpens.
3. RAĠUNIJIET LI WASSLU GĦALL-BIDU TAL-PROĊEDURA
(45)
Kif indikat fid-deċiżjoni tal-ftuħ tal-proċedura, il-Kummissjoni kellha bosta dubji dwar il-kompatibbiltà tal-miżura nnotifikata mas-suq intern.
(46)
L-ewwel nett, il-Kummissjoni kellha dubji dwar il-possibbiltà li l-miżura notifikata tiġi klassifikata bħala miżura li ma tikkostitwix għajnuna u, b’mod partikolari, dwar l-erba’ kundizzjonijiet stipulati mill-Qorti tal-Ġustizzja tal-Unjoni Ewropea fil-ġurisprudenza Altmark (16).
(47)
It-tieni, il-Kummissjoni qajmet il-kwistjoni tal-qafas legali applikabbli. Billi l-kumpens applikat mill-Kunsill tal-Istat kien jikkonċerna allegati obbligi ta’ servizz pubbliku imposti fuq Simet għas-snin mill-1987 sal-2003 iżda li kienu għadhom mhux imħallsa, il-kwistjoni qamet dwar jekk għandux ikun japplika r-Regolament (KEE) Nru 1191/69 jew ir-Regolament (KE) nru 1370/2007 fil-każ ikkonċernat.
(48)
Il-Kummissjoni kienet tal-fehma li r-Regolament (KEE) nru 1191/69 ikun applikabbli fil-każ li jista’ jintwera li obbligu ta’ servizz pubbliku effettivament kien impost b’mod unilaterali fuq Simet mill-awtoritajiet Taljani u li l-kumpens propost jirrispetta r-rekwiżiti kollha ta’ dak ir-Regolament. Fil-fatt, skont l-Artikolu 17(2) tar-Regolament (KEE) nru 1191/69, kumpens għal obbligi ta’ servizz pubbliku imposti unilateralment fuq kumpanija f’konformità mar-regoli ta’ dan ir-Regolament għandhom ikunu eżenti mill-proċedura ta’ notifika minn qabel lill-Kummissjoni. Madankollu, jekk jiġi ppruvat li l-ebda waħda miż-żewġ kundizzjonijiet ma huma ssodisfati, ikun meħtieġ li tiġi vvalutata l-kompatibbiltà tal-miżura nnotifikata skont ir-Regolament (KE) Nru 1370/2007.
(49)
It-tielet, jekk wieħed jassumi li l-kumpens applikat mill-Kunsill tal-Istat hu fil-fatt ir-riżultat ta’ impożizzjoni ta’ obbligi ta’ servizz pubbliku, il-Kummissjoni tiddubita, fuq il-bażi tal-informazzjoni fil-pussess tagħha, kemm il-kumpens kien skont id-dispożizzjonijiet tar-Regolament (KEE) Nru 1191/69. Minbarra dan, il-Kummissjoni tiddubita dwar kemm hu xieraq li jiġi applikat il-metodu komuni tal-kumpens stabbilit fir-Regolament (KEE) nru 1191/69, applikabbli għall-obbligi ta’ servizz pubbliku imposti unilateralment għas-snin ta’ wara l-1992, billi, sa minn Lulju 1992, is-servizzi tax-xarabank interreġjonali ma setgħux ikunu suġġetti għal obbligi ta’ servizz pubbliku imposti unilateralment (17).
(50)
Ir-raba’, jekk investigazzjonijiet ulterjuri kellhom jikkonfermaw li mill-anqas waħda mill-kundizzjonijiet tal-eżenzjoni min-notifika, skont ir-Regolament (KE) Nru 1191/69, ma ġietx issodisfata u li jkun neċessarju li ssir valutazzjoni skont ir-Regolament (KE) Nru 1370/2007, il-Kummissjoni jkollha dubji dwar ir-rispett tal-kundizzjonijiet ta’ dak ir-Regolament fil-każ ikkonċernat.
(51)
Fi kwalunkwe każ, irrispettivament mill-bażi legali applikata, il-Kummissjoni tiddubita li l-kumpens applikat mill-Kunsill tal-Istat jeskludi l-possibbiltà ta’ kumpens żejjed. Il-Kummissjoni nnutat in-nuqqas, mill-inqas sal-2000 (18), ta’ separazzjoni effettiva tal-kontijiet minn Simet u esprimiet dubji dwar il-possibbiltà li jiġu stabbiliti b’mod eżatt wara l-fatt spejjeż relatati ma’ servizz bi skeda, u kkontestat ukoll l-adegwatezza tar-redditu mistenni fuq il-kapital azzjonarju użat fil-kalkoli għall-finijiet tal-kumpens.
4. KUMMENTI MILL-ITALJA
(52)
Fid-dokumenti mibgħuta, l-awtoritajiet Taljani jqisu li l-miżura notifikata tikkostitwixxi għajnuna mill-Istat skont it-tifsira tal-Artikolu 107(1) tat-Trattat, b’mod partikolari minħabba li ma tissodisfax il-kundizzjonijiet kollha stabbiliti mill-Qorti tal-Ġustizzja tal-Unjoni Ewropea fil-ġurisprudenza Altmark. Skont l-awtoritajiet Taljani, barra minn hekk, il-kumpens mogħti mill-Kunsill tal-Istat ma kienx konformi la mar-Regolament (KEE) Nru 1191/69 u lanqas mar-Regolament (KE) Nru 1370/2007.
(53)
L-awtoritajiet Taljani enfasizzaw il-fatt li matul il-perjodu kkunsidrat la kien hemm impożizzjoni unilaterali u lanqas waħda kuntrattwali ta’ obbligi ta’ servizz pubbliku għas-servizzi tat-trasport interreġjonali bix-xarabank. L-istrument ġuridku li jirregola r-relazzjoni bejn l-awtoritajiet pubbliċi u l-impriżi privati li jipprovdu servizzi tat-trasport tal-passiġġieri jikkonsisti f’numru ta’ miżuri unilaterali ta’ konċessjoni, li fuq il-bażi tagħhom, l-awtorità pubblika ttrasferiet lill-privat id-dritt legali tagħha li topera servizzi tat-trasport għal klijenti mhux differenzjati, oriġinarjament allokat lill-Istat mil-Liġi nru 1822/39.
(54)
L-awtoritajiet Taljani ħadu nota wkoll li l-ispeċifikazzjoni tal-konċessjoni maħruġa mill-Ministeru fuq talba tal-kumpanija ddikjarat b’mod ċar li s-servizz huwa eżerċitat għar-riskju tal-impriża operatriċi, ħlief għall-garanzija ta’ drittijiet esklussivi li eżistiet matul il-perjodu kkunsidrat. It-tħaddim tas-servizz ma kien jagħti dritt għall-ebda tip ta’ benefiċċji jew kumpens. Dawn il-konċessjonijiet kienu ta’ natura temporanja u ġew imġedda kull sena fuq talba tal-kumpanija. Il-liċenzji kienu suġġetti għal għadd kbir ta’ bidliet minn sena għal oħra fir-rigward tar-rotot, il-postijiet tat-tagħbija, l-għadd ta’ vjaġġi eċċ., skont it-talbiet speċifiċi li saru mill-kumpaniji.
(55)
Fir-rigward tal-limitu massimu fuq it-tariffi, fis-seħħ sal-2001, li dwaru titkellem id-deċiżjoni tal-ftuħ tal-proċediment, l-awtoritajiet Taljani indikaw li dan kien applikat fil-pajjiż kollu u mhux biss f’żona ġeografika partikolari. Huma nnutaw ukoll li, skont l-Artikolu 2(5) tar-Regolament (KEE) nru 1191/69, din kienet miżura li tirrigwarda l-politika dwar il-prezzijiet, imma ma kenitx tikkostitwixxi obbligu tariffarju suġġett għal kumpens obbligatorju fis-sens tar-Regolament.
(56)
Barra minn hekk, skont l-awtoritajiet Taljani, minn Lulju 1992 (19), l-impożizzjoni unilaterali tas-servizz pubbliku għas-servizzi interreġjonali bix-xarabank ma kenitx lanqas permessa mir-Regolament (KEE) nru 1191/69. L-Artikolu 1(5) ta’ dak ir-Regolament jippermetti impożizzjonijiet unilaterali biss għal servizzi urbani, extraurbani u reġjonali.
(57)
Fi kwalunkwe każ, l-awtoritajiet Taljani ppreċiżaw li Simet qatt ma talbet it-tħassir tal-obbligu ta’ servizz pubbliku, skont l-Artikolu 4 tar-Regolament (KEE) Nru 1191/69, talba li din tqis bħala prerekwiżit biex tiġi affermata l-eżistenza tal-obbligi kkonċernati. It-talba magħmula minn Simet lill-Ministeru fl-1999 (20) kienet talba ġenerika għal kumpens għal obbligi ta’ servizz pubbliku li allegatament kienu imposti mill-konċessjonijiet previsti għas-snin mill-1987. L-awtoritajiet Taljani ddikjaraw li din it-talba ma kenitx tindika liema obbligi ta’ servizz pubbliku għandhom jitħassru sabiex tiġi żgurata profittabilità xierqa għas-servizzi interreġjonali bi skeda.
(58)
B’konsegwenza ta’ dan, l-awtoritajiet Taljani kkonkludew li Simet ma wrietx li refgħet l-obbligi ta’ servizz pubbliku (fis-sens tal-Artikolu 2(2) tar-Regolament (KEE) Nru 1191/69), u b’mod partikolari ma wrietx liema obbligi speċifiċi u preċiżi li topera u li tittrasporta u fir-rigward tat-tariffi kienet soġġetta għalihom. Skont l-awtoritajiet Taljani, Simet uriet biss li kienet wettqet, fuq il-bażi ta’ konċessjonijiet statali mogħtija mill-awtoritajiet kompetenti, fuq talba tal-impriża, bosta servizzi universali ta’ trasport. L-għoti ta’ servizzi universali ta’ trasport lil Simet minnu nnifsu ma jippruvax li din tal-aħħar refgħet xi obbligu ta’ servizz pubbliku fis-sens tar-Regolament (KEE) Nru 1191/69.
(59)
L-awtoritajiet Taljani josservaw ukoll li, fil-parti l-kbira tal-perjodu kkunsidrat (1987-2001), Simet ma implimentatx separazzjoni effettiva tal-kontijiet kif previst fl-Artikolu 1(5) tar-Regolament (KEE) Nru 1191/69 (21). Għalhekk, ma kienx possibbli li wieħed jikkalkula l-ispejjeż addizzjonali netti li joħorġu mit-twettiq tal-obbligi ta’ servizz pubbliku. Għaldaqstant, il-kundizzjonijiet stabbiliti fl-Artikolu 10 tar-Regolament (KEE) Nru 1191/69 mhumiex issodisfati.
(60)
Fl-aħħar nett, l-awtoritajiet Taljani osservaw li l-Ministeru kompetenti ma stabbilixxa minn qabel l-ebda somma ta’ kumpens, kif previst fl-Artikolu 13 tar-Regolament (KEE) Nru 1191/69, billi ma impona l-ebda obbligu ta’ servizz pubbliku fuq Simet. Fil-każ preżenti, il-kumpens dovut lil Simet ġie kkalkulat biss fuq il-bażi ta’ evalwazzjoni wara l-fatt.
(61)
L-awtoritajiet Taljani jsostnu li valutazzjoni effettwata skont ir-Regolament (KE) Nru 1370/2007 tqajjem essenzjalment l-istess kwistjonijiet (inkluż in-nuqqas ta’ definizzjoni ċara tal-obbligi ta’ servizz pubbliku, in-nuqqas ta’ parametri oġġettivi, bil-quddiem, li fuq il-bażi tagħhom jiġi kkalkulat il-kumpens, in-nuqqas ta’ sistema tas-separazzjoni tal-kontijiet, eċċ.) bħal valutazzjoni mwettqa skont ir-Regolament (KEE) Nru 1191/69. F’dak li jirrigwarda l-kunċett tal-“profitt raġonevoli” stabbilit fl-anness tar-Regolament (KEE) Nru 1370/2007, l-awtoritajiet Taljani jqisu bħala esaġerata r-rata tar-redditu proposta minn Simet fir-rapport inizjali għal sitwazzjoni fejn il-kumpens ikun stabbilit ex post u jkun eliminat ir-riskju ta’ spejjeż/telf mhux previst.
(62)
L-awtoritajiet Taljani ssottoskrivew il-konklużjonijiet kollha tar-rapport tal-minoranza, skont liema ma kienx possibbli li jiġi kkalkulat l-ammont tal-kumpens. Fl-istess ħin, l-awtoritajiet Taljani jqisu li hemm xi żbalji materjali u metodoloġiċi fir-rapport tal-maġġoranza. B’mod partikolari, l-awtoritajiet Taljani jiddubitaw kemm hu adattat il-metodu bbażat fuq ipoteżi li kien użat f’dan ir-rapport biex ikunu stmati l-ispejjeż operattivi netti allegati tal-eżerċizzju li jirriżultaw mill-obbligi preżunti ta’ servizz pubbliku u, bl-istess mod, jikkontestaw il-fatt li r-rapport:
-
ma llimitax l-ammont tal-kapital użat għall-kapital attribwibbli għall-obbligi ta’ servizz pubbliku iżda qies il-kapital kollu użat biex jikkalkula l-kumpens. Fi kliem ieħor, il-kapital użat għal attivitajiet oħra tal-kumpanija bħal aġenziji tal-ivvjaġġar, servizzi internazzjonali, kiri ta’ xarabanks b’sewwieq ma ġiex eskluż minn dawn il-kalkoli;
-
jinkludi primjum tar-riskju ogħla minn 100 punt bażi biex jiddetermina r-redditu mistenni fuq il-kapital. Dan jidher li mhux xieraq għal kumpens ikkalkulat ex-post;
-
ma jikkalkulax b’mod adegwat l-interessi f’dak li għandu x’jaqsam mal-fatt li l-ammonti ta’ kumpens ma tħallsux f’dawk is-snin li għalihom ġew determinati. B’mod partikolari, il-konsulenti nnominati mill-Kunsill tal-Istat applikaw interessi statutorji fuq ammonti kompletament rivalutati għall-2012 u mhux fuq iċ-ċifri oriġinali kif kien ikun xieraq.
5. KUMMENTI MINN PARTIJIET TERZI
(63)
L-unika parti terza li ressqet kummenti b’risposta għad-deċiżjoni tal-ftuħ kienet Simet, il-benefiċjarju potenzjali tal-miżura nnotifikata. Fis-sottomissjonijiet tagħha, Simet ma qablitx mal-pożizzjoni preliminari adottata mill-Kummissjoni fid-deċiżjoni tal-ftuħ.
(64)
Biex tirfed l-istqarrija tagħha li ġew imposti fuqha obbligi, Simet ippreżentat il-konċessjonijiet mogħtija lilha għall-vjaġġi suġġetti għall-proċediment ġuridiku. Skont Simet, ir-rekwiżiti stabbiliti minn dawn il-konċessjonijiet kienu jinkludu d-dispożizzjonijiet dwar it-tariffi, l-obbligi tal-vjaġġ, il-waqfiet tal-linja li għandhom jiġu servuti, il-frekwenza tal-vjaġġi u s-sigħat tax-xogħol u l-kundizzjonijiet li jirregolaw it-trasport tal-bagalji tal-passiġġieri u t-trasport b’xejn tal-ittri ordinarji għas-servizzi postali, u l-effetti postali b’miżata skont id-dispożizzjonijiet li jirregolaw dan it-tip ta’ trasport. Il-konċessjonijiet kienu jistipulaw ukoll li l-kumpanija tikkomunika kull tip ta’ perturbazzjoni, aċċident jew modifika tal-arranġamenti għall-forniment ta’ servizzi pprovduti, kif ukoll l-obbligu li jinħarġu biljetti għall-passiġġieri, bagalji u pakketti agrikoli u li jinżammu r-reġistri relevanti għal ħames snin. Bl-istess mod, Simet kellha tikseb awtorizzazzjoni minn qabel mill-uffiċċji provinċjali tal-vetturi ċivili bil-mutur tal-Ministeru fuq it-tip u l-karatteristiċi tax-xarabanks li kellhom jintużaw għas-servizzi suġġetti għal konċessjonijiet kif ukoll għall-forniment ta’ servizzi oħra.
(65)
Simet ippreżentat ukoll dawk li, fil-fehma tagħha, kienu r-rifjuti totali jew parzjali, espressi mill-Ministeru għat-talbiet għal modifikazzjoni tal-arranġamenti għall-forniment tas-servizzi pprovduti minnha. B’mod partikolari, rigward il-perjodu kkonċernat, Simet ippreżentat rifjuti (parzjali) dwar (22):
-
l-applikazzjonijiet għal waqfiet ġodda tal-karozzi tal-linja ma’ dawk diġà eżistenti fis-servizzi bi skeda li joperaw fuq ir-rotta Rossano-Napli (1992), fuq ir-rotta Cariati-Milan (1995), fuq ir-rotta Cosenza-Firenze, (1999), u fuq ir-rotot Cosenza-Firenze u Cosenza-Pisa (2000) u fl-aħħar nett fuq ir-rotta San Giovanni-Milan (2003);
-
applikazzjoni għal awtorizzazzjoni għall-eżerċizzju ta’ servizzi bi skeda ġodda fuq ir-rotta Cosenza-Napli (2000).
(66)
Simet tqis li dawn iċ-ċaħdiet jippruvaw in-natura unilaterali tal-impożizzjoni ta’ obbligi ta’ servizz pubbliku mill-awtoritajiet Taljani. Simet issostni wkoll li l-awtoritajiet ma ppermettewx li jiġu “ottimizzati” s-servizzi ta’ ġarr permezz tal-espansjoni u d-diversifikazzjoni tas-servizzi. Ir-rotot li kienet topera l-kumpanija kienu “ffriżati” u baqgħu marbuta b’deċiżjonijiet ministerjali, għalkemm ikklassifikati formalment bħala “attivitajiet azjendali”.
(67)
Simet ma taqbilx mad-dikjarazzjoni fil-punt 16 tad-deċiżjoni tal-ftuħ li t-tariffi fl-ispeċifikazzjonijiet tal-konċessjoni annwali kienu dawk proposti mill-kumpanija. Inizjalment, it-tariffi tal-linja fuq distanzi twal kellhom ikunu simili għal dawk tat-trasport ferrovjarju tat-tieni klassi, kif evidenzjat inter alia minn memorandum Ministerjali tad-19 ta’ Diċembru 1988 (D.C. III Div 32 nru 3846), skont liema “billi ħafna kumpaniji li joperaw rotot tal-linja taħt ir-responsabbiltà tal-Istat ressqu talbiet biex jiksbu ż-żieda tat-tariffi; Billi fil-perjodu l-iktar riċenti ma nħarġux aktar dispożizzjonijiet ġenerali dwar it-tariffi; sakemm ikun hemm direttivi ġodda […] huwa deċiż li [l-uffiċċji reġjonali] jawtorizzaw direttament lill-operaturi sabiex jeffettwaw fit-tħaddim tar-rotot tal-linja tagħhom żieda fit-tariffa sakemm tintlaħaq dik ipprattikata mill-Ente Ferrovie dello Stato (FS) fit-II klassi ferrovjarja flimkien ma’ suppliment tal-veloċità f’każ ta’ rotot tal-linja li jgħaddu minn awtostradi [bħalma hu l-każ fil-każ preżenti]; […] ovvjament ma trid issir l-ebda żieda fit-tariffi għal dawk ir-rotot tal-linja li għalihom diġà hija fis-seħħ it-tariffa msemmija.” Skont Simet, dawn il-passi juru li ma ġiex permess lilha li tiffissa tariffi ogħla minn dawk ipprattikati mill-Ente Ferrovie dello Stato (FS) fit-tieni klassi ferrovjarja (jiġifieri t-tariffa l-aktar baxxa applikata mill-Ferrovie dello Stato). Għalhekk il-kumpanija ma setgħetx tikseb żieda fid-dħul mill-attività tagħha, peress li l-Istat kien essenzjalment qiegħed jimmira li jikseb ħtiġijiet u għanijiet kollettivi.
(68)
Fiċ-ċirkolari tal-Ministeru prot. n. A/7302 tat-3 ta’ Lulju 1992, ġie ddikjarat li, għal dik is-sena, iż-żieda li ngħatat għar-rotot tal-linja taħt ir-responsabbiltà tal-Istat kienet ta’ 6,1 %. Skont Simet, iċ-ċirkulari, li biha l-Ministeru awtorizza żieda ta’ tariffa biss għall-adattament tal-ISTAT, tikkonferma n-nuqqas ta’ possibilità għall-kumpanija li tapplika indipendentement it-tariffi kkunsidrati l-aktar xierqa. Minbarra dan, Simet iddikjarat li miċ-ċirkolari nru 3/02 tal-5 ta’ April 2002 jirriżulta, fil-punt 2, li fil-kuntest tal-istruzzjonijiet dwar il-modalitajiet għall-konverżjoni tal-ħlasijiet mil-lira għall-euro, il-Ministeru kkonferma li t-tariffi kkontestati kienu rati u prezzijiet “regolamentati”.
(69)
Fl-aħħar nett, mill-konċessjonijiet maħruġa mill-Ministeru, jidher li t-tariffa hija “stabbilita”, jiġifieri ddeterminata b’awtorità mill-amministrazzjoni. Billi din mhix sempliċi “awtorizzazzjoni” iżda “konċessjoni”, fl-ispeċifikazzjonijiet relevanti huwa spjegat espressament li hija rregolamentata mill-klawsoli stabbiliti fiha, u minn dawk li jistgħu jiddaħħlu suċċessivament” u li “l-Awtorità Kontraenti tista’ tirtira f’kull waqt il-konċessjoni mingħajr ma l-operatur ikun jista’ jkollu xi tip ta’ pretensjoni”. Fil-punt 6 ta’ kull waħda mill-ispeċifikazzjonijiet huwa msemmi espressament li l-prospetti tal-iskedi u t-tariffi huma dawk approvati mill-uffiċju provinċjali tal-vetturi ċivili bil-mutur tal-Ministeru. Simet qalet li ma setgħetx, billi l-iffissar tat-tarriffi jimpedixxi l-elastiċità tas-servizzi offruti lill-utenti, la tirrispondi għad-domanda tas-suq, u lanqas tissodisfa l-ħtiġijiet tagħha stess bil-mod kif qieset l-aktar xieraq.
(70)
Minħabba l-obbligu li tapplika t-tariffi imposti fuqha, Simet tiddikjara li ma setgħetx timplimenta dawk il-politiki tal-prezzijiet li normalment kienu jiġu implimentati minn kumpanija f’suq kompetittiv, modern u miftuħ. Min-naħa l-waħda, Simet ippreżentat il-fatt li l-livell ta’ ħlasijiet imposti mill-Ministeru (ekwivalenza mat-tariffa mitluba mill-Ente Ferrovie dello Stato fit-tieni klassi ferrovjarja) tant huwa baxx li l-kumpanija ma setgħetx tkopri l-ispejjeż tal-operazzjoni tas-servizzi tal-linja. Min-naħa l-oħra, dawn il-miżuri ppermettew lill-Istat biex joffri appoġġ mhux ġustifikat lil Ferrovie dello Stato, minħabba li operaturi ta’ servizz ta’ rotot tal-linja interreġjonali bħal Simet, ma tħallewx japplikaw rati aktar baxxi minn dawk applikati minn dik il-kumpanija għal biljett tat-tieni klassi b’suppliment għall-veloċità. Ferrovie dello Stato kienet ukoll ivvantaġġata mill-fatt li Simet u kumpaniji oħra li jipprovdu servizzi simili ġew irrifjutati sussidji.
(71)
Fid-dawl ta’ dan ta’ hawn fuq, Simet issostni li l-konċessjonijiet mogħtija mill-Ministeru u d-deċiżjonijiet suċċessivi li jirrifjuta t-talbiet li jsiru modifiki għar-rotot juru li dawn il-konċessjonijiet jissodisfaw il-kriterji tal-kuntratt ta’ servizz fis-sens tal-Artikolu 14 tar-Regolament (KEE) Nru 1191/69 billi jistipulaw obbligi fir-rigward tar-rotot, waqfiet, tariffi, ġarr b’xejn ta’ ittri ordinarji għas-servizzi postali u posta oħra għat-tariffa stabbilita mid-dispożizzjonijiet li jirregolaw dan it-tip ta’ trasport.
(72)
Ukoll jekk wieħed jassumi li r-Regolament (KEE) Nru 1191/69 ma jipprovdix għal dritt għal kumpens għall-konċessjonarji tas-servizzi interreġjonali, kif sostna l-Ministeru, Simet issostni li dan ifisser li s-servizz ġie liberalizzat u, skont dan, l-amministrazzjoni ma setgħetx timponi xi obbligi tan-negozju, b’mod partikolari rigward tariffi. Simet għalhekk issostni li l-Ministeru kiser il-liġi u li, skont il-leġiżlazzjoni nazzjonali (Artikolu 35 tad-Digriet Leġiżlattiv Nru 80/1998 applikat mill-Kunsill tal-Istat), huwa dovut kumpens għad-danni.
(73)
Għal Simet, dan mhux każ tat-tip irregolat mir-Regolament (KEE) Nru 1191/69, iżda tilwima dwar id-danni. Simet tinnota li s-sentenza 1405/2010 rrikonoxxiet id-dritt tagħha għal kumpens għad-danni skont l-Artikolu 35 tad-Digriet Leġiżlattiv Nru 80/1998, għal kumpens tal-ħsara kkawżata minħabba dispożizzjonijiet illeġittimi ta’ rifjut min-naħa tal-Ministeru għall-eliminazzjoni tal-obbligi ta’ servizz imposti fuq Simet. Dawn il-miżuri kienu ta’ preġudizzju għal-libertà tal-intrapriża protett mill-Artikolu 41 tal-Kostituzzjoni Taljana, billi wasslu għal danni fil-patrimonju fit-twettiq tal-attività tan-negozju, u għandhom jitqiesu għalhekk mhux legali u bħala tali, jagħtu d-dritt għal kumpens effettiv tad-danni mġarrba. Il-Kunsill tal-Istat irrikonoxxa li l-Ministeru kien ikkawża lil Simet dannu inġust meta imponielha obbligi ta’ servizz pubbliku, fi ksur tad-dritt tagħha li tipprovdi servizz ta’ trasport f’libertà u awtonomija sħiħa.
(74)
Jekk wieħed, min-naħa l-oħra jassumi li r-Regolament (KEE) Nru 1191/69, kif emendat, jippermetti lill-amministrazzjoni timponi obbligi ta’ servizz pubbliku biex tissodisfa l-ħtiġijiet tar-reġjun, Simet tqis li l-Ministeru kellu jipprovdi kumpens xieraq f’kumpens għal dawn l-obbligi. Effettivament, skont Simet, ir-Regolament (KEE) Nru 1191/69 jippermetti li jiġu imposti obbligi li “jissodisfaw il-bżonnijiet tat-trasport ta’ reġjun” (Artikolu 1(2)) u mhux “f’reġjun”.
6. IL-KUMMENTI TAL-ITALJA DWAR L-OSSERVAZZJONIJIET TAL-PARTIJIET TERZI
(75)
Fil-kummenti tagħhom dwar l-osservazzjonijiet tal-partijiet terzi, l-awtoritajiet Taljani tennew il-pożizzjoni tagħhom li ma jeżisti l-ebda obbligu ta’ servizz pubbliku skont ir-Regolament (KEE) Nru 1191/69 u lanqas skont ir-Regolament (KE) Nru 1370/2007 u li għaldaqstant ma huwa dovut l-ebda kumpens.
(76)
Biex jappoġġaw il-pożizzjoni tagħhom, l-awtoritajiet Taljani spjegaw aktar is-sistema li tirregola l-operazzjoni ta’ servizzi tat-trasport tal-passiġġieri bix-xarabank skont il-liġi Nru 1822/39 (23) (il-liġi li kienet applikabbli matul il-perjodu kkonċernat). Skont din il-liġi, il-qafas regolatorju għal servizzi bi skeda taħt ir-responsabbiltà tal-Istat (magħrufa wkoll bħala “xarabank ordinarji”) kien kif ġej:
(i)
is-servizz kien eżerċitat wara l-ħruġ ta’ konċessjoni;
(ii)
il-konċessjoni ngħatat fuq talba tal-impriża;
(iii)
għall-għoti tal-konċessjonijiet ma kinux previsti jew stabbiliti proċeduri selettivi.
(iv)
il-konċessjoni bil-liġi kienet provviżorja jew definittiva skont id-diskrezzjoni totali tal-Ministeru li għażel dejjem li jagħti konċessjoni provviżorja lill-impriżi kollha. Għalhekk il-konċessjonijiet kellhom tul ta’ sena u l-impriżi (Simet inkluża) u kienu jippreżentaw mill-ġdid l-applikazzjoni kull sena biex jiksbu t-tiġdid tal-konċessjoni;
(v)
l-għotja kienet tagħti d-dritt esklussiv fuq ir-rotta identifikata fl-ispeċifikazzjonijiet tal-konċessjoni.
(vi)
il-konċessjonarji kellhom titoli preferenzjali f’dak li jirrigwarda ż-żoni moqdija tat-traffiku, definiti fuq il-bażi tal-hekk imsejjaħ kriterju tal-“finitimità”, jiġifieri tal-prossimità u l-interkonnessjoni ekonomika u funzjonali (Artikoli 5 u 6 tal-liġi Nru 1822/39);
(vii)
minbarra dan, kien applikat ukoll kriterju ta’ preferenza tas-servizzi eżistenti, fis-sens li, għal raġunijiet ta’ kost-effettività, tqies bħala li jħares aktar l-interess pubbliku li ssir modifika tas-servizzi eżistenti pjuttost milli l-istabbiliment ta’ servizzi ġodda;
(viii)
barra minn hekk, għall-għoti tal-konċessjoni ta’ servizzi ġodda kien applikat il-kriterju tan-numru ta’ utenti fiż-żona moqdija, f’relazzjoni mat-tul tar-rotta tas-servizz il-ġdid li jkun se jitwaqqaf. Kienet meqjusa bħala neċessarja żona moqdija ta’ mill-anqas 300 000 abitant għal servizzi ta’ tul sa 500 km u għal servizzi b’distanza akbar kien użat kriterju proporzjonali (24).
(77)
Minn dan isegwi li d-deċiżjoni tal-Ministeru fir-rigward tad-domandi ppreżentati lilu mill-impriżi għall-modifika ta’ servizz eżistenti jew il-konċessjoni ta’ servizzi ġodda kellha tikkunsidra dan il-qafas legali.
(78)
F’dak li jirrigwarda ċ-ċaħdiet, totali jew parzjali, espressi mill-Ministeru fir-rigward tat-talbiet għal tibdil fl-arranġamenti għall-għoti ta’ servizzi pprovduti minn Simet, l-awtoritajiet Taljani nnutaw li dawn kienu jikkonċernaw biss is-sistema stabbilita fil-Liġi Nru. 1822/39. B’mod partikolari, il-Ministeru ma setax jagħti konċessjonijiet ġodda għal servizzi ġodda jew jestendi l-ambitu tal-konċessjonijiet eżistenti (billi jaċċetta waqfiet ġodda) fejn dan kien ikollu effetti fuq drittijiet tal-operaturi oħra, taħt dik il-liġi. Fl-istess ħin, il-Ministeru aċċetta l-emendi li ma kinux f’kunflitt mal-prinċipji stabbiliti fil-Liġi Nru 1822/39 (25).
(79)
Filwaqt li rrikonoxxew li Simet ġiet miċħuda permess biex topera servizzi ġodda jew biex iżżid waqfiet f’servizzi eżistenti f’diversi okkażjonijiet, l-awtoritajiet Taljani jqisu li d-dikjarazzjonijiet ta’ Simet u d-dokumenti annessi ma jagħtux prova li ġew ippreżentati talbiet formali għall-bdil tad-dettalji tas-servizzi pprovduti kif stabbilit fl-ispeċifikazzjonijiet tal-konċessjonijiet eżistenti, talbiet formali li mbagħad ġew miċħuda. Fi kwalunkwe każ, il-Ministeru qatt ma ċaħad it-talbiet ta’ Simet biex jitneħħew il-waqfiet f’żoni b’popolazzjoni baxxa jew dawk li kienu jinvolvu tibdiliet fl-iskedi.
(80)
Fir-rigward tal-klawsoli tal-ispeċifikazzjonijiet tal-konċessjoni dwar it-trasport ta’ oġġetti postali, skont l-awtoritajiet Taljani, Simet ma pprovdiet l-ebda evidenza li tiddokumenta s-servizzi li fil-fatt ingħataw u l-ispiża netta. L-awtoritajiet Taljani nnutaw ukoll li Simet SpA qatt ma pproduċiet ximiżura li turi li l-Ministeru kien ċaħdilha l-opportunità li tagħmel xi tibdiliet għat-tariffi. Huma jinnutaw ukoll li Simet qatt ma talbet awtorizzazzjoni sabiex tnaqqas it-tariffi.
(81)
Fir-rigward tal-Memorandum Ministerjali tad-19 ta’ Diċembru 1988 (D.C. III Div 32 n 3846) u ċ-ċirkolari Ministerjali sussegwenti nru A/66 tal-10 ta’ Jannar 1989 (maħruġa mill-Uffiċju Proviċjali tal-Vetturi Ċivili bil-Mutur tal-Ministeru ta’ Catanzaro), skont l-awtoritajiet Taljani dawn id-dokumenti ppermettew lill-operaturi tas-servizzi jaġġustaw il-prezzijiet tagħhom għal dawk ta’ Ferrovie dello Stato, u għalhekk kellhom jiġu kkunsidrati fil-kuntest tal-politika nazzjonali usa’ tat-trasport u tal-prezzijiet. L-istess jista’ jingħad fir-rigward tal-ittra tal-Uffiċċju Provinċjali ta’ Catanzaro Nru 7302 tat-3 ta’ Lulju 1992 (imsemmija minn Simet) li ppermettiet lill-operaturi tas-servizzi tal-linja biex iżidu t-tariffi b’6,1 % biex jaddattawhom għall-inflazzjoni f’implimentazzjoni taċ-Ċirkulari Nru 801/92 (26). Fl-ittra, tingħata wkoll l-informazzjoni li l-kumpaniji jistgħu joperaw b’reġim tariffarju differenti, dejjem jekk jagħmlu talba speċifika. L-awtoritajiet Taljani jiddikjaraw li Simet qatt ma ressqet talba dwar dan. Fi kwalunkwe każ, la l-Memorandum Ministerjali tal-1988 u lanqas l-ittra mill-Ministeru tal-1992 ma jikkostitwixxu ċaħda tal-applikazzjoni ta’ Simet għat-terminazzjoni tal-obbligi ta’ servizz pubbliku fir-rigward tat-tariffi.
(82)
L-awtoritajiet Taljani ma jaqblux lanqas ma’ dak li sostniet Simet, jiġifieri li l-punt 2 taċ-ċirkolari nru 3/02 tal-5 ta’ April 2002 juri li t-tariffi għas-servizz bi skeda kienu stabbiliti mill-Ministeru. Din iċ-ċirkulari tipprovdi biss gwida dwar il-modalitajiet tal-konverżjoni tat-tariffi mil-lira għall-euro. Il-fatt li tariffi tas-servizzi tal-linja fuq distanza twila kienu “regolamentati” ma jfissirx li ma kinux stabbiliti mill-operaturi. Dan ifisser pjuttost li dawn kienu stabbiliti minn qabel biex jiġu ppreservati t-trasparenza u l-pubbliċità, f’garanzija tal-passiġġieri, u sussegwentement awtorizzati mis-servizzi Ministerjali relevanti. Billi dawn huma servizzi tal-linja regolari b’offerta indifferenzjata, il-modalitajiet tas-servizzi pprovduti, bħar-rotot, il-waqfiet, l-iskedi u t-tariffi għandhom ikunu magħrufa bil-quddiem, b’differenza ta’ dak li jseħħ fil-każ tas-servizzi okkażjonali. Skont l-awtoritajiet Taljani, l-istess prinċipju japplika fil-livell tal-Unjoni għas-servizzi regolari, irregolati mir-Regolament (KE) Nru 1073/2009 tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill (27), skont liema t-tariffi jikkostitwixxu parti integrali mill-awtorizzazzjoni tas-servizzi regolari (l-Artikolu 6, il-paragrafu 2, ta’ dak ir-Regolament). Minħabba dan l-obbligu ta’ predeterminazzjoni, l-awtoritajiet Taljani jikkontestaw l-interpretazzjoni ta’ Simet tal-punt 6 tal-ispeċifikazzjonijiet tal-konċessjoni (28), billi kienu predeterminati (kemm fl-applikazzjoni ta’ Simet kif ukoll fil-konċessjoni mogħtija mill-Ministeru) kemm l-iskedi kif ukoll it-tariffi li jirrigwardaw is-servizzi tar-rotta kkonċeduti.
(83)
F’dak li jirrigwarda d-dimensjoni tal-kumpens mitlub, Simet qed titlob biss “kumpens […] fil-limiti tal-ammonti dovuti”. Skont l-awtoritajiet Taljani, il-kalkoli tal-ispiża sottomessi perjodikament minn Simet huma ġeneriċi, billi jkopru l-attività tan-negozju kollha, u oġġettivament mhux korretti, billi mhumiex ibbażati fuq dejta ċerta, peress li fil-biċċa l-kbira tal-perjodu kkonċernat ma kenitx disponibbli s-separazzjoni tal-kontijiet.
(84)
L-awtoritajiet Taljani jqisu kompletament irrelevanti jekk il-każ jirrigwardax l-għoti ta’ kumpens għal servizz pubbliku (jiġifieri l-applikazzjoni diretta tar-Regolament (KEE) Nru 1191/69) jew il-konċessjoni ta’ kumpens. Anke jekk wieħed jassumi li l-Kunsill tal-Istat kellu l-intenzjoni li jirrikonoxxi d-dritt ta’ Simet għal kumpens, konklużjoni li skont l-awtoritajiet Taljani la hi ovvja u lanqas awtomatika meta wieħed jaqra s-sentenza 1405/2010 (29), kwalunkwe ħsara mġarrba tista’ tirrigwarda biss it-twettiq ta’ obbligi ta’ servizz pubbliku. L-awtoritajiet Taljani jinsistu li ma kien hemm l-ebda impożizzjoni ta’ obbligi bħal dawn fir-rigward ta’ Simet.
(85)
Fl-aħħar nett, l-awtoritajiet Taljani ma qablux li hu opportun li jikkonċedu l-kumpens għad-danni skont l-Artikolu 41 tal-Kostituzzjoni Taljana. It-trasport tal-passiġġieri permezz ta’ servizzi tal-linja interreġjonali ma jistax jitqies bħala kompletament liberalizzat mill-applikazzjoni sempliċi u diretta tal-Artikolu 41 tal-Kostituzzjoni, billi l-ewwel nett huwa suġġett għal sistema ta’ konċessjonijiet (irregolata mil-liġi Nru 1822/39 u mid-digriet tal-President tar-Repubblika 369/94) u suċċessivament għal sistema ta’ awtorizzazzjonijiet (irregolata mid-Digriet Leġiżlattiv Nru 285/05).
7. VALUTAZZJONI TAL-GĦAJNUNA
7.1. EŻISTENZA TA’ GĦAJNUNA
(86)
Skont l-Artikolu 107(1) tat-Trattat, “kull għajnuna, ta’ kwalunkwe forma, mogħtija minn Stat Membru jew permezz ta’ riżorsi tal-Istat, li twassal għal distorsjoni jew theddida ta’ distorsjoni għall-kompetizzjoni billi tiffavorixxi ċerti impriżi jew ċerti produtturi għandha, safejn tolqot il-kummerċ bejn l-Istati Membri, tkun inkompatibbli mas-suq intern”.
(87)
Skont l-Artikolu 107(1), il-paragrafu 1, miżura tikkostitwixxi għajnuna jekk il-kundizzjonijiet li ġejjin ikunu ssodisfati kumulattivament:
-
il-vantaġġ għandu jingħata mill-Istat jew permezz ta’ riżorsi tal-Istat,
-
il-miżura trid tagħti vantaġġ selettiv billi tiffavorixxi ċerti impriżi jew il-produzzjoni ta’ ċerti prodotti,
-
il-miżura tfixkel jew thedded li tfixkel il-kompetizzjoni,
-
geffett fuq il-kummerċ bejn l-Istati Membri.
(88)
Il-Kummissjoni se tivvaluta jekk il-kundizzjonijiet kollha ġewx issodisfati.
7.1.1. Ir-riżorsi tal-Istat u l-imputabilità
(89)
Il-Kummissjoni tinnota li s-sentenzi tal-Kunsill tal-Istat jobbligaw lill-Ministeru jħallas kumpens lil Simet għall-forniment ta’ servizzi ta’ trasport interreġjonali bix-xarabank mill-1987 sal-2003 fuq ir-rotot taħt ir-responsabbiltà tal-Istat. Ir-riżorsi għall-ħlas ta’ dan il-kumpens huma dawk disponibbli għall-Ministeru u għalhekk jikkostitwixxu riżorsi tal-Istat. Id-deċiżjoni li jitħallas dan il-kumpens, ordnat mill-qorti, hija imputabbli lill-Istat.
7.1.2. Vantaġġ ekonomiku selettiv
(90)
L-ewwel nett il-Kummissjoni tinnota li Simet twettaq attività ekonomika, jiġifieri trasport tal-passiġġieri, bi ħlas. Għalhekk, Simet trid tiġi kkunsidrata bħala “impriża” skont it-tifsira tal-Artikolu 107(1) tat-Trattat.
(91)
Il-konċessjoni tal-miżura għandha titqies bħala selettiva, għaliex tibbenefika minnha biss Simet.
(92)
Fir-rigward tal-kundizzjoni ta’ vantaġġ ekonomiku selettiv konferit, mis-sentenza Altmark jirriżulta li l-kumpens mogħti mill-Istat jew permezz tar-riżorsi tal-Istat bħala kumpens dirett għal servizzi fornuti mill-impriżi riċeventi sabiex iwettqu obbligi ta’ servizz pubbliku ma jagħtix vantaġġ favur l-imsemmija impriżi u għalhekk ma tikkostitwixxix għajnuna fis-sens tal-Artikolu 107(1), sakemm ikunu ssodisfati l-erba’ kundizzjonijiet li ġejjin (30):
-
l-ewwel nett, l-impriża benefiċjarja għandha tkun effettivament inkarigata mit-twettiq ta’ obbligi ta’ servizz pubbliku u dawn l-obbligi għandhom ikunu ddefiniti b’mod ċar;
-
it-tieni, il-parametri li fuq il-bażi tagħhom jiġi kkalkulat il-kumpens iridu jiġu stabbiliti minn qabel b’mod oġġettiv u trasparenti;
-
it-tielet, il-kumpens ma jridx jeċċedi dak li huwa neċessarju sabiex jiġu koperti l-ispejjeż kollha jew parti minnhom li jirriżultaw mit-twettiq tal-obbligi ta’ servizz pubbliku, filwaqt li jittieħed inkunsiderazzjoni d-dħul relatat magħhom kif ukoll profitt raġonevoli għat-twettiq ta’ dawn l-obbligi;
-
ir-raba’, meta l-għażla tal-kumpanija li għandha tingħata l-obbligi ta’ servizz pubbliku ma ssirx fil-kuntest ta’ proċedura ta’ akkwist pubbliku, il-livell ta’ kumpens meħtieġ irid ikun ġie ddeterminat fuq il-bażi ta’ analiżi tal-ispejjeż li impriża tipika, immexxija tajjeb u mgħammra b’mod adegwat b’mezzi tat-trasport sabiex tissodisfa l-ħtiġijiet ta’ servizz pubbliku, kien ikollha ġġorr biex twettaq dawk l-obbligi, filwaqt li jitqies id-dħul rilevanti u marġini tal-qligħ raġonevoli għat-twettiq ta’ dawk l-obbligi.
(93)
Fir-rigward tat-tieni kundizzjoni, il-parametri li fuq il-bażi tagħhom jiġi kkalkulat il-kumpens iridu jiġu stabbiliti bil-quddiem b’mod oġġettiv u trasparenti sabiex jiġi żgurat li ma jagħtux vantaġġ ekonomiku li jiffavorixxi l-impriża benefiċjarja għad-detriment tal-impriżi kompetituri. Madankollu, il-ħtieġa li jiġu stabbiliti parametri ta’ kumpens bil-quddiem ma tfissirx li l-kumpens għandu jkun ikkalkulat skont formula speċifika. Pjuttost, huwa importanti li jkun ċar mill-bidu kif il-kumpens ikun se jiġi determinat.
(94)
Fil-każ preżenti, Simet ma pprovdiet l-ebda evidenza li turi li l-parametri ta’ kumpens għall-forniment tas-servizzi kkonċernati matul il-perjodu in kwistjoni kienu ġew stabbiliti minn qabel b’mod oġġettiv u trasparenti. L-ispeċifikazzjonijiet tal-konċessjoni li fuqhom qed tibbaża ruħha Simet biex tipprova li għandha obbligu ta’ servizz pubbliku jispeċifikaw pjuttost li l-forniment tas-servizz ma jagħti lill-operatur l-ebda dritt għal benefiċċji jew kumpens tal-ebda tip u li s-servizz jiġi eżerċitat għar-riskju tal-impriża li twettqu. Huwa għal din ir-raġuni li s-sentenza 1405/2010 tal-Kunsill tal-Istat speċifikat li dan il-kumpens għandu jiġi kkalkulat fuq il-bażi ta’ dejta ċerta derivata mill-kontijiet tal-kumpanija. Fin-nuqqas ta’ parametri ta’ kumpens stabbiliti minn qabel, kwalunkwe kalkolu ta’ dan it-tip, bħall-kalkoli li jinsabu fir-rapport inizjali u fir-rapport tal-maġġoranza huwa neċessarjament u esklussivament fuq stimi ex post tal-ispejjeż netti sostnuti mill-forniment tas-servizzi tal-linja interreġjonali kkonċernati. Għalhekk, fil-każ preżenti, it-tieni kundizzjoni tas-sentenza Altmark ma ġietx issodisfata.
(95)
Billi s-sentenza Altmark tistipula li l-erba’ kundizzjonijiet iridu jiġu ssodisfati kumulattivament sabiex tiġi eskluża l-eżistenza ta’ vantaġġ ekonomiku fil-każ li jingħata kumpens lil impriża minħabba obbligi ta’ servizz pubbliku imposti fuqha, ma hemm l-ebda raġuni għaliex il-Kummissjoni għandha tivvaluta jekk, fil-każ preżenti, it-tliet kundizzjonijiet l-oħra ġewx rispettati. Konsegwentement, il-ħlas tal-kumpens favur Simet għall-forniment ta’ servizzi interreġjonali ta’ trasport bix-xarabank għall-perjodu 1987-2003 jagħti lil din il-kumpanija vantaġġ ekonomiku selettiv.
7.1.3. Tfixkil tal-kompetizzjoni u effett fuq il-kummerċ bejn l-Istati Membri
(96)
Fir-rigward ta’ dawn iż-żewġ kriterji, jeħtieġ li jkun verifikat jekk il-miżura notifikata tistax tfixkel il-kompetizzjoni tant li taffettwa l-kummerċ bejn l-Istati Membri.
(97)
Kif indikat fis-sentenza tagħha Altmark (31), mill-1995 bosta Stati Membri fetħu xi swieq tat-trasport urban, suburban jew reġjonali għall-kompetizzjoni minn impriżi minn Stati Membri oħra u hemm diversi eżempji ta’ impriżi tat-trasport ta’ Stat Membru li jeżerċitaw attivitajiet fi Stat Membru ieħor. Din ix-xejra hija partikolarment evidenti fil-qasam tas-servizzi tal-linja interreġjonali bħal dawk ipprovduti minn Simet. Għaldaqstant, kwalunkwe kumpens mogħti lil Simet għandu jitqies li huwa kapaċi jfixkel il-kompetizzjoni fil-forniment ta’ servizzi ta’ trasport bil-karozzi tal-linja interreġjonali u jaffettwa l-kummerċ bejn l-Istati Membri peress li jaffettwa ħażin il-possibbiltà għall-impriżi tat-trasport stabbiliti fi Stati Membri oħra biex joffru s-servizzi tagħhom fl-Italja u jsaħħaħ il-pożizzjoni fis-suq ta’ Simet.
(98)
Il-Kummissjoni tinnota wkoll li Simet hija attiva fuq swieq oħra, bħas-suq għal servizzi tal-ivvjaġġar internazzjonali, servizzi turistiċi u servizzi ta’ kiri ta’ xarabanks bis-sewwieq u għaldaqstant hija f’kompetizzjoni ma’ kumpaniji oħra fl-Unjoni li joperaw f’dawn is-swieq. Kwalunkwe kumpens mogħti lil Simet neċessarjament ifixkel ukoll il-kompetizzjoni u jaffettwa l-kummerċ bejn l-Istati Membri f’dawn is-swieq.
(99)
Għalhekk, fil-fehma tal-Kummissjoni, il-miżura nnotifikata tfixkel il-kompetizzjoni u taffettwa l-kummerċ bejn l-Istati Membri.
7.1.4. Konklużjoni
(100)
Fid-dawl ta’ dan ta’ hawn fuq, il-Kummissjoni tikkonkludi li l-miżura nnotifikata tikkostitwixxi għajnuna skont l-Artikolu 107(1) tat-Trattat.
7.2. EŻENZJONI MIR-REKWIŻIT TAN-NOTIFIKA SKONT IR-REGOLAMENT (KEE) NRU 1191/69
(101)
Fuq il-bażi tar-raġunament tal-Kunsill tal-Istat, Simet kisbet id-dritt ta’ kumpens għall-għoti tas-servizzi ta’ trasport ikkonċernati meta wettqet dawn is-servizzi. Dan ir-raġunament jimplika li l-ħlasijiet għall-Kumpens kienu eżentati mill-proċedura ta’ notifika obbligatorja, skont id-dispożizzjonijiet tal-Artikolu 17(2) tar-Regolament (KEE) Nru 1191/69; li kieku ma kienx hekk, minħabba nuqqas ta’ notifika ta’ kumpens, din kienet tkun illegali peress li tmur kontra d-dispożizzjonijiet tat-Trattat dwar l-għajnuna mill-Istat.
(102)
Dan għaliex skont l-Artikolu 17(2) ta’ dak ir-Regolament, il-kumpens li jirriżulta mill-applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament għandhom ikunu eżenti mill-proċedura ta’ informazzjoni preliminari li tinsab fl-Artikolu 108(3) tat-Trattat, u għalhekk mill-obbligu ta’ notifika minn qabel. Kif wieħed jista’ jara mis-sentenza Combus, il-kunċett ta’ “kumpens għal obbligi ta’ servizz pubbliku”, fis-sens ta’ din id-dispożizzjoni għandu jkun interpretat b’mod restrittiv ħafna (32). L-eżenzjoni mir-rekwiżit tan-notifika stipulata fl-Artikolu 17(2) tikkonċerna biss il-kumpens għal obbligi ta’ servizz pubbliku imposti unilateralment fuq impriża, skont l-Artikolu 2 ta’ dak ir-Regolament, li għandu jkun ikkalkulat bl-użu tal-metodu deskritt fl-Artikoli 10 sa 13 tal-istess Regolament (il-metodu komuni ta’ kumpens) u ma għandhiex tapplika għall-kuntratti ta’ servizz pubbliku definiti fl-Artikolu 14. Il-kumpens imħallas skont kuntratt ta’ servizz pubbliku, kif definit fl-Artikolu 14 tar-Regolament (KEE) Nru 1191/69, li jikkostitwixxi għajnuna mill-Istat, għandu jiġi nnotifikat lill-Kummissjoni qabel jitwettaq. In-nuqqas ta’ notifika jwassal li dan il-kumpens jitqies bħala għajnuna implimentata b’mod illegali.
(103)
Sabiex jiġi ddeterminat jekk, f’dan il-każ, l-Artikolu 17(2) attwalment jeħlisx lill-awtoritajiet Taljani mill-obbligu ta’ notifika minn qabel, huwa għalhekk meħtieġ, l-ewwel nett, li jiġi stabbilit jekk l-awtoritajiet Taljani fil-fatt imponewx unilateralment obbligu ta’ servizz pubbliku fuq Simet u, it-tieni, jekk il-kumpens mogħti għal dawn l-obbligi tas-servizz huwiex konformi mar-Regolament (KEE) Nru 1191/69. Il-Kummissjoni se teżamina ż-żewġ kwistjonijiet waħda wara l-oħra.
7.2.1. L-awtoritajiet Taljani imponew unilateralment obbligu ta’ servizz pubbliku fuq Simet?
(104)
Skont Simet (33), l-impożizzjoni unilaterali ta’ obbligu ta’ servizz pubbliku tista’ tintgħaraf mill-ispeċifikazzjonijiet li jikkonċernaw il-modalitajiet tas-servizzi li għandhom ikunu pprovduti skont il-konċessjonijiet maħruġa għal kull rotta speċifika tal-linja interreġjonali, mill-impożizzjoni ta’ tariffi mill-Ministeru u miċ-ċaħdiet ta’ dan tal-aħħar fir-rigward ta’ talbiet għal emendi għal servizzi eżistenti jew tal-għoti ta’ servizzi ġodda.
(105)
Madankollu, skont l-informazzjoni pprovduta, il-Kummissjoni tinnota li Simet ma wrietx b’mod konvinċenti li l-awtoritajiet Taljani imponew unilateralment obbligu ta’ servizz pubbliku.
(106)
L-ewwel nett, l-inizjattiva ta’ Simet li titlob it-tiġdid tal-ispeċifikazzjonijiet ta’ konċessjoni għal kull waħda mis-16-il sena tal-perjodu kkunsidrat ma tistax tiġi rikonċiljata ma’ impożizzjoni unilaterali ta’ obbligu ta’ servizz pubbliku. L-għan ta’ dawn l-ispeċifikazzjonijiet kien li jagħti lil Simet id-dritt esklussiv li tipprovdi s-servizzi in kwistjoni għall-perjodu kkunsidrat. Minkejja l-fatt li kull wieħed minn dawn l-ispeċifikazzjonijiet jistipula li l-eżerċizzju ma kienx soġġett għal kumpens u kellu jiġi eżerċitat għar-riskju tal-operatur kummerċjali, Simet ripetutament talbet għall-estensjoni ta’ dawn id-drittijiet.
(107)
It-tieni, il-fatt li l-ispeċifikazzjonijiet stabbilixxew it-tariffi, ir-rotot jew il-frekwenza tal-vjaġġi u l-iskedar tas-servizz ma jfissirx neċessarjament li, bħala riżultat tal-konċessjonijiet, ġew imposti obbligi unilaterali ta’ servizz pubbliku fuq Simet. Meta wieħed iqis li s-servizzi pprovduti kienu servizzi regolari tal-linja, kien hemm il-ħtieġa li l-ispeċifikazzjonijiet tal-konċessjoni, li taw lil Simet id-dritt esklussiv li tipprovdi dawn is-servizzi, jispeċifikaw minn qabel il-modalitajiet tas-servizzi li kellhom jiġu pprovduti. Ma ġiet prodotta l-ebda evidenza li turi li ġew preżentati, sabiex jemendaw dawn il-karatteristiċi, talbiet formali li wara ġew rifjutati mill-Ministeru, u Simet lanqas ma pprovdiet evidenza li turi li l-kundizzjonijiet imsemmija hawn fuq ġew imposti unilateralment mill-awtoritajiet Taljani u mhux proposti mill-operatur, bħala kundizzjoni għad-dritt li toffri s-servizzi fuq bażi esklussiva, u sussegwentement awtorizzati mill-Ministeru.
(108)
It-tielet, fir-rigward tal-allegat obbligu tat-trasport ta’ oġġetti postali, Simet ma pprovdiet l-ebda evidenza dwar servizzi tassew mogħtija u dwar l-ispejjeż netti li rriżultaw minnhom, u lanqas ma pprovdiet l-ebda evidenza li hija qatt ikkontestat il-klawżoli tal-ispeċifikazzjonijiet tal-konċessjoni dwar it-trasport ta’ oġġetti postali. Dan jista’ jfisser li l-forniment ta’ dawn is-servizzi ma kienx imur kontra l-interessi kummerċjali tal-kumpanija jew li din tal-aħħar kienet tqisu rimunerazzjoni ġusta għad-dritt li teżerċita servizzi ta’ trasport interreġjonali fuq bażi esklussiva.
(109)
Ir-raba’, fir-rigward tat-tariffi li setgħet titlob Simet għas-servizzi tat-trasport tal-passiġġieri, anke jekk l-awtoritajiet Taljani jirrikonoxxu li sal-2001 kien hemm fil-fatt regoli nazzjonali li jistabbilixxu l-linji ġenerali tas-sistema tal-prezzijiet tas-servizzi tat-trasport bix-xarabank bħala parti minn politika usa’ nazzjonali tat-trasport u tal-prezzijiet (34), l-operaturi setgħu jippreżentaw applikazzjoni speċifika sabiex japplikaw tariffa differenti. Dan huwa ċar mill-ittra ministerjali msemmija minn Simet (35). Il-Kummissjoni tinnota, madankollu, li Simet ma pprovdiet l-ebda evidenza biex turi li kienet ippreżentat talba bħal din lill-awtoritajiet Taljani, u lanqas li l-Ministeru qatt ċaħad applikazzjonijiet għal modifika tat-tariffi matul il-perjodu 1987-2003.
(110)
Għall-kuntrarju ta’ dak li qed issostni Simet, il-fatt li t-tariffi tas-servizzi tal-linja fuq distanza twila kienu “approvati” mill-Uffiċċju Provinċjali tal-Vetturi Ċivili bil-Mutur tal-Ministeru (36) u li ċ-Ċirkolari nru 3/02 tal-5 ta’ April 2002 (37) irreferiet għal tariffi “regolamentati” ma jfissirx li dawn it-tariffi ma kinux inizjalment stabbiliti mill-operaturi. L-użu ta’ dawn it-termini jfisser pjuttost li t-tariffi kienu sempliċiment stabbiliti minn qabel biex jiġu ppreservati t-trasparenza u l-pubbliċità, f’garanzija tal-passiġġieri, u sussegwentement awtorizzati mis-servizzi Ministerjali relevanti.
(111)
Fi kwalunkwe każ, dawn it-tipi ta’ miżuri ma jikkostitwux, fis-sens tal-Artikolu 2(5), tar-Regolament (KEE) Nru 1191/69, “obbligu tariffarju”, li kien ikun suġġett għall-metodu komuni ta’ kumpens. Obbligu tariffarju jfisser esklussivament “obbligu impost fuq intrapriżi tat-trasport li japplikaw rati fissi jew approvati minn xi awtorita’ pubblika li huma kontra l-interessi kummerċjali tal-impriża u li jirriżultaw mill-impożizzjoni ta’ dispożizzjonijiet ta’ tariffi speċjali, jew minn ċaħda li jiġu mmodifikati”. Id-definizzjoni ta’ obbligu tariffarju ma tapplikax “fir-rigward ta’ obbligi li jirriżultaw minn miżuri ġenerali ta’ politika ta’ prezzijiet li tapplika għall-ekonomija kollha b’mod ġenerali jew għall-miżuri meħuda fir-rigward ta’ rati ta’ trasport u kondizzjonijiet b’mod ġenerali bil-għan li jiġi organizzat is-suq tat-trasport jew parti minnu”.
(112)
Fl-aħħar nett, f’dak li jirrigwarda ċ-ċaħdiet tal-Ministeru ppreżentati minn Simet, il-Kummissjoni tosserva li dawn it-talbiet kienu ta’ natura espansjonista li ma kinux jirrigwardaw modifiki għall-modalitajiet tal-forniment tas-servizzi eżistenti. Espansjoni tas-servizzi mhux dejjem kienet possibbli minħabba l-mod kif il-Liġi Nru 1822/39 tirregola l-funzjonament tas-servizzi tal-linja tat-trasport tal-passiġġieri. Fil-fatt, kien possibbli li jingħataw konċessjonijiet għal servizzi ġodda jew sabiex jiġi estiż l-ambitu ta’ dawk eżistenti sakemm dawn il-konċessjonijiet ma jkollhomx impatt fuq id-drittijiet ta’ operaturi oħra tal-linja. Għalhekk, ir-rifjut għall-ftuħ ta’ servizzi ġodda jew li ssir espansjoni ta’ programmi eżistenti kien ir-riżultat ta’ azzjoni mmirata lejn ir-rikonċiljazzjoni tal-interessi tal-operaturi ekonomiċi differenti, aktar milli l-konsegwenza ta’ impożizzjoni ta’ obbligi ta’ servizz pubbliku, kif iddikjarat Simet.
(113)
Għaldaqstant, Simet ma wrietx li l-awtoritajiet Taljani imponewlha unilateralment obbligu ta’ servizz pubbliku.
7.2.2. Il-kumpens għal dan l-obbligu huwa konformi mar-Regolament (KEE) Nru 1191/69?
(114)
Fi kwalunkwe każ, ukoll jekk wieħed jipotizza li ġiet ippruvata b’xi mod l-impożizzjoni unilaterali tal-obbligi ta’ servizz pubbliku, il-kumpens għal dawn is-servizzi għandu xorta waħda jkun konformi mal-metodu komuni ta’ kumpens (taqsima IV) tar-Regolament (KEE) Nru 1191/69 biex tkun eżentata mill-obbligu tan-notifika minn qabel skont l-Artikolu 17(2) tal-istess Regolament. Il-Kummissjoni ma tqisx li din il-kundizzjoni seħħet.
(115)
L-ewwel nett, il-Kummissjoni tinnota li l-Artikolu 10 tar-Regolament (KEE) Nru 1191/69 jistipula, inter alia, fir-rigward tal-obbligu li wieħed jopera jew li jġorr, li l-ammont ta’ kumpens għandu jkun daqs id-differenza bejn it-tnaqqis tal-ispejjeż u t-tnaqqis fid-dħul ta’ kumpanija li jista’ jirriżulta, għall-perjodu ta’ żmien ikkonċernat, billi jiġi kkanċellat l-obbligu inkwistjoni jew parti minnu. Il-Kummissjoni tinnota wkoll li, skont is-sentenza tal-Qorti tal-Ġustizzja fil-kawża Antrop, ir-rekwiżiti ta’ din id-dispożizzjoni ma jiġux sodisfatti meta “mhuwiex possibbli li tiġi stabbilita, b’dejta ċerta tal-kontabilità [tal-kumpanija], id-differenza bejn l-ispejjeż attribwibbli għall-parti tal-attivitajiet fil-qasam soġġett għall-għoti tal-konċessjoni rispettiva u d-dħul korrispondenti u, konsegwentement, mhuwiex possibbli li wieħed jikkalkula l-ispiża addizzjonali li tirriżulta [lil din il-kumpanija] mill-eżekuzzjoni tal-obbligi ta’ servizz pubbliku” (38).
(116)
Minbarra dan, sa mill-1 ta’ Lulju 1992, ir-Regolament (KEE) Nru 1191/69, fl-Artikolu 1(5)(a), kien jobbliga lill-impriżi tat-trasport li ma joperawx biss servizzi suġġetti għall-obbligi tas-servizz pubbliku, iżda wkoll attivitajiet oħra li jwettqu servizz pubbliku: i) li jisseparaw il-kontijiet li jikkorrispondu ma’ kull waħda mill-attivitajiet ta’ operazzjoni u jaqsmu l-partijiet relattivi tal-kapital fuq il-bażi tan-normi kontabbli fis-seħħ u ii) jikkumpensaw l-ispejjeż bid-dħul mill-operazzjoni u l-ħlasijiet mingħand l-awtoritajiet, mingħajr il-possibilità ta’ trasferiment minn jew lejn setturi oħra ta’ attività tal-impriża.
(117)
Fil-każ preżenti, Simet ma adottatx separazzjoni effettiva tal-kontijiet għas-servizzi differenti li pprovdiet sal-2002. Minbarra dan, wieħed jista’ jiddubita mill-validità tal-kontijiet analitiċi għas-snin 2002 u 2003, rigward is-separazzjoni tal-kontijiet, billi ma ġiex ippruvat li din il-kontabilità intużat mill-korpi ta’ tmexxija tal-kumpanija biex jikkontrollaw l-attivitajiet tagħha. Għalhekk l-Artikolu 10 ma ġiex issodisfat.
(118)
It-tieni, Simet ma wrietx li “l-iżvantaġġi ekonomiċi […] ġew determinati b’kunsiderazzjoni għar-riperkussjonijiet tal-obbligu fuq l-attività kumplessiva tal-impriża” (l-Artikolu 5(1) tar-Regolament (KEE) Nru 1191/69), u lanqas ma ġie rispettat ir-rekwiżit li jipprevedi li jiġi stabbilit minn qabel l-ammont tal-kumpens (l-Artikolu 13 tar-Regolament), kif muri fit-Taqsima 7.1.2.
(119)
Fl-aħħar nett, il-perjodu ta’ kumpens tal-miżura nnotifikata huwa dak bejn l-1987 u l-2003. Madankollu, il-metodu komuni tal-kumpens kien applikat għas-servizzi tal-karozzi tal-linja interreġjonali biss sa Lulju 1992 u sussegwentement kien limitat għal “servizzi tal-passiġġieri urbani, suburbani jew reġjonali”, fuq il-bażi tar-Regolament (KEE) Nru 1893/91 (39). Id-definizzjoni ta’ “servizzi reġjonali” pprovduta mir-Regolament (KEE) Nru 1191/69 (“servizzi ta’ trasport operati biex jilħqu l-ħtiġijiet ta’ trasport ta’ reġjun”) ma tistax tkun estiża biex tkopri s-servizzi ta’ trasport kollha li jissodisfaw il-ħtiġiet tal-popolazzjoni ta’ reġjun, u għalhekk tkopri wkoll dawk interreġjonali. Fil-fatt, interpretazzjoni daqstant wiesgħa kienet tagħmel ir-Regolament ineffiċjenti ħafna, peress li l-Istati Membri kienu awtorizzati li ma japplikawhx għal impriżi li l-attivitajiet tagħhom kienu limitati esklussivament għal “servizzi tal-passiġġieri urbani, suburbani jew reġjonali” (40).
(120)
Għalhekk, il-Kummissjoni tinnota li l-kumpens innotifikat ma jikkonformax mal-metodu komuni ta’ kumpens stabbilit fir-Regolament (KEE) Nru 1191/69.
7.2.3. Konklużjoni dwar l-eżenzjoni mill-obbligu tan-notifika
(121)
Fid-dawl ta’ dan ta’ hawn fuq, il-Kummissjoni tikkonkludi li l-kumpens li l-Kunsill tal-Istat iqis bħala dovut lil Simet għall-forniment ta’ servizzi ta’ karozzi tal-linja interreġjonali fil-perjodu 1987-2003 ma kienx eżenti mill-proċedura ta’ notifika minn qabel abbażi tal-Artikolu 17(2) tar-Regolament (KEE) Nru 1191/69.
7.3. IL-KOMPATIBBILTÀ TAL-GĦAJNUNA
(122)
Billi ma ġiex ippruvat li l-ħlasijiet bħala kumpens kienu eżenti mill-proċedura ta’ notifika minn qabel skont l-Artikolu 17(2) tar-Regolament (KEE) Nru 1191/69, se jkun neċessarju li tiġi eżaminata l-kompatibilità tagħhom mas-suq intern, billi huwa meqjus li jikkostitwixxu għajnuna mill-Istat skont l-Artikolu 107(1) tat-TFUE, kif indikat fit-Taqsima 7.1.
(123)
Il-Kummissjoni ssostni li l-eżami tal-kompatibilità tal-miżura nnotifikata jrid isir skont ir-Regolament (KE) Nru 1370/2007, li daħal fis-seħħ fit-3 ta Diċembru 2009 u ħassar ir-Regolament (KEE) Nru 1191/69, billi din hija l-leġiżlazzjoni fis-seħħ fil-mument tal-adozzjoni ta’ din id-Deċiżjoni (41). Hija tinnota, f’dan ir-rigward li l-kumpens mogħti lil Simet mill-Kunsill tal-Istat għadu ma tħallasx, u għalhekk id-data li fiha jseħħu l-effetti tal-għajnuna ppjanata tikkoinċidi mal-mument li fih il-Kummissjoni tadotta deċiżjoni dwar il-kompatibbiltà ta’ din l-għajnuna mas-suq intern (42). Barra dan, huwa dubjuż jekk konċessjoni irrevokabbli ta’ dritt għal dan il-kumpens ingħatatx lil Simet qabel is-sentenza 1405/2010 mogħtija mill-Kunsill tal-Istat fid-19 ta’ Marzu 2010, li effettivament tobbliga lill-Istat Taljan sabiex jagħmel dawn il-pagamenti lill-impriża. Kif spjegat fil-punt (94), l-ispeċifikazzjonijiet tal-konċessjoni li fuqhom qed tibbaża ruħha Simet biex tipprova li għandha obbligu ta’ servizz pubbliku jispeċifikaw li l-forniment tas-servizz ma kien jagħti lill-operatur l-ebda dritt għal sussidju jew kumpens tal-ebda tip u li s-servizz kellu jiġi eżerċitat għar-riskju tal-impriża li twettqu. Fl-aħħar nett, għandu jiġi nnutat li l-ammont ta’ kumpens li jrid jitħallas lil Simet għadu ma ġiex deċiż mill-Kunsill tal-Istat.
(124)
Ir-Regolament (KE) Nru 1370/2007 jirregola l-għoti ta’ kuntratti ta’ servizz pubbliku, kif definiti fl-Artikolu 2(i) tagħha, fis-settur tat-trasport tal-passiġġieri bit-triq u bil-ferrovija. Skont l-Artikolu 9(1) ta’ dak ir-Regolament, “kumpens għal servizz pubbliku għall-operat ta’ servizzi pubbliċi tat-trasport […] mħallsa skont dan ir-Regolament għandu jkun kompatibbli mas-suq [intern]. Tali kumpens għandu jkun eżenti mill-ħtieġa ta’ notifika minn qabel imniżżla fl-Artikolu 88(3) tat-Trattat”.
(125)
Għal dawn ir-raġunijiet, il-Kummissjoni tqis li l-kumpens notifikat ma jkunx konformi mal-kundizzjonijiet tar-Regolament (KE) Nru 1370/2007. Għalhekk ma jistax jiġi ddikjarat bħala kompatibbli mas-suq intern fuq il-bażi tal-Artikolu 9(1) ta’ dak ir-Regolament.
(126)
B’mod partikolari, il-Kummissjoni tosserva li, ukoll li kieku l-ispeċifikazzjonijiet tal-konċessjoni kellhom jissodisfaw ir-rekwiżiti tal-Artikolu 2(i) tar-Regolament (KE) Nru 1370/07 f’dak li jirrigwarda d-definizzjoni ta’ kuntratt ta’ servizz pubbliku, xorta waħda ma ġiet irrispettata l-ebda waħda mid-dispożizzjonijiet tal-Artikolu 4 tar-Regolament, li jistabbilixxi l-kontenut obbligatorju tal-kuntratti ta’ servizz pubbliku u r-regoli ġenerali. L-Artikolu 4(1)(b), pereżempju, jistipula li l-parametri li fuq il-bażi tagħhom jiġi kkalkulat il-kumpens iridu jiġu stabbiliti bil-quddiem b’mod oġġettiv u trasparenti sabiex jiġi evitat kumpens żejjed, u l-Artikolu 4(1)(c) u l-Artikolu 4(2), jiddeterminaw il-modalitajiet għall-allokazzjoni tal-ispejjeż u tad-dħul. Kif muri fit-taqsima 7.1.2, mill-eżami tat-tieni kriterju tas-sentenza Altmark li sar mill-Kummissjoni, l-ispeċifikazzjonijiet tal-konċessjoni kkonċernata kienu jispeċifikaw li l-forniment tas-servizz ma kienx jagħti lill-operatur l-ebda dritt għal benefiċċji jew kumpens tal-ebda tip u li s-servizz kellu jiġi eżerċitat għar-riskju tal-operatur kummerċjali. Din l-esklużjoni ta’ kumpens bilfors timplika li l-parametri ta’ kumpens ma ġewx stabbiliti minn qabel, u għalhekk ma kienx irrispettat l-Artikolu 4 tar-Regolament.
(127)
Minbarra dan, l-Artikolu 6(1) jistabbilixxi li, fil-każ ta’ kuntratti ta’ servizz pubbliku aġġudikati b’mod dirett, il-kumpens irid ikun konformi mad-dispożizzjonijiet tar-Regolament (KE) Nru 1370/2007 u d-dispożizzjonijiet stabbiliti fl-anness, sabiex jiġi ggarantit li huwa ma jmurx lil hinn minn dak li huwa neċessarju biex jiġi ssodisfat l-obbligu ta’ servizz pubbliku. Dan l-anness jesiġi, fost l-oħrajn, is-separazzjoni tal-kontijiet (punt 5) u jistabbilixxi l-modalitajiet sabiex jiġi stabbilit l-ammont massimu ta’ kumpens.
(128)
Kif osservat fil-punt (115), għal parti kbira mill-perjodu li kien l-oġġett tan-notifika (mill-1987 sal-2001), Simet ma kenitx adottat separazzjoni effettiva tal-kontijiet, u wkoll il-validità tal-kontijiet analitiċi tista’ titqiegħed f’dubju. Huwa għalhekk impossibbli li jiġi ppruvat li, ikun xi jkun il-kumpens li finalment jingħata, dan ma jaqbiżx l-ammont li jikkorrispondi għall-effett finanzjarju nett ekwivalenti għat-total tal-effetti, pożittivi jew negattivi, tat-twettiq tal-obbligu ta’ servizz pubbliku fuq l-ispejjeż u d-dħul tal-operatur tas-servizz pubbliku (il-punt 2 tal-Anness).
(129)
Barra minn hekk, fin-nuqqas ta’ parametri ta’ kumpens stabbiliti minn qabel, kull tqassim tal-ispejjeż irid bilfors isir ex post abbażi ta’ suppożizzjonijiet arbitrarji, kif sar fir-rapport inizjali tal-maġġoranza. Madankollu, il-Kummissjoni ma tistax taċċetta s-suppożizzjonijiet użati fir-rapport tal-maġġoranza, skont liema kull servizz li sar mill-impriża għandu neċessarjament jirrappreżenta l-istess proporzjon tal-ispejjeż u d-dħul f’kull sena partikolari. Barra minn hekk, peress li kalkolu ex-post neċessarjament jirriżulta f’kumpens sħiħ tal-ispejjeż imġarrba fl-għoti tas-servizz, il-Kummissjoni tqis li rata ta’ dħul fuq il-kapital proprju tar-rata swap relevanti b’żieda ta’ 100 punt bażi, użata kemm fir-rapport inizjali, kif ukoll fir-rapport tal-maġġoranza, mhix ġeneralment ikkunsidrata bħala riferiment adegwat biex jiġi kkalkulat il-profitt raġonevoli.
(130)
Konsegwentement, il-Kummissjoni tqis li l-kumpens deċiż mill-Kunsill tal-Istat, li ma kienx previst mill-ispeċifikazzjonijiet tal-konċessjoni, ma jitħallasx f’konformità mar-Regolament (KE) Nru 1370/2007, u li għalhekk il-miżura nnotifikata hija inkompatibbli mas-suq intern.
(131)
Fl-aħħar nett, fir-rigward ta’ dak li sostniet Simet, jiġifieri li s-sentenza 1405/2010 tal-Kunsill tal-Istat ma tirrigwardax il-konċessjoni ta’ kumpens għal obbligi ta’ servizz pubbliku abbażi tar-Regolament tal-Kunsill applikabbli, iżda tirrappreżenta ħlas tad-danni għal ksur tar-Regolament (KEE) Nru 1191/69 li tiġi mill-impożizzjoni unilaterali illeċita preżunta ta’ obbligi ta’ servizz pubbliku skont l-Artikolu 1(3) u l-Artikolu 1(5), tal-istess Regolament, il-Kummissjoni tosserva li, filwaqt li ma hemm l-ebda riferiment għar-Regolament (KEE) Nru 1191/69 fil-parti operattiva tas-sentenza 1405/2010, din tal-aħħar tagħmel riferement għad-dritt ta’ Simet li tirċievi, skont l-Artikoli 6, 10 u 11 tar-Regolament (KEE) Nru 1191/69, somom bħala kumpens li l-ammont tagħhom irid jiġi stabbilit mill-amministrazzjoni abbażi ta’ dejta ċerta (43). Barra minn hekk, fis-sentenza tiegħu 1405/2010, l-istess Kunsill tal-Istat irrifjuta l-applikazzjoni għal kumpens ta’ Simet, li hija kellha l-intenzjoni li jkopri d-danni li kienu għadhom mhux koperti mill-kumpens li kellu jingħata, kif ukoll ir-rikors għal arrikkiment mhux ġustifikat, fid-dawl tal-ilqugħ tat-talba prinċipali ta’ kumpens skont ir-Regolament (KEE) Nru 1191/69 (44). Għaldaqstant, fil-punt 3.3 tas-sentenza, il-Kunsill tal-Istat jiddikjara li: “L-ebda pretensjoni ta’ kumpens ippreżentata mill-appellant ma tista’, f’dan l-istadju, tiġi milqugħa, billi biss fl-eżitu ta’ din id-determinazzjoni, min-naħa tal-amministrazzjoni, jista’ eventwalment jirriżulta dannu residwu mhux kopert minn din id-determinazzjoni, li jrid ikun ikkalkulat u ppruvat mill-kumpanija interessata”.
(132)
Fi kwalunkwe każ, il-Kummissjoni tikkunsidra li l-għoti ta’ kumpens favur Simet għall-allegata impożizzjoni unilaterali illeċita ta’ obbligi ta’ servizz pubbliku mill-awtoritajiet Taljani ikkalkulata abbażi tal-metodu komuni ta’ kumpens skont ir-Regolament (KEE) Nru 1191/69, ikun jikser l-Artikoli 107 u 108 tat-Trattat. Dan huwa għaliex huwa jipprovdi għal Simet eżattament l-istess riżultat bħal li tingħata kumpens għal obbligi ta’ servizz pubbliku għall-perjodu kkunsidrat, minkejja l-fatt li l-ispeċifikazzjonijiet tal-konċessjoni li tirregola s-servizzi inkwistjoni ma kinux meħlusa mill-obbligu ta’ notifika minn qabel, u lanqas ma kienu jissodisfaw ir-rekwiżiti sostantivi tar-Regolament (KEE) Nru 1191/69 jew tar-Regolament (KE) Nru 1370/2007, kif muri aktar ‘il fuq. Id-disponibbiltà ta’ din il-konċessjoni għalhekk tippermetti li effettivament jiġu evitati r-regoli dwar l-għajnuna mill-Istat u l-kundizzjonijiet stabbiliti mil-leġiżlatur tal-Unjoni, skont liema l-awtoritajiet kompetenti, meta jimponu jew jinnegozjaw obbligi ta’ servizz pubbliku, jikkumpensaw lill-operaturi rispettivi tagħhom għall-ispejjeż imġarrba bi tpattija għat-twettiq tal-obbligi ta’ servizz pubbliku. Fl-aħħar nett, kif iddikjarat hawn fuq, l-ispeċifikazzjonjiet tal-konċessjoni li abbażi tagħha Simet ipprovdiet is-servizzi ta’ trasport ma kienu jipprevedu l-ħlas tal-ebda kumpens finanzarju. Simet qablet li tipprovdi servizzi taħt il-kundizzjonijiet stabbiliti f’dawk il-konċessjonijiet għar-riskju tagħha stess.
(133)
Konsegwentement, il-Kummissjoni ma tistax taċċetta l-argument ta’ Simet li s-sentenza 1405/2010 tal-Kunsill tal-Istat tirrappreżenta ħlas ta’ danni għal ksur tar-Regolament (KEE) Nru 1191/69 pjuttost milli konċessjoni ta’ kumpens għal obbligi ta’ servizz pubbliku.
8. KONKLUŻJONIJIET
(134)
Fid-dawl ta’ dan ta’ hawn fuq, il-Kummissjoni tikkonkludi li l-miżura nnotifikata tikkostitwixxi għajnuna mill-Istat skont l-Artikolu 107(1) tat-Trattat, inkompatibbli mas-suq intern.
ADOTTAT DIN ID-DEĊIŻJONI:
Artikolu 1
Il-ħlasijiet ta’ kumpens favur Simet innotifikati mill-awtoritajiet Taljani jikkostitwixxu għajnuna mill-Istat skont it-tifsira tal-Artikolu 107(1) tat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea. Din il-miżura ma kenitx eżenti mill-ħtieġa ta’ notifika minn qabel skont l-Artikolu 17(2) tar-Regolament (KEE) Nru 1191/69.
L-għajnuna mill-Istat hija inkompatibbli mas-suq intern, għax ma ġewx irrispettati l-kundizzjonijiet tar-Regolament (KE) Nru 1370/2007. Għalhekk l-awtoritajiet Taljani ma jistgħux jimplimentaw din l-għajnuna.
Artikolu 2
Ir-Repubblika Taljana hija d-destinatarja ta’ din id-Deċiżjoni.
Magħmul fi Brussell, it-2 ta’ Ottubru 2013.