NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 655/2014
ze dne 15. května 2014,
kterým se zavádí řízení o evropském příkazu k obstavení účtů k usnadnění vymáhání přeshraničních pohledávek v občanských a obchodních věcech
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 81 odst. 2 písm. a), e) a f) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie si stanovila za cíl zachovávat a rozvíjet prostor svobody, bezpečnosti a práva, ve kterém je zaručen volný pohyb osob. Pro postupné vytváření tohoto prostoru má Unie přijmout opatření v oblasti justiční spolupráce v občanských věcech s mezinárodním prvkem, zejména pokud je to nezbytné k řádnému fungování vnitřního trhu.
(2)
V souladu s čl. 81 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) mohou k těmto opatřením patřit opatření, jež mají za cíl zajistit mimo jiné vzájemné uznávání a výkon soudních rozhodnutí mezi členskými státy, účinný přístup ke spravedlnosti a odstraňování překážek řádného průběhu občanskoprávního řízení, v případě potřeby podporou slučitelnosti úpravy občanskoprávního řízení v členských státech.
(3)
Dne 24. října 2006 přijala Komise „Zelenou knihu o zlepšení účinnosti výkonu soudních rozhodnutí v Evropské unii: obstavení bankovních účtů“, jejímž prostřednictvím zahájila konzultaci ohledně potřebnosti jednotného evropského řízení o obstavení bankovních účtů a možných parametrech takového řízení.
(4)
Ve Stockholmském programu z prosince 2009 (3), jenž vytyčil priority v oblasti svobody, bezpečnosti a spravedlnosti na roky 2010-2014, Evropská rada vyzvala Komisi, aby posoudila potřebnost a proveditelnost stanovení určitých předběžných opatření na úrovni Unie, včetně zajišťovacích opatření, například za účelem zamezení zmizení majetku před vymožením určité pohledávky, a aby předložila vhodné návrhy na zlepšení účinnosti výkonu rozhodnutí v Unii, pokud jde o bankovní účty a majetek dlužníků.
(5)
Vnitrostátní řízení pro získání zajišťovacích opatření, jakými jsou např. příkazy k obstavení účtů, existují ve všech členských státech, výrazně se však liší podmínky pro použití těchto opatření i účinnost jejich provádění. Navíc přístup k vnitrostátním zajišťovacím opatřením v případech s přeshraničním rozměrem se může ukázat složitý, především pokud věřitel usiluje o obstavení několika účtů vedených v různých členských státech. Zdá se proto nezbytné a vhodné přijmout závazný a přímo použitelný právní nástroj Unie, jenž zavede nové unijní řízení umožňující v přeshraničních případech účinně a rychle obstavit peněžní prostředky uložené na bankovních účtech.
(6)
Řízení zavedené tímto nařízením by mělo sloužit jako další a volitelný prostředek pro věřitele, který má i nadále možnost použít jakékoli jiné řízení pro získání rovnocenného opatření podle vnitrostátního práva.
(7)
Věřitel by měl mít možnost získat zajišťovací opatření ve formě evropského příkazu k obstavení účtů (dále jen „příkaz k obstavení“ nebo „příkaz“), jenž by zabránil převodu nebo výběru peněžních prostředků uložených jeho dlužníkem na bankovním účtu vedeném v určitém členském státě, pokud existuje nebezpečí, že bez takového opatření bude následné vymáhání jeho pohledávky vůči dlužníkovi zmařeno nebo podstatně ztíženo. Obstavení peněžních prostředků uložených na dlužníkově účtu by mělo mít za následek, že nejen samotný dlužník, nýbrž i osoba jím zmocněná k provádění plateb z tohoto účtu, např. trvalým příkazem nebo prostřednictvím kreditní karty, nebudou moci peněžní prostředky použít.
(8)
Oblast působnosti tohoto nařízení by měla zahrnovat všechny věci spadající do oblasti občanského a obchodního práva kromě určitých přesně stanovených záležitostí. Toto nařízení by se zejména nemělo vztahovat na pohledávky vůči dlužníkovi v úpadkovém řízení. Z toho by mělo vyplývat, že proti dlužníkovi nelze vydat žádný příkaz k obstavení, jakmile proti němu bylo zahájeno úpadkové řízení podle nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 (4). Na druhou stranu by toto vyloučení mělo umožnit využití příkazu k obstavení pro zajištění vymáhání plateb poškozujících věřitele, které dlužník provedl ve prospěch třetích osob.
(9)
Toto nařízení by se mělo vztahovat na účty vedené u úvěrových institucí, jejichž činnost spočívá v přijímání vkladů nebo jiných splatných peněžních prostředků od veřejnosti a poskytování úvěrů na vlastní účet.
Nemělo by se proto vztahovat na finanční instituce, které takové vklady nepřijímají, např. instituce poskytující finance pro exportní a investiční projekty nebo projekty v rozvojových zemích nebo instituce poskytující služby finančního trhu. Dále by se toto nařízení nemělo vztahovat na účty, jež jsou vedené centrálními bankami nebo u centrálních bank, pokud jednají jako měnové orgány, ani na účty, jež nemohou být obstaveny vnitrostátním příkazem rovnocenným příkazu k obstavení nebo jsou podle práva členského státu, ve kterém jsou dotyčné účty vedeny, jinak vyloučeny ze zabavení.
(10)
Toto nařízení by se mělo vztahovat pouze na přeshraniční případy a mělo by vymezit, co je přeshraniční případ v tomto konkrétním kontextu. Za přeshraniční případ by pro účely tohoto nařízení měla být považována situace, kdy se soud, který se zabývá návrhem na vydání příkazu k obstavení, nachází v jednom členském státě a bankovní účet, jenž je předmětem příkazu, je veden v jiném členském státě. Za přeshraniční případ by měla být považována rovněž situace, kdy se bydliště věřitele nachází v jednom členském státě a soud a bankovní účet, jenž má být obstaven, se nachází v jiném členském státě.
Toto nařízení by se nemělo vztahovat na obstavení účtů vedených ve členském státě soudu, u něhož byl návrh na vydání příkazu k obstavení podán, pokud se bydliště věřitele nachází rovněž v uvedeném členském státě, a to i tehdy, pokud věřitel zároveň podá návrh na vydání příkazu k obstavení, který se týká účtu nebo účtů vedených v jiném členském státě. V takovém případě by měl věřitel podat dva samostatné návrhy, jeden na příkaz k obstavení a druhý na vnitrostátní opatření.
(11)
Řízení o příkazu k obstavení by mělo být k dispozici věřiteli, který si přeje zajistit výkon budoucího rozhodnutí ve věci samé, a to před zahájením řízení ve věci samé nebo kdykoli v průběhu řízení. K dispozici by mělo být také věřiteli, který již získal rozhodnutí, soudní smír nebo veřejnou listinu, jež dlužníkovi ukládá uhrazení pohledávky věřiteli.
(12)
Příkaz k obstavení by měl být k dispozici za účelem zajištění pohledávek, které se již staly splatnými. Měl by být rovněž k dispozici pro pohledávky, které se dosud splatnými nestaly, pokud tyto pohledávky vyplývají z již uskutečněné transakce nebo události a lze stanovit jejich výši, včetně pohledávek týkajících se protiprávního jednání či jednání, které je postaveno na roveň protiprávnímu jednání, a občanskoprávních nároků na náhradu škody či uvedení do původního stavu, které jsou založeny na jednání, jež vedlo k trestnímu řízení.
Věřitel by měl mít možnost požadovat, aby byl příkaz k obstavení vydán na částku ve výši hlavní pohledávky nebo na částku nižší. Vydání příkazu k obstavení na nižší částku může být v jeho zájmu, pokud již například obdržel jinou jistotu pro část své pohledávky.
(13)
K zajištění úzkého spojení mezi řízením o příkazu k obstavení a řízením ve věci samé by mezinárodní příslušnost pro vydání příkazu měly mít soudy členského státu, jehož soudy jsou příslušné rozhodovat ve věci samé. Pro účely tohoto nařízení by se řízením ve věci samé mělo rozumět jakékoli řízení zaměřené na získání exekučního titulu k související pohledávce, například včetně zkráceného řízení o platebním rozkazu a řízení, jako je ve Francii „procédure de référé“. Je-li dlužníkem spotřebitel s pobytem v některém členském státě, k vydání příkazu by měly být příslušné pouze soudy tohoto členského státu.
(14)
Podmínky pro vydání příkazu k obstavení by měly odrážet odpovídající rovnováhu mezi zájmy věřitele na získání příkazu a zájmy dlužníka na tom, aby se zabránilo zneužití tohoto příkazu.
Pokud tedy věřitel podá návrh na vydání příkazu k obstavení před získáním rozhodnutí, soud, u něhož je návrh podán, by měl být na základě důkazů předložených věřitelem přesvědčen, že věřitel pravděpodobně uspěje ve věci své pohledávky vůči dlužníkovi.
Dále by mělo být od věřitele za všech okolností vyžadováno, a to i pokud již získal rozhodnutí, aby u soudu přesvědčivě prokázal, že jeho pohledávka naléhavě vyžaduje soudní ochranu a že výkon existujícího nebo budoucího rozhodnutí by bez příkazu mohl být zmařen nebo podstatně ztížen, neboť existuje skutečné riziko, že v okamžiku, kdy bude věřitel moci dosáhnout výkonu existujícího nebo budoucího rozhodnutí, dlužník již promrhal, ukryl nebo zničil svůj majetek nebo jej prodal pod jeho hodnotou, a to v neobvyklém rozsahu nebo neobvyklým způsobem.
Soud by měl posoudit důkazy předložené věřitelem, které existenci takového rizika dokládají. Tyto důkazy by se mohly týkat například postoje dlužníka k věřitelově pohledávce nebo jeho chování v předchozím sporu mezi stranami, předchozích úvěrů dlužníka, povahy dlužníkova majetku a všech úkonů, které dlužník v souvislosti se svým majetkem v nedávné době provedl. Při posuzování důkazů může soud zohlednit skutečnost, že čerpání z účtů a uskutečňování výdajů dlužníkem na zachování běžné podnikatelské činnosti nebo pravidelné rodinné výdaje nejsou samy o sobě neobvyklé. Pouhé nezaplacení nebo napadení pohledávky ani pouhá skutečnost, že dlužník má více věřitelů, by samy o sobě neměly být považovány za dostatečné důkazy pro odůvodnění vydání příkazu. Ani pouhá skutečnost, že finanční okolnosti dlužníka jsou nepříznivé nebo se zhoršují, není sama o sobě dostatečným důvodem k vydání příkazu. Soud však k těmto okolnostem může přihlédnout při celkovém posouzení existence rizika.
(15)
Aby byl u příkazu k obstavení zajištěn „účinek překvapení“ a zajistilo se, že příkaz bude účinným nástrojem pro věřitele, který se snaží vymáhat dluhy od dlužníka v přeshraničních případech, neměl by být dlužník informován o návrhu věřitele ani vyslechnut před vydáním příkazu a neměl by ani být vyrozuměn o příkazu před jeho provedením. Pokud na základě důkazů a informací předložených věřitelem, popřípadě jeho svědkem či svědky, není soud přesvědčen, že je obstavení dotyčného účtu nebo účtů odůvodněné, neměl by příkaz vydat.
(16)
V situacích, kdy věřitel podal návrh na příkaz k obstavení před zahájením řízení ve věci samé u soudu, má podle tohoto nařízení povinnost zahájit takové řízení ve stanovené lhůtě a rovněž předložit důkaz o tomto zahájení soudu, u nějž podal návrh na příkaz. Pokud věřitel tuto povinnost nesplní, měl by být příkaz zrušen soudem z vlastního podnětu nebo automaticky ukončen.
(17)
S ohledem na neexistenci předchozího výslechu dlužníka by toto nařízení mělo stanovit konkrétní záruky zamezení zneužití příkazu a ochrany práv dlužníka.
(18)
Jednou z důležitých záruk by měla být možnost požadovat od věřitele, aby poskytl jistotu pro zajištění toho, že dlužníkovi může být v pozdější fázi nahrazena jakákoli škoda, která mu příkazem k obstavení vznikla. V závislosti na vnitrostátních právních předpisech by tato jistota mohla být poskytnuta formou složení jistoty nebo alternativní záruky, jako je bankovní záruka nebo hypotéka. Soud by měl mít pravomoc stanovit výši jistoty dostatečnou k tomu, aby se zabránilo zneužití příkazu, a k zajištění náhrady dlužníkovi, a nejsou-li k dispozici konkrétní údaje dokládající výši případné škody, měl by soud mít možnost při stanovení výše jistoty použít jako vodítko částku, jež odpovídá příkazu, který má být vydán.
V případech, kdy věřitel dosud nezískal rozhodnutí, soudní smír nebo veřejnou listinu, které požadují, aby dlužník uhradil věřitelovu pohledávku, by poskytnutí jistoty mělo být pravidlem a soud by měl od tohoto požadavku upouštět nebo požadovat pro poskytnutí jistoty nižší částku pouze ve výjimečných případech, pokud se domnívá, že je tato jistota vzhledem k okolnostem případu nevhodná, nadbytečná nebo nepřiměřená. K takovým okolnostem může patřit například to, že má věřitel obzvláště pádné důvody, ale nedisponuje dostatečnými prostředky k poskytnutí jistoty, že pohledávka souvisí s výživným nebo výplatou mezd nebo že vzhledem k rozsahu pohledávky není pravděpodobné, že by příkaz způsobil dlužníkovi jakoukoli škodu, např. u malého dluhu z podnikání.
Pokud již věřitel získal rozhodnutí, soudní smír nebo veřejnou listinu, mělo by být poskytnutí jistoty ponecháno na uvážení soudu. Poskytnutí jistoty může být s výjimkou výše uvedených výjimečných okolností vhodné například v případech, kdy rozhodnutí, jehož výkon má příkaz k obstavení zajistit, dosud není vykonatelné nebo je z důvodu podání odvolání vykonatelné pouze předběžně.
(19)
Dalším důležitým prvkem pro dosažení přiměřené rovnováhy mezi zájmy věřitele a dlužníka by mělo být pravidlo týkající se odpovědnosti věřitele za veškeré škody způsobené dlužníkovi příkazem k obstavení. Toto nařízení by proto mělo, jako minimální standard, stanovit odpovědnost věřitele za škodu způsobenou dlužníkovi příkazem k obstavení z důvodu pochybení na straně věřitele. V této souvislosti by důkazní břemeno měl nést dlužník. Pokud jde o důvody pro odpovědnost uvedené v tomto nařízení, mělo by být stanoveno harmonizované pravidlo stanovící vyvratitelnou domněnku pochybení na straně věřitele.
Členské státy by navíc měly mít možnost ponechat nebo zavést ve svém vnitrostátním právu jiné důvody pro odpovědnost, než jsou důvody uvedené v tomto nařízení. Pro takové jiné důvody odpovědnosti by měly mít členské státy možnost ponechat nebo zavést jiné druhy odpovědnosti, jako je například objektivní odpovědnost.
Toto nařízení by rovněž mělo stanovit kolizní pravidlo, podle nějž by právem rozhodným pro odpovědnost věřitele mělo být právo členského státu výkonu. Existuje-li několik členských států výkonu, mělo by rozhodným právem být právo členského státu výkonu, v němž má dlužník obvyklý pobyt. V případě, že dlužník nemá obvyklý pobyt v žádném ze členských států výkonu, mělo by být rozhodným právem právo členského státu výkonu, k němuž má případ nejužší vztah. Při určování nejužšího vztahu by jedním z parametrů, které soud zohlední, mohla být výše částky k obstavení v jednotlivých členských státech výkonu.
(20)
V zájmu překonání stávajících praktických obtíží při získávání informací o umístění bankovních účtů dlužníků v přeshraničních situacích by toto nařízení mělo stanovit mechanismus umožňující věřiteli požádat o to, aby soud získal informace nezbytné k umožnění identifikace dlužníkova účtu od určeného informačního orgánu členského státu, o němž se věřitel domnívá, že v něm dlužník má účet, před vydáním příkazu k obstavení. S ohledem na zvláštní povahu takového zásahu veřejných orgánů a na takovýto přístup k soukromým údajům by přístup k údajům o účtech měl zpravidla být umožněn pouze v případech, kdy věřitel již získal vykonatelné rozhodnutí, soudní smír nebo veřejnou listinu. Výjimečně by však mělo být možné, aby věřitel žádost o informace o účtu podal, ačkoli jeho rozhodnutí, soudní smír nebo veřejná listina dosud nejsou vykonatelné. Taková žádost by měla být možná, pokud je s ohledem na relevantní okolnosti částka k obstavení významná a pokud je soud na základě důkazů předložených věřitelem přesvědčen o naléhavé potřebě informací o účtu, neboť existuje riziko, že bez nich bude následné vymáhání pohledávky věřitele vůči dlužníkovi pravděpodobně ohroženo a že by to v důsledku mohlo vést k zásadnímu zhoršení finanční situace věřitele.
K zajištění fungování tohoto mechanismu by členské státy měly ve svém vnitrostátním právu zpřístupnit jeden či více způsobů získávání takových informací, jež budou účinné i účelné a nebudou z hlediska nákladů či času nepřiměřené. Tento mechanismus by se měl použít pouze v případě, že jsou splněny všechny podmínky a požadavky pro vydání příkazu k obstavení a že věřitel ve své žádosti řádně odůvodnil, proč se lze domnívat, že má dlužník v konkrétním členském státě jeden či více účtů, například proto, že dlužník v daném členském státě pracuje nebo vykonává profesní činnost nebo v něm má majetek.
(21)
V zájmu zajištění ochrany osobních údajů dlužníka by získané informace ohledně identifikace bankovního účtu či účtů dlužníka neměly být poskytnuty věřiteli. Poskytnuty by měly být pouze dožadujícímu soudu a výjimečně bance, pokud banka nebo jiný subjekt zodpovědný za výkon příkazu v členském státě výkonu není s to určit účet dlužníka na základě informací uvedených v příkazu, například pokud stejná banka vede účty několika osobám téhož jména, jež mají stejnou adresu. Pokud je v takovém případě v příkazu uvedeno, že číslo nebo čísla účtů, jež mají být obstaveny, bylo nebo byla získáno či získána na základě žádosti o informace, měla by banka o tyto informace požádat informační orgán členského státu výkonu a měla by mít možnost tak učinit neformálním a jednoduchým způsobem.
(22)
Toto nařízení by mělo stanovit právo věřitele odvolat se proti zamítnutí vydání příkazu k obstavení. Tímto právem by neměla být dotčena možnost, aby věřitel na základě nových skutečností nebo nových důkazů podal nový návrh na vydání příkazu k obstavení.
(23)
Donucovací struktury pro oblast obstavení bankovních účtů se napříč členskými státy značně liší. K zamezení zdvojování těchto struktur v členských státech a v zájmu co možná nejširšího dodržování vnitrostátních postupů by toto nařízení mělo v souvislosti s výkonem příkazu k obstavení a jeho prováděním v praxi vycházet z metod a struktur, které se pro výkon a provádění rovnocenných vnitrostátních příkazů užívají v členském státě, v němž má být příkaz proveden.
(24)
K zajištění rychlého výkonu by toto nařízení mělo stanovit, že příkaz lze z členského státu původu příslušnému orgánu členského státu výkonu zaslat všemi vhodnými prostředky, jež zaručí, že zaslané písemnosti budou po obsahové stránce pravdivé, budou věrně odpovídat a budou snadno čitelné.
(25)
Příslušný orgán členského státu výkonu by po obdržení příkazu k obstavení měl učinit kroky nezbytné pro výkon příkazu v souladu s vnitrostátním právem daného státu, a to buď postoupením obdrženého příkazu bance nebo jinému subjektu zodpovědnému za výkon těchto příkazů v daném členském státě, nebo, stanoví-li tak vnitrostátní právo, jiným pokynem bance, aby příkaz provedla.
(26)
V závislosti na postupu, který je k dispozici podle práva členského státu výkonu pro rovnocenné vnitrostátní příkazy, by příkaz k obstavení měl být proveden zablokováním obstavené částky na účtu dlužníka, nebo pokud tak stanoví vnitrostátní právo, převedením této částky na účet vyhrazený pro účely obstavení, jímž by mohl být účet vedený buď na orgán příslušný pro výkon, soud, banku, u níž má dlužník veden účet nebo banku určenou v konkrétním případě jako koordinační subjekt pro obstavení.
(27)
Toto nařízení by nemělo vylučovat možnost, aby bylo za výkon příkazu k obstavení předem požadováno uhrazení poplatku. Tato otázka by měla být ponechána na vnitrostátním právu členského státu, v němž má být příkaz vykonán.
(28)
Příkaz k obstavení by měl mít stejné pořadí, pokud pořadí existuje, jako rovnocenný vnitrostátní příkaz v členském státě výkonu. Pokud dle vnitrostátního práva mají určitá donucovací opatření přednost před opatřeními za účelem obstavení, měla by mít přednost i ve vztahu k příkazu k obstavení podle tohoto nařízení. Pro účely tohoto nařízení by příkazy in personam, které existují v některých vnitrostátních právních systémech, měly být považovány za rovnocenné vnitrostátní příkazy.
(29)
Toto nařízení by mělo stanovit povinnost banky nebo jiného subjektu zodpovědného za výkon příkazu k obstavení v členském státě výkonu uvést, zda a případně do jaké míry vedl příkaz k obstavení peněžních prostředků dlužníka, a povinnost věřitele zajistit uvolnění veškerých obstavených peněžních prostředků, jež přesahují částku uvedenou v příkazu.
(30)
Toto nařízení by mělo zaručovat právo dlužníka na spravedlivý proces a jeho právo na účinný opravný prostředek, a proto by mu s ohledem na ex parte povahu řízení o vydání příkazu k obstavení mělo umožňovat napadení příkazu nebo jeho výkonu na základě důvodů stanovených v tomto nařízení okamžitě po provedení příkazu.
(31)
V této souvislosti by nařízení mělo vyžadovat, aby příkaz k obstavení, veškeré písemnosti předložené věřitelem soudu v členském státě původu a nezbytné překlady byly neprodleně po provedení příkazu doručeny dlužníkovi. Soud by měl mít pravomoc na základě vlastního uvážení doplnit další písemnosti, na nichž založil své rozhodnutí a jež by dlužníkovi mohly sloužit při využití opravných prostředků, jako např. doslovné přepisy všech druhů výslechu.
(32)
Dlužník by měl mít možnost požádat o přezkum příkazu k obstavení, zejména pokud nebyly splněny podmínky nebo požadavky stanovené tímto nařízením nebo pokud se okolnosti, jež vedly k vydání příkazu, změnily tak, že by již vydání příkazu nebylo odůvodněné. Dlužníkovi by například měl být k dispozici opravný prostředek, nejednalo-li se o přeshraniční případ ve smyslu tohoto nařízení, pokud nebyla dodržena pravidla příslušnosti podle tohoto nařízení, pokud věřitel nepodal návrh na zahájení řízení ve věci samé ve lhůtě stanovené v tomto nařízení a soud v důsledku toho nezrušil příkaz z vlastního podnětu nebo příkaz nebyl ukončen automaticky, nebo pokud pohledávka věřitele nevyžadovala naléhavou ochranu v podobě příkazu k obstavení, neboť neexistovalo nebezpečí, že následné vymáhání uvedené pohledávky bude zmařeno nebo podstatně ztíženo, nebo pokud poskytnutí jistoty nebylo v souladu s požadavky stanovenými v tomto nařízení.
Dlužníkovi by rovněž měl být k dispozici opravný prostředek, pokud mu nebyl doručen příkaz a prohlášení o obstavení podle pravidel stanovených tímto nařízením nebo pokud písemnosti, které mu byly doručeny, nesplňovaly jazykové požadavky stanovené tímto nařízením. Uvedený opravný prostředek by však neměl být poskytnut, pokud v případě nedoručení nebo neposkytnutí překladu dojde ve stanovené lhůtě k nápravě. K nápravě nedoručení písemností by měl věřitel požádat subjekt zodpovědný za doručování v členském státě původu o doručení příslušných písemností dlužníkovi doporučenou poštou, popřípadě by měl poskytnout potřebné překlady písemností soudu v případě, že dlužník souhlasil s tím, že písemnosti u soudu převezme. Taková žádost by neměla být vyžadována, došlo-li již k nápravě nedoručení jinými prostředky, například pokud v souladu s vnitrostátním právem soud zahájil doručování z vlastního podnětu.
(33)
Otázka, kdo má povinnost poskytnout překlady vyžadované tímto nařízením a kdo nese náklady na jejich pořízení, je ponechána na vnitrostátním právu.
(34)
K poskytnutí opravných prostředků proti vydání příkazu k obstavení by měly být příslušné soudy členského státu, ve kterém byl příkaz vydán. K poskytnutí opravných prostředků proti výkonu příkazu by měly být příslušné soudy nebo případně příslušné donucovací orgány ve členském státě výkonu.
(35)
Dlužník by měl mít právo požádat o uvolnění obstavených peněžních prostředků, pokud poskytne vhodnou alternativní jistotu. Tato alternativní jistota by mohla být poskytnuta formou složení jistoty nebo alternativní záruky, jako je bankovní záruka nebo hypotéka.
(36)
Toto nařízení by mělo zajistit, že obstavením účtu dlužníka nebudou dotčeny částky, které jsou vyloučeny ze zajištění podle práva členského státu výkonu, například částky nezbytné k zajištění obživy dlužníka a jeho rodiny. V závislosti na procesním systému platném v daném členském státě by příslušná částka měla být vyloučena z obstavení buď z moci úřední odpovědným subjektem, kterým může být soud, banka nebo orgán příslušný pro výkon, před provedením příkazu, nebo by měla být vyloučena na žádost dlužníka po provedení příkazu. Jsou-li obstaveny účty v několika členských státech a bylo-li vyloučení uplatněno vícekrát, věřitel by měl mít možnost podat příslušnému soudu kteréhokoli z členských států výkonu nebo - pokud tak stanoví vnitrostátní právo dotčeného členského státu výkonu - orgánu příslušnému pro výkon v tomto členském státě návrh na úpravu vyloučení uplatňovaného v daném členském státě.
(37)
K zajištění rychlého a neprodleného vydání příkazu k obstavení by toto nařízení mělo stanovit lhůty, v nichž musí být dokončeny jednotlivé kroky řízení. Pravomoc odchýlit se od těchto lhůt by soudy nebo orgány zapojené do řízení měly mít pouze za výjimečných okolností, například u případů, které jsou z právního či skutkového hlediska složité.
(38)
Pro účely počítání lhůt a termínů stanovených v tomto nařízení by se mělo použít nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1182/71 (5).
(39)
V zájmu usnadnění uplatňování tohoto nařízení by měla být stanovena povinnost členských států sdělovat některé informace o svých právních předpisech a postupech v souvislosti s příkazy k obstavení a rovnocennými vnitrostátními příkazy Komisi.
(40)
V zájmu usnadnění uplatňování tohoto nařízení v praxi by měly být zavedeny standardní formuláře, zejména pro návrh na vydání příkazu, pro příkaz samotný, pro prohlášení o obstavení peněžních prostředků a pro návrh na opravný prostředek nebo odvolání podle tohoto nařízení.
(41)
V zájmu posílení efektivity řízení by toto nařízení mělo umožňovat co nejširší možné využívání moderních komunikačních technologií přijímaných v souladu s procesními pravidly dotčených členských států, zejména pokud jde o vyplňování standardních formulářů stanovených tímto nařízením a komunikaci mezi orgány zapojenými do řízení. Způsoby podpisu příkazu k obstavení a jiných dokumentů podle tohoto nařízení by pak měly být technologicky neutrální s cílem umožnit jak uplatňování stávajících metod, jako je digitální ověření nebo bezpečné ověření pravosti, tak i budoucí technologický vývoj v této oblasti.
(42)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o vytvoření a následné změny standardních formulářů stanovených tímto nařízením. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (6).
(43)
Pro přijímání prováděcích aktů, jimiž budou stanoveny a následně pozměňovány standardní formuláře uvedené v tomto nařízení, by měl být použit poradní postup stanovený v článku 4 nařízení (EU) č. 182/2011.
(44)
Toto nařízení ctí základní práva a dodržuje zásady uznané Listinou základních práv Evropské unie. Zejména má zajišťovat respektování soukromého a rodinného života, ochrany osobních údajů, práva na majetek a práva na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces, jak jsou stanoveny v článcích 7, 8, 17 a 47 Listiny.
(45)
V rámci přístupu k osobním údajům a používání a předávání těchto údajů podle tohoto nařízení je třeba dodržovat požadavky směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (7), jak byla provedena ve vnitrostátním právu členských států.
(46)
Pro účely tohoto nařízení je však třeba stanovit některé zvláštní podmínky pro přístup k osobním údajům a pro používání a předávání těchto údajů. V této souvislosti bylo zohledněno stanovisko evropského inspektora ochrany údajů (8). Subjekt údajů by měl být informován v souladu s vnitrostátním právem. Oznámení dlužníkovi o zpřístupnění informací souvisejících s jeho účtem či účty by však mělo být odloženo o 30 dnů, aby předčasným oznámením nedošlo k ohrožení účinku příkazu k obstavení.
(47)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zavedení řízení Unie o zajišťovacím opatření, jež věřiteli umožňuje získat příkaz k obstavení, který zabrání tomu, aby následné vymáhání věřitelovy pohledávky bylo ohroženo převodem nebo výběrem peněžních prostředků, jež jsou uloženy dlužníkem na bankovním účtu vedeném v Unii, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, ale spíše jej, z důvodu jeho rozsahu a účinků, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“). V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle.
(48)
Toto nařízení by se mělo vztahovat pouze na členské státy, které jím jsou vázány v souladu se Smlouvami. Řízení pro získání příkazu k obstavení stanovený v tomto nařízení by proto mělo být dostupné pouze věřitelům, kteří mají bydliště ve členském státě vázaném tímto nařízením, a příkazy vydané podle tohoto nařízení by se měly vztahovat pouze na obstavení bankovních účtů, které jsou vedeny v takovém členském státě.
(49)
V souladu s článkem 3 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, oznámilo Irsko své přání účastnit se přijímání a používání tohoto nařízení.
(50)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se Spojené království neúčastní přijímání tohoto nařízení, a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné.
(51)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska připojeného ke Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení, a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět
1. Toto nařízení zavádí řízení Unie, jež věřiteli umožňuje získat evropský příkaz k obstavení účtů (dále jen „příkaz k obstavení“ nebo „příkaz“), který zabrání tomu, aby následné vymáhání věřitelovy pohledávky bylo ohroženo převodem nebo výběrem peněžních prostředků až do výše uvedené v příkazu, jež jsou uloženy dlužníkem nebo jeho jménem na bankovním účtu vedeném v určitém členském státě.
2. Příkaz k obstavení je věřiteli k dispozici jako alternativa k zajišťovacím opatřením podle vnitrostátního práva.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na peněžité pohledávky v občanských a obchodních věcech v přeshraničních případech, jak jsou vymezeny v článku 3, bez ohledu na druh dotčeného soudu. Nevztahuje se zejména na daňové, celní nebo správní věci ani na odpovědnost státu za jednání a opomenutí při výkonu státní moci („acta iure imperii“).
2. Toto nařízení se nevztahuje na:
a)
majetková práva vyplývající z manželského vztahu nebo ze vztahu, s nímž právo pro něj rozhodné spojuje účinky obdobné manželství;
b)
závěti a dědění, včetně vyživovacích povinností vzniklých v důsledku smrti;
c)
pohledávky vůči dlužníkovi, u nějž bylo zahájeno konkurzní řízení, řízení o likvidaci společností nebo jiných právnických osob v platební neschopnosti, soudní vyrovnání nebo jiné podobné řízení;
d)
sociální zabezpečení;
e)
rozhodčí řízení.
3. Toto nařízení se nevztahuje na bankovní účty, jež jsou podle práva členského státu, ve kterém je účet veden, vyloučeny ze zabavení, ani na účty vedené v souvislosti s provozováním jakéhokoli systému vymezeného v čl. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/26/ES (9).
4. Toto nařízení se nevztahuje na bankovní účty vedené centrálními bankami a u centrálních bank, pokud jednají jako měnové orgány.
Článek 3
Přeshraniční případy
1. Pro účely tohoto nařízení se přeshraničním případem rozumí případ, ve kterém jsou bankovní účet nebo bankovní účty, jež mají být příkazem obstaveny, vedeny v jiném členském státě než:
a)
v členském státě soudu, u něhož byl podán návrh na vydání příkazu k obstavení podle článku 6, nebo
b)
v členském státě, v němž má věřitel bydliště.
2. Rozhodujícím okamžikem pro určení, zda se jedná o přeshraniční případ, je datum, kdy byl u soudu, který je příslušný pro vydání příkazu k obstavení, podán návrh na vydání příkazu k obstavení.
Článek 4
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„bankovním účtem“ nebo „účtem“ každý účet obsahující peněžní prostředky uložené v bance na jméno dlužníka nebo na jméno třetí osoby jménem dlužníka;
2)
„bankou“ úvěrová instituce ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (10), včetně poboček, ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 17 uvedeného nařízení, úvěrových institucí, které mají sídlo v Unii, nebo v souladu s článkem 47 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (11) mimo Unii, jestliže se tyto pobočky nacházejí v Unii;
3)
„peněžními prostředky“ peníze připsané na účet v jakékoli měně nebo podobné peněžní pohledávky, jako jsou vklady na peněžním trhu;
4)
„členským státem, ve kterém je účet veden“, rozumí:
a)
členský stát identifikovatelný z IBAN (mezinárodní číslo bankovního účtu) tohoto účtu nebo
b)
v případě bankovního účtu, který nemá IBAN, členský stát, v němž má banka, u níž je účet veden, své ústředí, nebo pokud je účet veden u pobočky, členský stát, v němž se tato pobočka nachází;
5)
„pohledávkou“ rozumí pohledávka na zaplacení konkrétní peněžní částky, která se stala splatnou, nebo pohledávka na zaplacení stanovitelné peněžní částky vyplývající z již uskutečněné transakce nebo události, pokud tato pohledávka může být předmětem žaloby podané u soudu;
6)
„věřitelem“ rozumí fyzická osoba s bydlištěm ve členském státě nebo právnická osoba se sídlem ve členském státě nebo jiný subjekt se sídlem ve členském státě, právně způsobilý žalovat nebo být žalován podle práva členského státu a který ve vztahu k pohledávce podal návrh na vydání příkazu k obstavení nebo již takový příkaz získal;
7)
„dlužníkem“ rozumí fyzická nebo právnická osoba nebo jiný subjekt právně způsobilý žalovat nebo být žalován podle práva členského státu, vůči němuž věřitel ve vztahu k pohledávce usiluje o vydání příkazu k obstavení nebo již takový příkaz získal;
8)
„rozhodnutím“ rozumí každé rozhodnutí vydané soudem členského státu bez ohledu na to, jak je označeno, včetně rozhodnutí o nákladech řízení vydaného soudním úředníkem;
9)
„soudním smírem“ rozumí smír, který schválil soud členského státu nebo který byl uzavřen v průběhu řízení před soudem členského státu;
10)
„veřejnou listinou“ rozumí písemnost, která byla formálně vyhotovena nebo registrována jako veřejná listina v určitém členském státě a jejíž pravost:
a)
se vztahuje na podpis i obsah listiny a
b)
byla ověřena orgánem veřejné moci nebo jiným orgánem k tomu zmocněným;
11)
„členským státem původu“ rozumí členský stát, ve kterém byl příkaz k obstavení vydán;
12)
„členským státem výkonu“ rozumí členský stát, ve kterém je veden bankovní účet, jenž má být obstaven;
13)
„orgánem pro informace“ rozumí orgán, který členský stát určil jako příslušný pro účely získání potřebných informací o účtu či účtech dlužníka podle článku 14;
14)
„příslušným orgánem“ rozumí orgán nebo orgány, které členský stát určil jako příslušné pro obdržení, zaslání nebo doručení podle čl. 10 odst. 2, čl. 23 odst. 3, 5 a 6, čl. 25 odst. 3, čl. 27 odst. 2, čl. 28 odst. 3 a čl. 36 odst. 5 druhého pododstavce;
15)
„bydlištěm“ rozumí bydliště určené v souladu s články 62 a 63 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 (12).
KAPITOLA 2
POSTUP PRO ZÍSKÁNÍ PŘÍKAZU K OBSTAVENÍ
Článek 5
Dostupnost
Příkaz k obstavení je věřiteli k dispozici v těchto případech:
a)
předtím, než dá věřitel podnět k zahájení řízení v určitém členském státě vůči dlužníkovi ve věci samé, nebo ve kterékoli fázi během řízení až do vydání rozhodnutí nebo schválení či uzavření soudního smíru;
b)
poté, co věřitel v určitém členském státě obdržel rozhodnutí, uzavřel soudní smír či obdržel veřejnou listinu, jež vyžadují, aby dlužník uhradil věřitelovu pohledávku.
Článek 6
Příslušnost
1. Pokud věřitel dosud nezískal rozhodnutí, soudní smír nebo veřejnou listinu, jsou k vydání příkazu k obstavení příslušné soudy členského státu, které jsou příslušné rozhodovat ve věci samé v souladu s příslušnými platnými předpisy v oblasti příslušnosti.
2. Bez ohledu na odstavec 1, pokud je dlužník spotřebitelem, který uzavřel smlouvu s věřitelem za účelem, jenž nelze považovat za výkon podnikatelské či profesionální činnosti dlužníka, jsou k vydání příkazu k obstavení určeného k zajištění pohledávky z uvedené smlouvy příslušné pouze soudy členského státu, v němž má dlužník bydliště.
3. Pokud již věřitel získal rozhodnutí nebo soudní smír, jsou k vydání příkazu k obstavení pro pohledávku uvedenou v rozhodnutí nebo soudním smíru příslušné soudy členského státu, v němž bylo rozhodnutí vydáno nebo v němž byl soudní smír schválen nebo uzavřen.
4. Pokud věřitel získal veřejnou listinu, jsou k vydání příkazu k obstavení pro pohledávku uvedenou v této listině příslušné soudy určené k tomuto účelu v členském státě, v němž byla listina vyhotovena.
Článek 7
Podmínky pro vydání příkazu k obstavení
1. Soud vydá příkaz k obstavení, pokud věřitel předložil dostatečné důkazy, které soud přesvědčí, že existuje naléhavá potřeba zajišťovacího opatření ve formě příkazu k obstavení, protože existuje skutečné riziko, že bez takového opatření bude následné vymáhání pohledávky věřitele vůči dlužníkovi zmařeno nebo podstatně ztíženo.
2. Pokud věřitel v některém členském státě dosud nezískal rozhodnutí, soudní smír nebo veřejnou listinu, na jejichž základě má dlužník uhradit pohledávku věřitele, předloží věřitel rovněž dostatečné důkazy, které soud přesvědčí, že věřitel pravděpodobně uspěje ve věci své pohledávky vůči dlužníkovi.
Článek 8
Návrh na vydání příkazu k obstavení
1. Návrh na vydání příkazu k obstavení se podává na formuláři vyhotoveném v souladu s poradním postupem uvedeným v čl. 52 odst. 2.
2. Návrh obsahuje tyto informace:
a)
název a adresu soudu, ke kterému se návrh podává;
b)
údaje týkající se věřitele: jméno a kontaktní údaje a případně jméno a kontaktní údaje zástupce věřitele, a:
i)
je-li dlužníkem fyzická osoba, datum narození a případně, je-li k dispozici, číslo průkazu totožnosti nebo cestovního pasu, nebo
ii)
je-li věřitelem právnická osoba nebo jakýkoli jiný subjekt s právní způsobilostí žalovat nebo být žalován podle práva členského státu, stát vzniku, založení či zápisu do rejstříku a identifikační nebo registrační číslo, a pokud takové číslo neexistuje, datum a místo vzniku, založení či zápisu do rejstříku;
c)
údaje týkající se dlužníka: jméno a kontaktní údaje a případně jméno a kontaktní údaje zástupce dlužníka, a jsou-li k dispozici:
i)
je-li dlužníkem fyzická osoba, datum narození a identifikační číslo nebo číslo cestovního pasu, nebo
ii)
je-li dlužníkem právnická osoba nebo jakýkoli jiný subjekt s právní způsobilostí žalovat nebo být žalován podle práva členského státu, stát vzniku, založení, zápisu do rejstříku a identifikační nebo registrační číslo, a pokud takové číslo neexistuje, datum a místo vzniku, založení, zápisu do rejstříku;
d)
číslo, na jehož základě lze určit banku, jako je IBAN nebo BIC, nebo název a adresu banky, u níž má dlužník účet nebo účty, jež mají být obstaveny;
e)
je-li k dispozici, číslo účtu nebo účtů, jež mají být obstaveny, a v takovémto případě též údaj o tom, zda je třeba obstavit i další účty dlužníka v téže bance;
f)
pokud nemohou být poskytnuty žádné informace požadované podle písmene d), prohlášení, že je podána žádost o získání informací o účtu podle článku 14, je-li taková žádost možná, a odůvodnění, proč se věřitel domnívá, že dlužník má účet nebo účty v určité bance v konkrétním členském státě;
g)
částku, pro niž se žádá o vydání příkazu k obstavení:
i)
pokud věřitel dosud nezískal rozhodnutí, soudní smír nebo veřejnou listinu, výši hlavní pohledávky nebo její části a případných úroků, které lze vymáhat podle článku 15,
ii)
pokud věřitel již získal rozhodnutí, soudní smír nebo veřejnou listinu, výši hlavní pohledávky, která je uvedena v rozhodnutí, soudním smíru nebo veřejné listině, nebo její části a případných úroků a nákladů, které lze vymáhat podle článku 15;
h)
pokud věřitel dosud nezískal rozhodnutí, soudní smír nebo veřejnou listinu:
i)
popis všech relevantních skutečností, jež odůvodňují příslušnost soudu, u nějž byl podán návrh na příkaz k obstavení,
ii)
popis všech relevantních okolností uváděných jako základ pro pohledávku a případně pro nárokovaný úrok,
iii)
prohlášení o tom, zda věřitel již zahájil řízení proti dlužníkovi ve věci samé;
i)
pokud věřitel již získal rozhodnutí, soudní smír nebo veřejnou listinu, prohlášení, že rozhodnutí, soudnímu smíru nebo veřejné listině dosud nebylo vyhověno, nebo uvedení míry nevyhovění, pokud jim bylo vyhověno zčásti;
j)
popis všech relevantních okolností odůvodňujících vydání příkazu k obstavení, jak požaduje čl. 7 odst. 1;
k)
případně uvedení důvodů, proč se věřitel domnívá, že se na něho nevztahuje složení jistoty podle článku 12;
l)
seznam důkazů poskytnutých věřitelem;
m)
prohlášení stanovené v článku 16 o tom, zda věřitel podal návrh na vydání rovnocenného vnitrostátního příkazu u jiných soudů nebo orgánů nebo zda byl takový příkaz již získán nebo odmítnut, a pokud byl získán, v jaké míře byl proveden;
n)
nepovinné uvedení bankovního účtu věřitele, který lze použít k dobrovolnému zaplacení pohledávky dlužníkem;
o)
prohlášení, že informace poskytnuté věřitelem v návrhu jsou podle jeho nejlepšího vědomí a svědomí pravdivé a úplné a že si je věřitel vědom toho, že jakékoli úmyslně nepravdivé nebo neúplné prohlášení může vést k právním důsledkům podle práva členského státu, v němž je návrh podán, nebo k odpovědnosti podle článku 13.
3. K návrhu se připojí veškeré relevantní podpůrné dokumenty, a pokud již věřitel získal rozhodnutí, soudní smír nebo veřejnou listinu, také vyhotovení rozhodnutí, soudního smíru nebo veřejné listiny, jež splňuje podmínky nezbytné pro ověření jejich pravosti.
4. Návrh a podpůrné dokumenty mohou být podány jakýmkoli komunikačním prostředkem, včetně elektronického, který je přijatelný podle procesních pravidel členského státu, v němž je návrh podán.
Článek 9
Dokazování
1. Soud přijme své rozhodnutí písemným postupem na základě informací a důkazů poskytnutých věřitelem v jeho návrhu nebo spolu s tímto návrhem. Pokud má soud za to, že poskytnuté důkazy jsou nedostatečné, může, umožňuje-li to vnitrostátní právo, požádat věřitele, aby předložil další listinné důkazy.
2. Bez ohledu na odstavec 1 a za podmínek stanovených v článku 11 může soud rovněž využít jakýchkoli jiných vhodných postupů k zajištění důkazů, které jeho vnitrostátní právo umožňuje, jako např. výslechu věřitele nebo jeho svědka či svědků, a to i prostřednictvím videokonference nebo jiné komunikační technologie, pokud tím nedochází k neodůvodněnému prodlužování řízení.
Článek 10
Zahájení řízení ve věci samé
1. Jestliže věřitel podal návrh na vydání příkazu k obstavení před podáním návrhu na zahájení řízení ve věci samé, podá návrh na zahájení řízení ve věci samé a poskytne o tom důkaz soudu, u něhož byl podán návrh na vydání příkazu k obstavení, do 30 dnů ode dne, kdy návrh podal, nebo do 14 dnů ode dne vydání příkazu, podle toho, které datum je pozdější. Soud může rovněž na žádost dlužníka tuto lhůtu prodloužit například také za tím účelem, aby stranám umožnil vypořádání pohledávky, a obě strany o tom uvědomí.
2. Pokud soud neobdržel důkaz o zahájení řízení ve lhůtě uvedené v odstavci 1, je příkaz k obstavení zrušen nebo ukončen a strany jsou o tomto zrušení či ukončení informovány.
Pokud se soud, který příkaz vydal, nachází ve členském státě výkonu, provede se zrušení nebo ukončení příkazu v tomto členském státě podle jeho vnitrostátního práva.
Je-li třeba provést zrušení nebo ukončení v jiném členském státě, než je členský stát původu, zruší soud příkaz k obstavení za použití formuláře pro zrušení stanoveného prováděcím aktem přijatým poradním postupem podle čl. 52 odst. 2 a postoupí formulář pro zrušení v souladu s článkem 29 příslušnému orgánu členského státu výkonu. Uvedený orgán přijme nezbytné kroky v souladu s článkem 23, aby zrušení nebo ukončení provedl.
3. Pro účely odstavce 1 se řízení ve věci samé považuje za zahájené:
a)
okamžikem, kdy byl u soudu podán návrh na zahájení řízení nebo rovnocenná písemnost, za předpokladu, že věřitel následně učiní kroky nezbytné k řádnému doručení písemnosti dlužníkovi, nebo
b)
okamžikem, kdy písemnost byla převzata orgánem příslušným pro její doručení v případě, že musí být doručena před podáním k soudu, za předpokladu, že věřitel následně neopomene učinit kroky nezbytné v souvislosti s podáním písemnosti k soudu.
Orgánem příslušným pro doručení podle prvního pododstavce písm. b) se rozumí orgán, který jako první obdržel písemnosti, jež mají být doručeny.
Článek 11
Řízení ex parte
Dlužník není vyrozuměn o návrhu na vydání příkazu k obstavení ani vyslechnut před vydáním příkazu.
Článek 12
Složení jistoty věřitelem
1. Před vydáním příkazu k obstavení v případě, kdy věřitel dosud nezískal rozhodnutí, soudní smír nebo veřejnou listinu, požádá soud věřitele o složení jistoty v dostatečné výši pro zabránění zneužití postupu stanoveného v tomto nařízení a pro zajištění náhrady jakékoli škody vzniklé dlužníkovi v důsledku příkazu, a to v rozsahu, v jakém má věřitel odpovědnost za takovou škodu podle článku 13.
Soud může výjimečně od požadavku uvedeného v prvním pododstavci upustit, pokud se domnívá, že vzhledem k okolnostem případu je složení jistoty podle uvedeného pododstavce nevhodné.
2. Pokud již věřitel získal rozhodnutí, soudní smír nebo veřejnou listinu, může soud před vydáním příkazu uložit věřiteli složení jistoty podle odst. 1 prvního pododstavce, pokud se domnívá, že je to vzhledem k okolnostem daného případu nezbytné a vhodné.
3. Pokud soud požaduje složení jistoty podle tohoto článku, informuje věřitele o požadované výši a o formách jistoty přípustných podle práva členského státu, v němž se daný soud nachází. Věřiteli sdělí, že příkaz k obstavení vydá, jakmile bude jistota v souladu s uvedenými požadavky složena.
Článek 13
Odpovědnost věřitele
1. Věřitel je odpovědný za jakoukoli škodu, která dlužníkovi v důsledku příkazu k obstavení vznikla z důvodu pochybení na straně věřitele. Důkazní břemeno nese dlužník.
2. V níže uvedených případech se má za to, že došlo k pochybení věřitele, neprokáže-li věřitel opak:
a)
pokud byl příkaz zrušen z toho důvodu, že věřitel nezahájil řízení ve věci samé, s výjimkou případu, kdy k tomuto opomenutí došlo v důsledku zaplacení pohledávky dlužníkem nebo jiného způsobu vypořádání mezi stranami;
b)
pokud věřitel nepodal žádost o uvolnění obstavených částek překračujících obstavení, jak stanoví článek 27;
c)
pokud se následně zjistí, že vydání příkazu nebylo přiměřené nebo bylo přiměřené pouze na nižší částku v důsledku toho, že věřitel nesplnil své povinnosti podle článku 16, nebo
d)
pokud byl příkaz zrušen nebo jeho výkon ukončen z toho důvodu, že věřitel nesplnil své povinnosti podle tohoto nařízení související s doručováním nebo překladem písemností nebo s nápravou chybějícího doručení nebo překladu.
3. Bez ohledu na odstavec 1 mohou členské státy ponechat nebo zavést ve vnitrostátním právu jiné důvody nebo typy odpovědnosti nebo pravidla ohledně důkazního břemene. Všechny ostatní aspekty související s odpovědností věřitele vůči dlužníkovi, které nejsou konkrétně upraveny v odstavci 1 nebo 2, se řídí vnitrostátním právem.
4. Rozhodným právem pro odpovědnost věřitele je právo členského státu výkonu.
Jsou-li obstaveny účty ve více než jednom členském státě, je rozhodným právem pro odpovědnost věřitele právo toho členského státu výkonu,
a)
v němž má dlužník obvyklé bydliště, jak je vymezeno v článku 23 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 (13), nebo není-li tomu tak,
b)
který má k této věci nejbližší vztah.
5. Tento článek neupravuje otázku případné odpovědnosti věřitele vůči bance nebo jiné třetí straně.
Článek 14
Žádost o získání informací o účtu
1. Získal-li věřitel v určitém členském státě vykonatelné rozhodnutí, soudní smír, nebo veřejnou listinu, jež vyžaduje, aby dlužník uhradil věřitelův nárok, a věřitel má důvody domnívat se, že dlužník má u banky v konkrétním členském státě jeden či více účtů, avšak nezná ani jméno nebo adresu banky, ani IBAN, BIC či jiné bankovní číslo umožňující identifikovat banku, může požádat soud, u nějž byl návrh na vydání příkazu k obstavení podán, aby požádal, aby orgán pro informace členského státu výkonu získal informace nezbytné k umožnění identifikace banky nebo bank a účtu či účtů dlužníka.
Bez ohledu na první pododstavec může věřitel podat žádost uvedenou v daném pododstavci, pokud rozhodnutí, soudní smír nebo veřejná listina, které získal, dosud nejsou vykonatelné a částka k obstavení je s ohledem na relevantní okolnosti významná a pokud věřitel předložil důkazy postačující k tomu, aby byl soud přesvědčen o naléhavé potřebě informací o účtu, neboť existuje riziko, že bez těchto informací bude následné vymáhání pohledávky věřitele vůči dlužníkovi pravděpodobně ohroženo a že by to v důsledku mohlo vést k zásadnímu zhoršení finanční situace věřitele.
2. Věřitel podá žádost uvedenou v odstavci 1 v návrhu na vydání příkazu k obstavení. Věřitel doloží, proč se domnívá, že dlužník má jeden nebo více účtů u banky v konkrétním členském státě, a poskytne veškeré relevantní informace, jež má k dispozici o dlužníkovi a účtu nebo účtech, jež mají být obstaveny. Pokud soud, u nějž byl podán návrh na vydání příkazu k obstavení, nepovažuje žádost věřitele za dostatečně odůvodněnou, zamítne ji.
3. Je-li soud přesvědčen, že žádost věřitele je řádně odůvodněna a že všechny podmínky a požadavky pro vydání příkazu k obstavení jsou splněny, s výjimkou požadavku na informace podle čl. 8 odst. 2 písm. d) a případně požadavku na jistotu podle článku 12, předá soud žádost o informace orgánu pro informace v členském státě výkonu v souladu s článkem 29.
4. Pro získání informací uvedených v odstavci 1 použije orgán pro informace v členském státě výkonu jeden z postupů, které daný členský stát poskytuje v souladu s odstavcem 5.
5. Každý členský stát umožní ve svém vnitrostátním právu pro získání informací podle odstavce 1 nejméně jeden z těchto postupů:
a)
povinnost všech bank na jeho území na žádost orgánu pro informace sdělit, zda má dlužník u nich veden účet;
b)
přístup orgánu pro informace k příslušným informacím v případě, že tyto informace vedou orgány veřejné moci nebo správní orgány v rejstřících nebo jinde;
c)
možnost, aby jeho soudy uložily dlužníkovi povinnost uvést, u které banky nebo u kterých bank na území tohoto státu má veden jeden nebo více účtů, je-li taková povinnost doplněna příkazem soudu in personam zakazujícím dlužníkovi peněžní prostředky na jeho účtu nebo účtech vybírat či převádět, a to až do výše, do níž mají být příkazem k obstavení obstaveny, nebo
d)
jiné postupy, které jsou účinné a účelné pro získání příslušných informací, pokud nejsou z hlediska nákladů nebo časové náročnosti nepřiměřené.
Bez ohledu na postup nebo postupy, které členský stát poskytuje, jednají všechny orgány zapojené do získání informací rychle.
6. Jakmile orgán pro informace v členském státě výkonu získá informace o účtu, předá je dožadujícímu soudu v souladu s článkem 29.
7. Není-li orgán pro informace schopen informace podle odstavce 1 získat, informuje o této skutečnosti dožadující soud. Pokud je v důsledku nedostupnosti informací o účtu návrh na vydání příkazu k obstavení zamítnut v plném rozsahu, dožadující soud neprodleně uvolní případnou jistotu, kterou věřitel složil podle článku 12.
8. Jsou-li podle tohoto článku orgánu pro informace poskytnuty informace ze strany banky nebo mu je udělen přístup k informacím v držení orgánů veřejné moci nebo správních orgánů v rejstřících, odloží se vyrozumění dlužníka o zpřístupnění jeho osobních údajů o 30 dnů, aby brzké vyrozumění nemohlo ohrozit účinek příkazu k obstavení.
Článek 15
Úroky a náklady
1. Na žádost věřitele zahrnuje příkaz k obstavení veškeré úroky vzniklé podle práva rozhodného pro pohledávku do dne vydání příkazu, pokud výše nebo druh úroku nejsou takové povahy, že by jejich zahrnutí do příkazu porušovalo imperativní ustanovení práva členského státu původu.
2. Pokud již věřitel získal rozhodnutí, soudní smír nebo veřejnou listinu, zahrnuje příkaz k obstavení na žádost věřitele také náklady na získání příslušného rozhodnutí, soudního smíru nebo veřejné listiny, pokud bylo určeno, že tyto náklady musí nést dlužník.
Článek 16
Souběžné návrhy
1. Věřitel nesmí předložit souběžné návrhy na vydání příkazu k obstavení vůči témuž dlužníkovi určené k zajištění téže pohledávky u několika soudů zároveň.
2. Věřitel ve svém návrhu na vydání příkazu k obstavení uvede, zda u jiného soudu nebo orgánu podal návrh na vydání rovnocenného vnitrostátního příkazu vůči témuž dlužníkovi s cílem zajistit tutéž pohledávku, nebo zda již takový příkaz získal. Uvede rovněž případné návrhy na vydání takového příkazu, které byly zamítnuty jako nepřípustné nebo neopodstatněné.
3. Pokud věřitel během řízení pro vydání příkazu k obstavení získá rovnocenný vnitrostátní příkaz vůči témuž dlužníkovi k zajištění téže pohledávky, neprodleně o této skutečnosti i o jakémkoli následném provedení získaného vnitrostátního příkazu vyrozumí soud. Vyrozumí soud rovněž o případných návrzích na vydání rovnocenného vnitrostátního příkazu, které byly zamítnuty jako nepřípustné nebo neopodstatněné.
4. Pokud je soud informován, že věřitel již získal rovnocenný vnitrostátní příkaz, zváží s ohledem na veškeré okolnosti případu, zda je vydání příkazu k obstavení, ať už na celou pohledávku nebo na její část, stále vhodné.
Článek 17
Rozhodnutí o návrhu na vydání příkazu k obstavení
1. Soud, u něhož byl podán návrh na vydání příkazu k obstavení, přezkoumá, zda jsou podmínky a požadavky stanovené v tomto nařízení splněny.
2. Soud o návrhu rozhodne neprodleně, a nejpozději před uplynutím lhůt stanovených v článku 18.
3. Pokud věřitel neposkytl veškeré informace požadované podle článku 8, může soud, není-li návrh zjevně nepřípustný nebo neopodstatněný, poskytnout věřiteli příležitost návrh ve lhůtě, kterou soud stanoví, doplnit nebo opravit. Pokud věřitel v této lhůtě návrh nedoplní nebo neopraví, návrh se zamítne.
4. Příkaz k obstavení se vydá na částku odůvodněnou důkazy uvedenými v článku 9 a určenou v souladu s právem rozhodným pro související pohledávku a obsahuje případně úroky nebo náklady podle článku 15.
Příkaz nelze za žádných okolností vydat na částku překračující částku uvedenou věřitelem v návrhu.
5. Rozhodnutí o návrhu se oznámí věřiteli v souladu s postupem stanoveným právními předpisy členského státu původu pro rovnocenné vnitrostátní příkazy.
Článek 18
Lhůty pro rozhodnutí o návrhu na vydání příkazu k obstavení
1. Pokud věřitel dosud nezískal rozhodnutí, soudní smír nebo veřejnou listinu, soud vydá své rozhodnutí do konce desátého pracovního dne od podání nebo případného doplnění návrhu věřitelem.
2. Pokud již věřitel získal rozhodnutí, soudní smír nebo veřejnou listinu, soud vydá své rozhodnutí do konce pátého pracovního dne od podání nebo případně doplnění návrhu věřitelem.
3. Pokud soud určí podle čl. 9 odst. 2, že je nutný ústní výslech věřitele a případně jeho svědka (svědků), provede výslech neprodleně a vydá své rozhodnutí do konce pátého pracovního dne po výslechu.
4. V případech uvedených v článku 12 se lhůty stanovené v odstavcích 1, 2 a 3 tohoto článku uplatní na rozhodnutí vyžadující, aby věřitel poskytl jistotu. Soud vydá své rozhodnutí o návrhu na vydání příkazu k obstavení neprodleně poté, co věřitel složil požadovanou jistotu.
5. Bez ohledu na odstavce 1, 2 a 3 tohoto článku soud v případech uvedených v článku 14 vydá rozhodnutí neprodleně poté, co obdržel informace uvedené v čl. 14 odst. 6 nebo 7, pokud věřitel k danému okamžiku již složil případnou požadovanou jistotu.
Článek 19
Forma a obsah příkazu k obstavení
1. Příkaz k obstavení se vydává na formuláři stanoveném prováděcím aktem přijatým poradním postupem podle čl. 52 odst. 2 a obsahuje razítko, podpis a jakýkoli jiný způsob ověření soudu. Formulář se skládá ze dvou částí:
a)
z části A obsahující informace uvedené v odstavci 2, které se mají poskytnout bance, věřiteli a dlužníkovi, a
b)
z části B obsahující informace uvedené v odstavci 3, které se mají poskytnout věřiteli a dlužníkovi vedle informací uvedených v odstavci 2.
2. Část A musí obsahovat tyto informace:
a)
název a adresu soudu a spisovou značku případu;
b)
údaje týkající se věřitele, uvedené v čl. 8 odst. 2 písm. b);
c)
údaje týkající se dlužníka, uvedené v čl. 8 odst. 2 písm. c);
d)
název a adresu banky, které se příkaz týká;
e)
pokud věřitel v návrhu uvedl číslo účtu dlužníka, číslo účtu nebo účtů, které mají být obstaveny; a případně informace o tom, zda je třeba obstavit nějaké další účty dlužníka ve stejné bance;
f)
případně informaci o tom, že číslo účtu, který má být obstaven, bylo získáno na základě žádosti podle článku 14, a že banka obdrží, je-li to nutné podle čl. 24 odst. 4 druhého pododstavce, dotyčné číslo nebo čísla od orgánu pro informace členského státu výkonu;
g)
částku, jež má být příkazem obstavena;
h)
pokyn bance, aby příkaz provedla v souladu s článkem 24;
i)
datum vydání příkazu;
j)
pokud věřitel ve svém návrhu uvedl určitý účet v souladu s čl. 8 odst. 2 písm. n), oprávnění banky podle čl. 24 odst. 3, aby, pokud o to dlužník požádá a právo členského státu výkonu to dovoluje, uvolnila a převedla peněžní prostředky do výše částky uvedené v příkazu z obstaveného účtu na účet, který věřitel uvedl ve svém návrhu;
k)
informace o tom, kde nalézt elektronickou verzi formuláře pro prohlášení podle článku 25.
3. Část B musí obsahovat tyto informace:
a)
popis předmětu dané věci a argumentaci soudu pro vydání příkazu;
b)
výši případné jistoty složené věřitelem;
c)
případně lhůtu pro zahájení řízení ve věci samé a pro prokázání tohoto zahájení vydávajícímu soudu;
d)
případně informaci o tom, která písemnost musí být přeložena v souladu s čl. 49 odst. 1 druhou větou;
e)
případně informaci o tom, že věřitel je odpovědný za zahájení výkonu příkazu a následně případně o tom, že je odpovědný za předání příkazu příslušnému orgánu členského státu výkonu podle čl. 23 odst. 3 a za zahájení doručení dlužníkovi podle čl. 28 odst. 2, 3 a 4, a
f)
informace o opravných prostředcích dostupných dlužníkovi.
4. Týká-li se příkaz k obstavení účtů v různých bankách, musí se pro každou z nich vyplnit samostatný formulář (část A podle odstavce 2). Formulář určený věřiteli a dlužníkovi (část A a B podle odstavců 2 a 3) uvádí v takovém případě seznam všech dotčených bank.
Článek 20
Doba trvání obstavení
Peněžní prostředky obstavené příkazem k obstavení zůstanou obstaveny v souladu s příkazem nebo s případnou následnou změnou či omezením tohoto příkazu podle kapitoly 4:
a)
do zrušení příkazu;
b)
do ukončení výkonu příkazu nebo
c)
do té doby, než ve vztahu k peněžním prostředkům obstaveným příkazem nabude účinku opatření pro výkon rozhodnutí, soudního smíru nebo veřejné listiny, jež věřitel získal v souvislosti s pohledávkou, kterou má příkaz k obstavení zajistit.
Článek 21
Opravný prostředek proti odmítnutí vydat příkaz k obstavení
1. Věřitel má právo podat opravný prostředek proti jakémukoli rozhodnutí soudu, kterým se jeho návrh na vydání příkazu k obstavení zcela nebo zčásti zamítá.
2. Tento opravný prostředek se podává do 30 dnů ode dne, kdy bylo rozhodnutí uvedené v odstavci 1 oznámeno věřiteli. Podává se u soudu, který příslušný členský stát oznámil Komisi podle čl. 50 odst. 1 písm. d).
3. Pokud byl návrh na vydání příkazu k obstavení v plném rozsahu zamítnut, projedná se opravný prostředek v řízení ex parte, jak je stanoveno v článku 11.
KAPITOLA 3
UZNÁVÁNÍ, VYKONATELNOST A VÝKON PŘÍKAZU K OBSTAVENÍ
Článek 22
Uznávání a vykonatelnost
Příkaz k obstavení vydaný v určitém členském státě v souladu s tímto nařízením je uznán v ostatních členských státech, aniž je vyžadováno zvláštní řízení, a je vykonatelný v jiném členském státě, aniž je vyžadováno prohlášení vykonatelnosti.
Článek 23
Výkon příkazu k obstavení
1. S výhradou ustanovení této kapitoly se příkaz k obstavení vykonává v souladu s postupy platnými pro výkon rovnocenných vnitrostátních příkazů v členském státě výkonu.
2. Všechny orgány podílející se na výkonu příkazu musí jednat neprodleně.
3. Pokud byl příkaz k obstavení vydán v jiném členském státě, než je členský stát výkonu, předá se pro účely odstavce 1 tohoto článku část A formuláře podle čl. 19 odst. 2 a nevyplněný standardní formulář pro prohlášení podle článku 25 v souladu s článkem 29 příslušnému orgánu členského státu výkonu.
Předání provede vydávající soud nebo věřitel, v závislosti na tom, kdo je dle práva členského státu původu zodpovědný za zahájení řízení o výkonu.
4. V případě potřeby se příkaz doplní o překlad či přepis do úředního jazyka členského státu výkonu, nebo pokud má uvedený členský stát více úředních jazyků, úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků místa, kde má být příkaz proveden. Tento překlad či přepis poskytne vydávající soud za použití příslušné jazykové verze standardního formuláře uvedeného v článku 19.
5. Příslušný orgán členského státu výkonu podnikne nezbytné kroky za účelem výkonu příkazu v souladu s jeho vnitrostátním právem.
6. Pokud se příkaz k obstavení týká více než jedné banky v tomtéž členském státě nebo v různých členských státech, zašle se příslušnému orgánu v dotyčném členském státě výkonu samostatný formulář pro každou banku, jak je uvedeno v čl. 19 odst. 4.
Článek 24
Provádění příkazu k obstavení
1. Banka, jíž je příkaz k obstavení určen, jej provede neprodleně po obdržení příkazu, nebo pokud tak stanoví právo členského státu výkonu, příslušných pokynů týkajících se provádění příkazu.
2. Pro provedení příkazu k obstavení banka obstaví částku uvedenou v příkazu, s výhradou ustanovení článku 31, buď tak, že
a)
se zajistí, aby tato částka nebyla převedena či vybrána z účtu nebo účtů uvedených v příkazu nebo označených podle odstavce 4, nebo
b)
pokud tak stanoví vnitrostátní právo, se uvedená částka převede na účet vyhrazený pro účely obstavení.
Konečná obstavená částka může podléhat zaúčtování transakcí již probíhajících v okamžiku, kdy banka obdržela příkaz nebo příslušný pokyn. Uvedené probíhající transakce však lze zohlednit pouze tehdy, jsou-li zaúčtovány před tím, než banka vydá prohlášení podle článku 25 ve lhůtách stanovených v čl. 25 odst. 1.
3. Bez ohledu na odst. 2 písm. a) je banka oprávněna uvolnit na žádost dlužníka obstavené peněžní prostředky a převést je na účet věřitele uvedený v příkazu za účelem uhrazení věřitelovy pohledávky, jsou-li splněny všechny níže uvedené podmínky:
a)
takové oprávnění banky je v příkazu výslovně uvedeno v souladu s čl. 19 odst. 2 písm. j);
b)
právo členského státu výkonu takové uvolnění nebo převod umožňuje a
c)
v souvislosti s dotčeným účtem neexistují konkurující příkazy.
4. V případě, že v příkazu k obstavení není uvedeno číslo nebo čísla účtu nebo účtů, avšak pouze jméno a další údaje dlužníka, určí banka nebo jiný subjekt odpovědný za vykonání příkazu účet nebo účty vedené dlužníkovi u banky uvedené v příkazu.
Pokud banka nebo jiný subjekt nemůže na základě informací uvedených v příkazu s jistotou určit účet dlužníka:
a)
získá banka číslo nebo čísla účtů od orgánu pro informace členského státu výkonu, je-li v příkazu v souladu s čl. 19 odst. 2 písm. f) uvedeno, že číslo nebo čísla účtu nebo účtů, jež mají být obstaveny, byly získány na základě žádosti podle článku 14, a
b)
ve všech ostatních případech banka příkaz neprovede.
5. Jakékoli peněžní prostředky držené na účtu nebo účtech uvedených v odst. 2 písm. a), které překračují částku uvedenou v příkazu k obstavení, nejsou provedením příkazu dotčeny.
6. V případě, že peněžní prostředky držené na účtu nebo účtech uvedených v odst. 2 písm. a) v okamžiku provádění příkazu k obstavení nepostačují k obstavení celé částky uvedené v příkazu, provede se příkaz pouze ve výši částky, která je na účtu nebo účtech k dispozici.
7. V případě, že se příkaz k obstavení vztahuje na více účtů vedených dlužníkovi u stejné banky a peněžní prostředky na těchto účtech překračují částku uvedenou v příkazu, provede se příkaz v tomto pořadí:
a)
spořicí účty výhradně na jméno dlužníka;
b)
běžné účty výhradně na jméno dlužníka;
c)
spořicí účty na společné jméno, s výhradou článku 30;
d)
běžné účty na společné jméno, s výhradou článku 30.
8. V případě, že měna, v níž jsou vedeny peněžní prostředky na účtu nebo účtech uvedených v odst. 2 písm. a), není stejná jako měna, v níž byl vydán příkaz k obstavení, konvertuje banka částku uvedenou v příkazu na měnu, v níž jsou vedeny peněžní prostředky, na základě referenčního směnného kurzu Evropské centrální banky nebo směnného kurzu centrální banky členského státu výkonu pro prodej této měny v den a dobu provedení příkazu a obstaví příslušnou částku v měně, v níž jsou peněžní prostředky na účtu vedeny.
Článek 25
Prohlášení týkající se obstavení peněžních prostředků
1. Do konce třetího pracovního dne následujícího po provedení příkazu k obstavení vydá banka nebo jiný subjekt odpovědný za výkon příkazu v členském státě výkonu prohlášení za použití formuláře pro prohlášení stanoveného prováděcím aktem přijatým poradním postupem podle čl. 52 odst. 2 a uvede, zda a v jakém rozsahu byly obstaveny peněžní prostředky na účtu nebo účtech dlužníka a, pokud ano, datum provedení příkazu. Pokud za výjimečných okolností banka nebo jiný subjekt nemůže vydat prohlášení do tří pracovních dnů, vydá jej co nejdříve, avšak nejpozději na konci osmého pracovního dne následujícího po provedení příkazu.
Prohlášení se neprodleně zašle v souladu s odstavci 2 a 3.
2. Pokud byl příkaz vydán v členském státě výkonu, zašle banka nebo jiný subjekt odpovědný za výkon příkazu prohlášení v souladu s článkem 29 vydávajícímu soudu a za použití doporučené pošty s doručenkou nebo rovnocenných elektronických prostředků též věřiteli.
3. Pokud byl příkaz vydán v jiném členském státě, než je členský stát výkonu, zašle se prohlášení příslušnému orgánu členského státu výkonu v souladu s článkem 29, ledaže bylo tímto orgánem vydáno.
Do konce prvního pracovního dne následujícího po obdržení nebo vydání prohlášení daný orgán zašle prohlášení v souladu s článkem 29 vydávajícímu soudu a za použití doporučené pošty s doručenkou nebo rovnocenných elektronických prostředků též věřiteli.
4. Banka nebo jiný subjekt zodpovědný za provedení příkazu k obstavení dlužníkovi na jeho žádost zpřístupní podrobné údaje o příkazu. Příslušná banka nebo subjekt tak mohou učinit i bez žádosti.
Článek 26
Odpovědnost banky
Jakákoli odpovědnost banky za každé nedodržení jejích povinností podle tohoto nařízení se řídí právem členského státu výkonu.
Článek 27
Povinnost věřitele podat žádost o uvolnění částek překračujících obstavení
1. Věřitel má povinnost podniknout nezbytné kroky k zajištění uvolnění jakékoli částky, která po provedení příkazu k obstavení překračuje částku uvedenou v tomto příkazu:
a)
pokud se příkaz vztahuje na několik účtů ve stejném členském státě nebo v různých členských státech nebo
b)
pokud byl příkaz vydán po provedení jednoho nebo více rovnocenných vnitrostátních příkazů vůči témuž dlužníkovi určených na zajištění téže pohledávky.
2. Do konce třetího pracovního dne následujícího po obdržení prohlášení podle článku 25 prokazujícího takové překročení obstavení podá věřitel za použití nejrychlejších možných prostředků a formuláře pro žádost o uvolnění částek překračujících obstavení stanoveného prováděcím aktem přijatým poradním postupem podle čl. 52 odst. 2 žádost o uvolnění příslušnému orgánu příslušného členského státu výkonu, v němž k tomuto překročení obstavení došlo.
Uvedený orgán po obdržení žádosti urychleně vydá příslušné bance pokyn, aby částky překračující obstavení uvolnila. Článek 24 odst. 7 se použije odpovídajícím způsobem v opačném pořadí.
3. Tento článek nebrání tomu, aby členský stát ve svých vnitrostátních právních předpisech stanovil, že uvolnění částek překračujících obstavení z účtu vedeného na jeho území zahájí orgán příslušný pro výkon v tomto členském státě z vlastního podnětu.
Článek 28
Doručení dlužníkovi
1. Příkaz k obstavení, ostatní písemnosti uvedené v odstavci 5 tohoto článku a prohlášení podle článku 25 se dlužníkovi doručí v souladu s tímto článkem.
2. Má-li dlužník bydliště v členském státě původu, doručení se uskuteční v souladu s právem tohoto členského státu. Doručení zahájí vydávající soud nebo věřitel, v závislosti na tom, kdo je za zahájení doručení zodpovědný v členském státě původu, do konce třetího pracovního dne následujícího po dni doručení prohlášení podle článku 25, z něhož vyplývá, že došlo k obstavení určitých částek.
3. Má-li dlužník bydliště v jiném členském státě, než je členský stát původu, zašle vydávající soud nebo věřitel, v závislosti na tom, kdo je za zahájení doručení zodpovědný v členském státě původu, do konce třetího pracovního dne následujícího po dni obdržení prohlášení podle článku 25, z něhož vyplývá, že došlo k obstavení určitých částek, písemnosti uvedené v odstavci 1 tohoto článku v souladu s článkem 29 příslušnému orgánu členského státu, v němž má dlužník bydliště. Daný orgán neprodleně podnikne nezbytné kroky k provedení doručení dlužníkovi v souladu s právem členského státu, v němž má dlužník bydliště.
Je-li členský stát, v němž má dlužník bydliště, jediným členským státem výkonu, zašlou se písemnosti uvedené v odstavci 5 tohoto článku příslušnému orgánu daného členského státu v okamžiku předání příkazu podle čl. 23 odst. 3. V takovém případě tento příslušný orgán zahájí doručení všech písemností uvedených v odstavci 1 tohoto článku do konce třetího pracovního dne následujícího po obdržení nebo vydání prohlášení podle článku 25, z něhož vyplývá, že došlo k obstavení částek.
Příslušný orgán uvědomí vydávající soud nebo věřitele, v závislosti na tom, kdo zaslal dokumenty, jež mají být doručeny, o výsledku doručení dlužníkovi.
4. V případě, že má dlužník bydliště ve třetím státě, se doručení uskuteční v souladu s pravidly pro mezinárodní doručování platnými v členském státě původu.
5. Dlužníkovi se doručí následující písemnosti, k nimž se případně přiloží překlad či přepis podle čl. 49 odst. 1:
a)
příkaz k obstavení za použití částí A a B formuláře uvedeného v čl. 19 odst. 2 a 3;
b)
návrh na vydání příkazu k obstavení, který věřitel předložil soudu;
c)
kopie všech písemností, které věřitel předložil soudu za účelem získání příkazu.
6. Týká-li se příkaz k obstavení více než jedné banky, doručí se v souladu s tímto článkem dlužníkovi pouze první prohlášení podle článku 25, které prokazuje, že dané částky byly obstaveny. Jakákoli následná prohlášení podle článku 25 se neprodleně oznámí dlužníkovi.
Článek 29
Zasílání písemností
1. Stanoví-li toto nařízení zaslání písemností podle tohoto článku, lze toto zaslání provést jakýmikoli vhodnými prostředky za předpokladu, že obdržená písemnost po obsahové stránce věrně odpovídá odeslané písemnosti a všechny informace v ní uvedené jsou snadno čitelné.
2. Soud nebo orgán, který obdržel písemnosti v souladu s odstavcem 1 tohoto článku, odešle do konce pracovního dne následujícího po dni obdržení nejrychlejším možným způsobem a za použití standardního formuláře stanoveného prováděcím aktem přijatým poradním postupem podle čl. 52 odst. 2 potvrzení o přijetí orgánu, věřiteli nebo bance, která písemnosti zaslala.
Článek 30
Obstavení společných a sběrných účtů
Peněžní prostředky na účtech, jež podle záznamů banky nejsou vedeny výhradně dlužníkovi nebo jsou vedeny na třetí stranu jménem dlužníka nebo vedeny dlužníkovi jménem třetí strany, mohou být obstaveny podle tohoto nařízení pouze v rozsahu, v jakém mohou být obstaveny podle práva členského státu výkonu.
Článek 31
Částky vyloučené z obstavení
1. Částky vyloučené ze zabavení podle práva členského státu výkonu jsou vyloučeny z obstavení podle tohoto nařízení.
2. V případech, kdy jsou částky uvedené v odstavci 1 podle práva členského státu výkonu vyloučeny ze zabavení bez jakékoli žádosti ze strany dlužníka, subjekt odpovědný za vyloučení těchto částek v daném členském státě vyloučí z vlastního podnětu příslušné částky z obstavení.
3. V případech, kdy jsou částky uvedené v odstavci 1 tohoto článku podle práva členského státu výkonu vyloučeny ze zabavení na žádost dlužníka, vyloučí se tyto částky z obstavení na základě návrhu dlužníka podle čl. 34 odst. 1 písm. a).
Článek 32
Pořadí příkazu k obstavení
Příkaz k obstavení má stejné pořadí, pokud pořadí existuje, jako rovnocenný vnitrostátní příkaz v členském státě výkonu.
KAPITOLA 4
OPRAVNÉ PROSTŘEDKY
Článek 33
Opravné prostředky dlužníka proti příkazu k obstavení
1. Na základě návrhu podaného dlužníkem příslušnému soudu členského státu původu se příkaz k obstavení zruší nebo případně pozmění z následujících důvodů:
a)
nebyly splněny podmínky nebo požadavky stanovené tímto nařízením;
b)
příkaz, prohlášení podle článku 25 nebo jiné písemnosti podle čl. 28 odst. 5 nebyly doručeny dlužníkovi do 14 dnů od obstavení jeho účtu nebo účtů;
c)
písemnosti, které byly dlužníkovi doručeny v souladu s článkem 28, nesplňovaly jazykové požadavky stanovené v čl. 49 odst. 1;
d)
obstavené částky překračující výši uvedenou v příkazu nebyly uvolněny v souladu s článkem 27;
e)
pohledávka, jejíž výkon se věřitel snažil pomocí příkazu zajistit, byla zcela nebo zčásti uhrazena;
f)
rozhodnutím byla zamítnuta pohledávka, jejíž výkon se věřitel snažil pomocí příkazu zajistit, nebo
g)
rozhodnutí ve věci samé nebo soudní smír či veřejná listina, jejichž výkon se věřitel snažil pomocí příkazu zajistit, byly zrušeny nebo popřípadě prohlášeny za neplatné.
2. Na návrh dlužníka podaný příslušnému soudu členského státu původu se rozhodnutí týkající se jistoty podle článku 12 přezkoumá, pokud jde o splnění podmínek nebo požadavků uvedeného článku.
Pokud na základě takového opravného prostředku soud vyzve věřitele ke složení jistoty nebo další jistoty, použije se přiměřeně první věta čl. 12 odst. 3 a soud uvede, že příkaz k obstavení bude zrušen nebo pozměněn, pokud nebude požadovaná (další) jistota složena ve lhůtě stanovené soudem.
3. Opravný prostředek, na který byl podán návrh podle odst. 1 písm. b), je přiznán, pokud nedojde k nápravě toho, že příslušné písemnosti nebyly doručeny, a to do 14 dnů ode dne, kdy byl věřitel informován o návrhu dlužníka na opravný prostředek podle odst. 1 písm. b).
Nedošlo-li k nápravě nedoručení již jinými prostředky, považuje se nedoručení pro účely posouzení toho, zda má být přiznán opravný prostředek podle odst. 1 písm. b) či nikoli, za napravené:
a)
požádá-li věřitel subjekt odpovědný za doručování podle práva členského státu původu o doručení písemností dlužníkovi nebo
b)
pokud dlužník v návrhu na opravný prostředek uvedl, že souhlasí s převzetím písemností u soudu členského státu původu a věřitel byl odpovědný za poskytnutí překladů, dodá-li věřitel uvedenému soudu překlady stanovené v čl. 49 odst. 1.
Subjekt odpovědný za doručování podle práva členského státu původu na žádost věřitele podle písmene a) druhého pododstavce tohoto odstavce neprodleně doručí příslušné písemnosti dlužníkovi doporučenou poštou s doručenkou na adresu, kterou dlužník uvedl v souladu s odstavcem 5 tohoto článku.
Pokud byl za zahájení doručení písemností uvedených v článku 28 odpovědný věřitel, může dojít k nápravě nedoručení pouze v případě, že věřitel prokáže, že podnikl veškeré kroky, jež byly k doručení písemností nezbytné.
4. Opravný prostředek, na který byl podán návrh podle odst. 1 písm. c), je přiznán, pokud věřitel neposkytne dlužníkovi překlady požadované podle tohoto nařízení do 14 dnů ode dne, kdy byl věřitel informován o skutečnosti, že dlužník podal návrh na opravný prostředek podle odstavce 1 písm. c).
Ustanovení odst. 3 druhého a třetího pododstavce se použijí přiměřeně.
5. Ve svém návrhu na opravný prostředek podle odst. 1 písm. b) a c) uvede dlužník adresu, na niž lze v souladu s odstavci 3 a 4 tohoto článku zaslat písemnosti a překlady uvedené v článku 28, popřípadě uvede, že souhlasí s převzetím uvedených písemností u soudu členského státu původu.
Článek 34
Opravné prostředky dlužníka proti výkonu příkazu k obstavení
1. Aniž jsou dotčeny články 33 a 35, na základě návrhu podaného dlužníkem příslušnému soudu nebo - pokud tak stanoví vnitrostátní právo - orgánu příslušnému pro výkon v členském státě výkonu se výkon příkazu k obstavení v daném členském státě:
a)
omezí z důvodu toho, že určité částky uložené na účtu by měly být podle čl. 31 odst. 3 ze zajištění vyloučeny nebo že tyto částky vyloučené ze zajištění nebyly řádně zohledněny při provedení příkazu podle čl. 31 odst. 2, nebo
b)
ukončí z důvodu toho, že:
i)
obstavený účet je podle čl. 2 odst. 3 a 4 vyloučen z oblasti působnosti tohoto nařízení,
ii)
výkon rozhodnutí, soudního smíru nebo veřejné listiny, jenž věřitel snažil pomocí příkazu zajistit, byl v členském státě výkonu odmítnut,
iii)
vykonatelnost rozhodnutí, jehož výkon se věřitel snažil pomocí příkazu zajistit, byla v členském státě původu pozastavena nebo
iv)
se použije čl. 33 odst. 1 písm. b), c), d), e), f) nebo g). Článek 33 odst. 3, 4 a 5 se použije odpovídajícím způsobem.
2. Na základě návrhu podaného dlužníkem příslušnému soudu v členském státě výkonu se výkon příkazu k obstavení v uvedeném členském státě ukončí, je-li zjevně v rozporu s veřejným pořádkem (ordre public) členského státu výkonu.
Článek 35
Jiné opravné prostředky dostupné dlužníkovi a věřiteli
1. Dlužník nebo věřitel může soudu, který příkaz k obstavení vydal, podat návrh na změnu nebo zrušení příkazu z důvodu změny okolností, na jejichž základě byl příkaz vydán.
2. Soud, který příkaz k obstavení vydal, může v případech, kdy to povoluje právo členského státu původu, příkaz rovněž z vlastního podnětu změnit nebo zrušit, pokud došlo ke změně okolností.
3. Dlužník a věřitel mohou na základě skutečnosti, že se dohodli na vypořádání předmětné pohledávky, společně podat návrh na zrušení nebo změnu příkazu k obstavení soudu, který příkaz vydal, nebo návrh na ukončení nebo omezení výkonu daného příkazu k obstavení příslušnému soudu členského státu výkonu nebo - pokud tak stanoví vnitrostátní právo - orgánu příslušnému pro výkon příkazu v daném členském státě.
4. Věřitel může příslušnému soudu členského státu výkonu nebo - pokud tak stanoví vnitrostátní právo - orgánu příslušnému pro výkon v daném členském státě podat návrh na změnu výkonu příkazu k obstavení, jež bude spočívat v úpravě vyloučení uplatňovaného v daném členském státě podle článku 31 z důvodu toho, že již došlo k jiným vyloučením v dostatečné výši ve vztahu k jednomu či více účtům vedeným v jednom či více jiných členských státech, a že je proto provedení úpravy vhodné.
Článek 36
Postup uplatňování opravných prostředků podle článků 33, 34 a 35
1. Návrh na opravný prostředek podle článku 33, článku 34 nebo článku 35 se podává za použití formuláře pro opravné prostředky stanoveného prováděcím aktem přijatým poradním postupem podle čl. 52 odst. 2. Návrh může být podán kdykoli a jakýmkoli komunikačním prostředkem, včetně elektronických prostředků, který je přijatelný podle procesních pravidel členského státu, v němž se návrh podává.
2. Návrh se oznámí druhé straně.
3. S výjimkou případů, kdy byl návrh podán dlužníkem v souladu s čl. 34 odst. 1 písm. a) nebo čl. 35 odst. 3, se rozhodnutí o návrhu vydá poté, co byla oběma stranám poskytnuta příležitost předložit své argumenty, a to i vhodnými prostředky komunikační technologie, které jsou dostupné a přijatelné podle vnitrostátního práva každého ze zúčastněných členských států.
4. Rozhodnutí je vydáno neprodleně, avšak nejpozději do 21 dnů poté, co soud nebo - pokud tak stanoví vnitrostátní právo - orgán příslušný pro výkon obdržel veškeré informace nezbytné k rozhodnutí. Rozhodnutí se oznámí stranám.
5. Rozhodnutí o zrušení nebo změně příkazu k obstavení a rozhodnutí o omezení nebo ukončení výkonu příkazu k obstavení je vykonatelné okamžitě.
Pokud byl návrh na opravný prostředek podán v členském státě původu, soud v souladu s článkem 29 neprodleně zašle rozhodnutí o opravném prostředku příslušnému orgánu členského státu výkonu za použití formuláře stanoveného prováděcím aktem přijatým poradním postupem podle čl. 52 odst. 2. Tento orgán zajistí provedení rozhodnutí o opravném prostředku neprodleně po jeho obdržení.
Týká-li se rozhodnutí o opravném prostředku bankovního účtu vedeného v členském státě původu, jeho provedení ve vztahu k danému bankovnímu účtu se uskuteční v souladu s právem členského státu původu.
Pokud byl návrh na opravný prostředek podán v členském státě výkonu, provedení rozhodnutí o opravném prostředku se uskuteční v souladu s právem členského státu výkonu.
Článek 37
Právo na odvolání
Každá strana má právo odvolat se proti rozhodnutí vydanému podle článku 33, článku 34 nebo článku 35. Takové odvolání se podává za použití formuláře pro odvolání stanoveného prováděcím aktem přijatým poradním postupem podle čl. 52 odst. 2.
Článek 38
Právo složit jistotu namísto obstavení
1. Na návrh dlužníka:
a)
soud, který vydal příkaz k obstavení, může nařídit uvolnění obstavených peněžních prostředků, pokud dlužník tomuto soudu poskytne jistotu ve výši částky uvedené v příkazu nebo alternativní zajištění ve formě přípustné podle práva členského státu, v němž se daný soud nachází, a v hodnotě přinejmenším rovnocenné této částce;
b)
příslušný soud, nebo pokud tak stanoví vnitrostátní právo, orgán příslušný pro výkon v členském státě výkonu může ukončit výkon příkazu o obstavení v členském státě výkonu, pokud dlužník danému soudu či orgánu poskytne jistotu ve výši částky obstavené v tomto členském státě nebo alternativní zajištění ve formě přípustné podle práva členského státu, v němž se daný soud nachází, a v hodnotě přinejmenším rovnocenné této částce.
2. Články 23 a 24 se použijí přiměřeně k uvolnění obstavených peněžních prostředků. Složení jistoty namísto obstavení se oznámí věřiteli v souladu s vnitrostátním právem.
Článek 39
Právo třetích stran
1. Právo třetí strany napadnout příkaz k obstavení se řídí právem členského státu původu.
2. Právo třetí strany napadnout výkon příkazu k obstavení se řídí právem členského státu výkonu.
3. Aniž jsou dotčena další pravidla pro určení příslušnosti stanovená právem Unie nebo vnitrostátním právem, jsou k rozhodování o žalobách podaných třetími stranami za účelem:
a)
napadení příkazu k obstavení příslušné soudy členského státu původu a
b)
napadení výkonu příkazu k obstavení v členském státě výkonu příslušné soudy členského státu výkonu nebo, pokud tak stanoví vnitrostátní právo uvedeného státu, orgán příslušný pro výkon.
KAPITOLA 5
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 40
Legalizace nebo obdobný formální požadavek
V rámci tohoto nařízení se nevyžaduje legalizace či obdobný formální požadavek.
Článek 41
Právní zastupování
V řízeních pro získání příkazu k obstavení není zastoupení advokátem nebo jiným odborníkem v oboru práva povinné. V řízeních podle kapitoly 4 není zastoupení advokátem nebo jiným odborníkem v oboru práva povinné, ledaže existuje povinnost mít takového zástupce bez ohledu na státní příslušnost nebo bydliště stran podle práva členského státu soudu nebo orgánu, kterému je předložen návrh na opravný prostředek.
Článek 42
Soudní poplatky
Soudní poplatky v řízení pro získání příkazu k obstavení nebo opravného prostředku proti příkazu nesmí převyšovat poplatky za získání rovnocenného vnitrostátního příkazu nebo opravného prostředku proti takovému vnitrostátnímu příkazu.
Článek 43
Náklady vzniklé bankám
1. Banka je oprávněna žádat po věřiteli nebo dlužníkovi úhradu nákladů vzniklých provedením příkazu k obstavení pouze tehdy, pokud podle práva členského státu výkonu má banka na takovou platbu nebo náhradu nárok v případě rovnocenných vnitrostátních příkazů.
2. Poplatky vybírané bankou za účelem pokrytí nákladů uvedených v odstavci 1 se stanoví s ohledem na složitost provedení příkazu k obstavení a nesmějí být vyšší než poplatky vybírané za provedení rovnocenných vnitrostátních příkazů.
3. Poplatky vybírané bankou za účelem pokrytí nákladů souvisejících s poskytnutím informací o účtu podle článku 14 nesmějí být vyšší než skutečně vynaložené náklady a případně nesmějí být vyšší než poplatky vybírané za poskytnutí informací o účtu v souvislosti s rovnocennými vnitrostátními příkazy.
Článek 44
Poplatky účtované orgány
Poplatky vybírané jakýmkoli orgánem nebo jiným subjektem v členském státě výkonu zapojeným do vyřizování nebo výkonu příkazu k obstavení nebo do poskytování informací o účtu podle článku 14 se stanoví na základě sazebníku poplatků nebo jiného souboru pravidel vypracovaného předem každým členským státem, který transparentním způsobem stanoví příslušné poplatky. Při vypracování tohoto sazebníku nebo jiného souboru pravidel může členský stát zohlednit částku uvedenou v příkazu a složitost spojenou s jeho vyřízením. Tyto poplatky nesmějí být případně vyšší než poplatky vybírané v souvislosti s rovnocennými vnitrostátními příkazy.
Článek 45
Lhůty
Pokud soud nebo daný orgán za výjimečných okolností nemůže dodržet lhůty stanovené v čl. 14 odst. 7, článku 18, čl. 23 odst. 2, čl. 25 odst. 3 druhém pododstavci, čl. 28 odst. 2, 3 a 6, čl. 33 odst. 3 a čl. 36 odst. 4 a 5, přijme soud nebo orgán co nejdříve opatření vyžadovaná těmito ustanoveními.
Článek 46
Vztah k vnitrostátnímu procesnímu právu
1. Veškeré procesní otázky, jež nejsou konkrétně upraveny tímto nařízením, se řídí právem členského státu, v němž probíhá řízení.
2. Účinky zahájení úpadkového řízení na jednotlivé žaloby v souvislosti s výkonem, např. na výkon příkazu k obstavení, se řídí právem členského státu, v němž bylo úpadkové řízení zahájeno.
Článek 47
Ochrana údajů
1. Osobní údaje získané, zpracované nebo předané podle tohoto nařízení musejí být přiměřené, relevantní a v množství úměrném účelu, za kterým byly získány, zpracovány nebo předány, a mohou být použity pouze za tímto účelem.
2. Příslušný orgán, orgán pro informace a jakýkoli jiný subjekt zodpovědný za výkon příkazu k obstavení nesmějí údaje uvedené v odstavci 1 uchovávat déle než po dobu nezbytnou pro účel, za kterým byly získány, zpracovány nebo předány, jež nesmí v žádném případě přesáhnout 6 měsíců od skončení řízení, a po tuto dobu musí zajistit přiměřenou ochranu dotčených údajů. Tento odstavec se nevztahuje na údaje zpracovávané nebo uchovávané soudy při výkonu soudních funkcí.
Článek 48
Vztah k jiným nástrojům
Tímto nařízením není dotčeno:
a)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 (14), s výjimkou čl. 10 odst. 2, čl. 14 odst. 3 a 6, čl. 17 odst. 5, čl. 23 odst. 3 a 6, čl. 25 odst. 2 a 3, čl. 28 odst. 1 a 3, 5 a 6, článku 29, čl. 33 odst. 3, čl. 36 odst. 2 a 4 a čl. 49 odst. 1 tohoto nařízení;
b)
nařízení (EU) č. 1215/2012;
c)
nařízení (ES) č. 1346/2000;
d)
směrnice 95/46/ES, s výjimkou v čl. 14 odst. 8 a v článku 47 tohoto nařízení;
e)
nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1206/2001 (15);
f)
nařízení (ES) č. 864/2007, s výjimkou čl. 13 odst. 4 tohoto nařízení.
Článek 49
Jazyky
1. K písemnostem uvedeným v čl. 28 odst. 5 písm. a) a b), které se mají doručit dlužníkovi a které nejsou v úředním jazyce členského státu, v němž má dlužník bydliště, nebo pokud má tento členský stát více úředních jazyků, v úředním jazyce nebo jednom z úředních jazyků místa, kde má dlužník bydliště, nebo v jiném jazyce, jemuž rozumí, se přiloží překlad či přepis do jednoho z uvedených jazyků. Písemnosti uvedené v čl. 28 odst. 5 písm. c) se nepřekládají, pokud soud výjimečně nerozhodne, že je třeba zajistit překlad či přepis určitých písemností, aby se dlužníkovi umožnilo uplatnění jeho práv.
2. Veškeré písemnosti zasílané podle tohoto nařízení soudu nebo příslušnému orgánu mohou být vyhotoveny také v kterémkoli jiném úředním jazyce orgánů Unie, pokud dotčený členský stát uvedl, že tento jiný jazyk přijme.
3. Každý překlad podle tohoto nařízení musí být proveden osobou oprávněnou provádět překlady v jednom z členských států.
Článek 50
Informace poskytované členskými státy
1. Do 18. července 2016 členské státy sdělí Komisi:
a)
soudy určené jako příslušné pro vydání příkazu k obstavení (čl. 6 odst. 4);
b)
orgán určený jako příslušný pro získání informací o účtu (článek 14);
c)
postupy získávání dostupných informací o účtu, které jsou k dispozici podle jejich vnitrostátního práva (čl. 14 odst. 5);
d)
soudy, u nichž se podává odvolání (článek 21);
e)
orgán nebo orgány určené jako příslušné pro obdržení, zaslání a doručení příkazu k obstavení a dalších písemností podle tohoto nařízení (čl. 4 bod 14);
f)
orgán příslušný pro výkon příkazu k obstavení v souladu s kapitolou 3;
g)
rozsah, v němž mohou být podle jejich vnitrostátního práva obstaveny společné a sběrné účty (článek 30);
h)
pravidla, jimiž se řídí částky vyloučené ze zajištění podle vnitrostátního práva (článek 31);
i)
zda jsou podle jejich vnitrostátního práva banky oprávněny vybírat poplatky za provedení rovnocenných vnitrostátních příkazů nebo za poskytnutí informací o účtu, a pokud ano, která strana odpovídá za předběžné a konečné uhrazení těchto poplatků (článek 43);
j)
sazebník poplatků nebo jiný soubor pravidel, který stanoví příslušné poplatky vybírané jakýmkoli orgánem nebo jiným subjektem v členském státě výkonu zapojeným do vyřizování nebo výkonu příkazu k obstavení (článek 44);
k)
zda mají rovnocenné vnitrostátní příkazy v rámci vnitrostátního práva stanoveno určité pořadí (článek 32);
l)
soud nebo případně orgán pro výkon příslušný pro přiznání opravného prostředku (čl. 33 odst. 1, čl. 34 odst. 1 nebo 2);
m)
soudy, u nichž má být podáno odvolání, lhůtu, která je případně pro podání tohoto odvolání stanovena podle vnitrostátního práva, a okamžik, od nějž začíná uvedená lhůta běžet (článek 37);
n)
informace o soudních poplatcích (článek 42) a
o)
jazyky přijímané pro překlady písemností (čl. 49 odst. 2).
Členské státy uvědomí Komisi o jakýchkoli následných změnách těchto informací.
2. Komise informace vhodným způsobem zpřístupní veřejnosti, a to zejména prostřednictvím Evropské soudní sítě pro občanské a obchodní věci.
Článek 51
Vytvoření a následné změny formulářů
Komise přijímá prováděcí akty, jimiž budou vytvořeny a následně pozměňovány formuláře uvedené v čl. 8 odst. 1, čl. 10 odst. 2, čl. 19 odst. 1, čl. 25 odst. 1, čl. 27 odst. 2, čl. 29 odst. 2, čl. 36 odst. 1, čl. 36 odst. 5 druhém pododstavci a článku 37. Tyto prováděcí akty se přijímají poradním postupem podle čl. 52 odst. 2.
Článek 52
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 53
Monitorování a přezkum
1. Do 18. ledna 2022 Komise předloží Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o provádění tohoto nařízení, včetně posouzení toho, zda by:
a)
finanční nástroje měly být zahrnuty do oblasti působnosti tohoto nařízení a
b)
částky připsané na účet dlužníka až po provedení příkazu k obstavení mohly být předmětem obstavení v rámci příkazu.
Ke zprávě se případně přiloží návrh na změnu tohoto nařízení a posouzení dopadu ustanovení, která mají být zavedena.
2. Pro účely odstavce 1 členské státy shromáždí a na žádost Komisi zpřístupní informace o:
a)
počtu návrhů na vydání příkazu k obstavení a počtu případů, kdy byl příkaz vydán;
b)
počtu návrhů na vydání opravného prostředku podle článků 33 a 34 a, je-li to možné, počtu případů, kdy byl opravný prostředek vydán, a
c)
počtu odvolání podaných podle článku 37 a, je-li to možné, počtu případů, kdy bylo odvolání úspěšné.
KAPITOLA 6
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 54
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 18. ledna 2017, s výjimkou článku 50, který se použije ode dne 18. července 2016.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
V Bruselu dne 15. května 2014.
REGOLAMENT (UE) Nru 655/2014 TAL-PARLAMENT EWROPEW U TAL-KUNSILL
tal-15 ta’ Mejju 2014
li jistabbixxi proċedura ta’ Ordni Ewropea tal-Preservazzjoni tal-Kontijiet sabiex jiġi ffaċilitat l-irkupru transkonfinali tad-dejn f’materji ċivili u kummerċjali
IL-PARLAMENT EWROPEW U L-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidraw it-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, u b’mod partikolari punti (a), (e) u (f) tal-Artikolu 81(2) tiegħu,
Wara li kkunsidraw il-proposta mill-Kummissjoni Ewropea,
Wara li bagħtu l-abbozz tal-att leġislattiv lill-parlamenti nazzjonali,
Wara li kkunsidraw l-opinjoni tal-Kumitat Ekonomiku u Soċjali Ewropew (1),
Filwaqt li jaġixxu skont il-proċedura leġislattiva ordinarja (2),
Billi:
(1)
L-Unjoni stabbilixxiet għaliha nnifisha l-objettiv li żżomm u li tiżviluppa spazju ta’ libertà, sigurtà u ġustizzja, li fiha jkun żgurat il-moviment liberu tal-persuni. Sabiex tali spazju jiġi stabbilit gradwalment, l-Unjoni għandha tadotta miżuri relatati mal-kooperazzjoni ġudizzjarja f’materji ċivili li għandhom implikazzjonijiet transkonfinali, partikolarment meta meħtieġa għall-funzjonament tajjeb tas-suq intern.
(2)
Skont l-Artikolu 81(2) tat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea (TFUE), tali miżuri jistgħu jinkludu miżuri mmirati biex jiżguraw, fost l-oħrajn, ir-rikonoxximent reċiproku u l-eżekuzzjoni tas-sentenzi bejn l-Istati Membri, l-aċċess effettiv għall-ġustizzja u l-eliminazzjoni tal-ostakli għall-funzjonament xieraq ta’ proċeduri ċivili, jekk ikun jeħtieġ billi tiġi promossal-kompatibbiltà tar-regoli dwar il-proċeduri ċivili applikabbli fl-Istati Membri.
(3)
Fl-24 ta’ Ottubru 2006, permezz tal-“Green Paper dwar titjib fl-effiċjenza tal-infurzar tas-sentenzi fl-Unjoni Ewropea: is-sekwestru ta’ kontijiet bankarji”, il-Kummissjoni nediet konsultazzjoni dwar il-ħtieġa għal proċedura Ewropea uniformi għall-preservazzjoni tal-kontijiet bankarji u dwar il-karatteristiċi possibbli ta’ tali proċedura.
(4)
Fil-Programm ta’ Stokkolma ta’ Diċembru 2009 (3), li jistabbilixxi l-prijoritajiet tal-libertà, s-sigurtà u l-ġustizzja għall-2010 sal-2014, il-Kunsill Ewropew stieden lill-Kummissjoni biex tanalizza l-ħtieġa, u l-fattibbiltà, li jiġu previsti ċerti miżuri proviżorji, inklużi miżuri protettivi, fil-livell tal-Unjoni, pereżempju biex jiġi evitat l-għajbien ta’ assi qabel l-eżekuzzjoni ta’ pretensjoni, u sabiex tressaq proposti xierqa biex titjieb l-effiċjenza tal-eżekuzzjoni tas-sentenzi fl-Unjoni rigward il-kontijiet bankarji u l-assi tad-debituri.
(5)
Il-proċeduri nazzjonali biex jinkisbu miżuri protettivi bħalma huma ordnijiet għall-preservazzjoni tal-kontijiet jeżistu fl-Istati Membri kollha, iżda l-kondizzjonijiet għall-ħruġ ta’ tali miżuri kif ukoll l-effiċjenza tal-implimentazzjoni tagħhom ivarjaw b’mod konsiderevoli. Barra minn hekk, l-applikazzjoni għal miżuri nazzjonali ta’ protezzjoni tista’ tkun diffiċli f’każijiet li jkollhom implikazzjonijiet transkonfinali, b’mod partikolari meta l-kreditur jipprova jippreserva diversi kontijiet li jinsabu fi Stati Membri differenti. Għalhekk jidher li jkun meħtieġ u xieraq li jiġi adottat strument legali tal-Unjoni li jkun vinkolanti u applikabbli direttament li jistabbilixxi proċedura tal-Unjoni ġdida li tippermetti, f’każijiet transkonfinali, il-preservazzjoni b’mod effiċjenti u rapidu ta’ fondi miżmuma f’kontijiet bankarji.
(6)
Il-proċedura stabbilita b’dan ir-Regolament għandha sservi ta’ mezz addizzjonali u fakultattiv għall-kreditur, li jibqa’ ħieles li juża kull proċedura oħra biex jikseb miżura ekwivalenti fil-liġi nazzjonali.
(7)
Kreditur għandu jkun jista’ jikseb miżura protettiva fl-għamla ta’ Ordni Ewropea tal-Preservazzjoni tal-Kontijiet (“Ordni tal-Preservazzjoni” jew “Ordni”) li twaqqaf it-trasferiment jew il-ġbid ta’ fondi miżmuma mid-debitur tiegħu f’kont bankarju li jinsab fi Stat Membru jekk ikun hemm riskju li, mingħajr miżura bħal din, l-eżekuzzjoni sussegwenti tal-pretensjoni tiegħu kontra d-debitur ser tixxekkel jew issir sostanzjalment aktar diffiċli. Il-preservazzjoni ta’ fondi miżmuma fil-kont tad-debitur għandu jkollha l-effett li timpedixxi mhux biss id-debitur innifsu, iżda wkoll il-persuni kollha awtorizzati minnu biex jagħmlu pagamenti permezz ta’ dak il-kont, per eżempju permezz ta’ ordni permanenti jew ta’ debitu dirett jew l-użu ta’ karta ta’ kreditu, milli jużaw il-fondi.
(8)
L-ambitu ta’ dan ir-Regolament għandu jkopri l-materji ċivili u kummerċjali kollha minbarra ċerti materji li huma definiti sew. B’mod partikolari, dan ir-Regolament ma għandux japplika għal pretensjonijiet kontra debitur fiproċedimenti ta’ insolvenza. Dan għandu jfisser li ma’ tista’ tinħareġ l-ebda Ordni tal-Preservazzjoni kontra d-debitur ladarba proċedimenti ta’ insolvenza kif definiti fir-Regolament tal-Kunsill (KE) Nru 1346/2000 (4) jkunu nfetħu b’rabta miegħu. Min-naħa l-oħra, l-esklużjoni għandha tippermetti li l-Ordni tal-Preservazzjoni tintuża biex tiżgura l-irkupru ta’ pagamenti ta’ detriment magħmulin minn tali debitur lil partijiet terzi.
(9)
Dan ir-Regolament għandu japplika għal kontijiet miżmuma ma’ istituzzjonijiet tal-kreditu li n-negozju tagħhom huwa li jirċievu depożiti jew fondi oħra li jitħallsu lura mingħand il-pubbliku u jagħtu krediti f’isimhom stess.
Għaldaqstant ma għandux japplika għall-istituzzjonijiet finanzjarji li ma jiħdux tali depożiti pereżempju l-istituzzjonijiet li jipprovdu finanzjament għal proġetti ta’ esportazzjoni u investiment jew proġetti f’pajjiżi li qed jiżviluppaw jew istituzzjonijiet li jipprovdu servizzi fis-suq finanzjarju. Barra minn hekk, dan ir-Regolament ma għandux japplika għal kontijiet miżmuma minn jew ma’ banek ċentrali meta jaġixxu fil-kapaċità tagħhom bħala awtoritajiet monetarji, u lanqas għal kontijiet li ma jistgħux jiġu ppreservati b’ordnijiet nazzjonali ekwivalenti għall-Ordni tal-Preservazzjoni jew li b’xi mod ieħor huma eżenti mill-konfiska skont il-liġi tal-Istat Membru fejn il-kont inkwistjoni jkun miżmum.
(10)
Dan ir-Regolament għandu japplika għall-każijiet transkonfinali biss u għandu jiddefinixxi x’jikkostitwixxi każ transkonfinali f’dan il-kuntest partikolari.
Għall-finijiet ta’ dan ir-Regolament, każ transkonfinali għandu jitqies li jeżisti meta l-qorti li tittratta r-rikors għall-Ordni tal-Preservazzjoni tinsab fi Stat Membru wieħed u l-kont bankarju kkonċernat tal-Ordni tal-Preservazzjoni jkun miżmum fi Stat Membru ieħor. Għandu jiġi kkunsidrat li jeżisti każ transkonfinali meta l-kreditur ikun domiċiljat fi Stat Membru wieħed u l-qorti u l-kont bankarju li għandu jiġi ppreservat jinsabu fi Stat Membru ieħor.
Dan ir-Regolament m’għandux japplika għall-preservazzjoni ta’ kontijiet li jinżammu fl-Istat Membru tal-qorti invokata bir-rikors għal Ordni tal-Preservazzjoni jekk id-domiċilju tal-kreditur jinsab ukoll f’dak l-Istat Membru, anki jekk il-kreditur jirrikorri fl-istess ħin għal Ordni tal-Preservazzjoni li tirrigwarda kont jew kontijiet miżmuma fi Stat Membru ieħor. F’tali każ, il-kreditur għandu jagħmel żewġ applikazzjonijiet separati, wieħed għal Ordni tal- Preservazzjoni u ieħor għal miżura nazzjonali.
(11)
Il-proċedura għal Ordni tal-Preservazzjoni għandha tkun disponibbli għal kreditur li jkun jixtieq jiżgura l-eżekuzzjoni ta’ sentenza sussegwenti dwar il-merti tal-kwistjoni qabel ma jinfetħu l-proċedimenti dwar il-merti tal-kwistjoni fi kwalunkwe fażi matul tali proċedimenti. Din għandha tkun disponibbli wkoll għal kreditur li jkun diġà ngħata sentenza, transazzjoni ġudizzjarja permezz tal-qorti jew strument awtentiku li jitlob lid-debitur iħallas il-pretensjoni tal-kreditur.
(12)
L-Ordni ta’ Preservazzjoni għandha tkun disponibbli għall-fini li jiġu żgurati pretensjonijiet li jkunu diġà skadew. Għandha tkun disponibbli wkoll għal pretensjonijiet li għadhom ma jridux jitħallsu dejjem sakemm dawn il-pretensjonijiet jirriżultaw minn transazzjoni jew avveniment li diġà seħħ u l-ammont tagħhom jista’ jiġi determinat, fosthom pretensjonijiet marbuta ma’ tort, delitt jew kważi delitt u pretensjonijiet ċivili għal danni jew restituzzjoni li huma bbażati fuq att li jwassal għal proċedimenti kriminali.
Kreditur għandu jkun jista’ jitlob li l-Ordni ta’ Preservazzjoni tinħareġ fl-ammont tal-pretensjoni prinċipali jew f’ammont aktar baxx. Dan tal-aħħar għandu jkun fl-interess tiegħu, pereżempju, fejn dan ikun diġà kiseb xi garanzija oħra għal parti mill-pretensjoni tiegħu.
(13)
Sabiex tiġi żgurata rabta mill-qrib bejn il-proċedimenti għall-Ordni ta’ Preservazzjoni u l-proċedimenti dwar il-mertu tal-kwistjoni, il-qrati tal-Istat Membru li l-qrati tiegħu jkollhom ġurisdizzjoni biex jiddeċiedu dwar il-mertu tal-kwistjoni, għandu jkollhom ġurisdizzjoni internazzjonali biex joħorġu l-Ordni. Għall-finijiet ta’ dan ir-Regolament, il-kunċett ta’ proċedimenti dwar il-mertu tal-kwistjoni għandhom ikopru kwalunkwe proċediment li għandu l-għan li jikseb titolu eżegwibbli dwar il-pretensjoni sottostanti inkluż, pereżempju, proċedimenti sommarji li jikkonċernaw ordnijiet għal pagament u proċedimenti bħal “procédure de référé” Franċiża. Jekk id-debitur ikun konsumatur domiċiljat fi Stat Membru, huma l-qrati ta’ dak l-Istat Membru li jkollhom il-ġurisdizzjoni li joħorġu Ordni ta’ Preservazzjoni.
(14)
Il-kondizzjonijiet sabiex tinħareġ Ordni ta’ Preservazzjoni għandhom isibu bilanċ xieraq bejn l-interessi tal-kreditur li jikseb Ordni u l-interessi tad-debitur li jevita abbuż tal-Ordni.
Konsegwentement, meta l-kreditur japplika għal Ordni ta’ Preservazzjoni qabel ma jikseb sentenza, il-qorti li magħha ssir l-applikazzjoni għandha tkun sodisfatta abbażi tal-evidenza mressqa mill-kreditur li l-kreditur x’aktarx jingħata raġun fil-mertu tal-pretensjoni tiegħu kontra d-debitur.
Barra minn hekk, f’kull sitwazzjoni, inkluż meta jkun diġà kiseb sentenza, il-kreditur għandu jkun obbligat juri b’mod li jissodisfa l-qorti li l-pretensjoni tiegħu teħtieġ b’mod urġenti protezzjoni ġudizzjarja u li, mingħajr l-Ordni, l-eżekuzzjoni tas-sentenza eżistenti jew futura tista’ tiġi ostakolata jew issir sostanzjalment aktar diffiċli għar-raġuni li jkun hemm riskju reali li, saż-żmien meta s-sentenza eżistenti jew futura tkun tista’ tiġi eżegwita favur il-kreditur, id-debitur jista’ ikun berbaq, ħeba jew qered l-assi tiegħu jew ikun iddispona minnhom bi prezz inqas mill-valur tagħhom, fi kwantità mhux normali jew permezz ta’ azzjoni mhux tas-soltu.
Il-qorti għandha tivvaluta l-evidenza mressqa mill-kreditur biex issostni l-eżistenza ta’ riskju bħal dan. Dan jista’ jorbot, pereżempju, mal-imġiba tad-debitur fir-rigward tal-pretensjoni tal-kreditur jew f’tilwima preċedenti bejn il-partijiet, il-passat tad-debitur rigward il-kreditu, in-natura tal-assi tad-debitur u kwalunkwe azzjoni reċenti meħuda mid-debitur fir-rigward tal-assi tiegħu. Fil-valutazzjoni tal-evidenza, il-qorti tista’ tqis ċertu ġbid ta’ flus minn kontijiet u każijiet ta’ nfiq mid-debitur biex isostni l-proċess normali tan-negozju tiegħu jew l-ispejjeż rikorrenti tal-familja bħala normali, fihom infushom. Is-sempliċi nuqqas ta’ ħlas jew il-kontestazzjoni tal-pretensjoni jew is-sempliċi fatt li d-debitur għandu aktar minn kreditur wieħed m’għandhomx, fihom infushom, jitqiesu bħal evidenza suffiċjenti biex tiġġustifika l-ħruġ ta’ Ordni. Lanqas m’għandu s-sempliċi fatt li ċ-ċirkostanzi finanzjarji tad-debitur ikunu ħżiena jew sejrin għall-agħar, fih innifsu, ikun raġuni biżżejjed għall-ħruġ ta’ Ordni. Madankollu, il-qorti tista’ tqis dawn il-fatturi fil-valutazzjoni globali tal-eżistenza tar-riskju.
(15)
Biex ikun żgurat l-effett ta’ sorpriża tal-Ordni ta’ Preservazzjoni, u biex jiġi żgurat li din tkun strument siewi għal kreditur li qed jipprova jirkupra djun minn debitur f’każijiet transkonfinali, id-debitur la għandu jiġi mgħarraf bl-applikazzjoni tal-kreditur u lanqas ma jinstema’ qabel il-ħruġ tal-Ordni jew jiġi nnotifikat bl-Ordni qabel l-implimentazzjoni tagħha. Fejn, abbażi tal-evidenza u l-informazzjoni mogħtija mill-kreditur jew, jekk ikun applikabbli, mix-xhud/xhieda tiegħu, il-qorti ma tkunx sodisfatta mill-ġustifikazzjoni tal-preservazzjoni tal-kont jew il-kontijiet inkwistjoni, hija ma għandhiex toħroġ l-Ordni.
(16)
F’sitwazzjonijiet fejn il-kreditur japplika għal Ordni ta’ Preservazzjoni qabel ma jibda proċedimenti dwar il-mertu tal-kwistjoni quddiem qorti, dan ir-Regolament għandu jobbligah jibda tali proċedimenti f’perijodu ta’ żmien speċifiku u għandu jobbligah ukoll jipprovdi prova ta’ tali bidu lill-qorti li magħha huwa ressaq l-applikazzjoni tiegħu għal Ordni. Jekk il-kreditur jonqos milli jikkonforma ma’ dan l-obbligu tiegħu, l-Ordni għandha tiġi rrevokata mill-qorti fuq inizjattiva tagħha stess jew għandha tittermina awtomatikament.
(17)
Fid-dawl tan-nuqqas ta’ seduta preċedenti tad-debitur dan ir-Regolament għandu jipprevedi salvagwardji speċifiċi sabiex jevita abbuż mill-Ordni u biex jipproteġi d-drittijiet tad-debitur.
(18)
Waħda minn dawn is-salvagwardji importanti għandha tkun il-possibbiltà li l-kreditur ikun meħtieġ jipprovdi garanzija biex jiżgura li d-debitur jista’ jiġi kkompensat fi stadju aktar tard għal kwalunkwe dannu li seta’ kien ikkawżat lilu mill-Ordni. Skont il-liġi nazzjonali, tali garanzija għandha tingħata fil-forma ta’ depożitu ta’ garanzija jew assigurazzjoni alternattiva, bħalma hi garanzija bankarja jew ipoteka. Il-qorti għandu jkollha d-diskrezzjoni fid-determinazzjoni tal-ammont ta’ garanzija meħtieġa biex tevita l-abbuż tal-Ordni u tiżgura kumpens lid-debitur u l-qorti għandha tkun tista’, fin-nuqqas ta’ evidenza speċifika dwar l-ammont ta’ ħsara potenzjali, tqis l-ammont li fih għandha tinħareġ l-Ordni bħala linja gwida biex jiġi determinat l-ammont tal-garanzija.
F’każijiet fejn il-kreditur ikun għadu ma kisibx sentenza, transazzjoni ġudizzjarja jew strument awtentiku li jobbliga lid-debitur iħallas il-pretensjoni tal-kreditur, il-forniment ta’ garanzija għandu jkun ir-regola u l-qorti għandha tagħti eżenzjoni minn dan l-obbligu, jew titlob forniment ta’ garanzija f’ammont inqas, f’każijiet eċċezzjonali biss jekk tqis li tali garanzija tkun mhux adatta, superfluwa jew sproporzjonata fiċ-ċirkostanzi tal-każ. Tali ċirkostanzi jistgħu jkunu, pereżempju, li l-kreditur ikollu każ partikolarment b’saħħtu iżda ma jkollux mezzi suffiċjenti biex jipprovdi garanzija, li l-pretensjoni tirrigwarda mantenimenti jew ħlas ta’ pagi, jew li l-ammont tal-pretensjoni jkun tali ma jkunx probabbli li l-Ordni toħloq xi dannu lid-debitur, pereżempju. dejn kummerċjali żgħir.
F’każijiet fejn il-kreditur ikun diġà kiseb sentenza, transazzjoni ġudizzjarja jew strument awtentiku, il-forniment ta’ garanzija għandu jitħalla għad-diskrezzjoni tal-qorti. Il-forniment ta’ garanzija jista’ jkun xieraq, pereżempju, minbarra fiċ-ċirkostanzi eċċezzjonali msemmija hawn fuq, jekk is-sentenza li l-Ordni ta’ Preservazzjoni tkun maħsuba li tiggarantixxi l-eżekuzzjoni tagħha, tkun għadha mhix eżegwibbli jew tkun biss eżegwibbli proviżorjament minħabba appell pendenti.
(19)
Element importanti ieħor biex jintlaħaq bilanċ xieraq bejn l-interessi tal-kreditur u dawk tad-debitur għandu jkun regola dwar ir-responsabbiltà tal-kreditur għal kwalunkwe dannu kkawżat lid-debitur permezz tal-Ordni ta’ Preservazzjoni. Għalhekk dan ir-Regolament għandu, bħala standard minimu, jipprevedi r-responsabbiltà tal-kreditur fejn id-dannu kkawżat lid-debitur mill-Ordni ta’ Preservazzjoni jkun minħabba tort min-naħa tal-kreditur. F’dan il-kuntest, l-oneru tal-prova għandu jkun fuq id-debitur. Rigward ir-raġunijiet għal responsabbiltà speċifikati f’dan ir-Regolament, għandha tiġi prevista regola armonizzata li tistabbilixxi preżunzjoni konfutabbli ta’ tort min-naħa tal-kreditur.
Barra minn hekk, l-Istati Membri għandhom ikunu jistgħu jżommu jew jintroduċu fil-liġi nazzjonali tagħhom raġunijiet għal responsabbiltà minbarra dawk speċifikati f’dan ir-Regolament. Għal tali raġunijiet oħra ta’ responsabbiltà, l-Istati Membri għandhom ikunu jistgħu wkoll iżommu jew jintroduċu tipi oħra ta’ responsabbiltà, bħal responsabbiltà stretta.
Dan ir-Regolament għandu jistabbilixxi wkoll regola dwar il-konflitt tal-liġijiet li tispeċifika li l-liġi applikabbli għar-responsabbiltà tal-kreditur għandha tkun il-liġi tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni. Meta jkun hemm diversi Stati Membri tal-eżekuzzjoni, il-liġi applikabbli għandha tkun il-liġi ta’ dak l-Istat Membru tal-eżekuzzjoni li fih id-debituri jkollu r-residenza abitwali tiegħu. F’każ fejn id-debitur ma jkollux ir-residenza abitwali tiegħu fi kwalunkwe wieħed mill-Istati Membri tal-eżekuzzjoni, il-liġi applikabbli għandha tkun il-liġi tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni li miegħu l-każ ikollu l-eqreb rabta. Fl-istabbiliment tal-eqreb rabta, id-daqs tal-ammont ippreservat fid-diversi Stati Membri tal-eżekuzzjoni jista’ jkun wieħed mill-fatturi li għandu jitqies mill-qorti.
(20)
Sabiex jingħelbu diffikultajiet prattiċi eżistenti biex tinkiseb l-informazzjoni dwar il-post fejn ikun jinsab il-kont bankarju tad-debitur f’kuntest transkonfinali, dan ir-Regolament għandu jistabbilixxi mekkaniżmu li jippermetti lill-kreditur jitlob li l-informazzjoni meħtieġa biex jiġi identifikat il-kont tad-debitur tinkiseb mill-qorti, qabel ma tinħareġ Ordni ta’ Preservazzjoni, mill-awtorità tal-informazzjoni magħżula tal-Istat Membru li fih il-kreditur jemmen li d-debitur ikollu kont. Minħabba n-natura partikolari ta’ tali intervent mill-awtoritajiet pubbliċi u ta’ tali aċċess għad-data privata, l-aċċess għall-informazzjoni dwar il-kontijiet, bħala regola, għandu jingħata biss f’każijiet fejn il-kreditur ikun diġà kiseb sentenza, transazzjoni ġudizzjarja jew strument awtentiku eżegwibbli. Madankollu, eċċezzjonalment, għandu jkun possibbli għall-kreditur li jagħmel talba għal informazzjoni dwar il-kontijiet anke jekk is-sentenza, it-transazzjoni ġudizzjarja jew l-istrument awtentiku tiegħu jkun għadu ma ġiex eżegwit. Tali talba għandha tkun possibbli meta l-ammont li għandu jiġi ppreservat ikun sostanzjali b’kont meħud taċ-ċirkostanzi rilevanti u l-qorti tkun sodisfatta, abbażi tal-evidenza preżentata mill-kreditur, li hemm ħtieġa urġenti għal tali informazzjoni dwar il-kont għaliex hemm riskju li, mingħajrha, l-eżekuzzjoni sussegwenti tal-pretensjoni tal-kreditur kontra d-debitur x’aktarx tkun ipperikolata u li dan konsegwentement jista’ jwassal għal deterjorament sostanzjali tas-sitwazzjoni finanzjarja tal-kreditur.
Sabiex dak il-mekkaniżmu jkun jista’ jiffunzjona, l-Istati Membri għandhom jagħmlu disponibbli fil-liġi nazzjonali tagħhom metodu wieħed jew aktar biex tinkiseb din l-informazzjoni li jkunu effettivi u effiċjenti u li ma jinvolvux spejjeż sproporzjonati jew jieħdu żmien eċċessiv. Il-mekkaniżmu għandu japplika biss jekk jintlaħqu l-kondizzjonijiet u r-rekwiżiti kollha għall-ħruġ ta’ Ordni ta’ Preservazzjoni u l-kreditur ikun issustanzja debitament fit-talba tiegħu għalfejn wieħed għandu jaħseb li d-debitur għandu kont wieħed jew aktar fi Stat Membru speċifiku, pereżempju peress li d-debitur jaħdem jew ikollu attività professjonali f’dak l-Istat Membru jew ikollu proprjetà hemmhekk.
(21)
Sabiex tiġi żgurata l-protezzjoni tad-data personali tad-debitur, l-informazzjoni miksuba dwar l-identifikazzjoni tal-kont jew kontijiet bankarji tad-debitur ma għandhiex tingħata lill-kreditur. Għandha tingħata biss lill-qorti rikjedenti u, b’mod eċċezzjonali, lill-bank tad-debitur jekk il-bank jew entità oħra responsabbli għall-eżekuzzjoni tal-Ordni fl-Istat Membru tal-eżekuzzjoni ma tkunx tista’ tidentifika kont tad-debitur abbażi tal-informazzjoni mogħtija fl-Ordni, pereżempju meta fl-istess bank ikun hemm miżmuma kontijiet ta’ diversi persuni li jkollhom l-istess isem u l-istess indirizz. Meta, f’dan il-każ, fl-Ordni jkun indikat li n-numru jew in-numri tal-kont(ijiet) li għandhom jiġu ppreservati nkisbu permezz ta’ talba għall-informazzjoni, il-bank għandu jitlob dik l-informazzjoni lill-awtorità tal-informazzjoni tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni u għandu jkun jista’ jagħmel tali talba b’mod informali u sempliċi.
(22)
Dan ir-Regolament għandu jagħti d-dritt lill-kreditur biex jappella ċ-ċaħda tal-ħruġ ta’ Ordni ta’ Preservazzjoni. Dak id-dritt għandu jkun mingħajr preġudizzju għall-possibbiltà li l-kreditur jagħmel applikazzjoni ġdida għal Ordni ta’ Preservazzjoni, abbażi ta’ fatti jew evidenza ġodda,.
(23)
Fl-Istati Membri, l-istrutturi tal-eżekuzzjoni għall-preservazzjoni tal-kontijiet bankarji jvarjaw b’mod konsiderevoli. Sabiex tiġi evitata d-duplikazzjoni ta’ dawk l-istrutturi fl-Istati Membri u biex sa fejn possibbli jiġu rrispettati l-proċeduri nazzjonali, dan ir-Regolament għandu, fir-rigward tal-eżekuzzjoni u l-implimentazzjoni proprja tal-Ordni ta’ Preservazzjoni, jibbaża fuq il-metodi u l-istrutturi fis-seħħ għall-eżekuzzjoni u l-implimentazzjoni ta’ ordnijiet nazzjonali ekwivalenti fl-Istat Membru fejn l-Ordni għandha tiġi eżegwita.
(24)
Sabiex tiġi żgurata l-eżekuzzjoni rapida, dan ir-Regolament għandu jipprevedi li l-Ordni tintbagħat mill-Istat Membri ta’ oriġini lill-awtorità kompetenti tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni bi kwalunkwe mezz adatt li jiżgura li l-kontenut tad-dokumenti mibgħuta jkun veru u preċiż u jinqara faċilment.
(25)
Malli tirċievi l-Ordni ta’ Preservazzjoni, l-awtorità kompetenti tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni għandha tieħu l-passi meħtieġa biex l-Ordni tiġi eżegwita f’konformità mal-liġi nazzjonali tagħha, billi tibgħat l-Ordni riċevuta lill-bank jew lil entità oħra responsabbli għall-eżekuzzjoni ta’ tali ordnijiet f’dak l-Istat Membru jew inkella, fejn il-liġi nazzjonali tipprevedi dan, altrimenti billi tagħti struzzjonijiet lill-bank biex jimplimenta l-Ordni.
(26)
Skont il-metodu disponibbli taħt il-liġi tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni għal ordnijiet nazzjonali ekwivalenti, l-Ordni ta’ Preservazzjoni għandha tiġi implimentata billi l-ammont ippreservat jiġi bblokkat fil-kont tad-debitur jew, fejn previst mil-liġi nazzjonali, billi dak l-ammont jiġi ttrasferit f’kont iddedikat għal skopijiet ta’ preservazzjoni, li jista’ jkun kont miżmum jew mill-awtorità tal-eżekuzzjoni kompetenti, mill-qorti, mill-bank li miegħu d-debitur għandu l-kont tiegħu jew minn bank magħżul bħala entità ta’ koordinazzjoni għall-preservazzjoni f’każ partikolari.
(27)
Dan ir-Regolament ma għandux jeskludi l-possibbiltà li jista’ jintalab ħlas minn qabel tat-tariffi għall-eżekuzzjoni tal-Ordni ta’ Preservazzjoni. Din il-kwistjonigħandha titħalla għal-liġi nazzjonali tal-Istat Membru li fih tiġi eżegwita l-Ordni ta’ Preservazzjoni.
(28)
L-Ordni ta’ Preservazzjoni għandu jkollha l-istess klassifikazzjoni, jekk teżisti, bħal ordni nazzjonali ekwivalenti fl-Istat Membru tal-eżekuzzjoni. Jekk, skont il-liġi nazzjonali, ċerti miżuri ta’ eżekuzzjoni jkollhom prijorità fuq miżuri ta’ preservazzjoni, għandha tingħatalhom l-istess prijorità fir-rigward tal-Ordnijiet ta’ Preservazzjoni taħt dan ir-Regolament. Għall-finijiet ta’ dan ir-Regolament, ordnijiet in personam kif jeżistu f’xi sistemi legali nazzjonali jistgħu jitqiesu bħala ordnijiet nazzjonali ekwivalenti.
(29)
Dan ir-Regolament għandu jipprevedi l-impożizzjoni fuq il-bank jew fuq entità oħra responsabbli għall-eżekuzzjoni tal-Ordni ta’ Preservazzjoni fl-Istat Membru tal-eżekuzzjoni ta’ obbligu, li tiddikjara jekk u, jekk ikun il-każ, sa liema punt l-Ordni tkun wasslet għall-preservazzjoni ta’ kwalunkwe fondi tad-debitur, u ta’ obbligu fuq il-kreditur li jiżgura r-rilaxx ta’ kwalunkwe fond ippreservat li jaqbeż l-ammont speċifikat fl-Ordni.
(30)
Dan ir-Regolament għandu jissalvagwardja d-dritt tad-debitur għal proċess ġust u d-dritt tiegħu għal rimedju effettiv u għandu għalhekk, b’kunsiderazzjoni tan-natura ex parte tal-proċedimenti għall-ħruġ tal-Ordni ta’ Preservazzjoni, jippermettilu li jikkontesta l-Ordni jew l-eżekuzzjoni tagħha għar-raġunijiet previsti f’dan ir-Regolament eżatt wara l-implimentazzjoni tal-Ordni.
(31)
F’dan il-kuntest, dan ir-Regolament għandu jitlob li l-Ordni ta’ Preservazzjoni, id-dokumenti kollha ppreżentati mill-kreditur lill-qorti tal-Istat Membru ta’ oriġini u t-traduzzjonijiet meħtieġa jiġu notifikati lid-debitur fil-pront wara li tiġi implimentata l-Ordni. Il-qorti għandha setgħat diskrezzjonali li tehmeż xi dokumenti oħra li fuqhom tkun ibbażat id-deċiżjoni tagħha u li d-debitur jista’ jkollu bżonnhom għall-azzjoni ta’ rimedju tiegħu, bħal traskrizzjonijiet verbatim ta’ kwalunkwe seduta orali.
(32)
Id-debitur għandu jkun jista’ jitlob rieżami tal-Ordni ta’ Preservazzjoni, b’mod partikolari jekk ma jkunux intlaħqu l-kondizzjonijiet jew ir-rekwiżiti stabbiliti f’dan ir-Regolament jew jekk iċ-ċirkostanzi li wasslu għall-ħruġ tal-Ordni jkunu nbidlu b’tali mod li l-ħruġ tal-Ordni ma tibqax iġġustifikata. Pereżempju, għandu jkun hemm rimedju disponibbli għad-debitur jekk il-każ ma jkunx ikkostitwixxa każ transkonfinali kif iddefinit f’dan ir-Regolament, jekk ir-regoli dwar il-ġurisdizzjoni stabbiliti f’dan ir-Regolament ma jkunux ġew rispettati, jekk il-kreditur ma jkunx beda l-proċedimenti dwar il-mertu tal-kwistjoni fil-perijodu ta’ żmien previsti f’dan ir-Regolament u l-qorti, bħala konsegwenza, ma rrevokatx l-Ordni fuq inizjattiva tagħha stess jew l- l-Ordni ma tterminatx awtomatikament, jew jekk il-pretensjoni tal-kreditur ma kellhiex bżonn protezzjoni urġenti fil-forma ta’ Ordni ta’ Preservazzjoni għar-raġuni li ma kien hemm l-ebda riskju li l-eżekuzzjoni sussegwenti ta’ dik il-pretensjoni tiġi ostakolata jew issir sostanzjalment aktar diffiċli, jew jekk il-provvista ta’ sigurtà ma kinitx f’konformità mar-rekwiżiti stabbiliti f’dan ir-Regolament.
Għandu jkun hemm rimedju disponibbli għad-debitur anke jekk ma jkunux ingħatawlu uffiċjalment l-Ordni u d-dikjarazzjoni dwar il-preservazzjoni kif previst f’dan ir-Regolament jew jekk id-dokumenti mogħtija lilu ma laħqux ir-rekwiżiti lingwistiċi previsti f’dan ir-Regolament. Madankollu, tali rimedju ma għandux jingħata jekk in-nuqqas ta’ notifika jew ta’ traduzzjoni jiġi rettifikat f’perijodu ta’ żmien partikolari. Sabiex jiġi rettifikat in-nuqqas ta’ notifika, il-kreditur għandu jagħmel talba lill-korp responsabbli għan-notifika fl-Istat Membru ta’ oriġini biex jibgħat id-dokumenti rilevanti bil-posta reġistrata lid-debitur jew, fejn id-debitur ikun qabel li jiġbor id-dokumenti fil-qorti, biex jipprovdi t-traduzzjonijiet meħtieġa tad-dokumenti lill-qorti. Tali talba m’għandhiex tintalab jekk in-nuqqas ta’ notifika diġà jkun ġie rettifikat b’mezzi oħra, pereżempju jekk, f’konformità mal-liġi nazzjonali, il-qorti bdiet in-notifika fuq inizjattiva tagħha stess.
(33)
Il-kwistjoni dwar min għandu jipprovdi kwalunkwe traduzzjoni meħtieġa skont dan ir-Regolament u min għandu jġarrab l-ispejjeż għal dawn it-traduzzjonijiet titħalla f’idejn il-liġi nazzjonali.
(34)
Il-qrati tal-Istat Membru li fih tkun inħarġet l-Ordni għandu jkollhom il-ġurisdizzjoni biex jagħtu rimedji kontra l-ħruġ tal-Ordni ta’ Preservazzjoni. Il-qrati jew, fejn applikabbli, l-awtoritajiet tal-eżekuzzjoni kompetenti fl-Istat Membru tal-eżekuzzjoni għandu jkollhom il-ġurisdizzjoni biex jagħtu rimedji għall-eżekuzzjoni tal-Ordni.
(35)
Id-debitur għandu jkollu d-dritt li japplika għar-rilaxx tal-fondi ppreservati jekk huwa jipprovdi garanzija alternattiva adatta. Tali garanzija alternattiva għandha tingħata fil-forma ta’ depożitu ta’ garanzija jew assigurazzjoni alternattiva, bħal garanzija bankarja jew ipoteka.
(36)
Dan ir-Regolament għandu jiżgura li l-preservazzjoni tal-kont tad-debitur ma taffettwax l-ammonti li huma eżentati mill-konfiska skont il-liġi tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni, pereżempju l-ammonti meħtieġa biex jiġi żgurat l-għajxien tad-debitur u l-familja tiegħu. Skont is-sistema proċedurali applikabbli f’dak l-Istat Membru, l-ammont rilevanti għandu jew jiġi eżentat ex officio mill-korp responsabbli, li tista’ tkun il-qorti, il-bank jew l-awtorità kompetenti tal-eżekuzzjoni, qabel ma tiġi implimentata l-Ordni, jew jiġi eżentat fuq talba tad-debitur wara l-implimentazzjoni tal-Ordni. Meta jiġu ppreservati kontijiet f’diversi Stati Membri u l-eżenzjoni tkun ġiet applikata aktar minn darba, il-kreditur għandu jkun jista’ jressaq rikors quddiem il-qorti kompetenti ta’ kwalunkwe Stat Membru tal-eżekuzzjoni jew, fejn il-liġi nazzjonali tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni kkonċernat tipprevedi dan, l-awtorità tal-eżekuzzjoni kompetenti f’dak l-Istat Membru, għal aġġustament tal-eżenzjoni applikata f’dak l-Istat Membru.
(37)
Sabiex jiġi żgurat li l-Ordni ta’ Preservazzjoni tinħareġ u tiġi eżegwita b’mod rapidu u mingħajr dewmien, dan ir-Regolament għandu jistabbilixxi l-limiti ta’ żmien li fihom iridu jkunu ttieħdu d-diversi passi fil-proċedura. Il-qrati u l-awtoritajiet involuti fil-proċedura għandhom ikunu jistgħu jidderogaw minn dawk il-limiti ta’ żmien f’ċirkostanzi eċċezzjonali biss, pereżempju f’każijiet li huma legalment jew fattwalment kumplessi.
(38)
Għall-fini tal-kalkolu tal-perijodi u l-limiti ta’ żmien previsti f’dan ir-Regolament, għandu japplika r-Regolament (KEE, Euratom) Nru 1182/71 tal-Kunsill (5).
(39)
Sabiex tiġi ffaċilitata l-applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament, għandu jiġi previst obbligu għall-Istati Membri li jikkomunikaw ċerta informazzjoni rigward il-leġislazzjoni u l-proċeduri tagħhom relatati ma’ Ordnijiet ta’ Preservazzjoni u ordnijiet nazzjonali ekwivalenti għall-Kummissjoni.
(40)
Sabiex tiġi ffaċilitata l-applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament fil-prattika, għandhom jiġu stabbiliti formoli standard, b’mod partikolari għall-applikazzjoni għal Ordni, għall-Ordni nnfisha, għad-dikjarazzjoni li tirrigwarda l-preservazzjoni ta’ fondi u għall-applikazzjoni jew appell skont dan ir-Regolament.
(41)
Sabiex tiżdied l-effiċjenza tal-proċedimenti, dan ir-Regolament għandu jippermetti l-akbar użu possibbli tat-teknoloġiji moderni tal-komunikazzjoni aċċettati taħt ir-regoli proċedurali tal-Istati Membri kkonċernati, partikolarment għall-finijiet tal-mili tal-formoli standard previsti f’dan ir-Regolament u tal-komunikazzjoni bejn l-awtoritajiet involuti fil-proċedimenti. Barra minn hekk, il-metodi għall-iffirmar tal-Ordni ta’ Preservazzjoni u dokumenti oħra skont dan ir-Regolament għandhom ikunu teknoloġikament newtrali sabiex jippermettu l-applikazzjoni ta’ metodi eżistenti, bħaċ-ċertifikazzjoni diġitali jew l-awtentikazzjoni sigura, u l-iżviluppi tekniċi futuri f’dan il-qasam.
(42)
Sabiex jiġu żgurati kondizzjonijiet uniformi għall-implimentazzjoni ta’ dan ir-Regolament, il-Kummissjoni għandha tingħata setgħat ta’ implimentazzjoni fir-rigward tal-istabbiliment u l-emenda sussegwenti tal-formoli standard previsti f’dan ir-Regolament. Dawk is-setgħat għandhom jiġu eżerċitati skont ir-Regolament (UE) Nru 182/2011 tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill (6).
(43)
Il-proċedura konsultattiva għandha tintuża għall-adozzjoni ta’ atti ta’ implimentazzjoni li jistabbilixxu u sussegwentement jemendaw il-formoli standard previsti f’dan ir-Regolament f’konformità mal-Artikolu 4 tar-Regolament (UE) Nru 182/2011.
(44)
Dan ir-Regolament jirrispetta d-drittijiet fundamentali u josserva l-prinċipji rikonoxxuti fil-Karta tad-Drittijiet Fundamentali tal-Unjoni Ewropea. B’mod partikolari, huwa jfittex li jiżgura r-rispett tal-ħajja privata u dik tal-familja, il-protezzjoni tad-data personali, id-dritt għall-proprjetà u d-dritt għal rimedju effettiv u għal proċess ġust kif stabbilit fl-Artikoli 7, 8, 17 u 47 tiegħu rispettivament.
(45)
Fil-kuntest tal-aċċess għad-data personali u l-użu u t-trasmissjoni ta’ tali data skont dan ir-Regolament, jeħtieġ li jiġu osservati r-rekwiżiti tad-Direttiva 95/46/KE tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill (7), kif trasposti fil-liġi nazzjonali tal-Istati Membri.
(46)
Għall-finijiet tal-applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament, madanakollu jeħtieġ li jiġu stabbiliti xi kondizzjonijiet speċifiċi għall-aċċess għad-data personali u għall-użu u t-trasmissjoni ta’ din id-data. F’dan il-kuntest, l-opinjoni tal-Kontrollur Ewropew għall-Protezzjoni tad-Data (8) ttieħdet f’kunsiderazzjoni. In-notifika tas-suġġett tad-data għandha ssir f’konformità mal-liġi nazzjonali. Madankollu, in-notifika tad-debitur dwar l-iżvelar tal-informazzjoni dwar il-kont jew kontijiet tiegħu għandha tiġi diferita bi tletin jum, sabiex jiġi evitat li notifika bikrija tipperikola l-effett tal-Ordni ta’ Preservazzjoni.
(47)
Peress li l-objettiv ta’ dan ir-Regolament, jiġifieri l-istabbiliment ta’ proċedura tal-Unjoni għal miżura ta’ protezzjoni li tippermetti lill-kreditur jikseb Ordni ta’ Preservazzjoni biex jiġi evitat ir-riskju li l-eżekuzzjoni sussegwenti tal-pretensjoni tal-kreditur milli tiġi pperikolata permezz tat-trasferiment jew il-ġbid ta’ fondi miżmuma mid-debitur f’kont bankarju fl-Unjoni, ma jistax jintlaħaq b’mod suffiċjenti mill-Istati Membri imma pjuttost minħabba l-iskala u l-effetti tiegħu jista’ jintlaħaq aħjar fil-livell tal-Unjoni, l-Unjoni tista’ tadotta miżuri, f’konformità mal-prinċipju tas-sussidjarjetà kif stabbilit fl-Artikolu 5 tat-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea (TUE). F’konformità mal-prinċipju tal-proporzjonalità, kif stabbilit f’dak l-Artikolu, dan ir-Regolament ma jmurx lil hinn minn dak li huwa meħtieġ sabiex jintlaħaq dak l-objettiv.
(48)
Dan ir-Regolament għandu japplika biss għal dawk l-Istati Membri li huma marbutin bih skont it-Trattati. Il-proċedura biex tinkiseb Ordni ta’ Preservazzjoni prevista f’dan ir-Regolament għandha għalhekk tkun disponibbli biss għall-kredituri li huma domiċiljati fi Stat Membru marbut b’dan ir-Regolament u Ordnijiet maħruġin skont dan ir-Regolament għandhom jirrigwardaw biss il-preservazzjoni ta’ kontijiet bankarji li jinżammu f’tali Stat Membru.
(49)
F’konformità mal-Artikolu 3 tal-Protokoll Nru 21 dwar il-pożizzjoni tar-Renju Unit u tal-Irlanda fir-rigward tal-Ispazju ta’ Libertà, Sigurtà u Ġustizzja, anness mat-TUE u mat-TFUE, l-Irlanda nnotifikat x-xewqa tagħha li tieħu sehem fl-adozzjoni u fl-applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament.
(50)
F’konformità mal-Artikoli 1 u 2 tal-Protokoll Nru 21dwar il-pożizzjoni tar-Renju Unit u tal-Irlanda fir-rigward tal-Ispazju ta’ Libertà, Sigurtà u Ġustizzja, anness mat-TUE u għat-TFU, u mingħajr preġudizzju għal Artikolu 4 ta’ dak il-Protokoll, ir-Renju Unit mhux qed jieħu sehem fl-adozzjoni ta’ dan ir-Regolament u mhuwiex marbut bih jew soġġett għall-applikazzjoni tiegħu.
(51)
F’konformità mal-Artikoli 1 u 2 tal-Protokoll Nru 22 dwar il-pożizzjoni tad-Danimarka anness mat-TUE u mat-TFUE, id-Danimarka mhijiex qed tieħu sehem fl-adozzjoni ta’ dan ir-Regolament u mhijiex marbuta bih jew soġġetta għall-applikazzjoni tiegħu,
ADOTTAW DAN IR-REGOLAMENT:
KAPITOLU 1
SUĠĠETT, KAMP TA’ APPLIKAZZJONI U DEFINIZZJONIJIET
Artikolu 1
Suġġett
1. Dan ir-Regolament jistabbilixxi proċedura tal-Unjoni li tippermetti lil kreditur jikseb Ordni Ewropea tal-Preservazzjoni tal-Kontijiet (“Ordni tal-Preservazzjoni” jew “Ordni”) biex jiġi evitat ir-riskju li l-eżekuzzjoni sussegwenti tal-pretensjoni tal-kreditur tiġi pperikolata bit-trasferiment jew il-ġbid ta’ fondi sal-ammont speċifikat fl-Ordni li jinżammu mid-debitur jew f’ismu f’kont bankarju miżmum fi Stat Membru.
2. L-Ordni ta’ Preservazzjoni għandha tkun disponibbli għall-kreditur bħala alternattiva għall-miżuri ta’ preservazzjoni taħt il-liġi nazzjonali.
Artikolu 2
Kamp ta’ applikazzjoni
1. Dan ir-Regolament japplika għal pretensjonijiet pekunarji f’materji ċivili u kummerċjali f’każijiet transkonfinali kif definiti fl-Artikolu 3, tkun xi tkun in-natura tal-qorti jew it-tribunal ikkonċernat (“il-qorti”). Hija ma testendix, b’mod partikolari, għal materji ta’ dħul, dawk doganali jew amministrattivi jew għar-responsabbiltà tal-Istat għal atti u ommissjonijiet fl-eżerċizzju tal-awtorità tal-Istat (“acta iure imperii”).
2. Dan ir-Regolament ma japplikax għal:
(a)
drittijiet fuq proprjetà li jirriżultaw minn relazzjoni matrimonjali jew minn relazzjoni li titqies mil-liġi applikabbli għal tali relazzjoni li għandha effetti komparabbli għal żwieġ;
(b)
testmenti u suċċessjoni, inklużi obbligi tal-manteniment li jirriżultaw minħabba mewt;
(c)
pretensjonijiet kontra debitur li fil-konfront tiegħu jkunu infetħu proċedimenti ta’ falliment, proċedimenti għall-istralċ ta’ kumpanniji insolventi jew persuni ġuridiċi oħra, arranġamenti ġudizzjarji, kompożizzjonijiet jew proċedimenti analogi;
(d)
sigurtà soċjali;
(e)
arbitraġġ.
3. Dan ir-Regolament ma japplikax għal kontijiet bankarji li huma eżenti mill-konfiska skont il-liġi tal-Istat Membru li fih jinżamm il-kont, u lanqas għal kontijiet miżmuma f’konnessjoni mal-operazzjoni ta’ kwalunkwe sistema kif definita fil-punt (a) tal-Artikolu 2 tad-Direttiva 98/26/KE tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill (9).
4. Dan ir-Regolament ma japplikax għal kontijiet bankarji miżmuma minn jew ma’ banek ċentrali meta jkunu qed jaġixxu fil-kapaċità tagħhom bħala awtoritajiet monetarji.
Artikolu 3
Każijiet transkonfinali
1. Għall-finijiet ta’ dan ir-Regolament, każ transkonfinali huwa wieħed fejn il-kont jew il-kontijiet bankarji li għandhom jiġu ppreservati mill-Ordni ta’ Preservazzjoni jinżammu fi Stat Membru li mhuwiex:
(a)
l-Istat Membru tal-qorti li quddiemha jsir ir-rikors għall-Ordni ta’ Preservazzjoni skont l-Artikolu 6, jew
(b)
l-Istat li fih il-kreditur huwa domiċiljat.
2. Il-mument rilevanti biex jiġi stabbilit jekk każ huwiex każ transkonfinali huwa d-data li fiha jsir ir-rikors għall-Ordni ta’ Preservazzjoni mal-qorti li għandha ġurisdizzjoni biex toħroġ l-Ordni ta’ Preservazzjoni.
Artikolu 4
Definizzjonijiet
Għall-finijiet ta’ dan ir-Regolament:
(1)
“kont bankarju” jew “kont” tfisser kwalunkwe kont li fih fondi li huwa miżmum ma’ bank f’isem id-debitur jew f’isem parti terza għan-nom tad-debitur;
(2)
“bank” tfisser istituzzjoni ta’ kreditu kif definita fil-punt (1) tal-Artikolu 4(1) tar-Regolament (UE) Nru 575/2013 tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill (10), inklużi fergħat, fit-tifsira tal-punt (17) tal-Artikolu 4(1) ta’ dak ir-Regolament), ta’ istituzzjonijiet ta’ kreditu li għandhom l-uffiċċji prinċipali tagħhom fl-Unjoni jew, f’konformità mal-Artikolu 47 tad-Direttiva 2013/36/UE tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill (11), barra l-Unjoni fejn tali fergħat ikunu jinsabu fl-Unjoni;
(3)
“fondi” tfisser flus ikkreditati lil kont fi kwalunkwe munita, jew pretensjonijiet simili għall-ħlas lura ta’ flus, bħal depożiti tas-suq tal-flus;
(4)
“L-Istat Membru li fih il-kont bankarju huwa miżmum” tfisser:
(a)
l-Istat Membru indikat fl-IBAN tal-kont (Numru Internazzjonali tal-Kont tal-Bank); jew
(b)
għal kont bankarju li ma għandux IBAN, l-Istat Membru li fih il-bank li miegħu l-kont huwa miżmum għandu l-uffiċċju prinċipali tiegħu jew, fejn il-kont huwa miżmum ma’ fergħa, l-Istat Membru li fih tinsab il-fergħa;
(5)
“pretensjoni” tfisser pretensjoni għall-ħlas ta’ ammont speċifiku ta’ flus dovut jew pretensjoni għall-ħlas ta’ammont determinabbli ta’ flus li jirriżulta minn transazzjoni jew avveniment li jkun diġà seħħ dejjem jekk tali pretensjoni tista’ tinġieb quddiem qorti;
(6)
“kreditur” tfisser persuna fiżika domiċiljata fi Stat Membru jew persuna ġuridika domiċiljata fi Stat Membru jew kwalunkwe entità oħra domiċiljata fi Stat Membru li għandha kapaċità legali li tħarrek jew tiġi mħarrka skont il-liġi ta’ Stat Membru, jew li tapplika għal, jew tkun diġà kisbet, Ordni ta’ Preservazzjoni marbuta ma’ pretensjoni;
(7)
“debitur” tfisser persuna fiżika jew persuna ġuridika jew kwalunkwe entità oħra li għandha kapaċità legali li tħarrek jew tiġi mħarrka skont il-liġi ta’ Stat Membru, li fil-konfront tagħha l-kreditur, jipprova jikseb jew diġà jkun kiseb, Ordni ta’ Preservazzjoni marbuta ma’ pretensjoni;
(8)
“sentenza” tfisser kwalunkwe sentenza mogħtija minn qorti ta’ Stat Membru, irrispettivament minn kif tissejjaħ is-sentenza, inkluż deċiżjoni dwar id-determinazzjoni tal-kosti jew spejjeż minn uffiċjal tal-qorti;
(9)
“transazzjoni ġudizzjarja” tfisser transazzjoni li ġiet approvata minn qorti ta’ Stat Membru jew li ġiet konkluża quddiem qorti ta’ Stat Membru matul il-proċedimenti;
(10)
“strument awtentiku” tfisser dokument li jkun ġie imfassal jew irreġistrat b’mod formali bħala strument awtentiku fi Stat Membru u li l-awtentiċità tiegħu:
(a)
hija relatata mal-firma u l-kontenut tal-istrument; u
(b)
tkun ġiet stabbilita minn awtorità pubblika jew awtorità oħra li jkollha s-setgħa għal dak il-għan;
(11)
“Stat Membru tal-oriġini” tfisser l-Istat Membru li fih inħarġet l-Ordni ta’ Preservazzjoni;
(12)
“Stat Membru tal-eżekuzzjoni” tfisser l-Istat Membru li fih ikun miżmum il-kont bankarju li għandu jiġi ppreservat;
(13)
“awtorità tal-informazzjoni” tfisser l-awtorità li l-Istat Membru jkun innomina bħala kompetenti għall-finijiet tal-kisba tal-informazzjoni neċessarja dwar il-kont jew kontijiet tad-debitur skont l-Artikolu 14;
(14)
“awtorità kompetenti” tfisser l-awtorità jew awtoritajiet li Stat Membru jkun innomina bħala kompetenti biex jirċievi, jittrasmetti jew jinnotifika bis-saħħa tal-Artikolu 10(2), l-Artikolu 23(3), (5) u (6), l-Artikoli 25(3), l-Artikolu 27(2) u 28(3) u t-tieni subparagrafu tal-Artikolu 36(5);
(15)
“domiċilju” tfisser domiċilju kif iddeterminat skont l-Artikoli 62 u 63 tar-Regolament (UE) Nru 1215/2012 tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill (12).
KAPITOLU 2
PROĊEDURA BIEX TINKISEB ORDNI TA’ PRESERVAZZJONI
Artikolu 5
Disponibbiltà
L-Ordni ta’ Preservazzjoni għandha tkun disponibbli għall-kreditur fis-sitwazzjonijiet li ġejjin:
(a)
qabel ma l-kreditur jibda proċedimenti fi Stat Membru kontra d-debitur dwar il-mertu tal-kwistjoni, jew fi kwalunkwe stadju matul tali proċedimenti sal-pubblikazzjoni tas-sentenza jew il-konklużjoni ta’ transazzjoni ġudizzjarja;
(b)
wara li l-kreditur ikun kiseb sentenza, transazzjoni ġudizzjarja jew strument awtentiku fi Stat Membru, li jitlob li d-debitur iħallas il-pretensjoni tal-kreditur.
Artikolu 6
Ġurisdizzjoni
1. Fejn il-kreditur ma jkunx għadu kiseb sentenza, transazzjoni ġudizzjarja jew strument awtentiku, il-qrati li għandu jkollhom il-ġurisdizzjoni biex joħorġu Ordni tal-Preservazzjoni għandhom ikunu l-qrati tal-Istat Membru li jkollhom il-ġurisdizzjoni biex jieħdu deċiżjoni dwar il-mertu tal-kwistjoni f’konformità mar-regoli rilevanti tal-ġurisdizzjoni applikabbli.
2. Minkejja l-paragrafu 1, fejn id-debitur huwa konsumatur li jkun ikkonkluda kuntratt mal-kreditur għal raġuni li tista’ titqies bħala waħda li mhix parti mis-sengħa jew mill-professjoni tad-debitur, huma biss il-qrati tal-Istat Membru li fih id-debitur huwa domiċiljat li għandu jkollhom il-ġurisdizzjoni biex joħorġu Ordni ta’ Preservazzjoni maħsuba biex tiggarantixxi pretensjoni relatata ma’ dak il-kuntratt.
3. Fejn il-kreditur ikun diġà kiseb sentenza jew riżoluzzjoni bil-qorti, il-qrati tal-Istat Membru li fih tkun inħarġet is-sentenza jew tkun ġiet approvata jew konkluża r-riżoluzzjoni bil-qorti għandu jkollhom il-ġurisdizzjoni li joħorġu Ordni ta’ Preservazzjoni għal-pretensjoni speċifikata fis-sentenza jew fir-riżoluzzjoni bil-qorti.
4. Fejn il-kreditur ikun kiseb strument awtentiku, il-ġurisdizzjoni għall-ħruġ ta’ Ordni ta’ Preservazzjoni għal-pretensjoni speċifikata f’dak l-istrument għandha taqa’ taħt il-kompetenza tal-qrati nnominati għal dak l-iskop fl-Istat Membru li fih ikun tfassal dak l-istrument.
Artikolu 7
Kondizzjonijiet għall-ħruġ ta’ Ordni ta’ Preservazzjoni
1. Il-qorti għandha toħroġ l-Ordni ta’ Preservazzjoni meta l-kreditur ikun ippreżenta evidenza suffiċjenti biex tissodisfaw il-qorti li hemm ħtieġa urġenti għal miżura protettiva fil-forma ta’ Ordni ta’ Preservazzjoni għax hemm riskju reali li, mingħajr tali miżura, l-eżekuzzjoni sussegwenti tal-pretensjoni tal-kreditur kontra d-debitur ser tkun ostakolata jew issir sostanzjalment aktar diffiċli.
2. Fejn il-kreditur ma jkunx għadu kiseb fi Stat Membru sentenza, riżoluzzjoni bil-qorti jew strument awtentiku li jitolbu li d-debitur iħallas il-pretensjoni tal-kreditur, il-kreditur għandu jippreżenta wkoll evidenza suffiċjenti li tissodisfa l-qorti li x’aktarx li l-kreditur jingħata raġun dwar il-mertu tal-pretensjoni tiegħu kontra d-debitur.
Artikolu 8
Rikors għal Ordni ta’ Preservazzjoni
1. Ir-rikorsi għal Ordni ta’ Preservazzjoni għandhom isiru bl-użu tal-formola stabbilita skont il-proċedura konsultattiva msemmija fl-Artikolu 52(2).
2. Ir-rikors għandu jkun fih l-informazzjoni li ġejja:
(a)
l-isem u l-indirizz tal-qorti li magħha jsir ir-rikors;
(b)
dettalji dwar il-kreditur: isem u dettalji ta’ kuntatt u, fejn applikabbli, isem u dettalji ta’ kuntatt tar-rappreżentant tal-kreditur, u:
(i)
meta l-kreditur ikun persuna fiżika, id-data tat-twelid tiegħu u, jekk applikabbli u disponibbli, in-numru tal-karta tal-identità jew tal-passaport tiegħu, jew
(ii)
meta l-kreditur ikun persuna ġuridika jew kwalunkwe entità oħra li jkollha kapaċità legali li tħarrek jew titħarrek skont il-liġi ta’ Stat Membru, l-Istat tal-inkorporazzjoni, formazzjoni, jew reġistrazzjoni u n-numru tal-karta tal-identità jew tar-reġistrazzjoni tiegħu jew, fejn ma jeżistix tali numru, id-data u l-post tal-inkorporazzjoni, formazzjoni, jew reġistrazzjoni tiegħu;
(c)
dettalji dwar id-debitur: isem u dettalji ta’ kuntatt u, fejn applikabbli, isem u dettalji ta’ kuntatt tar-rappreżentant tad-debitur u, jekk disponibbli:
(i)
meta d-debitur ikun persuna fiżika, id-data tat-twelid u n-numru tal-karta tal-identità jew tal-passaport tiegħu, jew
(ii)
meta d-debitur ikun persuna ġuridika jew kwalunkwe entità oħra li jkollha kapaċità legali li tħarrek jew titħarrek skont il-liġi ta’ Stat Membru, l-Istat tal-inkorporazzjoni, formazzjoni, jew reġistrazzjoni tiegħu u n-numru tal-karta tal-identità jew tar-reġistrazzjoni tiegħu jew, fejn ma jeżistix tali numru, id-data u l-post tal-inkorporazzjoni, formazzjoni, jew reġistrazzjoni tiegħu;
(d)
numru li jippermetti l-identifikazzjoni tal-bank, bħall-IBAN jew BIC u/jew l-isem u l-indirizz tal-bank, li fih id-debitur għandu kont wieħed jew aktar li jridu jiġu ppreservati;
(e)
jekk disponibbli, in-numru tal-kont jew il-kontijiet li għandu jiġi ppreservat u, f’tali każ, indikazzjoni dwar jekk għandux jiġi ppreservat kwalunkwe kont ieħor li l-kreditur ikollu mal-istess bank;
(f)
fejn ma jista’ jingħata xejn mill-informazzjoni meħtieġa skont il-punt (d), dikjarazzjoni li tkun saret talba biex tinkiseb informazzjoni dwar il-kont skont l-Artikolu 14, fejn tali talba tkun possibbli, u spjegazzjoni tar-raġunijiet għaliex il-kreditur jemmen li d-debitur għandu kont wieħed jew aktar ma’ bank fi Stat Membru speċifiku;
(g)
l-ammont li għalih qed tintalab l-Ordni tal-Preservazzjoni:
(i)
meta l-kreditur ikun għadu ma kisibx sentenza, riżoluzzjoni bil-qorti jew strument awtentiku, l-ammont tal-pretensjoni prinċipali jew parti minnu u ta’ kwalunkwe mgħax irkuprabbli skont l-Artikolu 15;
(ii)
meta l-kreditur ikun diġà kiseb sentenza, riżoluzzjoni bil-qorti jew strument awtentiku, l-ammont tal-pretensjoni prinċipali kif speċifikat fis-sentenza, ir-riżoluzzjoni bil-qorti jew l-istrument awtentiku jew parti minnu u ta’ kwalunkwe mgħax u spiża irkuprabbli skont l-Artikolu 15;
(h)
meta l-kreditur ikun għadu ma kisibx sentenza, riżoluzzjoni bil-qorti jew strument awtentiku:
(i)
deskrizzjoni tal-elementi rilevanti kollha li huma ta’ sostenn għall-qorti li magħha jsir ir-rikors għal Ordni tal-Preservazzjoni;
(ii)
deskrizzjoni taċ-ċirkostanzi rilevanti kollha invokati bħala l-bażi tal-pretensjoni, u, fejn applikabbli, tal-imgħax mitlub;
(iii)
dikjarazzjoni li tindika jekk il-kreditur ikunx diġà beda proċedimenti kontra d-debitur dwar il-mertu tal-kwistjoni;
(i)
meta l-kreditur ikun diġà kiseb sentenza, riżoluzzjoni bil-qorti jew strument awtentiku, dikjarazzjoni li jkun għad m’hemmx konformità mas-sentenza, ir-riżoluzzjoni bil-qorti jew l-istrument awtentiku, jew, fejn ikun hemm konformità parzjali, indikazzjoni tal-punt sa fejn hemm nuqqas ta’ konformità;
(j)
deskrizzjoni taċ-ċirkostanzi rilevanti kollha li jiġġustifikaw il-ħruġ tal-Ordni ta’ Preservazzjoni kif meħtieġ mill-Artikolu 7(1);
(k)
fejn applikabbli, indikazzjoni tar-raġunijiet li għalihom il-kreditur jemmen li għandu jiġi eżentat milli jipprovdi garanzija skont l-Artikolu 12;
(l)
lista tal-evidenza kollha pprovduta mill-kreditur;
(m)
dikjarazzjoni kif prevista fl-Artikolu 16 dwar jekk il-kreditur issottometta lill-qrati jew lill-awtoritajiet oħra b’rikors għal ordni nazzjonali ekwivalenti jew jekk tali ordni diġà nkisbet jew ġiet miċħuda u, jekk inkisbet, sa liema punt din ġiet implimentata;
(n)
indikazzjoni fakultattiva tal-kont tal-bank tal-kreditur li għandu jintuża għal kull ħlas volontarju tal-pretensjoni mid-debitur;
(o)
dikjarazzjoni li l-informazzjoni mogħtija mill-kreditur fir-rikors sa fejn jaf hu hija vera u kompleta u li l-kreditur huwa konxju li kwalunkwe dikjarazzjoni deliberatament falza jew mhux kompleta tista’ twassal għal konsegwenzi legali skont il-liġi tal-Istat Membru li fih isir ir-rikors jew għal responsabbiltà skont l-Artikolu 13.
3. Ir-rikors għandu jiġi akkumpanjat mid-dokumenti ta’ sostenn l-oħra kollha rilevanti u, meta l-kreditur ikun diġà kiseb sentenza, riżoluzzjoni bil-qorti jew strument awtentiku, minn kopja tas-sentenza, ir-riżoluzzjoni bil-qorti jew l-istrument awtentiku li tissodisfa l-kondizzjonijiet meħtieġa biex tiġi stabbilita l-awtentiċità tagħha.
4. Ir-rikors u d-dokumenti ta’ sostenn jistgħu jiġu ppreżentati bi kwalunkwe mezz ta’ komunikazzjoni, inkluż dak elettroniku, li jkun aċċettat taħt ir-regoli ta’ proċedura tal-Istat Membru fejn isir ir-rikors.
Artikolu 9
Ġbir ta’ evidenza
1. Il-qorti għandha tieħu d-deċiżjoni tagħha permezz ta’ proċedura bil-miktub abbażi tal-informazzjoni u levidenza mogħtija mill-kreditur fir-rikors tiegħu jew flimkien miegħu. Jekk il-qorti tqis li l-evidenza mogħtija ma tkunx suffiċjenti hija tista’, fejn il-liġi nazzjonali tippermetti, titlob lill-kreditur jagħti evidenzadokumentata addizzjonali.
2. Minkejja l-paragrafu 1 u soġġett għall-Artikolu 11, il-qorti tista’, dment li dan ma jikkawżax dewmien żejjed fil-proċedimenti, tuża wkoll kwalunkwe metodu ieħor adatt għall-ġbir tal-evidenza li tkun disponibbli skont il-liġi nazzjonali tagħha, bħax-xhieda tal-kreditur jew tax-xhud/xhieda tiegħu inkluż permezz ta’ vidjokonferenza jew teknoloġija tal-komunikazzjoni oħra.
Artikolu 10
Bidu ta’ proċedimenti dwar il-mertu tal-kwistjoni
1. Meta l-kreditur ikun applika għal Ordni ta’ Preservazzjoni qabel ma jibda proċedimenti dwar il-mertu tal-kwistjoni, huwa għandu jibda dawn il-proċedimenti u jagħti prova ta’ tali bidu lill-qorti li magħha jkun sar ir-rikors għall-Ordni ta’ Preservazzjoni fi żmien 30 jum mid-data li fiha r-rikors ikun sar jew fi żmien 14-il jum mid-data tal-ħruġ tal-Ordni, skont liema data tkun l-iktar tard. Il-qorti tista’ wkoll, fuq it-talba tad-debitur, testendi dak il-perijodu ta’ żmien, pereżempju sabiex il-partijiet ikunu jistgħu jittransiġu l-pretensjoni, u għandha tgħarraf liż-żewġ partijiet dwar dan.
2. Jekk il-qorti ma tkunx irċeviet prova tal-bidu tal-proċedimenti fi żmien il-perijodu ta’ żmien imsemmi fil-paragrafu 1, l-Ordni ta’ Preservazzjoni għandha titħassar jew tittermina u l-partijiet għandhom jiġu mgħarrfa dwar dan.
Meta l-qorti li ħarġet l-Ordni tkun tinsab fl-Istat Membru tal-eżekuzzjoni, it-tħassir jew it-terminazzjoni tal-Ordni f’dak l-Istat Membru għandha ssir f’konformità mal-liġi ta’ dak l-Istat Membru.
Fejn ikun meħtieġ li t-tħassir jew it-terminazzjoni tiġi implimentata fi Stat Membru minbarra l-Istat Membru tal-oriġini, il-qorti għandha tħassar l-Ordni ta’ Preservazzjoni billi tuża l-formola ta’ tħassir stabbilita permezz ta’ atti ta’ implimentazzjoni adottati skont il-proċedura konsultattiva msemmija fl-Artikolu 52(2) u għandha tittrasmetti l-formola tar-revoka skont l-Artikolu 29 lill-awtorità kompetenti tal-Istat Membru ta’ eżekuzzjoni. Dik l-awtorità għandha tieħu l-passi neċessarji billi tapplika l-Artikolu 23 kif xieraq biex timplimenta t-tħassir jew it-terminazzjoni.
3. Għall-finijiet tal-paragrafu 1, proċedimenti dwar il-mertu tal-kwistjoni għandhom jitqiesu li bdew:
(a)
fil-waqt meta d-dokument li jniedi l-proċedimenti jew dokument ekwivalenti jiġi ppreżentat fil-qorti, dment li l-kreditur ma jkunx sussegwentement naqas milli jieħu l-passi li kien meħtieġ jieħu sabiex id-debitur jiġi notifikat; jew
(b)
jekk id-dokument għandu jkun innotifikat qabel ma jiġi ppreżentat quddiem il-qorti, fil-ħin meta tirċievih l-awtorità responsabbli għan-notifika, dment illi l-kreditur ma jkunx sussegwentement naqas milli jieħu l-passi li kien meħtieġ jieħu biex jara li d-dokument ikun ippreżentat lill-qorti.
L-awtorità responsabbli għan-notifika msemmija fil-punt (b) tal-ewwel subparagrafu għandha tkun l-ewwel awtorità li tirċievi d-dokumenti li għandhom jiġu nnotifikati.
Artikolu 11
Proċedura ex parte
Id-debitur ma għandux jiġi nnotifikat bir-rikors għal Ordni ta’ Preservazzjoni jew jinstema’ qabel il-ħruġ tal-Ordni.
Artikolu 12
Garanzija li għandha tingħata mill-kreditur
1. Qabel ma toħroġ Ordni ta’ Preservazzjoni f’każ meta l-kreditur ikun għadu ma kisibx sentenza, riżoluzzjoni bil-qorti jew strument awtentiku, il-qorti għandha tobbliga lill-kreditur biex jipprovdi garanzija għal ammont biżżejjed biex tevita l-abbuż tal-proċedura prevista minn dan ir-Regolament u biex tiżgura kumpens għal kwalunkwe dannu mġarrab mid-debitur b’riżultat tal-Ordni sa fejn il-kreditur ikun responsabbli għal tali dannu skont l-Artikolu 13.
B’eċċezzjoni, il-qorti tista’ tagħti eżenzjoni mir-rekwiżit stabbilit fl-ewwel subparagrafu jekk tqis li l-forniment ta’ garanzija msemmija f’dak is-subparagrafu ma tkunx xierqa fiċ-ċirkostanzi tal-każ.
2. Meta l-kreditur ikun diġà kiseb sentenza, riżoluzzjoni bil-qorti jew strument awtentiku, il-qorti tista’, qabel ma toħroġ l-Ordni, titlob lill-kreditur jagħti garanzija kif imsemmi fl-ewwel subparagrafu tal-paragrafu 1 jekk hija tqis li dan ikun meħtieġ u adatt fiċ-ċirkostanzi tal-każ.
3. Jekk il-qorti tesiġi li tingħata garanzija skont dan l-Artikolu, hija għandha tgħarraf lill-kreditur bl-ammont meħtieġ u bil-forom ta’ garanzija aċċettabbli skont il-liġi tal-Istat Membru fejn tinsab il-qorti. Hija għandha tindika lill-kreditur li ser toħroġ Ordni ta’ Preservazzjoni ladarba tkun ingħatat garanzija f’konformità ma’ dawn ir-rekwiżiti.
Artikolu 13
Responsabbiltà tal-kreditur
1. Il-kreditur għandu jkun responsabbli għal kwalunkwe dannu kkawżat lid-debitur mill-Ordni ta’ Preservazzjoni minħabba tort min-naħa tal-kreditur. L-oneru tal-prova għandu jkun fuq id-debitur.
2. Fil-każijiet li ġejjin, it-tort min-naħa tal-kreditur għandu jkun preżunt sakemm ma jippruvax mod ieħor:
(a)
jekk l-Ordni titħassar għar-raġuni li l-kreditur ikun naqas milli jibda proċedimenti dwar il-mertu tal-kwistjoni, ħlief jekk l-ommissjoni kienet konsegwenza tal-ħlas tal-pretensjoni mid-debitur jew forma oħra għal riżoluzzjoni bejn il-partijiet;
(b)
jekk il-kreditur ikun naqas milli jitlob ir-rilaxx ta’ ammonti żejda ppreservati kif previst fl-Artikolu 27;
(c)
jekk sussegwentement jinsab li l-ħruġ tal-Ordni ma kienx xieraq jew kien xieraq biss f’ammont inqas minħabba n-nuqqas min-naħa tal-kreditur li jikkonforma mal-obbligi tiegħu skont l-Artikolu 16; jew
(d)
jekk l-Ordni titħassar jew l-eżekuzzjoni tagħha tiġi terminata għax il-kreditur ikun naqas milli jikkonforma mal-obbligi taħt dan ir-Regolament rigward is-servizz jew it-traduzzjoni ta’ dokumenti jew rigward ir-rettifika tan-nuqqas ta’ notifika jew in-nuqqas ta’ traduzzjoni.
3. Minkejja l-paragrafu 1, l-Istati Membri jistgħu jżommu jew jintroduċu fil-liġi nazzjonali tagħhom kriterji jew tipi ta’ responsabbiltà jew regoli oħrajn dwar l-oneru tal-prova. Kwalunkwe aspett ieħor relatat mar-responsabbiltà tal-kreditur lejn id-debitur li mhuwiex indirizzat speċifikament fil-paragrafu 1 jew 2 għandu jkun irregolat mil-liġi nazzjonali.
4. Il-liġi li tapplika għar-responsabbiltà tal-kreditur għandha tkun il-liġi tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni.
Jekk il-kontijiet ikunu ppreservati f’aktar minn Stat Membru wieħed, il-liġi applikabbli għar-responsabbiltà tal-kreditur għandha tkun il-liġi tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni:
(a)
li fih id-debitur ikollu r-residenza abitwali tiegħu kif definit fl-Artikolu 23 tar-Regolament (KE) Nru 864/2007 tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill (13), jew fin-nuqqas ta’ dan,
(b)
li jkollu l-eqreb rabta mal-każ.
5. Dan l-Artikolu ma jittrattax il-kwistjoni ta’ responsabbiltà possibbli tal-kreditur lejn il-bank jew kwalunkwe parti terza.
Artikolu 14
Talba biex tinkiseb informazzjoni dwar kontijiet
1. Meta l-kreditur ikun kiseb fi Stat Membru sentenza, soluzzjoni bil-qorti jew strument awtentiku eżegwibbli li jeħtieġ li d-debitur iħallas il-pretensjoni tal-kreditur u l-kreditur ikollu raġunijiet biex jemmen li d-debitur għandu kont wieħed jew aktar ma’ bank fi Stat Membru speċifikat, iżda ma jkun jaf la l-isem u/jew lanqas l-indirizz tal-bank u lanqas l-IBAN, il-BIC jew numru bankarju ieħor li jippermetti li l-bank jiġi identifikat, huwa jista’ jitlob lill-qorti li sarilha ir-rikors għall-Ordni ta’ Preservazzjoni biex titlob li l-awtorità tal-informazzjoni tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni tikseb l-informazzjoni neċessarja biex til-bank jew banek u l-kont jew kontijiet tad-debitur ikunu jistgħu jiġu identifikati.
Minkejja l-ewwel subparagrafu, il-kreditur jista’ jagħmel it-talba msemmija f’dak is-subparagrafu fejn is-sentenza, it-transazzjoni ġudizzjarja jew l-istrument awtentiku miksub mill-kreditur ikun għadu ma ġiex eżegwit u l-ammont li għandu jiġi preservat ikun sostanzjali b’kont meħud taċ-ċirkostanzi rilevanti, u l-kreditur ikun ippreżenta evidenza suffiċjenti li tissodisfa l-qorti li hemm ħtieġa urġenti għal informazzjoni dwar il-kontijiet għaliex hemm riskju li, mingħajr tali informazzjoni, l-eżekuzzjoni sussegwenti tal-pretensjoni tal-kreditur kontra d-debitur x’aktarx tiġi pperikolata u li dan konsegwentement jista’ jwassal għal deterjorament sostanzjali tas-sitwazzjoni tal-kreditur.
2. Il-kreditur għandu jagħmel it-talba msemmija fil-paragrafu 1 fir-rikors għall-Ordni ta’ Preservazzjoni. Il-kreditur għandu jissustanzja r-raġunijiet għalfejn jemmen li d-debitur għandu kont wieħed jew aktar ma’ bank fl-Istat Membru speċifiku u għandu jagħti l-informazzjoni kollha rilevanti disponibbli għalih dwar id-debitur u l-kont jew il-kontijiet li għandhom ikunu preservati. Jekk il-qorti li quddiemha jkun tressaq ir-rikors għal Ordni ta’ Preservazzjoni tqis li t-talba tal-kreditur ma jkollhiex biżżejjed raġunijiet, hija għandha tiċħadha.
3. Meta l-qorti tkun sodisfatta li t-talba tal-kreditur ikollha biżżejjed raġunijiet u li jkunu ntlaħqu l-kondizzjonijiet u r-rekwiżiti kollha għall-ħruġ tal-Ordni ta’ Preservazzjoni, minbarra r-rekwiżit tal-informazzjoni stipulat fil-punt (d) tal-Artikolu 8(2), u, fejn applikabbli, ir-rekwiżit ta’ garanzija f’konformità mal-Artikolu 12, il-qorti għandha tibgħat it-talba għall-informazzjoni lill-awtorità tal-informazzjoni tal-Istat Membru ta’ eżekuzzjoni f’konformità mal-Artikolu 29.
4. Sabiex tinkiseb l-informazzjoni msemmija fil-paragrafu 1, l-awtorità tal-informazzjoni fl-Istat Membru tal-eżekuzzjoni għandha tuża wieħed mill-metodi disponibbli f’dak l-Istat Membru skont il-paragrafu 5.
5. Kull Stat Membru għandu jagħmel disponibbli fil-liġi nazzjonali tiegħu tal-inqas wieħed mill-metodi li ġejjin sabiex tinkiseb l-informazzjoni msemmija fil-paragrafu 1:
(a)
obbligu fuq il-banek kollha fit-territorju tiegħu li jiżvelaw, fuq talba mill-awtorità tal-informazzjoni, jekk id-debitur għandux xi kont magħhom;
(b)
aċċess mill-awtorità tal-informazzjoni għall-informazzjoni rilevanti fejn dik l-informazzjoni tinżamm mill-awtoritajiet jew l-amministrazzjonijiet pubbliċi f’reġistri jew b’xi mod ieħor;
(c)
il-possibbiltà li l-qrati jobbligaw lid-debitur li jiżvela ma’ liema bank jew banek fit-territorju tiegħu huwa jkollu kont wieħed jew aktar fejn tali obbligu huwa akkumpanjat minn ordni in personam mill-qorti li tipprojbixxi l-użu, il-ġbid jew it-trasferiment minnu tal-fondi miżmumin fil-kont jew il-kontijiet tiegħu sal-ammont ippreservat mill-Ordni tal- Preservazzjoni; jew
(d)
kwalunkwe metodu ieħor li huwa effettiv u effiċjenti għall-finijiet li tinkiseb l-informazzjoni rilevanti dment li ma jinvolvux spejjeż sproporzjonat jew jieħdu żmien eċċessiv.
Irrispettivament mill-metodu jew il-metodi li jkunu disponibbli minn Stat Membru, l-awtoritajiet kollha involuti fil-kisba tal-informazzjoni għandhom jaġixxu mingħajr dewmien.
6. Hekk kif l-awtorità tal-informazzjoni tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni tkun kisbet l-informazzjoni dwar il-kont, hija għandha tibgħatha lill-qorti li tkun talbet l-informazzjoni f’konformità mal-Artikolu 29.
7. Jekk l-awtorità tal-informazzjoni ma tkunx tista’ tikseb l-informazzjoni msemmija fil-paragrafu 1 hija għandha tinforma b’dan lill-qorti rikjedenti. Fejn, bħala riżultat tan-nuqqas ta’ disponibbiltà ta’ informazzjoni dwar il-kontijiet, ir-rikors għal Ordni ta’ Preservazzjoni jinċaħad kompletament, il-qorti li tkun ressqet it-talba għandha mingħajr dewmien tirrilaxxa kwalunkwe garanzija li l-kreditur ikun eventwalment ipprovda skont l-Artikolu 12.
8. Fejn taħt dan l-Artikolu l-awtorità tal-informazzjoni tingħata informazzjoni minn bank jew tingħata aċċess għal informazzjoni dwar il-kont miżmuma mill-awtoritajiet jew mill-amministrazzjonijiet pubbliċi f’reġistri, in-notifika tad-debitur dwar l-iżvelar tad-data personali tiegħu għandha tiġi ddifferita għal 30 jum, sabiex jiġi evitat li notifika bikrija tipperikola l-effett tal-Ordni ta’ Preservazzjoni.
Artikolu 15
Imgħax u spejjeż
1. Fuq it-talba tal-kreditur, l-Ordni ta’ Preservazzjoni għandha tinkludi kwalunkwe mgħax li jkun akkumula skont il-liġi applikabbli għall-pretensjoni sad-data tal-ħruġ tal-Ordni, dment li l-ammont jew it-tip ta’ mgħax ma jkunx tali li l-inklużjoni tiegħu jikkostitwixxi ksur ta’ dispożizzjonijiet obbligatorji sovrastanti fil-liġi tal-Istat Membru tal-oriġini.
2. Meta l-kreditur ikun diġà kiseb sentenza, transazzjoni ġudizzjarja bil-qorti jew strument awtentiku, l-Ordni ta’ Preservazzjoni għandha, fuq it-talba tal-kreditur, tinkludi wkoll l-ispejjeż għall-kisba ta’ tali sentenza, transazzjoni jew strument, sa fejn tkun saret determinazzjoni li dawk l-ispejjeż għandhom jiġġarbu mid-debitur.
Artikolu 16
Rikorsi paralleli
1. Il-kreditur ma jistax jippreżenta quddiem diversi qrati fl-istess ħin rikorsi paralleli għal Ordni ta’ Preservazzjoni kontra l-istess debitur li għandhom l-għan li jiggarantixxu l-istess pretensjoni.
2. Fir-rikors tiegħu għal Ordni ta’ Preservazzjoni, il-kreditur għandu jiddikjara jekk huwa ppreżentax f’xi qorti jew awtorità oħra rikors għal ordni nazzjonali ekwivalenti kontra l-istess debitur u li kellu l-għan li jiggarantixxi l-istess pretensjoni jew jekk kisibx diġà tali ordni. Huwa għandu jindika wkoll kwalunkwe rikors għal tali ordni li jkun ġie miċħud bħala inammissibbli jew infondat.
3. Jekk il-kreditur jikseb ordni nazzjonali ekwivalenti kontra l-istess debitur u li għandu l-għan li jiggarantixxi l-istess pretensjoni waqt il-proċedimenti għall-ħruġ ta’ Ordni ta’ Preservazzjoni, huwa għandu jinforma lill-qorti b’dan u bi kwalunkwe implimentazzjoni sussegwenti tal-ordni nazzjonali mogħtija. Huwa għandu jinforma wkoll lill-qorti bi kwalunkwe rikors għal ordni nazzjonali ekwivalenti li jkun ġie miċħud bħala inammissibbli jew infondat.
4. Meta l-qorti tiġi infurmata li l-kreditur diġà kiseb ordni nazzjonali ekwivalenti, hija għandha tikkunsidra fir-rigward taċ-ċirkostanzi kollha tal-każ, jekk għadux adatt li toħroġ l-Ordni ta’ Preservazzjoni, sħiħ jew parzjali.
Artikolu 17
Deċiżjoni dwar ir-rikors għall-Ordni ta’ Preservazzjoni
1. Il-qorti li quddiemha tressaq rikors għal Ordni ta’ Preservazzjoni għandha teżamina jekk intlaħqux il-kondizzjonijiet u r-rekwiżiti stipulati f’dan ir-Regolament.
2. Il-qorti għandha tiddeċiedi dwar ir-rikors mingħajr dewmien, iżda mhux aktar tard mill-iskadenza tat-termini stabbiliti fl-Artikolu 18.
3. Meta l-kreditur ma jkunx ipprovda l-informazzjoni kollha meħtieġa mill-Artikolu 8, il-qorti tista’, sakemm ir-rikors ma jkunx manifestament inammissibbli jew infondat, tagħti lill-kreditur l-opportunità li jikkompleta jew jirretifika r-rikors f’perijodu ta’ żmien li għandu jkun speċifikat mill-qorti. Jekk il-kreditur jonqos milli jikkompleta jew jirratifika r-rikors f’dak il-perijodu ta’ żmien, ir-rikors għandu jiġi miċħud.
4. L-Ordni tal-Preservazzjoni għandha tinħareġ għall-ammont li jkun iġġustifikat mill-evidenza msemmija fl-Artikolu 9 u kif determinat mil-liġi applikabbli għall-pretensjoni sottostanti, u għandha tinkludi, fejn adatt, imgħax u/jew spejjeż skont l-Artikolu 15.
Fl-ebda ċirkostanza l-Ordni ma tista’ tinħareġ f’ammont li jaqbeż l-ammont indikat mill-kreditur fir-rikors tiegħu.
5. Id-deċiżjoni dwar ir-rikors għandha tiġi nnotifikata lill-kreditur f’konformità mal-proċedura prevista bil-liġi tal-Istat Membru tal-oriġini għal ordnijiet nazzjonali ekwivalenti.
Artikolu 18a
Limiti ta’ żmien għad-deċiżjoni dwar ir-rikors għal Ordni tal-Preservazzjoni
1. Meta l-kreditur ikun għadu ma kisibx sentenza, riżoluzzjoni bil-qorti jew strument awtentiku, il-qorti għandha toħroġ id-deċiżjoni tagħha sa tmiem l-għaxar jum ta’ xogħol wara li l-kreditur ikun ippreżenta, jew fejn applikabbli, ikkompleta r-rikors tiegħu.
2. Meta l-kreditur ikun diġà kiseb sentenza, riżoluzzjoni bil-qorti jew strument awtentiku, il-qorti għandha toħroġ id-deċiżjoni tagħha sa tmiem il-ħames jum ta’ xogħol wara li l-kreditur ikun ippreżenta, jew fejn applikabbli, lesta r-rikors tiegħu.
3. Meta l-qorti tiddetermina skont l-Artikolu 9(2) li tkun meħtieġa seduta tal-kreditur u, skont il-każ, tax-xhieda tiegħu, il-qorti għandha żżomm is-seduta mingħajr dewmien u għandha tagħti d-deċiżjoni tagħha sa tmiem il-ħames jum ta’ xogħol wara li tkun saret is-seduta.
4. Fis-sitwazzjonijiet imsemmijin fl-Artikolu 12, il-limiti ta’ żmien stabbiliti fil-paragrafi 1, 2 u 3 ta’ dan l-Artikolu għandhom japplikaw għad-deċiżjoni li titlob lill-kreditur jipprovdi garanzija. Il-qorti għandha toħroġ id-deċiżjoni tagħha dwar ir-rikors għal Ordni tal-Preservazzjoni mingħajr dewmien ladarba l-kreditur ikun ipprovda l-garanzija meħtieġa.
5. Minkejja l-paragrafi 1, 2 u 3 ta’ dan l-Artikolu, f’sitwazzjonijiet imsemmija fl-Artikolu 14, il-qorti għandha toħroġ id-deċiżjoni tagħha mingħajr dewmien ladarba tkun irċeviet l-informazzjoni msemmija fl-Artikolu 14(6) jew (7), ladarba l-kreditur ikun ipprovda kwalunkwe garanzija meħtieġa sa dak iż-żmien.
Artikolu 19
Forma u kontenut tal-Ordni tal-Preservazzjoni
1. L-Ordni tal-Preservazzjoni għandha tinħareġ bl-użu tal-formola stabbilita permezz ta’ atti ta’ implimentazzjoni adottati skont il-proċedura konsultattiva msemmija fl-Artikolu 50a(2) u għandu jkollha timbru, firma u kwalunkwe awtentikazzjoni oħra tal-qorti. Il-formola għandha tkun magħmula minn żewġ partijiet:
(a)
parti A, li fiha l-informazzjoni kif tinsab fil-paragrafu 2 li għandha tingħata lill-bank, lill-kreditur u lid-debitur; u
(b)
parti B, li fiha l-informazzjoni kif tinsab fil-paragrafu 3 li għandha tingħata lill-kreditur u lid-debitur flimkien mal-informazzjoni skont il-paragrafu 2.
2. Parti A għandha tinkludi l-informazzjoni li ġejja:
(a)
l-isem u l-indirizz tal-qorti u numru tal-fajl tal-kawża;
(b)
dettalji tal-kreditur kif indikat fil-punt (b) tal-Artikolu 8(2);
(c)
dettalji tad-debitur kif indikat fil-punt (c) tal-Artikolu 8(2);
(d)
l-isem u l-indirizz tal-bank li huwa kkonċernat mill-Ordni;
(e)
jekk il-kreditur ikun ta n-numru tal-kont tad-debitur fir-rikors, in-numru tal-kont jew il-kontijiet li għandhom jiġu ppreservati, u, fejn applikabbli, indikazzjoni dwar jekk għandux jiġi ppreservat ukoll kwalunkwe kont ieħor li d-debitur ikollu mal-istess bank;
(f)
fejn applikabbli, indikazzjoni li n-numru ta’ kwalunkwe kont li għandu jiġi ppreservat inkiseb permezz ta’ talba skont l-Artikolu 14 u li l-bank, fejn meħtieġ skont it-tieni subparagrafu tal-Artikolu 24(4), għandu jikseb in-numru jew numri kkonċernati mill-awtorità tal-informazzjoni tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni;
(g)
l-ammont li għandu jiġi ppreservat mill-Ordni;
(h)
struzzjoni lill-bank biex jimplimenta l-Ordni skont l-Artikolu 24;
(i)
id-data tal-ħruġ tal-Ordni;
(j)
jekk il-kreditur ikun indika kont fir-rikors tiegħu skont punt (n) tal-Artikolu 8(2), awtorizzazzjoni lill-bank skont l-Artikolu 24(3) biex jirrilaxxa u jittrasferixxi, jekk mitlub jagħmel dan mid-debitur u jekk permess mil-liġi tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni, fondi sal-ammont speċifikat fl-Ordni mill-kont ippreservat lill-kont li l-kreditur ikun indika fir-rikors tiegħu;
(k)
informazzjoni dwar fejn wieħed jista’ jsib il-verżjoni elettronika tal-formola li għandha tintuża għad-dikjarazzjoni skont l-Artikolu 25.
3. Il-Parti B għandha tinkludi l-informazzjoni li ġejja:
(a)
deskrizzjoni tas-suġġett tal-każ u r-raġunament tal-qorti għall-ħruġ tal-Ordni;
(b)
l-ammont tal-garanzija mogħtija mill-kreditur, jekk ikun hemm;
(c)
fejn applikabbli, l-iskadenza ta’ żmien biex jinbdew il-proċedimenti dwar il-mertu tal-kwistjoni u biex jingħataw provi ta’ tali bidu lill-qorti emittenti;
(d)
fejn applikabbli, indikazzjoni dwar liema dokumenti għandhom jiġu tradotti skont it-tieni sentenza tal-Artikolu 49(1);
(e)
fejn applikabbli, indikazzjoni li l-kreditur huwa responsabbli li jibda l-eżekuzzjoni tal-Ordni u konsegwentement, fejn applikabbli, indikazzjoni li l-kreditur huwa responsabbli li jittrasmettiha lill-awtorità kompetenti tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni skont l-Artikolu 23(3) u li jibda n-notifika lid-debitur skont l-Artikolu 28(2), (3) u (4); u
(f)
informazzjoni dwar ir-rimedji disponibbli għad-debitur.
4. Meta l-Ordni tal-Preservazzjoni tkun tikkonċerna kontijiet f’banek differenti, għandha timtela formola separata (parti A skont il-paragrafu 2) għal kull bank. F’tali każ, il-formola pprovduta lill-kreditur u d-debitur (partijiet A u B skont il-paragrafi 2 u 3 rispettivament) għandu, jkun fiha lista tal-banek kollha kkonċernati.
Artikolu 20
Tul taż-żmien tal-preservazzjoni
Il-fondi ppreservati bl-Ordni tal-Preservazzjoni għandhom jibqgħu ppreservati kif previst fl-Ordni jew fi kwalunkwe modifika ta’ jew limitazzjoni ta’ dik l-Ordni sussegwenti skont il-Kapitolu 4:
(a)
sakemm l-Ordni tiġi rrevokata;
(b)
sakemm l-eżekuzzjoni tal-Ordni tiġi tterminata; jew
(c)
sakemm tidħol fis-seħħ miżura għall-eżekuzzjoni ta’ sentenza, transazzjoni ġudizzjarja jew strument awtentiku miksub mill-kreditur li hi marbuta mal-pretensjoni li l-Ordni tal-Preservazzjoni kellha l-għan li tiggarantixxi fir-rigward tal-fondi ppreservati mill-Ordni.
Artikolu 21
Appell kontra rifjut li jinħareġ l-Ordni tal-Preservazzjoni
1. Il-kreditur għandu jkollu d-dritt ta’ appell kontra kwalunkwe deċiżjoni tal-qorti li tiċħad kollu kemm hu jew in parti r-rikors tiegħu għal Ordni tal-Preservazzjoni.
2. Tali appell għandu jkun ippreżentat fi żmien 30 jum mid-data li fiha d-deċiżjoni msemmija fil-paragrafu 1 tkun ġiet innotifikata lill-kreditur. Huwa għandu jiġi ppreżentat fil-qorti kkomunikata mill-Istat Membru kkonċernat lill-Kummissjoni skont il-punt (d) tal-Artikolu 50(1).
3. Meta r-rikors għall-Ordni tal-Preservazzjoni tinċaħad kompletament, l-appell għandu jiġi ttrattat fi proċedimenti ex parte kif previst fl-Artikolu 11.
KAPITOLU 3
RIKONOXXIMENT, EŻEGWIBBILTÀ U EŻEKUZZJONI TAL-ORDNI TAL-PRESERVAZZJONI
Artikolu 22
Rikonoxximent u eżegwibbiltà
Ordni tal-Preservazzjoni maħruġa fi Stat Membru f’konformità ma’ dan ir-Regolament għandha tiġi rikonoxxuta fl-Istati Membri l-oħra mingħajr ma tkun rikjesta xi proċedura speċjali u għandha tkun eżegwibbli fl-Istati Membri l-oħrajn mingħajr il-ħtieġa għal dikjarazzjoni ta’ eżegwibbiltà.
Artikolu 23
Eżekuzzjoni tal-Ordni tal-Preservazzjoni
1. Soġġett għad-dispożizzjonijiet ta’ dan il-Kapitolu, l-Ordni tal-Preservazzjoni għandha tiġi eżegwita skont il-proċeduri applikabbli għall-eżekuzzjoni ta’ ordnijiet nazzjonali ekwivalenti fl-Istat Membru tal-eżekuzzjoni.
2. L-awtoritajiet kollha involuti fl-eżekuzzjoni tal-Ordni għandhom jaġixxu mingħajr dewmien.
3. Meta l-Ordni tal-Preservazzjoni tkun inħarġet fi Stat Membru li mhux l-Istat Membru tal-eżekuzzjoni, il-parti A tal-Ordni kif indikat fl-Artikolu 19(2) u formola standard vojta għad-dikjarazzjoni skont l-Artikolu 25 għandha, għall-fini tal-paragrafu 1 ta’ dan l-Artikolu, tiġi trasmessa f’konformità mal-Artikolu 29 lill-awtorità kompetenti tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni.
It-trasmissjoni għandha ssir mill-qorti emittenti jew mill-kreditur, skont min huwa responsabbli skont il-liġi tal-Istat Membru tal-oriġini biex tinbeda l-proċedura ta’ eżekuzzjoni.
4. L-Ordni għandha tkun akkumpanjata, fejn meħtieġ, bi traduzzjoni jew traslitteralizzazzjoni fil-lingwa uffiċjali tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni jew, fejn ikun hemm diversi lingwi uffiċjali f’dak l-Istat Membru, il-lingwa uffiċjali jew waħda mil-lingwi uffiċjali tal-post fejn l-Ordni tkun ser tiġi implimentata. Din it-traduzzjoni jew traslitteralizzazzjoni għandha tingħata mill-qorti emittenti billi tagħmel użu mill-verżjoni tal-lingwa adatta tal-formola standard imsemmija fl-Artikolu 19.
5. L-awtorità kompetenti tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni għandha, tieħu l-passi meħtieġa sabiex l-Ordni tiġi eżegwita skont il-liġi nazzjonali tagħha.
6. Meta l-Ordni tal-Preservazzjoni tikkonċerna aktar minn bank wieħed fl-istess Stat Membru jew fi Stati Membri differenti, għandha tintbagħat formola separata għal kull bank kif indikat fl-Artikolu 19(4) lill-awtorità kompetenti fl-Istat Membru tal-eżekuzzjoni rilevanti.
Artikolu 24
Implimentazzjoni tal-Ordni tal-Preservazzjoni
1. Bank li lilu tkun indirizzata Ordni tal-Preservazzjoni għandu jimplimentaha mingħajr dewmien wara li jkun irċieva l-Ordni jew, fejn ikun previst hekk mil-liġi tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni, ikun irċieva struzzjoni korrispondenti biex jimplimenta l-Ordni.
2. Biex jimplimenta l-Ordni tal-Preservazzjoni, il-bank għandu, soġġett għad-dispożizzjonijiet tal-Artikolu 31, jippreserva l-ammont speċifikat fl-Ordni:
(a)
billi jiżgura li dak l-ammont ma jiġix trasferit jew irtirat mill-kont jew kontijiet indikati fl-Ordni jew identifikati skont il-paragrafu 4; jew
(b)
fejn il-liġi nazzjonali tipprevedi hekk, billi jittrasferixxi dak l-ammont għal kont dedikat għal skopijiet ta’ preservazzjoni.
L-ammont finali ippreservat jista’ jkun soġġett għas-saldu ta’ transazzjonijiet li jkunu diġà pendenti meta l-Ordni jew l-istruzzjoni korrispondenti tasal għand il-bank. Madankollu, transazzjonijiet pendenti bħal dawn jistgħu jiġu kkunsidrati biss meta s-saldu tagħhom isir qabel il-bank joħroġ id-dikjarazzjoni skont l-Artikolu 25 fl-iskadenzi stipulati fl-Artikolu 25(1).
3. Minkejja l-punt (a) tal-paragrafu 2, il-bank għandu jiġi awtorizzat, fuq talba tad-debitur, li jirrilaxxa fondi ppreservati u jittrasferixxi dawk il-fondi fil-kont tal-kreditur indikat fl-Ordni bl-iskop li jħallas il-pretensjoni tal-kreditur, jekk il-kondizzjonijiet kollha li ġejjin jintlaħqu:
(a)
tali awtorizzazzjoni tal-bank tkun speċifikament indikatafl-Ordni f’konformità mal-punt (j) tal-Artikolu 19(2);
(b)
il-liġi tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni tippermetti dan ir-rilaxx u trasferiment; u
(c)
ma jkunx hemm kunflitt fl-Ordnijiet fir-rigward tal-kont ikkonċernat.
4. Meta l-Ordni tal-Preservazzjoni ma tispeċifikax in-numru jew numri tal-kont jew kontijiet tad-debitur iżda tipprovdi biss l-isem jew dettalji oħrajn rigward id-debitur, il-bank jew entità oħra responsabbli għall-eżekuzzjoni tal-Ordni għandha tidentifika l-kont jew il-kontijiet miżmuma mid-debitur mal-bank indikat fl-Ordni.
Jekk, abbażi tal-informazzjoni mogħtija fl-Ordni, ma jkunx possibbli li l-bank jew entità oħra tidentifika b’ċertezza kont tad-debitur, il-bank għandu:
(a)
fejn, f’konformità mal-punt (f) tal-Artikolu 19(2), ikun indikat fl-Ordni li n-numru jew numri tal-kont jew kontijiet li għandhom jiġu preservati nkisbu permezz ta’ talba skont l-Artikolu 14, jikseb dak in-numru jew dawk in-numri mill-awtorità tal-informazzjoni tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni; u
(b)
fil-każijiet l-oħra kollha, ma jimplimentax l-Ordni.
5. Kwalunkwe fondi miżmuma fil-kont jew kontijiet imsemmijin fil-punt (a) tal-paragrafu 2 li jeċċedu l-ammont speċifikat fl-Ordni tal-Preservazzjoni ma għandhomx jiġu affettwati mill-implimentazzjoni tal-Ordni.
6. Meta, fil-mument tal-implimentazzjoni tal-Ordni tal-Preservazzjoni, il-fondi miżmuma fil-kont jew kontijiet imsemmijin fil-punt (a) tal-paragrafu 2 mhumiex suffiċjenti biex jippreservaw l-ammont sħiħ speċifikat fl-Ordni, l-Ordni għandha tiġi implimentata biss fl-ammont disponibbli fil-kont jew kontijiet.
7. Meta l-Ordni tal-Preservazzjoni tkopri diversi kontijiet miżmuma mid-debitur mal-istess bank u dawk il-kontijiet ikun fihom fondi li jeċċedu l-ammont speċifikat fl-Ordni, l-Ordni għandha tiġi implimentata fl-ordni ta’ prijorità li ġejja:
(a)
kontijiet tat-tfaddil f’isem id-debitur biss;
(b)
kontijiet kurrenti f’isem id-debitur biss;
(c)
kontijiet tat-tfaddil f’ismijiet konġunti, soġġett għall-Artikolu 30;
(d)
kontijiet kurrenti f’ismijiet konġunti, soġġett għall-Artikolu 30.
8. Meta l-munita tal-fondi miżmuma fil-kont jew kontijiet imsemmijin fil-punt (a) tal-paragrafu 2 mhix l-istess bħal dik li fiha tkun inħarġet l-Ordni tal-Preservazzjoni, il-bank għandu jikkonverti l-ammont speċifikat fl-Ordni għall-munita tal-fondi b’referenza għar-rata tal-kambju ta’ referenza esterna tal-Bank Ċentrali Ewropew jew ir-rata tal-kambju tal-bank ċentrali tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni għall-bejgħ ta’ dik il-munita fil-jum u fil-mument tal-implimentazzjoni tal-Ordni, u għandu jippreserva l-ammont korrispondenti fil-munita tal-fondi.
Artikolu 25
Dikjarazzjoni rigward il-preservazzjoni tal-fondi
1. Sa tmiem it-tielet jum ta’ xogħol wara l-implimentazzjoni tal-Ordni tal-Preservazzjoni, il-bank jew entità oħra responsabbli għall-eżekuzzjoni tal-Ordni fl-Istat Membru tal-eżekuzzjoni għandha toħroġ dikjarazzjoni billi tuża l-formola ta’ dikjarazzjoni stabbilita permezz ta’ atti ta’ implimentazzjoni adottati f’konformità mal-proċedura konsultattiva msemmija fl-Artikolu 52(2), li tindika jekk il-fondi fil-kont jew kontijiet tad-debitur ġewx ippreservati u sa fejn u, jekk dan minnu, f’liema data ġiet implimentata l-Ordni. Jekk, f’ċirkostanzi eċċezzjonali, ma jkunx possibbli għall-bank jew entità oħra li toħroġ id-dikjarazzjoni fi żmien tlett ijiem ta’ xogħol, għandha toħroġha malajr kemm jista’ jkun iżda sa mhux aktar tard minn tmiem it-tmien jum ta’ ħidma mill-implimentazzjoni tal-Ordni.
Id-dikjarazzjoni għandha tintbagħat, mingħajr dewmien, skont il-paragrafi 2 u 3.
2. Fejn l-Ordni tkun inħarġet fl-Istat Membru tal-eżekuzzjoni, il-bank jew entità oħra responsabbli għall-eżekuzzjoni tal-Ordni għandha tibgħat id-dikjarazzjoni skont l-Artikolu 29 lill-qorti emittenti u bil-posta reġistrata attestata b’konferma tar-riċevuta, jew mezzi elettroniċi ekwivalenti, lill-kreditur.
3. Meta l-Ordni tkun inħarġet fi Stat Membru li mhuwiex l-Istat Membru tal-eżekuzzjoni, id-dikjarazzjoni għandha tiġi trasmessa f’konformità mal-Artikolu 29 lill-awtorità kompetenti tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni, sakemm ma tkunx inħarġet minn dik l-istess awtorità.
Sa tmiem l-ewwel jum ta’ xogħol wara li tirċievi jew toħroġ id-dikjarazzjoni, dik l-awtorità għandha tittrasmetti d-dikjarazzjoni f’konformità mal-Artikolu 29 lill-qorti emittenti u bil-posta reġistrata attestata b’konferma li tkun waslet, jew mezzi elettroniċi ekwivalenti, lill-kreditur.
4. Il-bank jew entità oħra responsabbli għall-eżekuzzjoni tal-Ordni tal-Preservazzjoni, għandha fuq talba mid-debitur, tiżvela d-dettalji tal-Ordni lid-debitur. Il-bank jew entità jistgħu wkoll jagħmlu dan fin-nuqqas ta’ tali talba.
Artikolu 26
Responsabbiltà tal-bank
Kwalunkwe responsabbiltà tal-bank għal nuqqas ta’ konformità mal-obbligi tiegħu skont dan ir-Regolament għandha tkun irregolata mil-liġi tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni.
Artikolu 27
Id-dmir tal-kreditur li jitlob ir-rilaxx ta’ ammonti żejda preservati
1. Il-kreditur għandu jkun taħt dmir li jieħu l-passi meħtieġa biex jiżgura r-rilaxx ta’ kull ammont li, wara l-implimentazzjoni tal-Ordni tal-Preservazzjoni, jaqbeż l-ammont speċifikat fl-Ordni tal-Preservazzjoni:
(a)
meta l-Ordni tkopri diversi kontijiet fl-istess Stat Membru jew fi Stati Membri differenti; jew
(b)
meta l-Ordni tkun inħarġet wara l-implimentazzjoni ta’ ordni nazzjonali ekwivalenti waħda jew aktar kontra l-istess debitur u li jkollha l-għan li tiżgura l-istess pretensjoni.
2. Sa tmiem it-tielet jum ta’ xogħol wara li tiġi riċevuta kwalunkwe dikjarazzjoni skont l-Artikolu 25 li turi tali preservazzjoni żejda l-kreditur għandu, bil-mezz l-aktar rapidu possibbli u billi juża l-formola biex jintalab ir-rilaxx ta’ ammonti żejda preservati, stabbilita permezz ta’ atti ta’ implimentazzjoni adottati skont il-proċedura konsultattiva msemmija fl-Artikolu 52(2), jressaq talba għar-rilaxx lill-awtorità kompetenti tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni li fih tkun saret il-preservazzjoni żejda.
Dik l-awtorità, meta tirċievi t-talba, għandha minnufih tagħti struzzjonijiet lill-bank ikkonċernat biex jirrilaxxa l-ammonti żejda preservati. L-Artikolu 24(7) għandu japplika, kif adatt, fl-ordni inversa ta’ priorità.
3. Dan l-Artikolu m’għandux jipprekludi li Stat Membru milli jipprevedi fil-liġi nazzjonali tiegħu li r-rilaxx ta’ fondi żejda preservati minn kwalunkwe kont miżmum fit-territorju tiegħu għandu jinbeda mill-awtorità tal-eżekuzzjoni kompetenti ta’ dak l-Istat Membru fuq inizjattiva tiegħu stess.
Artikolu 28
Notifika lid-debitur
1. L-Ordni tal-Preservazzjoni, id-dokumenti l-oħrajn imsemmijin fil-paragrafu 5 ta’ dan l-Artikolu u d-dikjarazzjoni skont l-Artikolu 25 għandhom jiġu notifikati lid-debitur skont dan l-Artikolu.
2. Meta d-debitur ikun domiċiljat fl-Istat Membru tal-oriġini, in-notifika għandha ssir skont il-liġi nazzjonali ta’ dak l-Istat Membru. In-notifika għandha tinbeda mill-qorti emittenti jew mill-kreditur, skont min huwa responsabbli biex titnieda n-notifika fl-Istat Membru tal-oriġini, sa tmiem it-tielet jum ta’ xogħol wara l-jum meta tasal id-dikjarazzjoni skont l-Artikolu 25 li turi li l-ammonti ġew preservati.
3. Meta d-debitur ikun domiċiljat fi Stat Membru li mhuwiex l-Istat Membru tal-oriġini, il-qorti emittenti jew il-kreditur, skont min huwa responsabbli biex titnieda n-notifika fl-Istat Membru tal-oriġini, għandu, sa tmiem it-tielet jum ta’ xogħol wara l-jum meta tasal id-dikjarazzjoni skont l-Artikolu 25 li turi li l-ammonti ġew preservati, jittrasmetti d-dokumenti msemmijin fil-paragrafu 1 ta’ dan l-Artikolu f’konformità mal-Artikolu 29 lill-awtorità kompetenti tal-Istat Membru li fih huwa domiċiljat id-debitur. Dik l-awtorità għandha, mingħajr dewmien, tieħu l-passi meħtieġa biex in-notifika ssir lid-debitur skont il-liġi tal-Istat Membru li fih id-debitur ikun domiċiljat.
Meta l-Istat Membru li fih id-debitur ikun domiċiljat huwa l-unika Stat Membru tal-eżekuzzjoni, id-dokumenti msemmijin fil-paragrafu 5 ta’ dan l-Artikolu għandhom jiġu trasmessi lill-awtorità kompetenti ta’ dak l-Istat Membru fl-istess waqt li l-Ordni tiġi trasmessa f’konformità mal-Artikolu 23(3). F’każ bħal dan, dik l-awtorità kompetenti għandha tagħti bidu għan-notifika tad-dokumenti kollha msemmijin fil-paragrafu 1 ta’ dan l-Artikolu sa tmiem it-tielet jum ta’ xogħol wara l-jum meta tasal jew tinħareġ id-dikjarazzjoni skont l-Artikolu 25 li turi li l-ammonti jkunu ġew preservati.
L-awtorità kompetenti għandha tinforma lill-qorti emittenti jew lill-kreditur, skont min ittrasmetta d-dokumenti li għandhom jiġu notifikati, bir-riżultat tan-notifika lid-debitur.
4. Meta d-debitur ikun domiċiljat fi Stat terz, in-notifika għandha ssir skont ir-regoli dwar in-notifiki internazzjonali applikabbli fl-Istat Membru tal-oriġini.
5. Id-dokumenti li ġejjin għandhom jiġu notifikati lid-debitur u għandu, fejn meħtieġ, għandhom ikunu flimkien ma’ traduzzjoni jew traskrizzjoni kif previst fl-Artikolu 49(1):
(a)
l-Ordni tal-Preservazzjoni li tuża l-partijiet A u B tal-formola msemmija fl-Artikolu 19(2) u (3);
(b)
ir-rikors għall-Ordni tal-Preservazzjoni ippreżentat mill-kreditur lill-qorti;
(c)
kopji tad-dokumenti kollha ppreżentati mill-kreditur lill-qorti sabiex tinkiseb l-Ordni.
6. Fejn l-Ordni tal-Preservazzjoni tirrigwarda aktar minn bank wieħed, l-ewwel dikjarazzjoni biss skont l-Artikolu 25 li turi li l-ammonti jkunu ġew ippreservati għandha tiġi nnotifikata lid-debitur f’konformità ma’ dan l-Artikolu. Id-debitur għandu jiġi mgħarraf mingħajr dewmien dwar kwalunkwe dikjarazzjoni sussegwenti skont l-Artikolu 25.
Artikolu 29
Trasmissjoni tad-dokumenti
1. Fejn dan ir-Regolament jipprevedi t-trasmissjoni ta’ dokumenti skont dan l-Artikolu, tali trasmissjoni tista’ titwettaq bi kwalunkwe mezz xieraq, sakemm il-kontenut tad-dokument riċevut ikun veru u konformi ma’ dak tad-dokument trasmess u li l-informazzjoni kollha fih tkun tista’ tinqara faċilment.
2. Il-qorti jew l-awtorità li tirċievi d-dokumenti f’konformità mal-paragrafu 1 ta’ dan l-Artikolu għandha, sa tmiem il-jum ta’ xogħol wara l-jum tar-riċevuta, tibgħat konferma tar-riċevuta lill-awtorità, il-kreditur jew il-bank li ttrasmetta d-dokumenti, bl-użu tal-aktar mezz rapidu ta’ trasmissjoni u billi tuża l-formola standard stabbilita permezz ta’ atti ta’ implimentazzjoni f’konformità mal-proċedura konsultattiva msemmija fl-Artikolu 52.
Artikolu 30
Preservazzjoni tal-kontijiet konġunti u tal-kontijiet ta’ mandatarju (nominee)
Fondi miżmuma f’kontijiet li, skont ir-rekords tal-bank, mhumiex miżmuma esklużivament mid-debitur, jew huma miżmuma minn parti terza f’isem id-debitur, jew mid-debitur f’isem parti terza, jistgħu jiġu ppreservati skont dan ir-Regolament biss sa fejn jistgħu jkunu soġġetti għall-preservazzjoni skont il-liġi tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni.
Artikolu 31
Ammonti eżentati mill-preservazzjoni
1. L-ammonti li huma eżentati mill-konfiska skont il-liġi tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni għandhom ikunu eżentati mill-preservazzjoni skont dan ir-Regolament.
2. Fejn, skont il-liġi tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni, l-ammonti msemmija fil-paragrafu 1 ikunu eżentati mill-konfiska mingħajr ebda talba mid-debitur, il-korp responsabbli għall-eżenzjoni ta’ tali ammonti f’dak l-Istat Membru għandu, fuq inizjattiva tiegħu stess, jeżenta l-ammonti rilevanti mill-preservazzjoni.
3. Fejn, skont il-liġi tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni, l-ammonti msemmija fil-paragrafu 1 ta’ dan l-Artikolu ikunu eżentati mill-konfiska fuq talba tad-debitur, dawk l-ammonti għandhom ikunu eżentati mill-preservazzjoni mill-mument tar-rikors mid-debitur kif previst mill-punt (a) tal-Artikolu 34(1).
Artikolu 32
Klassifikazzjoni tal-Ordni tal-Preservazzjoni
L-Ordni tal-Preservazzjoni għandu jkollha l-istess klassifikazzjoni, jekk teżisti, bħal ordni nazzjonali ekwivalenti fl-Istat Membru tal-eżekuzzjoni.
KAPITOLU 4
RIMEDJI
Artikolu 33
Rimedji tad-debitur kontra l-Ordni tal-Preservazzjoni
1. Malli jitressaq rikors mid-debitur lill-qorti kompetenti tal-Istat Membru ta’ oriġini, l-Ordni tal-Preservazzjoni għandha tiġi rrevokata jew, jekk ikun applikabbli, modifikata għar-raġuni li:
(a)
il-kondizzjonijiet jew ir-rekwiżiti stipulati f’dan ir-Regolament ma ġewx sodisfatti;
(b)
l-Ordni, id-dikjarazzjoni skont l-Artikolu 25 u/jew id-dokumenti l-oħrajn imsemmijin fl-Artikolu 28(5) ma ġewx innotifikati lid-debitur fi żmien 14-il jum mill-preservazzjoni tal-kont jew kontijiet) tiegħu;
(c)
id-dokumenti notifikati lid-debitur f’konformità mal-Artikolu 28 ma kinux jissodisfaw ir-rekwiżiti lingwistiċi stipulati fl-Artikolu 49(1);
(d)
l-ammonti preservati li jeċċedu l-ammont tal-Ordni ma ġewx rilaxxati f’konformità mal-Artikolu 27;
(e)
il-pretensjoni li l-eżekuzzjoni tagħha l-kreditur fittex li jiggarantixxi permezz tal-Ordni tħallset kollha jew parti minnha;
(f)
sentenza dwar il-mertu tal-kwistjoni tkun ċaħdet il-pretensjoni li l-kreditur kien qed ifittex li jikseb l-eżekuzzjoni tagħha permezz tal-Ordni; jew
(g)
is-sentenza dwar il-mertu tal-kwistjoni jew it-transazzjoni ġudizzjarja jew l-istrument awtentiku, li l-kreditur kien qed ifittex li jikseb l-eżekuzzjoni tiegħu permezz tal-Ordni ikun ġie revokat jew, skont il-każ, annullat.
2. Mal-applikazzjoni mid-debitur lill-qorti kompetenti tal-Istat Membru tal-oriġini, id-deċiżjoni dwar il-garanzija skont l-Artikolu 12 għandha tiġi rieżaminata, abbażi li l-kondizzjonijiet u r-rekwiżiti ta’ dak l-Artikolu ma jkunux ġew sodisfatti.
Fejn fuq il-bażi ta’ rimedju bħal dan, il-qorti titlob li l-kreditur jipprovdi garanzija jew garanzija addizzjonali, l-ewwel sentenza tal-Artikolu 12(3) għandha tapplika kif xieraq u l-qorti għandha tindika li l-Ordni tal-Preservazzjoni ser titħassar jew tiġi mmodifikata jekk il-garanzija (addizzjonali) meħtieġa ma tingħatax sal-iskadenża speċifikata mill-qorti.
3. Ir-rimedju li jitressaq rikors għalih skont il-punt (b) tal-paragrafu 1 għandu jingħata sakemm in-nuqqas ta’ notifika ma jiġix rettifikat fi żmien 14-il jum minn meta l-kreditur jiġi informat bir-rikors tad-debitur għal rimedju skont il-punt (b) tal-paragrafu 1.
Sakemm in-nuqqas ta’ servizz ma jkunx diġà ġie rettifikat b’mezzi oħrajn, in-nuqqas ta’ servizz għandu, għall-finijiet tal-valutazzjoni jekk ir-rimedju skont il-punt (b) tal-paragrafu 1 għandux jingħata, jitqies li ġie rettifikat:
(a)
jekk il-kreditur jitlob lill-korp responsabbli għan-notifika fl-Istat Membru tal-oriġini biex id-dokumenti jiġu nnotifikati lid-debitur; jew
(b)
fejn id-debitur ikun indika fl-applikazzjoni tiegħu għal rimedju li huwa jaqbel li jiġbor id-dokumenti mill-qorti tal-Istat Membru tal-oriġini u fejn il-kreditur kien responsabbli li jipprovdi t-traduzzjonijiet, jekk il-kreditur jittrasmetti lil dik il-qorti kwalunkwe traduzzjoni meħtieġa skont l-Artikolu 49(1).
Il-korp responsabbli għan-notifika skont il-liġi tal-Istat Membru tal-oriġini għandu, fuq talba tal-kreditur skont il-punt (a) tat-tieni subparagrafu ta’ dan il-paragrafu, bla dewmien jinnotifika d-dokumenti lid-debitur bil-posta reġistrata attestata b’dikjarazzjoni tal-konferma li d-dokumenti jkunu waslu fl-indirizz indikat mid-debitur f’konformità mal-paragrafu 5 ta’ dan l-Artikolu.
Fejn il-kreditur kien responsabbli biex jagħti bidu għan-notifika tad-dokumenti msemmija fl-Artikolu 28, nuqqas ta’ notifika jista’ jiġi rettifikat biss jekk il-kreditur juri li huwa kien diġà ħa l-passi kollha li kellu jieħu biex issir in-notifika inizjali tad-dokumenti.
4. Ir-rimedju li jitressaq rikors għalih skont il-punt (c) tal-paragrafu 1 għandu jingħata sakemm il-kreditur ma jipprovdix it-traduzzjonijiet rikjesti skont dan ir-Regolament fi żmien 14-il jum minn meta l-kreditur jiġi infurmat bir-rikors mid-debitur għal rimedju skont il-punt (c) tal-paragrafu 1.
It-tieni u t-tielet subparagrafi tal-paragrafu 3 għandhom japplikaw kif adatt.
5. Fir-rikors tiegħu għal rimedju skont il-punti (b) u (c) tal-paragrafu 1 id-debitur għandu jindika indirizz fejn id-dokumenti u t-traduzzjonijiet msemmijin fl-Artikolu 28 jistgħu jintbagħtu lilu f’konformità mal-paragrafi 3 u 4 ta’ dan l-Artikolu jew, alternattivament, għandu jindika li jaqbel li jiġbor dawk id-dokumenti mill-qorti tal-Istat Membru tal-oriġini.
Artikolu 34
Rimedji tad-debitur kontra l-eżekuzzjoni tal-Ordni tal-Preservazzjoni
1. Minkejja l-Artikoli 33 u 35, malli jitressaq rikors mid-debitur lill-qorti kompetenti jew, fejn il-liġi nazzjonali tipprevedi dan, lill-awtorità kompetenti tal-eżekuzzjoni fl-Istat Membru tal-eżekuzzjoni, l-eżekuzzjoni tal-Ordni tal-Preservazzjoni f’dak l-Istat Membru għandha tkun:
(a)
imitata għar-raġuni li ċerti ammonti miżmuma fil-kont għandhom ikunu eżentati mill-konfiska skont l-Artikolu 31(3), jew li ammonti eżentati mill-konfiska ma ġewx ikkunsidrati jew ma ġewx ikkunsidrati b’mod korrett fl-implimentazzjoni tal-Ordni kif previst fl-Artikolu 31(2); jew
(b)
itterminata għar-raġuni li:
(i)
il-kont ippreservat ikun eskluż mill-ambitu ta’ dan ir-Regolament skont l-Artikolu 2(3) u (4);
(ii)
l-eżekuzzjoni tas-sentenza, it-transazzjoni ġudizzjarja jew l-istrument awtentiku, li l-kreditur ikun qed ifittex li jikseb l-eżekuzzjoni tiegħu permezz tal-Ordni ikun ġie miċħud fl-Istat Membru tal-eżekuzzjoni;
(iii)
l-eżegwibbiltà tas-sentenza li l-kreditur fittex li jikseb l-eżekuzzjoni tagħha permezz tal-Ordni, tkun ġiet sospiża fl-Istat Membru ta’ oriġini; jew
(iv)
japplika l-punt (b), (c), (d), (e), (f) jew (g) tal-Artikolu 33(1). L-Artikolu 33(3), (4) u (5) għandu japplika kif xieraq.
2. Malli d-debitur iressaq rikors lill-qorti kompetenti fl-Istat Membru tal-eżekuzzjoni, l-eżekuzzjoni tal-Ordni tal-Preservazzjoni f’dak l-Istat Membru għandha tintemm, jekk b’mod ċar tmur kontra l-politika pubblika (ordre public) tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni.
Artikolu 35
Rimedji oħra disponibbli għad-debitur u l-kreditur
1. Id-debitur jew il-kreditur jista’ jressaq rikors lill-qorti li tkun ħarġet l-Ordni tal-Preservazzjoni għal modifika jew revoka tal-Ordni għar-raġuni li ċ-ċirkustanzi li fuq il-bażi tagħhom inħarġet l-Ordni nbidlu.
2. Il-qorti li tkun ħarġet l-Ordni tal-Preservazzjoni tista’ wkoll„ fejn il-liġi tal-Istat Membru tal-oriġini tippermetti dan, fuq inizjattiva tagħha stess, timmodifika jew tirrevoka l-Ordni minħabba bidla fiċ-ċirkostanzi.
3. Id-debitur u l-kreditur jistgħu, għar-raġuni li jkunu qablu li jittransiġu l-pretensjoni, iressqu b’mod konġunt rikors lill-qorti li tkun ħarġet l-Ordni tal-Preservazzjoni għal revoka jew modifika tal-Ordni jew lill-qorti kompetenti tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni jew, fejn il-liġi nazzjonali tipprevedi dan, lill-awtorità kompetenti tal-eżekuzzjoni f’dak l-Istat Membru, għal tmiem jew limitazzjoni tal-eżekuzzjoni tal-Ordni.
4. Il-kreditur jista’ jressaq rikors quddiem il-qorti kompetenti tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni jew, fejn il-liġi nazzjonali tipprevedi dan, l-awtorità kompetenti tal-eżekuzzjoni f’dak l-Istat Membru, għal modifika tal-eżekuzzjoni tal-Ordni tal-Preservazzjoni li tikkonsisti f’aġġustament għall-eżenzjoni applikata f’dak l-Istat Membru skont l-Artikolu 31, għar-raġuni li jkunu diġà saru rikorsi għal eżenzjonijiet oħrajn għal ammont għoli biżżejjed fir-rigward ta’ kont wieħed jew diversi kontijiet miżmuma fi Stat Membru wieħed jew aktar u li għalhekk ikun xieraq li jsir aġġustament.
Artikolu 36
Proċedura għar-rimedji skont l-Artikoli 33, 345 u 35
1. Ir-rikors għal rimedju skont l-Artikolu 33, l-Artikolu 34 jew l-Artikolu 35 għandu jitressaq bl-użu tal-formola ta’ rimedju stabbilita permezz ta’ atti ta’ implimentazzjoni adottati skont il-proċedura konsultattiva msemmija fl-Artikolu 52(2). Ir-rikors jista’ jsir fi kwalunkwe mument u bi kwalunkwe mezz ta’ komunikazzjoni, inklużi mezzi elettroniċi, li jkunu aċċettati skont ir-regoli ta’ proċedura tal-Istat Membru fejn isir ir-rikors.
2. Il-parti l-oħra għandha tiġi mgħarrfa dwar ir-rikors.
3. Ħlief fejn ir-rikors tressaq mid-debitur skont il-punt (a) tal-Artikolu 34(1) jew skont l-Artikolu 35(3), id-deċiżjoni dwar ir-rikors għandha tinħareġ wara li ż-żewġ partijiet ikunu ngħataw l-opportunità jippreżentaw il-każ tagħhom, inkluż b’dawk il-mezzi tat-teknoloġija tal-komunikazzjoni xierqa li jkunu disponibbli u aċċettati taħt il-liġi nazzjonali ta’ kull wieħed mill-Istati Membri involuti.
4. Id-deċiżjoni għandha tinħareġ mingħajr dewmien, iżda mhux aktar tard minn 21 jum wara li l-qorti jew, fejn il-liġi nazzjonali tipprevedi dan, l-awtorità kompetenti tal-eżekuzzjoni tkun irċeviet it-tagħrif kollu meħtieġ biex tieħu deċiżjoni. Id-deċiżjoni għandha tiġi nnotifikata lill-partijiet.
5. Id-deċiżjoni ta’ revoka jew modifika tal-Ordni tal-Preservazzjoni u d-deċiżjoni li tiġi limitata jew itterminata l-eżekuzzjoni tal-Ordni tal-Preservazzjoni għandha tkun eżegwibbli minnufih:
Fejn ir-rikors għal rimedju jkun sar fl-Istat Membru tal-oriġini, il-qorti għandha, f’konformità mal-Artikolu 29, tittrasmetti d-deċiżjoni dwar ir-rimedju mingħajr dewmien lill-awtorità kompetenti tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni, bl-użu tal-formola stabbilita permezz ta’ atti ta’ implimentazzjoni adottati skont il-proċedura konsultattiva msemmija fl-Artikolu 52(2). Dik l-awtorità għandha tiżgura li d-deċiżjoni dwar ir-rimedju tiġi implimentata minnufih malli tirċeviha.
Meta d-deċiżjoni dwar ir-rimedju tirrigwarda kont bankarju miżmum fl-Istat Membru tal-oriġini, għandha tiġi implimentata fir-rigward ta’ dak il-kont bankarju f’konformità mal-liġi tal-Istat Membru tal-oriġini.
Fejn ir-rikors għal rimedju jkun sar fl-Istat Membru tal-eżekuzzjoni, id-deċiżjoni dwar ir-rimedju għandha tiġi implimentata f’konformità mal-liġi tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni.
Artikolu 37
Dritt ta’ appell
Kwalunkwe parti għandu jkollha d-dritt ta’ appell kontra deċiżjoni mogħtija skont l-Artikolu 33, 34 jew 35. Tali appell għandu jitressaq bl-użu tal-formola ta’ appell stabbilita permezz ta’ atti ta’ implimentazzjoni adottati skont il-proċedura konsultattiva msemmija fl-Artikolu 52(2).
Artikolu 38
Dritt li tiġi pprovduta garanzija minflok preservazzjoni
1. Fuq talba mid-debitur:
(a)
il-qorti li tkun ħarġet l-Ordni tal-Preservazzjoni tista’ tordna r-rilaxx tal-fondi ppreservati jekk id-debitur jagħti lil dik il-qorti garanzija fl-ammont tal-Ordni, jew assigurazzjoni alternattiva f’forma aċċettabbli taħt il-liġi tal-Istat Membru li fih tinsab il-qorti u ta’ valur li, mill-inqas, ikun ekwivalenti għal dak l-ammont;
(b)
il-qorti kompetenti jew, fejn il-liġi nazzjonali tipprevedi hekk, l-awtorità kompetenti tal-eżekuzzjoni tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni tista’ tittermina l-eżekuzzjoni tal-Ordni tal-Preservazzjoni fl-Istat Membru tal-Eżekuzzjoni jekk id-debitur jipprovdi lil dik il-qorti jew awtorità garanzija fl-ammont ippreservat f’dak l-Istat Membru, jew assigurazzjoni alternattiva f’forma aċċettabbli skont il-liġi tal-Istat Membru li fih tinsab il-qorti u ta’ valur tal-inqas ekwivalenti għal dak l-ammont.
2. L-Artikoli 23 u 24 għandhom japplikaw kif xieraq għar-rilaxx tal-fondi ppreservati. Il-kreditur għandu jiġi mgħarraf dwar l-għoti tal-garanzija minflok il-preservazzjoni skont il-liġi nazzjonali.
Artikolu 39
Id-dritt ta’ partijiet terzi
1. Id-dritt ta’ parti terza li tikkontesta Ordni tal-Preservazzjoni għandu jiġi rregolat bil-liġi tal-Istat Membru tal-oriġini.
2. Id-dritt ta’ parti terza li tikkontesta l-eżekuzzjoni ta’ Ordni tal-Preservazzjoni għandu jiġi rregolat bil-liġi tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni.
3. Mingħajr preġudizzju għal regoli oħrajn dwar il-ġurisdizzjoni stipulati fil-liġi tal-Unjoni jew il-liġi nazzjonali, il-ġurisdizzjoni fir-rigward ta’ kwalunkwe rikors mressaq minn parti terza:
(a)
li jikkontesta Ordni tal-Preservazzjoni għandha tkun tal-qrati tal-Istat Membru tal-oriġini, u
(b)
li jikkontesta l-eżekuzzjoni tal-Ordni tal-Preservazzjoni fl-Istat Membru tal-eżekuzzjoni għandha tkun tal-qrati ta’ dak l-Istat Membru jew, fejn il-liġi nazzjonali ta’ dak l-Istat Membru tipprevedi dan, tal-awtorità kompetenti tal-eżekuzzjoni.
KAPITOLU 5
DISPOŻIZZJONIJIET ĠENERALI
Artikolu 40
Legalizzazzjoni jew formalità simili oħra
Ma għandha tkun meħtieġa l-ebda legalizzazzjoni jew formalità simili oħra fil-kuntest ta’ dan ir-Regolament.
Artikolu 41
Rappreżentanza legali
Ir-rappreżentanza minn avukat jew professjonist legali ieħor mhijiex obbligatorja fi proċedimenti għall-ksib ta’ Ordni tal-Preservazzjoni. Fi proċedimenti f’konformità mal-Kapitolu 4, ir-rappreżentanza minn avukat jew professjonist legali ieħor ma għandhiex tkun obbligatorja, għajr jekk il-liġi nazzjonali tal-Istat Membru tal-qorti jew l-awtorità li quddiemha jitressaq r-rikors għal rimedju, tali rappreżentanza hija obbligatorja irrispettivament min-nazzjonalità jew domiċilju tal-partijiet.
Artikolu 42
Tariffi tal-qorti
It-tariffi tal-qorti fi proċedimenti għall-ksib ta’ Ordni tal-Preservazzjoni jew għal rimedju kontra Ordni ma għandhomx ikunu ogħla mit-tariffi għall-ksib ta’ ordni nazzjonali ekwivalenti jew rimedju kontra tali ordni nazzjonali.
Artikolu 43
Spejjeż imġarrba mill-banek
1. Bank għandu jkun intitolat li jitlob il-ħlas jew ir-rimborż mingħand il-kreditur jew id-debitur tal-ispejjeż imġarrba fl-implimentazzjoni ta’ Ordni tal-Preservazzjoni biss meta, skont il-liġi tal-Istat Membru tal-eżekuzzjoni, il-bank huwa intitolat għal dan il-ħlas jew rimborż fir-rigward tal ordnijiet nazzjonali ekwivalenti.
2. It-tariffi imposti mill-bank biex ikopru l-ispejjeż imsemmijin fil-paragrafu 1 għandhom jiġu determinati b’kont meħud tal-kumplessità tal-implimentazzjoni tal-Ordni tal-Preservazzjoni u ma jistgħux ikunu ogħla mit-tariffi imposti għall-implimentazzjoni ta’ ordnijiet nazzjonali ekwivalenti.
3. Tariffi imposti minn bank biex jiġu koperti l-ispejjeż tal-għoti ta’ informazzjoni dwar kontijiet skont l-Artikolu 14 ma jistgħux ikunu ogħla mill-ispejjeż li verament ġew imġarrba u, fejn applikabbli, mhux ogħla mit-tariffi imposti għall-għoti ta’ informazzjoni dwar kontijiet fil-kuntest ta’ ordnijiet nazzjonali ekwivalenti.
Artikolu 44
Tariffi imposti mill-awtoritajiet
Tariffi imposti minn kwalunkwe awtorità jew korp ieħor fl-Istat Membru tal-eżekuzzjoni involut/a fl-ipproċessar jew l-eżekuzzjoni ta’ Ordni tal-Preservazzjoni jew fl-għoti ta’ informazzjoni dwar kontijiet skont l-Artikolu 14, għandha tiġi determinata abbażi ta’ skala ta’ tariffi jew sett ieħor ta’ regoli stabbiliti minn qabel minn kull Stat Membru filwaqt li jingħata tagħrif b’mod trasparenti dwar it-tariffi applikabbli. Meta jistabbilixxi dik l-iskala jew sett ieħor ta’ regoli, Stat Membru jista’ jieħu kont tal-ammont tal-Ordni u l-kumplessità involuta fl-ipproċessar tiegħu. Fejn applikabbli, it-tariffi ma jistgħux ikunu ogħla mit-tariffi imposti f’rabta ma’ ordnijiet nazzjonali ekwivalenti.
Artikolu 45
Skedi ta’ żmien
Meta, f’ċirkostanzi eċċezzjonali, ma jkunx possibbli li l-qorti jew l-awtorità involuta tirrispetta l-iskedi ta’ żmien previsti fl-Artikolu 14(7), l-Artikolu 18, l-Artikolu 23(2), it-tieni subparagrafu tal-Artikolu 25(3), l-Artikolu 28(2), (3) u (6), l-Artikolu 33(3) u l-Artikolu 36(4) u (5), il-qorti jew l-awtorità għandha tieħu l-passi meħtieġa minn dawk id-dispożizzjonijiet kemm jista’ jkun malajr.
Artikolu 46
Relazzjoni mal-liġi proċedurali nazzjonali
1. Il-kwistjonijiet proċedurali kollha li ma jiġux indirizzati b’mod speċifiku f’dan ir-Regolament għandhom jiġu rregolati mil-liġi tal-Istat Membru fejn isseħħ il-proċedura.
2. L-effetti tal-ftuħ ta’ proċedimenti ta’ insolvenza fuq proċeduri ta’ eżekuzzjoni individwali, bħall-eżekuzzjoni ta’ Ordni tal-Preservazzjoni, għandhom jiġu rregolati mil-liġi tal-Istat Membru li fih ikunu nfetħu l-proċedimenti ta’ insolvenza.
Artikolu 47
Protezzjoni tad-data
1. Data personali, li hija miksuba, ipproċessata jew mibgħuta skont dan ir-Regolament għandha tkun adegwata, rilevanti u mhux eċċessiva fir-rigward tal-għan li għalih din ġiet miksuba, ipproċessata jew trasmessa, u għandha tintuża biss għal dak il-għan.
2. L-awtorità kompetenti, l-awtorità ta’ informazzjoni u kwalunkwe entità oħra responsabbli għall-eżekuzzjoni tal-Ordni tal-Preservazzjoni ma jistgħux jaħżnu d-data msemmija fil-paragrafu 1 lil hinn mill-perijodu meħtieġ għall-iskop li għalih kienet inkisbet, ġiet ipproċessata jew intbagħtet, li fi kwalunkwe każ ma għandux ikun itwal minn sitt xhur wara li ntemmew il-proċedimenti, u għandhom, matul dak il-perijodu, jiżguraw il-protezzjoni adegwata ta’ dik id-data. Dan il-paragrafu ma japplikax għad-data pproċessata u maħżuna mill-qrati fl-eżerċizzju tal-funzjonijiet ġudizzjarji tagħhom.
Artikolu 48
Relazzjoni ma’ strumenti oħra
Dan ir-Regolament huwa mingħajr preġudizzju għal:
(a)
Regolament (KE) Nru 1393/2007 tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill (14), ħlief kif previst fl-Artikolu 10(2), l-Artikolu 14(3) u (6), l-Artikolu 17(5), l-Artikolu 23(3) u (6), l-Artikolu 25(2) u (3), l-Artikolu 28(1), (3), (5) u (6), l-Artikolu 29, l-Artikolu 33(3), l-Artikolu 36(2) u (4), u l-Artikolu 49(1);
(b)
Regolament (UE) Nru 1215/2012;
(c)
Regolament (KE) Nru 1346/2000;
(d)
Direttiva 95/46/KE, ħlief kif previst fl-Artikoli 14(8) u 47 ta’ dan ir-Regolament;
(e)
Regolament (KE) Nru 1206/2001 tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsil (15);
(f)
Regolament (KE) Nru 864/2007, ħlief kif previst fl-Artikolu 13(4) ta’ dan ir-Regolament.
Artikolu 49
Lingwi
1. Kwalunkwe dokument elenkat fil-punti (a) u (b) tal-Artikolu 28(5) li għandu jiġi nnotifikat lid-debitur u li mhuwiex bil-lingwa uffiċjali tal-Istat Membru li fih ikun domiċiljat id-debitur jew, fejn ikun hemm diversi lingwi uffiċjali f’dak l-Istat Membru, il-lingwa uffiċjali jew waħda mil-lingwi uffiċjali tal-post fejn ikun domiċiljat id-debitur jew bi kwalunkwe lingwa oħra li huwa jifhem għandu jkun akkumpanjat minn traduzzjoni jew traslitteralizzazzjoni għal waħda minn dawk il-lingwi. Id-dokumenti elenkati fil-punt (c) tal-Artikolu 28(5) m’għandhomx jiġu tradotti, sakemm il-qorti ma tiddeċidix, eċċezzjonalment, li jeħtieġ li dokumenti speċifiċi jiġu tradotti jew trasletterati sabiex id-debitur ikun jista’ li jasserixxi d-drittijiet tiegħu.
2. Kwalunkwe dokument li għandu jiġi indirizzat skont dan ir-Regolament lil qorti jew awtorità kompetenti jista’ wkoll ikun fi kwalunkwe lingwa uffiċjali oħra tal-istituzzjonijiet tal-Unjoni, jekk l-Istat Membru kkonċernat ikun indika li jista’ jaċċetta din il-lingwa l-oħra.
3. Kwalunkwe traduzzjoni li ssir skont dan ir-Regolament għandha ssir minn persuna li tkun ikkwalifikata li tagħmel traduzzjonijiet f’wieħed mill-Istati Membri.
Artikolu 50
Informazzjoni li għandha tingħata mill-Istati Membri
1. Sat-18 ta' Lulju 2016, l-Istati Membri għandhom jikkomunikaw lill-Kummissjoni l-informazzjoni li ġejja:
(a)
il-qrati nominati kompetenti biex toħroġ Ordni tal-Preservazzjoni (Artikolu 6(4));
(b)
l-awtorità nominata kompetenti biex tikseb informazzjoni dwar il-kontijiet (Artikolu 14);
(c)
il-metodi biex tinkiseb l-informazzjoni dwar il-kontijiet disponibbli skont il-liġi nazzjonali tagħhom(Artikolu 14(5));
(d)
il-qrati li quddiemhom għandu jiġi ppreżentat appell (Artikolu 21);
(e)
l-awtorità jew l-awtoritajiet nominati bħala kompetenti biex jirċievu, jittrasmettu jew jinnotifikaw l-Ordni tal-Preservazzjoni u dokumenti oħrajn skont dan ir-Regolament (il-punt (14) tal-Artikolu 4);
(f)
l-awtorità kompetenti biex teżegwixxi l-Ordni tal-Preservazzjoni skont il-Kapitolu 3;
(g)
il-punt sa fejn il-kontijiet konġunti jew nominee jistgħu jiġu preservati skont il-liġi nazzjonali tagħhom (Artikolu 30);
(h)
ir-regoli applikabbli għall-ammonti eżenti mill-konfiska skont il-liġi nazzjonali (Artikolu 31);
(i)
jekk, skont il-liġi nazzjonali tagħhom, il-banek humiex intitolati jimponu tariffi għall-implimentazzjoni ta’ ordnijiet nazzjonali ekwivalenti jew biex jipprovdu informazzjoni dwar il-kontijiet u, jekk dan ikun il-każ, liema parti hija responsabbli b’mod proviżorju u finali biex tħallas dawk it-tariffi (Artikolu 43);
(j)
l-iskala ta’ tariffi jew sett ieħor ta’ regoli li jistabbilixxu t-tariffi applikabbli imposti minn kwalunkwe awtorità jew korp ieħor involut fl-ipproċessar jew l-eżekuzzjoni tal-Ordni tal-Preservazzjoni(Artikolu 44);
(k)
jekk tingħatax xi klassifikazzjoni lil ordnijiet nazzjonali ekwivalenti skont il-liġi nazzjonali (Artikolu 32);
(l)
il-qrati jew, fejn applikabbli, l-awtorità tal-eżekuzzjoni, kompetenti biex tagħti rimedju (Artikolu 33(1), Artikolu 34(1) jew (2));
(m)
il-qrati li quddiemhom għandu jiġi ppreżentat appell, il-perijodu ta’ żmien, jekk ikun stipulat, li fih irid jiġi ppreżentat tali appell skont il-liġi nazzjonali u l-avveniment li jimmarka l-mument li minnu jibda jiskorri dak il-perijodu (l-Artikolu 37);
(n)
indikazzjoni tat-tariffi tal-qorti (Artikolu 42); u
(o)
il-lingwi aċċettati għat-traduzzjonijiet tad-dokumenti (Artikolu 49(2)).
L-Istati Membri għandhom jgħarrfu lill-Kummissjoni bi kwalunkwe bidla sussegwenti għal din l-informazzjoni.
2. Il-Kummissjoni għandha tqiegħed l-informazzjoni għad-dispożizzjoni tal-pubbliku permezz ta’ kwalunkwe mezz xieraq, b’mod partikolari permezz tan-Netwerk Ġudizzjarju Ewropew f’materji ċivili u kummerċjali.
Artikolu 51
Stabbiliment u emendi sussegwenti tal-formoli
Il-Kummissjoni għandha tadotta atti ta’ implimentazzjoni li jistabbilixxu u sussegwentement jemendaw il-formoli msemmijin fl-Artikoli 8(1), 10(2), 19(1), 25(1), 27(2), 29(2), u 36(1), it-tienisubparagrafu tal-Artikolu 36(5) u l-Artikolu 37. Dawk l-atti ta’ implimentazzjoni għandhom jiġu adottati skont il-proċedura konsultattiva msemmija fl-Artikolu 52(2).
Artikolu 52
Il-proċedura ta’ kumitat
1. Il-Kummissjoni għandha tiġi assistita minn kumitat. Dak il-kumitat għandu jkun kumitat skont it-tifsira tar-Regolament (UE) Nru 182/2011.
2. Fejn issir referenza għal dan il-paragrafu, għandu japplika l-Artikolu 4 tar-Regolament (UE) Nru 182/2011.
Artikolu 53
Monitoraġġ u reviżjoni
1. Sat-18 ta' Jannar 2022, il-Kummissjoni għandha tippreżenta lill-Parlament Ewropew, lill-Kunsill u lill-Kumitat Ekonomiku u Soċjali Ewropew rapport dwar l-applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament, inkluż evalwazzjoni dwar jekk:
(a)
strumenti finanzjarji għandhomx ikunu inklużi fil-kamp ta’ applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament, u
(b)
l-ammonti kkreditati lill-kont tad-debitur wara l-implimentazzjoni tal-Ordni tal-Preservazzjoni jistgħux isiru soġġetti għall-preservazzjoni taħt l-Ordni.
Ir-rapport għandu jkun akkumpanjat, fejn adatt, minn proposta biex jiġi emendat dan ir-Regolament u valutazzjoni tal-impatt tad-dispożizzjonijiet li għandhom jiġu introdotti.
2. Għall-iskopijiet tal-paragrafu 1, l-Istati Membri għandhom, fuq talba, jiġbru u jqiegħdu għad-dispożizzjoni tal-Kummissjoni informazzjoni dwar:
(a)
l-għadd ta’ rikorsi għal Ordni tal-Preservazzjoni u l-għadd ta’ każijiet li fihom inħarġet l-Ordni;
(b)
in-numru ta’ rikorsi għal rimedju skont l-Artikoli 33 u 34 u, jekk possibbli, l-għadd ta’ każijiet li fihom ingħata r-rimedju; u
(c)
in-numru ta’ appelli ppreżentati skont l-Artikolu 37 u, jekk possibbli, in-numru ta’ każijiet fejn intlaqa’ l-appell.
KAPITOLU 6
DISPOŻIZZJONIJIET FINALI
Artikolu 54
Dħul fis-seħħ
Dan ir-Regolament għandu jidħol fis-seħħ fl-għoxrin jum mill-pubblikazzjoni tiegħu f’Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
Huwa għandu japplika mit-18 ta' Jannar 2017, bl-eċċezzjoni tal-Artikolu 50, li għandu japplika mit-18 ta' Lulju 2016.
Dan ir-Regolament għandu jorbot fl-intier tiegħu u jkun applikabbli direttament fl-Istati Membri skont it-Trattati.
Magħmul fi Brussell, il-15 ta’ Mejju 2014.