ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 17. prosince 2012
o přistoupení Evropské unie k Protokolu o ochraně Středozemního moře před znečišťováním působeným průzkumem a využíváním pevninského šelfu a mořského dna a jeho podloží
(2013/5/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. a) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Úmluva o ochraně Středozemního moře před znečišťováním, která byla následně přejmenována na Úmluvu o ochraně mořského prostředí a pobřežní oblasti Středomoří (dále jen „Barcelonská úmluva“), byla jménem Evropského společenství uzavřena rozhodnutím Rady 77/585/EHS (2) a změny Barcelonské úmluvy byly přijaty rozhodnutím Rady 1999/802/ES (3).
(2)
V souladu s článkem 7 Barcelonské úmluvy smluvní strany přijímají veškerá vhodná opatření, jejichž cílem je předcházet, snižovat, potírat a co možná nejúplněji odstranit znečišťování oblasti Středozemního moře působené průzkumem a využíváním pevninského šelfu a mořského dna a jeho podloží.
(3)
Jeden z protokolů k Barcelonské úmluvě se týká ochrany Středozemního moře před znečišťováním způsobeným průzkumem a využíváním pevninského šelfu a mořského dna a jeho podloží („Protokol o ochraně pobřežních oblastí“ (Offshore Protocol)). Vstoupil v platnost dne 24. března 2011. Dosud ho ratifikovaly Albánie, Libye, Kypr, Maroko, Sýrie a Tunisko. Kromě Kypru projevily záměr ratifikovat tento protokol nedávno také některé jiné členské státy, které jsou smluvními stranami Barcelonské úmluvy.
(4)
Odhaduje se, že ve Středomoří existuje více než 200 aktivních námořních plovoucích plošin, a další zařízení se zvažují. Očekává se, že po objevení velkých zásob fosilních paliv ve Středozemním moři se průzkum a těžba uhlovodíků zvýší. Vzhledem k polouzavřenému charakteru a zvláštním hydrodynamickým vlastnostem Středozemního moře by havárie takového druhu, jaká postihla v roce 2010 Mexický záliv, mohla mít okamžité nepříznivé přeshraniční důsledky pro středomořské hospodářství a pro křehké mořské a pobřežní ekosystémy. Je pravděpodobné, že ve střednědobém výhledu se průzkumné a těžební činnosti zaměří na další nerostné zdroje na širém moři, v pobřežním šelfu a jeho podloží.
(5)
Pokud by se účinně nereagovalo na rizika plynoucí z takových činností, mohlo by to vážně ohrozit snahy všech členských států, které mají povinnost učinit nezbytná opatření k dosažení a zachování dobrého stavu prostředí svých mořských vod ve Středomoří, jak to požaduje rámcová směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/56/ES ze dne 17. června 2008, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti mořské environmentální politiky (rámcová směrnice o strategii pro mořské prostředí) (4). Přijetí nezbytných kroků by také přispělo ke splnění a dodržení závazků a povinností, ke kterým se Řecko, Španělsko, Francie, Itálie, Kypr, Malta, Slovinsko a samotná Unie zavázaly jako smluvní strany Barcelonské úmluvy.
(6)
Protokol o ochraně pobřežních oblastí zahrnuje řadu opatření, která bude nutno provést na různých úrovních správy. Unie by měla podporovat bezpečnost průzkumu a těžby v pobřežních vodách s tím, že je mimo jiné nutno přihlížet k tomu, že ekologické problémy spojené s takovými aktivitami mají s vysokou pravděpodobností přeshraniční důsledky. Členské státy a jejich dotyčné příslušné orgány by však měly být odpovědné za některá podrobná opatření stanovená v Protokolu o ochraně pobřežních oblastí.
(7)
Sdělení Komise „Řešení otázky bezpečnosti těžby ropy a zemního plynu v pobřežních vodách“, přijaté dne 12. října 2010, poukazuje na potřebu mezinárodní spolupráce na podporu bezpečnosti v pobřežních vodách a schopnosti reakce na celém světě a jedním z opatření, jež s tím souvisejí, je prozkoumání možností regionálních úmluv. Sdělení doporučuje opětovně zahájit proces vedoucí ke vstupu Protokolu o ochraně pobřežních oblastí v platnost, a to ve spolupráci s dotčenými členskými státy.
(8)
Rada ve svých závěrech o bezpečnosti těžby ropy a zemního plynu v pobřežních vodách, přijatých dne 3. prosince 2010, prohlásila, že Unie a její členské státy by měly i nadále hrát významnou úlohu v úsilí o co nejvyšší bezpečnostní standardy v rámci mezinárodních iniciativ a na mezinárodních fórech a v rámci regionální spolupráce, například spolupráce ve Středomoří. Rada také vyzvala Komisi a členské státy, aby co nejvíce využívaly stávajících mezinárodních úmluv.
(9)
Evropský parlament v usnesení ze dne 13. září 2011 zdůraznil, že je nutné, aby neratifikovaný Protokol o ochraně pobřežních oblastí, jehož cílem je ochrana proti znečištění v důsledku průzkumu a využívání pevninského šelfu, začal plně platit.
(10)
Jedním z cílů politiky Unie v oblasti životního prostředí je podporovat opatření na mezinárodní úrovni, jež umožní řešit regionální problémy životního prostředí. V souvislosti s Protokolem o ochraně pobřežních oblastí je obzvláště důležité přihlížet k tomu, že v polouzavřeném moři, jako je Středozemní moře, mají případné havárie s vysokou pravděpodobností přeshraniční ekologické dopady. Je proto vhodné, aby Unie přijala všechna nezbytná opatření na podporu bezpečnosti průzkumu a těžby v pobřežních vodách a na ochranu mořského životního prostředí ve Středozemním moři.
(11)
Komise také předkládá návrh nařízení o bezpečnosti při vyhledávání, průzkumu a těžbě ropy a zemního plynu v pobřežních vodách (dále jen „navrhované nařízení“).
(12)
Protokol o ochraně pobřežních oblastí se týká oblasti, jež je v široké míře upravena právem Unie. Zahrnuje například prvky, jako je ochrana mořského prostředí, posuzování vlivů na životní prostředí a odpovědnost za životní prostředí. S výhradou konečného rozhodnutí zákonodárců o navrhovaném nařízení je Protokol o ochraně pobřežních oblastí dále v souladu s cíli navrhovaného nařízení, a to včetně cílů týkajících se povolování, posuzování vlivů na životní prostředí a technických a finančních možností provozovatelů.
(13)
Je nezbytné zajistit úzkou spolupráci mezi členskými státy a orgány Unie jak v procesu jednání a uzavření dohod, tak při plnění přijatých závazků. Tato povinnost spolupracovat vyplývá z požadavku jednotnosti mezinárodního zastupování Unie. Členské státy, které jsou smluvními stranami Barcelonské úmluvy a které tak dosud neučinily, by proto měly přijmout nezbytná opatření k dokončení postupů potřebných k ratifikaci Protokolu o ochraně pobřežních oblastí nebo přistoupení k němu.
(14)
Unie by tedy měla přistoupit k Protokolu o ochraně pobřežních oblastí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přistoupení Evropské unie k Protokolu o ochraně Středozemního moře před znečišťováním působeným průzkumem a využíváním pevninského šelfu a mořského dna a jeho podloží se schvaluje jménem Unie.
Znění Protokolu o ochraně pobřežních oblastí se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady jmenuje osobu nebo osoby zmocněné uložit jménem Unie listinu o schválení u španělské vlády, která plní podle čl. 32 odst. 2 Protokolu o ochraně pobřežních oblastí funkci depozitáře, vyjadřující souhlas Unie být Protokolem o ochraně pobřežních oblastí vázána (5).
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
V Bruselu dne 17. prosince 2012.
DEĊIŻJONI TAL-KUNSILL
tas-17 ta’ Diċembru 2012
dwar l-adeżjoni tal-Unjoni Ewropea għall-Protokoll dwar il-Ħarsien tal-Baħar Mediterran mit-tniġġis ikkaġunat mill-esplorazzjoni u l-isfruttament tal-blata kontinentali, qiegħ il-baħar u s-sottoswol tiegħu
(2013/5/UE)
IL-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidra t-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, u partikolarment l-Artikolu 192(1), flimkien mal-Artikolu 218(6)(a) tiegħu,
Wara li kkunsidra l-proposta mill-Kummissjoni Ewropea,
Wara li kkunsidra l-kunsens tal-Parlament Ewropew (1),
Billi:
(1)
Il-Konvenzjoni għall-Ħarsien tal-Baħar Mediterran mit-Tniġġis, li sussegwentement ġiet imsemmija mill-ġdid bħala l-Konvenzjoni għall-Ħarsien tal-Ambjent tal-Baħar u tar-Reġjun Kostali tal-Mediterran (“il-Konvenzjoni ta’ Barċellona”), ġiet konkluża f’isem il-Komunità Ewropea permezz tad-Deċiżjoni tal-Kunsill 77/585/KEE (2) u l-emendi għall-Konvenzjoni ta’ Barċellona ġew aċċettati permezz tad-Deċiżjoni tal-Kunsill 1999/802/KE (3).
(2)
Skont l-Artikolu 7 tal-Konvenzjoni ta’ Barċellona, il-Partijiet Kontraenti għandhom jieħdu l-miżuri kollha xierqa sabiex jipprevjenu, inaqqsu, jiġġieldu, u safejn tabilħaqq possibbli jeliminaw it-tniġġis taż-Żona tal-Baħar Mediterran ikkaġunat mill-esplorazzjoni u l-isfruttament tal-blata kontinentali, qiegħ il-baħar u s-sottoswol tiegħu.
(3)
Wieħed mill-Protokolli għall-Konvenzjoni ta’ Barċellona jittratta l-Ħarsien tal-Baħar Mediterran mit-tniġġis ikkaġunat mill-esplorazzjoni u l-isfruttament tal-blata kontinentali, qiegħ il-baħar u s-sottoswol tiegħu (“il-Protokoll Offshore”). Daħal fis-seħħ fl-24 ta’ Marzu 2011. Sal-lum, irratifikawh l-Albanija, Ċipru, il-Libja, il-Marokk, is-Sirja u t-Tuneżija. Minbarra Ċipru, xi Stati Membri oħra li huma Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta’ Barċellona ħabbru reċentement il-ħsieb tagħhom li jirratifikaw ukoll il-Protokoll.
(4)
Huwa stmat li hemm iktar minn 200 pjattaforma offshore attivi fil-Mediterran, u aktar istallazzjonijiet qegħdin jiġu kkunsidrati. Huwa mistenni li l-attivitajiet ta’ esplorazzjoni u sfruttament tal-idrokarburi jiżdiedu wara li jiġu skoperti riżervi kbar ta’ fjuwils fossili fil-Mediterran. Minħabba l-idrodinamika speċjali tal-Mediterran, u l-fatt li huwa baħar sa ċertu punt magħluq, inċident bħal dak li sar fil-Golf tal-Messiku fl-2010 jkollu konsegwenzi immedjati, tal-waħx u li jisbqu l-fruntieri, fuq l-ekosistemi fraġli tal-baħar u tax-xtut tal-Mediterran, kif ukoll fuq l-ekonomija tar-reġjun. X’aktarx li, fiż-żmien medju, riżorsi minerali oħra li jinsabu fil-fond tal-baħar, f’qiegħ il-baħar u fis-sottoswol tiegħu, ikunu soġġetti għal attivitajiet ta’ esplorazzjoni u sfruttament.
(5)
Jekk ma jiġux indirizzati b’mod effikaċi r-riskji inerenti għal tali attivitajiet, jistgħu jiġu kompromessi serjament l-isforzi tal-Istati membri kollha li għandhom l-obbligu li jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiksbu u jżommu qagħda ambjentali tajba fl-ilmijiet marittimi tagħhom fil-Mediterran, kif mitlub mid-Direttiva 2008/56/KE tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill tas-17 ta’ Ġunju 2008 li tistabbilixxi Qafas għal Azzjoni Komunitarja fil-qasam tal-Politika tal-Ambjent Marin (Direttiva Kwadru dwar l-Istrateġija Marina) (4). Barra minn hekk, it-teħid tal-azzjoni meħtieġa jikkontribwixxi għall-ilħuq tal-impenji u r-rispett tal-obbligi li Ċipru, Franza, il-Greċja, l-Italja, Malta, is-Slovenja, Spanja u l-Unjoni nnifisha daħlu għalihom bħala Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta’ Barċellona.
(6)
Il-Protokoll Offshore ikopri firxa wiesgħa ta’ dispożizzjonijiet li jkollhom jiġu implimentati minn livelli differenti ta’ amministrazzjoni. Filwaqt li huwa xieraq għall-Unjoni li taġixxi favur is-sikurezza tal-attiviajiet ta’ esplorazzjoni u sfruttament fil-baħar, b’kunsiderazzjoni, fost l-oħrajn, tal-probabbiltà għolja ħafna tal-effetti transkonfinali tal-problemi ambjentali li jitnisslu minn tali attivitajiet, l-Istati Membri u l-awtoritajiet kompetenti korrispondenti tagħhom għandhom ikunu responsabbli għal ċerti miżuri ddettaljati stipulati fil-Protokoll Offshore.
(7)
Il-Komunikazzjoni tal-Kummissjoni intitolata “Iffaċċjar tal-isfida tas-sikurezza tal-attivitajiet taż-żejt u l-gass fil-baħar”, adottata fit-12 ta’ Ottubru 2010, tidentifika l-ħtieġa għal kooperazzjoni internazzjonali biex tippromwovi s-sikurezza u l-kapaċitajiet ta’ reazzjoni mad-dinja kollha, u waħda mill-azzjonijiet relatati hija l-esplorazzjoni tal-potenzjal tal-konvenzjonijiet reġjonali. Hija tirrakkomanda li terġa’ tingħata spinta, f’kollaborazzjoni mill-qrib mal-Istati Membri kkonċernati, lill-proċess li jwassal għad-dħul fis-seħħ tal-Protokoll Offshore.
(8)
Fil-Konklużjonijiet tiegħu dwar is-sikurezza tal-attivitajiet ta’ żejt u gass fil-baħar adottati fit-3 ta’ Diċembru 2010, il-Kunsill iddikjara li l-Unjoni u l-Istati Membri għandhom ikomplu jaqdu rwol ċentrali fit-tiftix tal-ogħla standards possibbli ta’ sikurezza, fil-qafas ta’ inizjattivi u fora internazzjonali, kif ukoll tal-kooperazzjoni reġjonali bħal fil-Mediterran. Il-Kunsill talab ukoll lill-Kummissjoni u lill-Istati Membri sabiex jagħmlu l-aqwa użu mill-konvenzjonijiet internazzjonali eżistenti.
(9)
Fir-riżoluzzjoni tiegħu tat-13 ta’ Settembru 2011, il-Parlament Ewropew saħaq fuq l-importanza li jiddaħħal fis-seħħ, u bis-sħiħ, il-Protokoll Offshore li għadu ma ġiex irratifikat, b’attenzjoni mmirata l-iktar għall-ħarsien mit-tniġġis li jirriżulta mill-esplorazzjoni u l-isfruttament.
(10)
Wieħed mill-għanijiet tal-politika ambjentali tal-Unjoni huwa li jiġu promossi miżuri fuq il-livell internazzjonali sabiex jattakkaw problemi ambjentali reġjonali. F’dak li jirrigwarda l-Protokoll Offshore, huwa partikularment importanti li wieħed iżomm f’moħħu l-probabbiltà għolja ta’ effetti ambjentali transkonfinali fil-każ ta’ inċidenti f’baħar sa ċertu punt magħluq, bħalma hu l-Baħar Mediterran. Għaldaqstant, jaqbel li l-Unjoni tieħu l-miżuri kollha meħtieġa favur is-sikurezza tal-attivitajiet ta’ esplorazzjoni u sfruttament fil-baħar, kif ukoll favur il-ħarsien tal-ambjent marittimu fil-Baħar Mediterran.
(11)
Il-Kummissjoni qiegħda tipproponi wkoll Regolament dwar is-sikurezza tal-attivitajiet ta’ pprospettar, esplorazzjoni u produzzjoni taż-żejt u tal-gass fil-baħar (“ir-Regolament propost”).
(12)
Il-Protokoll Offshore jikkonċnerna qasam li l-liġi tal-Unjoni tkopri fil-wisa’. Dan jinkludi, pereżempju, elementi bħall-ħarsien tal-ambjent tal-baħar, il-valutazzjoni tal-impatt ambjentali, u r-responsabbiltà ambjentali. Soġġett għad-deċiżjoni finali tal-leġiżlaturi dwar ir-Regolament propost, il-Protokoll Offshore huwa konsistenti wkoll mal-għanijiet tiegħu, inkluż f’dak li jirrigwarda l-awtorizzazzjoni, il-valutazzjoni tal-impatt ambjentali, u l-ħiliet tekniċi u finanzjarji tal-operaturi.
(13)
Huwa essenzjali li tiġi żgurata kooperazzjoni mill-qrib bejn l-Istati Membri u l-istituzzjonijiet tal-Unjoni, kemm fil-proċess ta’ negozjar u ta’ konklużjoni kif ukoll fil-qadi tal-impenji li jkunu daħlu għalihom. Dan l-obbligu ta’ kooperazzjoni ġej mill-ħtieġa ta unità fir-rappreżentanza internazzjonali tal-Unjoni. Għalhekk, dawk l-Istati Membri li huma Partijiet Kontraenti għall-Konvenzjoni ta’ Barċellona għandhom jieħdu l-passi meħtieġa sabiex jiffinalizzaw il-proċeduri għar-ratifikazzjoni tal-Protokoll Offshore jew l-adeżjoni fih, jekk għadhom ma għamlux dan.
(14)
L-Unjoni għandħa għalhekk taċċedi għall-Protokoll Offshore,
ADOTTA DIN ID-DEĊIŻJONI:
Artikolu 1
L-adeżjoni tal-Unjoni Ewropea għall-Protokoll dwar il-Ħarsien tal-Baħar Mediterran mit-tniġġis ikkaġunat mill-esplorazzjoni u l-isfruttament tal-blata kontinentali, qiegħ il-baħar u s-sottoswol tiegħu, hija b’dan approvata f’isem l-Unjoni.
It-test tal-Protokoll Offshore jinsab mehmuż ma’ din id-Deċiżjoni.
Artikolu 2
Il-President tal-Kunsill huwa b’dan awtorizzat jaħtar lill-persuna jew persuni bis-setgħa li jipproċedu, f’isem l-Unjoni, għad-depożitu tal-istrument ta’ approvazzjoni mal-Gvern ta’ Spanja li jassumi r-rwol ta’ Depożitarju, skont l-Artikolu 32(2) tal-Protokoll Offshore, sabiex jiġi espress il-kunsens tal-Unjoni Ewropea li tintrabat bil-Protokoll Offshore (5).
Artikolu 3
Din id-Deċiżjoni għandha tidħol fis-seħħ fid-data tal-adozzjoni tagħha.
Magħmul fi Brussell, is-17 ta’ Diċembru 2012.