NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 710/2009
ze dne 5. srpna 2009,
kterým se mění nařízení (ES) č. 889/2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 834/2007, pokud jde o stanovení prováděcích pravidel ohledně ekologické produkce živočichů pocházejících z akvakultury a produkce mořských řas
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 834/2007 ze dne 28. června 2007 o ekologické produkci a označování ekologických produktů a o zrušení nařízení (EHS) č. 2092/91 (1), a zejména na článek 11, čl. 13 odst. 3, čl. 15 odst. 2, čl. 16 odst. 1, čl. 16 odst. 3 písm. a) a c), čl. 17 odst. 2, čl. 18 odst. 5, čl. 19 odst. 3 druhý pododstavec, čl. 22 odst. 1, čl. 28 odst. 6 a čl. 38 písm. a), b) a c) a článek 40 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 834/2007 a zejména hlava III uvedeného nařízení stanoví základní požadavky týkající se produkce živočichů pocházejících z akvakultury a produkce mořských řas. Prováděcí pravidla uplatňování těchto požadavků je nutno stanovit změnou nařízení Komise (ES) č. 889/2008 (2), kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 834/2007.
(2)
Sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu o strategii udržitelného rozvoje evropské akvakultury (3) stanoví vizi rozvoje tohoto sektoru během desetiletého období s cílem zajistit stabilní odvětví ve venkovských a pobřežních oblastech, které by představovalo alternativu rybolovného průmyslu, co se týče produktů a zaměstnanosti. Toto sdělení upozornilo na potenciál ekologické produkce akvakultury a na potřebu vypracovat příslušné normy a kritéria.
(3)
K zajištění jednotného chápání je nutno doplnit a opravit definice uvedené v článku 2 nařízení (ES) č. 889/2008, aby se zabránilo nejednoznačnostem a aby bylo zaručeno jednotné uplatňování pravidel ekologické produkce živočichů pocházejících z akvakultury a produkce mořských řas.
(4)
Plochy pro ekologické pěstování mořských řas a ekologický chov živočichů pocházejících z akvakultury jsou mimořádně důležité pro zajištění bezpečných a vysoce kvalitních produktů při minimálních dopadech na vodní prostředí. Právní předpisy Společenství o kvalitě vody a kontaminujících látkách v potravinách, včetně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (4), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/56/ES ze dne 17. června 2008, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti mořské environmentální politiky (rámcová směrnice o strategii pro mořské prostředí) (5), nařízení Komise (ES) č. 1881/2006 ze dne 19. prosince 2006, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách (6), a nařízení (ES) č. 852/2004 (7), (ES) č. 853/2004 (8) a (ES) č. 854/2004 (9) Evropského parlamentu a Rady určují cíle v oblasti životního prostředí týkající se vody a zaručují vysokou kvalitu potravin. Je tudíž vhodné sestavit plán udržitelného řízení pro pěstování mořských řas a produkci akvakultury, který stanoví potřebná opatření jako například snižování množství odpadů.
(5)
Směrnice Rady č. 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (10), směrnice Rady č. 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (11) a směrnice Rady č. 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (12) by měly zajistit správný vzájemný vztah člověka s prostředím a zároveň zohlednit dopady těchto činností na environmentální cíle v oblasti vodního prostředí stanovené v zásadách uplatňování směrnic 2000/60/ES a 2008/56/ES. Je třeba přijmout ustanovení ohledně vypracování hodnocení dopadů těchto činností na životní prostředí, které se bude vztahovat na co nejlepší adaptaci k okolnímu prostředí a na zmírnění možných negativních vlivů. Mělo by se zvážit, zda by takové hodnocení mělo zajistit, aby ekologická produkce mořských řas a živočichů pocházejících z akvakultury, což je ve srovnání s ekologickým zemědělstvím relativně nová činnost, byla z hlediska životního prostředí nejen přijatelná, ale vzhledem k jiným možnostem se nejvíce shodovala se zájmy široké veřejnosti a byla z hlediska životního prostředí i vhodná a udržitelná.
(6)
Specifické rozpustné prostředí vody vyžaduje dostatečné vzájemné oddělení ekologických a konvenčních produkčních jednotek; je proto třeba stanovit příslušná separační opatření. Vzhledem k proměnlivosti sladkovodních a mořských prostředí v celém Společenství je vhodnější stanovit přiměřené odstupy na úrovni členských států, neboť vzhledem k heterogenní povaze takových vodních prostředí jsou členské státy k provádění separace nejlépe vybaveny.
(7)
Pěstování mořských řas může mít v určitých ohledech příznivé účinky, například ve smyslu snížení obsahu živin, a může přispívat k existenci polykultury. Je třeba zabránit nadměrnému sklízení volně se vyskytujících porostů mořských řas, aby byla umožněna jejich regenerace, a také je nutno zajistit, aby jejich produkce neměla závažné dopady na stav vodního prostředí.
(8)
Členské státy se potýkají s čím dál větším nedostatkem zásob ekologických bílkovinných plodin. Zároveň jsou dovozy ekologických bílkovinných krmiv nedostatečné k pokrytí potřeb. Celková rozloha oblasti pěstování ekologických bílkovinných plodin není dostatečně velká na to, aby zajistila uspokojení potřeby ekologických bílkovin; proto by mělo být povoleno, aby bílkovinná krmiva pocházející z pozemků v prvním roce jejich období přechodu mohla být za určitých okolností použita.
(9)
Vzhledem k tomu, že se ekologická produkce živočichů pocházejících z akvakultury nachází teprve v počátečním stádiu, nejsou generační ryby z ekologické produkce k dispozici v dostatečném množství. Je třeba přijmout ustanovení, které za určitých podmínek umožní používání i generačních a mladých ryb nepocházejících z ekologické produkce.
(10)
Ekologická produkce živočichů pocházejících z akvakultury by měla zajistit uspokojování specifických potřeb různých druhů živočichů. V tomto ohledu by měly být dobré životní podmínky živočichů zajištěny vhodnými chovatelskými postupy, systémy řízení a systémy pro oddělení ekologických chovů od okolního prostředí. Je nutno přijmout ustanovení ohledně budování vhodných klecí a síťových ohrad na moři, jakož i chovných systémů na souši. Za účelem minimalizace výskytu škůdců a parazitů a také z důvodu zajištění vysoké úrovně dobrých životních podmínek a zdraví živočichů je nutno stanovit maximální hodnoty hustoty chovů. Vzhledem k široké škále biologických druhů s rozmanitými konkrétními potřebami je nutno přijmout zvláštní ustanovení.
(11)
Současný technický rozvoj vedl v akvakultuře k rostoucímu využívání uzavřených recirkulačních systémů, které jsou závislé na vnějších vstupech a potřebují značné množství energie, ale umožňují snížit množství vypouštěných odpadů a zabránit únikům látek a organismů do okolního prostředí. Vzhledem k zásadě, že ekologická produkce by měla být co nejbližší přírodě, je nutno používání takových systémů pro ekologickou produkci zakázat, dokud nebudou k dispozici další poznatky. Jejich výjimečné používání by mělo být možné jen pro specifickou produkční situaci líhní a odchovných zařízení.
(12)
Celkové zásady ekologické produkce stanovené v článcích 4 a 5 nařízení (ES) č. 834/2007 se musí řídit vhodným plánováním a řízením biologických postupů založených na ekologických systémech využívajících vlastní přírodní zdroje způsoby, které zejména provozují akvakulturu, která jsou v souladu se zásadou udržitelného využívání rybolovných zdrojů. Stanoví rovněž zásadu, že v produkci akvakultury musí být zachována biologická rozmanitost přírodních vodních ekosystémů. Tyto zásady jsou mimo jiné založeny na posouzení rizik a případně na používání bezpečnostních a preventivních opatření. Za tímto účelem by mělo být objasněno, že umělé vyvolávání reprodukce živočichů pocházejících z akvakultury pomocí hormonů a jejich derivátů je neslučitelné s koncepcí ekologické produkce a s vnímáním produktů ekologické akvakultury ze strany spotřebitelů a že takové látky by se tedy neměly v ekologické akvakultuře používat.
(13)
Krmivo pro živočichy pocházející z akvakultury musí uspokojovat jejich nutriční potřeby a také musí splňovat požadavek, že krmivem pocházejícím z určitého živočišného druhu se nesmí krmit tentýž druh živočichů, jak to stanoví nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií (13). Je proto vhodné přijmout zvláštní ustanovení vztahující se na masožravé a nemasožravé živočichy pocházející z akvakultury.
(14)
Suroviny pro výrobu krmiv určených pro ekologickou produkci masožravých ryb a korýšů by ve smyslu čl. 5 písm. o) nařízení č. 834/2007 měly pokud možno pocházet z udržitelného rybolovu, který je definován v čl. 3 písm. e) nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (14), případně z ekologických krmiv pocházejících ze zdrojů ekologické akvakultury. Vzhledem k tomu, že se ekologická akvakultura a udržitelný rybolov nacházejí teprve v počátečním stádiu rozvoje, takže může nastat nedostatek ekologických krmiv nebo krmiv pocházejících z udržitelného rybolovu, je nutno přijmout ustanovení ohledně používání krmiv nepocházejících z ekologické produkce a založená na nařízení (ES) č. 1774/2002 (15) Evropského parlamentu a Rady, v němž se stanoví hygienická pravidla pro produkty pocházející z ryb, které se mohou používat v akvakultuře, a kterým se zakazuje krmit některými produkty pocházejícími z chovaných ryb chované ryby stejných druhů.
(15)
Pro účely ekologické produkce živočichů pocházejících z akvakultury a produkce mořských řas je používání určitých konvenčně produkovaných surovin, doplňkových látek a činidel v krmivech povoleno za přesně stanovených podmínek. Příslušné nové látky musí být povoleny podle čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č. 834/2007. Na základě doporučení speciálně zřízené skupiny odborníků (16), jejímž předmětem zkoumání byla „Krmiva pro ryby a čisticí prostředky v ekologické akvakultuře“ a která došla k závěru, že takové látky, které jsou již uvedeny v příloze V a příloze VI nařízení (ES) č. 889/2008 a které jsou povoleny pro ekologickou živočišnou výrobu, by měly být povoleny i pro ekologickou akvakulturu, a také že určité látky jsou pro konkrétní druhy ryb nezbytné, a měly by tudíž být doplněny do přílohy VI uvedeného nařízení.
(16)
Chov mlžů získávajících potravu filtrací vody může mít příznivý účinek na kvalitu pobřežních vod ve smyslu snížení obsahu živin a jejich využívání také může přispívat k existenci polykultury. Ohledně měkkýšů je nutno přijmout zvláštní pravidla s přihlédnutím k tomu, že nevyžadují přikrmování, a že tudíž dopady na životní prostředí mohou být v tomto ohledu nižší než u jiných odvětví akvakultury.
(17)
Péče o zdraví živočichů by měla být především založena na prevenci chorob. Opatřeními stanovenými tímto nařízením by neměla být dotčena směrnice Rady 2006/88/ES ze dne 24. října 2006 o veterinárních požadavcích na živočichy pocházející z akvakultury a produkty akvakultury a o prevenci a tlumení některých nákaz vodních živočichů (17) v případě veterinární léčby. Určité látky k čištění, k zabránění usazování nečistot a k dezinfekci produkčního vybavení by měly být za stanovených podmínek povoleny. Používání dezinfekčních látek v přítomnosti živých zvířat vyžaduje zvláštní opatrnost a opatření, která zajistí, aby jejich aplikace nebyla škodlivá. Takové látky by měly být povolovány podle čl. 16 odst. 1 směrnice (ES) č. 834/2007. Na základě doporučení speciálně zřízené skupiny odborníků by takové látky měly být uvedeny v příloze.
(18)
Je třeba přijmout zvláštní pravidla pro veterinární léčbu, která stanoví jednotlivé typy léčby a omezí frekvenci používání léčiv v případě alopatické léčby.
(19)
Při manipulaci s živými rybami a jejich přepravě je nutno dodržovat opatření, která zajistí uspokojení jejich fyziologických potřeb.
(20)
Přechod k ekologické metodě produkce vyžaduje příslušné přizpůsobení všech prostředků pro dané období. V závislosti na předchozích produkčních systémech by měla být stanovena zvláštní přechodná období.
(21)
Ukázalo se, že některé přílohy nařízení (ES) č. 889/2007 obsahují chyby. Je třeba zavést ustanovení o opravě těchto chyb.
(22)
Je nutno zavést ustanovení ohledně zvláštních požadavků na kontrolu zohledňující specifické charakteristiky akvakultury.
(23)
Aby se zemědělským podnikům, která již uplatňují ekologický způsob produkce podle celostátních nebo soukromých norem, usnadnil přechod k činnosti podle nových předpisů Společenství, je nutno přijmout určitá přechodná opatření.
(24)
Ekologická akvakultura je v porovnání s ekologickým zemědělstvím, kde na úrovni podniků existuje již dlouholetá zkušenost, relativně novou oblastí ekologické produkce. Vzhledem k rostoucímu zájmu spotřebitelů o produkty ekologické akvakultury se dá očekávat narůstající tendence k přechodu akvakulturních jednotek na ekologickou produkci. V důsledku toho budou brzy narůstat zkušenosti a technické vědomosti. Kromě toho se očekává, že plánovaný výzkum přinese nové znalosti, a to zejména pokud jde o systémy pro oddělení ekologických chovů od okolního prostředí, o potřebu složek krmiv neekologického původu, nebo o hustotu chovů u některých druhů. Nové vědomosti a technický vývoj vedoucí k řadě zlepšení ekologické akvakultury by se měly odrazit v pravidlech produkce. Z tohoto důvodu by se mělo zavést ustanovení o přezkoumání stávajících právních předpisů za účelem jejich případné úpravy.
(25)
Nařízení (ES) č. 889/2008 by proto mělo být příslušným způsobem pozměněno.
(26)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem regulativního Výboru pro ekologickou produkci,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 889/2008 se mění takto:
1)
V článku 1 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Toto nařízení se nevztahuje na:
a)
druhy hospodářských zvířat neuvedené v článku 7; a
b)
živočichy pocházející z akvakultury neuvedené v článku 25a.
Nicméně hlava II, hlava III a hlava IV se budou obdobně vztahovat na takové produkty, dokud pro ně nebudou přijata podrobná pravidla produkce na základě nařízení (ES) č. 834/2007.“
2)
Článek 2 se mění takto:
a)
písmeno f) se nahrazuje tímto:
„f)
‚produkční jednotkou‘ se rozumějí veškerá aktiva, která se používají v odvětví produkce, jako jsou produkční zařízení, pozemky, pastviny, otevřená prostranství, budovy pro živočišnou výrobu, rybníky, systémy pro oddělení míst pěstování mořských řas nebo živočichů pocházejících z akvakultury od okolního prostředí, koncesované oblasti pobřeží nebo mořského dna, skladovací prostory pro plodiny, rostlinné produkty, produkty pěstování mořských řas, živočišné produkty, suroviny a jakékoli další vstupy významné pro toto konkrétní odvětví produkce;“
b)
za písmeno i) se vkládají nové body, které zní:
„j)
‚uzavřeným recirkulačním akvakulturním zařízením‘ se rozumí zařízení, kde se provádí akvakultura v uzavřeném prostředí na souši nebo na plavidle za použití úplné recirkulace vody a které je závislé na neustálém externím vstupu energie za účelem stabilizace prostředí pro živočichy pocházející z akvakultury;
k)
‚energií z obnovitelných zdrojů‘ se rozumí obnovitelné nefosilní zdroje energie: větrná energie, sluneční energie, geotermální energie, energie vln, přílivová energie, vodní energie, energie ze skládkového plynu, energie z plynů z čističek odpadních vod a z bioplynů;
l)
‚líhní‘ se rozumí místo rozmnožování, líhnutí a chovu živočichů pocházejících z akvakultury v časných vývojových stadiích, zejména ryb a měkkýšů;
m)
‚odchovným zařízením‘ se rozumí místo, kde se aplikuje přechodný systém chovu mezi stádiem líhně a stádii chovu dospělých jedinců. Stádium chovu v odchovném zařízení končí ještě během první třetiny produkčního cyklu s výjimkou druhů, u nichž probíhá proces smoltifikace;
n)
‚znečištěním‘ se v rámci akvakultury a produkce mořských řas rozumí přímé nebo nepřímé uvádění látek nebo energie do vodního prostředí, jak je vymezuje směrnice 2008/56/ES (18) Evropského parlamentu a Rady a směrnice 2000/60/ES (19) Evropského parlamentu a Rady, a to ve vodách, na které se každá z těchto směrnic vztahuje;
o)
‚polykulturou‘ se v rámci akvakultury a produkce mořských řas rozumí pěstování nebo chov dvou či více druhů obvykle z různých trofických úrovní v téže pěstební nebo chovné jednotce;
p)
‚produkčním cyklem‘ se v rámci akvakultury a produkce mořských řas rozumí doba života živočicha pocházejícího z akvakultury nebo mořské řasy od nejranějšího stádia života až po ulovení nebo sklizeň;
q)
‚místně pěstovanými nebo chovanými druhy‘ se v rámci akvakultury a produkce mořských řas rozumí takové druhy, které nepatří mezi cizí a místně se nevyskytující druhy podle nařízení Rady (ES) č. 708/2007 (20); za místně pěstované nebo chované druhy lze považovat druhy uvedené v příloze IV směrnice (ES) č. 708/2007;
r)
‚hustotou chovu‘ se v rámci akvakultury rozumí živá váha zvířat vztažená na metr krychlový vody v jakémkoliv okamžiku během fáze chovu a v případě platýse a garnátů váha na čtvereční metr hladiny.
3)
V hlavě II se vkládá nová kapitola 1a, která zní:
„KAPITOLA 1a
Produkce mořských řas
Článek 6a
Oblast působnosti
V této kapitole jsou stanoveny prováděcí předpisy produkce pro sběr a pěstování mořských řas. Obdobně se tato pravidla vztahují i na produkci všech mnohobuněčných mořských řas nebo fytoplanktonu a mikroskopických řas dále používaných jako krmivo pro živočichy pocházející z akvakultury.
Článek 6b
Vhodnost vodního prostředí a plán udržitelného řízení
1. Příslušné činnosti musí být provozovány v místech, která nejsou vystavena znečištění produkty nebo látkami, jež nejsou pro ekologickou produkci povoleny, nebo škodlivinami, které by narušily ekologickou povahu produktů.
2. Ekologické a konvenční produkční jednotky musejí být odpovídajícím způsobem odděleny. Taková separační opatření musí být založena na přírodních podmínkách, oddělených systémech rozvodu vody, vzdálenostech, proudění vody při přílivu a na tom, zda jsou produkční jednotky umístěny ve směru po proudu, nebo proti proudu. Orgány členského státu mohou stanovit místa nebo oblasti, která považují za nevhodné pro ekologickou akvakulturu nebo sklízení mořských řas, a mohou rovněž určit minimální odstupy mezi ekologickými a konvenčními produkčními jednotkami.
V případech, kdy se stanoví minimální odstupy, sdělí členské státy tyto informace hospodářským subjektům, dalším členským státům a Komisi.
3. U všech nových provozů žádajících o zařazení do kategorie ekologické produkce a produkujících více než 20 tun produktů akvakultury za rok je vyžadováno provedení hodnocení vlivů na životní prostředí přiměřené dané produkční jednotce, aby byly posouzeny podmínky produkční jednotky a jejího bezprostředního okolí a možné vlivy její činnosti. Hospodářský subjekt musí předložit hodnocení vlivů na životní prostředí kontrolnímu subjektu nebo orgánu. Obsah hodnocení vlivů na životní prostředí musí vycházet z přílohy IV směrnice Rady 85/337/EHS (21). Pokud daná jednotka již byla předmětem rovnocenného hodnocení, bude jeho použití k tomuto účelu povoleno.
4. Hospodářský subjekt předkládá plán udržitelného řízení přiměřený dané produkční jednotce akvakultury a sklízení mořských řas.
Tento plán je každoročně aktualizován a obsahuje podrobný přehled vlivů daného provozu na životní prostředí a způsobů sledování těchto vlivů, které je nutno provádět, a dále obsahuje přehled opatření, která je třeba přijmout za účelem minimalizace nepříznivých dopadů na okolní vodní i suchozemské prostředí, včetně kvantifikace případných úniků živin do okolního prostředí za jednotlivý produkční cyklus nebo za rok. V plánu je zaznamenán prováděný dohled a opravy technického vybavení.
5. Hospodářské subjekty zabývající se akvakulturou a podnikáním v oblasti mořských řas by měly upřednostňovat využívání obnovitelných zdrojů energie a recyklaci materiálů a v rámci plánu udržitelného řízení musí vypracovat harmonogram snižování množství odpadů, který bude uplatněn při zahájení provozu. Pokud je to možné, omezí se využívání zbytkového tepla na energii z obnovitelných zdrojů.
6. Při zahájení sklizně mořských řas je nutno provést jednorázový odhad množství vzniklé biomasy.
Článek 6c
Udržitelné sklízení volně se vyskytujících mořských řas
1. V produkční jednotce nebo provozovně musí být uloženy účetní doklady umožňující hospodářskému subjektu prokázat a kontrolnímu orgánu nebo subjektu ověřit, že producenti dodávali pouze volně se vyskytující mořské řasy vyprodukované v souladu s nařízením (ES) č. 834/2007.
2. Sklízení musí být prováděno takovým způsobem, aby sklízená množství neměla závažný dopad na stav vodního prostředí. Je nutno přijmout taková opatření, která zajistí, aby mořské řasy mohly regenerovat, jako je například technika sklízení, minimální velikost, věk, reprodukční cykly nebo velikost zbývajících mořských řas.
3. Pokud se sklízení provádí ve sdílené nebo společné sklizňové oblasti, musí být k dispozici doklady o tom, že celkové sklízené množství je v souladu s tímto nařízením.
4. S ohledem na čl. 73b odst. 2 písm. b) a c) musí tyto záznamy prokazovat udržitelné řízení těchto činností a také to, že tyto činnosti nemají žádný dlouhodobý dopad na sklizňové oblasti.
Článek 6d
Pěstování mořských řas
1. Při pěstování mořských řas v moři je nutno používat pouze živiny, které se přirozeně vyskytují v prostředí, případně živiny z ekologické produkce živočichů pocházejících z akvakultury, jež se pokud možno nachází v blízkosti jako součást polykulturního systému.
2. V zařízeních na pevnině, kde se používají externí zdroje živin, musí být úrovně obsahu živin v odtékající vodě prokazatelně stejné nebo nižší než v přitékající vodě. Používat se smějí jen živiny rostlinného nebo minerálního původu uvedené v příloze I.
3. Je nutno zaznamenávat hustotu kultury nebo provozní intenzitu, která musí vést k zachování neporušenosti vodního prostředí tím, že bude zajištěno, aby nedocházelo k překračování maximálního množství mořských řas, jež lze pěstovat bez negativních vlivů na životní prostředí.
4. Provazy a další vybavení používané k pěstování mořských řas je nutno pokud možno používat opakovaně nebo recyklovat.
Článek 6e
Opatření na zabránění znečištění a čištění produkčního vybavení a zařízení
1. Organismy, které biologicky znečišťují produkční vybavení a zařízení, je nutno odstranit výhradně fyzikálními prostředky nebo ručně a případně je vrátit do moře v dostatečné vzdálenosti od zemědělského podniku.
2. Čištění vybavení a zařízení se provádí fyzikálně nebo mechanicky. Pokud takové způsoby nejsou uspokojivé, mohou se použít pouze ty přísady, které jsou uvedeny v příloze VII oddílu 2.
4)
V článku 21 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. V průměru až 20 % celkového průměrného množství krmiv pro hospodářská zvířata může pocházet z pastvy či sklizně na trvalých pastvinách, pozemcích s víceletými pícninami či z bílkovinných plodin zasetých podle zásad řízení ekologického pěstování na pozemcích v prvním roce jejich období přechodu, pokud tvoří součást daného zemědělského podniku a během uplynulých pěti let nebyly součástí jednotky ekologické produkce uvedeného podniku. V případě, že se používají jak krmiva z přechodného období, tak krmiva z pozemků v prvním roce jejich období přechodu, nesmí celkový kombinovaný procentní podíl těchto krmiv přesáhnout maximální podíly stanovené v prvním odstavci.“
5)
V hlavě II se vkládá nová kapitola 2a, která zní:
„KAPITOLA 2a
Produkce živočichů pocházejících z akvakultury
Oddíl 1
Společná pravidla
Článek 25a
Oblast působnosti
V této kapitole jsou stanoveny prováděcí předpisy produkce pro druhy ryb, korýšů, ostnokožců a měkkýšů, na něž se vztahuje příloha XIIIa.
Obdobně se tato kapitola vztahuje také na zooplankton, mikroskopické korýše, vířníky, červy a další vodní živočichy využívané jako krmivo.
Článek 25b
Vhodnost vodního prostředí a plán udržitelného řízení
1. Na tuto kapitolu se vztahují ustanovení čl. 6b odst. 1 až 5.
2. V plánu udržitelného řízení musí být zaznamenána ochranná a preventivní opatření přijatá proti predátorům podle směrnice Rady 92/43/EHS (22) a vnitrostátních předpisů.
3. Hospodářské subjekty, kteří spolu sousedí, musí navzájem ověřitelně koordinovat případné sestavování svých plánů řízení.
4. V produkci živočichů pocházejících z akvakultury provozované v rybnících, nádržích nebo náhonech musí být zemědělské podniky vybaveny buď přirozenými filtračními loži, usazovacími nádržemi nebo biologickými filtry nebo mechanickými filtry pro zachycování odpadních živin nebo musí používat mořské řasy a/nebo živočichy (mlže a řasy), kteří přispívají ke zlepšení kvality odtékající vody. Je-li to třeba, odtékající voda se pravidelně kontroluje.
Článek 25c
Souběžná ekologická a konvenční produkce živočichů pocházejících z akvakultury
1. Příslušný orgán může líhním a odchovným zařízením povolit ekologický i konvenční chov nedospělých jedinců ve stejném zemědělském podniku za předpokladu, že jednotky jsou jasně fyzicky odděleny a že je vybudován oddělený systém rozvodu vody.
2. V případě produkce dospělých živočichů může příslušný orgán povolit ekologické i konvenční produkční jednotky pro chov živočichů pocházejících z akvakultury v jednom zemědělském podniku za předpokladu, že jsou dodržena ustanovení čl. 6b odst. 2 tohoto nařízení, pokud se jedná o rozdílné produkční fáze a různé systémy nakládání s živočichy pocházejícími z akvakultury.
3. Hospodářské subjekty musí uchovávat doklady o používání opatření uvedených v tomto článku.
Oddíl 2
Původ živočichů v akvakultuře
Článek 25d
Původ živočichů pocházejících z ekologických chovů akvakultury
1. Je nutno požívat místně chované druhy, přičemž cílem chovu musí být produkce linií druhů, které jsou lépe přizpůsobené podmínkám chovu, mají dobrý zdravotní stav a dokáží optimálně zužitkovat potravní zdroje. Kontrolnímu subjektu nebo orgánu musí být předloženy doklady o jejich původu a zacházení s nimi.
2. Je nutno vybírat druhy, které lze chovat, aniž by docházelo k významnému poškozování volně se vyskytujících populací.
Článek 25e
Původ živočichů pocházejících z neekologických chovů akvakultury a nakládání s nimi
1. K chovným účelům nebo ke zlepšení genetického fondu a v případech, kdy nejsou k dispozici živočichové pocházející z akvakultury z ekologických chovů, mohou být do zemědělského podniku přivezeni jedinci pocházející z akvakultury odchycení ve volné přírodě nebo nepocházející z ekologických chovů. Takoví živočichové se musejí chovat podle zásad řízení ekologického chovu alespoň tři měsíce předtím, než mohou být použiti k chovným účelům.
2. Pro účely odchovu a v případě, že nejsou k dispozici juvenilní jedinci pocházející z ekologické akvakultury, mohou být do zemědělského podniku přivezeni juvenilní jedinci nepocházející z ekologické akvakultury. Nejméně poslední dvě třetiny trvání produkčního cyklu musí proběhnout způsobem odpovídajícím zásadám řízení ekologického chovu.
3. Maximální podíl juvenilních jedinců nepocházející z ekologické akvakultury přivezených do zemědělského podniku může být 80 % do 31. prosince 2011, 50 % do 31. prosince 2013 a 0 % do 31. prosince 2015.
4. Pro účely odchovu je odchyt juvenilních jedinců pocházejících z akvakultury ve volné přírodě omezen na následující konkrétní případy:
a)
larvy a juvenilní jedinci ryb nebo korýšů, kteří se dostali do rybníků, do systémů oddělujících produkční jednotky od okolí a do ohrazených prostor při jejich napouštění;
b)
úhoř říční, pokud je pro danou lokalitu schválen plán chovu a lovu úhořů a pokud umělá reprodukce úhořů zůstane i nadále nevyřešena.
Oddíl 3
Chovatelské postupy v akvakultuře
Článek 25f
Všeobecná chovatelská pravidla v akvakultuře
1. Prostředí chovu živočichů pocházejících z akvakultury musí být navrženo tak, aby v souladu se specifickými potřebami daného biologického druhu:
a)
měli živočichové pocházející z akvakultury dostatek prostoru zajišťující jejich dobré životní podmínky;
b)
byli živočichové pocházející z akvakultury chováni v kvalitní vodě s dostatkem kyslíku a
c)
aby byli chováni v tepelných a světelných podmínkách odpovídajících požadavkům daného biologického druhu a zohledňujících zeměpisnou polohu;
d)
v případě sladkovodních ryb byl typ dna co nejpodobnější přírodním podmínkám;
e)
v případě kaprů bylo dno tvořeno přírodní zeminou.
2. Hustota chovu je stanovena v příloze XIIIa podle jednotlivých biologických druhů nebo jejich skupin. Při posuzování účinků hustoty chovu na dobré životní podmínky chovaných ryb se sleduje stav těchto ryb (jako například poškození ploutví, jiná zranění, rychlost růstu, chování a celkový zdravotní stav) a kvalita vody.
3. Návrh a konstrukce systémů pro oddělení chovů od okolního vodního prostředí musí umožňovat takové hodnoty průtoku a fyzikálně chemické parametry, které zajišťují zdraví a dobré životní podmínky živočichů a uspokojují jejich etologické potřeby.
4. Systémy pro oddělení chovů od okolního prostředí musí být navrženy, umístěny a provozovány tak, aby minimalizovaly nebezpečí úniku živočichů.
5. Pokud ryby nebo korýši uniknou, musí být podniknuta vhodná opatření k omezení dopadů na místní ekosystém, a to včetně jejich opětovného odchytu, je-li to třeba. Je nutno uchovávat příslušné doklady.
Článek 25g
Zvláštní pravidla pro systémy oddělení chovů od okolního vodního prostředí
1. Uzavřená recirkulační akvakulturní zařízení pro živočišnou produkci jsou zakázána s výjimkou líhní a odchovných zařízení a s výjimkou produkce druhů organismů používaných v ekologických chovech jako krmivo.
2. Chovné jednotky na souši musí splňovat následující podmínky:
a)
u průtočných systémů musí být umožněno sledovat a regulovat průtok a kvalitu přitékající i odtékající vody;
b)
nejméně pět procent obvodu (‚rozhraní země-voda‘) rozlohy oblasti musí mít přirozenou vegetaci.
3. Systémy pro oddělení chovů od okolního prostředí na moři:
a)
musí být umístěny tam, kde existují odpovídající hodnoty průtoku, hloubky a výměny vody k minimalizaci dopadů na mořské dno a okolní vodní těleso;
b)
musí mít vhodný návrh a konstrukci klecí a musí umožňovat správnou údržbu vzhledem k tomu, že jsou vystaveny vlivům provozního prostředí.
4. Umělé ohřívání nebo chlazení vody je povoleno pouze v líhních a odchovných zařízeních. Ve všech produkčních stádiích je možno k ohřevu nebo chlazení vody používat přírodní vodu z vrtů.
Článek 25h
Nakládání s živočichy pocházejícími z akvakultury
1. Manipulování s živočichy pocházejícími z akvakultury je nutno omezit na minimum a provádět s maximální péčí a za použití vhodného vybavení a postupů sloužících k zamezení stresu a fyzického poškození spojeného s manipulací s živočichy. S generačními jedinci je nutno zacházet způsobem, který minimalizuje fyzické poškození a stres, případně s použitím anestézie. Třídění živočichů je nutno omezit na minimum a je třeba při něm dodržovat dobré životní podmínky ryb.
2. Na používání umělého osvětlení se vztahují následující omezení:
a)
za účelem prodloužení přirozené délky světlého dne nesmí použití umělého osvětlení přesáhnout maximum, které respektuje etologické potřeby, zeměpisné podmínky a celkový zdravotní stav chovaných živočichů, přičemž toto maximum nesmí přesáhnout 16 hodin denně s výjimkou případů používání umělého osvětlení k reprodukčním účelům;
b)
při zapínání a vypínání umělého osvětlení je nutno se vyhnout náhlým změnám intenzity světla použitím stmívatelných světel nebo nepřímého osvětlení.
3. Za účelem zajištění dobrých životních podmínek a zdraví živočichů je povoleno provzdušňování za podmínky, že k pohánění mechanických provzdušňovače se přednostně použije energie z obnovitelných zdrojů.
Veškeré takové případy použití je nutno podchytit v evidenci produkce akvakultury.
4. Použití kyslíku je povoleno jen k účelům souvisejícím se zdravotním stavem živočichů a v kritických obdobích produkce a přepravy v těchto případech:
a)
výjimečné případy zvýšení teploty nebo poklesu atmosférického tlaku nebo náhodného znečištění;
b)
příležitostné postupy správy chovu, jako je odebírání vzorků a třídění;
c)
situace, kdy je nutno zajistit přežití chovu.
Je nutno uchovávat příslušné doklady.
5. Způsoby usmrcování musí být takové, aby ryby okamžitě ztratily vědomí a necítily bolest. Při zvažování optimálních metod usmrcování je nutno zohlednit rozdíly ve velikosti usmrcovaných jedinců, rozdíly mezi jednotlivými biologickými druhy a také rozdíly mezi různými produkčními místy.
Oddíl 4
Rozmnožování
Článek 25i
Zákaz používání hormonů
Používání hormonů a jejich derivátů je zakázáno.
Oddíl 5
Krmivo pro ryby, korýše a ostnokožce
Článek 25j
Všeobecná pravidla o krmivech
Režimy krmení musí být koncipovány na základě následujících priorit:
a)
zdraví zvířat;
b)
vysoká kvalita produktu včetně nutričního složení, kterým se zaručí vysoká kvalita konečného poživatelného produktu;
c)
nízké dopady na životní prostředí.
Článek 25k
Zvláštní pravidla ohledně krmiv pro masožravé živočichy pocházející z akvakultury
1. Krmivo pro masožravé živočichy pocházející z akvakultury musí být získáváno na základě následujících priorit:
a)
ekologické krmné produkty pocházející z prostředí akvakultury;
b)
rybí moučka a rybí olej z odřezků pocházejících z ekologické akvakultury;
c)
rybí moučka a rybí olej a složky rybího původu pocházející z odřezků ryb ulovených v rámci udržitelného rybolovu pro účely lidské spotřeby;
d)
ekologické krmné suroviny rostlinného a živočišného původu uvedené v příloze V, přičemž je nutno dodržovat omezení, která jsou touto přílohou stanovena.
2. Pokud krmivo podle odstavce 1 není k dispozici, lze použít rybí moučku a rybí olej z odřezků ryb pocházejících z konvenční akvakultury nebo z odřezků ryb ulovených pro lidskou spotřebu, a to po dobu přechodného období do 31. prosince 2014. Množství takových krmných surovin nesmí přesáhnout 30 % denní krmné dávky.
3. Krmivo může obsahovat maximálně 60 % ekologických rostlinných produktů.
4. Astaxantin pocházející především z ekologických zdrojů, jako jsou organické ulity korýšů, se může použít v krmivu pro lososy a pstruhy v mezích jejich fyziologických potřeb. Pokud nejsou k dispozici ekologické zdroje, je možné použít přírodní zdroje astaxantinu (jako je například kvasinka Phaffia rhodozyma).
Článek 25l
Zvláštní pravidla ohledně krmiv pro některé živočichy pocházející z akvakultury
1. Živočichy pocházející z akvakultury uvedené v příloze XIII oddílu 6, oddílu 7 a oddílu 9 je nutno krmit krmivy, která jsou přirozeně dostupná v rybnících a jezerech.
2. Pokud nejsou přirozené krmné zdroje uvedené v odstavci 1 k dispozici v dostatečných množstvích, lze použít ekologické krmivo rostlinného původu, pokud možno vypěstované přímo v daném zemědělském podniku, nebo mořské řasy. Hospodářské subjekty musí uchovávat doklady o nezbytnosti přikrmování.
3. Pokud se přidává přirozené krmivo podle odstavce 2, může krmivo pro druhy uvedené v oddílu 7 a pro pangase (Pangasius sp.) uvedeného v oddílu 9 obsahovat maximálně 10 % rybí moučky nebo rybího oleje pocházejících z udržitelného rybolovu.
Článek 25m
Produkty a látky uvedené v čl. 15 odst. 1 písm. d) bodu iii) nařízení (ES) č. 834/2007
1. V ekologické akvakultuře se mohou používat pouze krmiva živočišného nebo minerálního původu, která jsou uvedena v příloze V.
2. Doplňkové látky, určité produkty používané ve výživě živočichů a činidla lze v krmivech používat za předpokladu jejich uvedení v příloze VI a pod podmínkou dodržování omezení stanovených tamtéž.
Oddíl 6
Zvláštní pravidla pro měkkýše
Článek 25n
Chovná oblast
1. Chov mlžů lze provádět v téže oblasti vodního tělesa jako ekologický chov ryb a ekologické pěstování mořských řas v rámci polykulturního systému, který je nutno zdokumentovat v plánu udržitelného řízení. Mlže je také možno chovat v rámci polykultury spolu s plži, jako jsou například plážovky.
2. Ekologická produkce mlžů se musí provádět v oblastech vymezených kůly, bójemi nebo jinými jasně viditelnými značkami a chovaní živočichové musí být podle potřeby zadržováni v síťovinových pytlích, klecích nebo jiných umělých prostředcích.
3. Zemědělské podniky provozující ekologický chov měkkýšů musí minimalizovat rizika ohrožující biologické druhy významné z hlediska ochrany přírody. V případě použití sítí na ochranu proti predátorům musí být tyto sítě konstruovány tak, aby nemohly způsobit újmu ptákům, kteří se za potravou potápějí pod hladinu.
Článek 25o
Získávání zárodečného materiálu
1. Za předpokladu, že nedojde k významnému poškození životního prostředí a že to povolují místní právní předpisy, lze však v případě mlžů používat zárodečný materiál získaný z přírodního prostředí mimo hranice produkční jednotky, pokud pochází:
a)
ze škeblových lavic, které pravděpodobně nevydrží zimní počasí nebo které představují přebytek oproti potřebnému množství, nebo
b)
z přirozené populace zárodečného materiálu mlžů uchycených na sběrném zařízení.
Je nutno vést záznamy o tom, jak, kde a kdy byl přírodní zárodečný materiál získán, aby bylo možno zpětně zjistit, z jaké oblasti pochází.
Do ekologických produkčních jednotek je však možno vložit zárodečný materiál pocházející z konvenčních líhní mlžů, a to v těchto maximálních podílech: 80 % do 31. prosince 2011, 50 % do 31. prosince 2013 a 0 % do 31. prosince 2015.
2. V případě ústřice obrovské (Crassostrea gigas) je nutno upřednostňovat populaci, která se chová selektivně, aby se omezilo vypouštění pohlavních buněk do volné přírody.
Článek 25p
Správa
1. Při produkci se musí používat hustota chovu, která nepřesahuje hustoty používané v konvenčních chovech měkkýšů v dané oblasti. Třídění, probírka a úpravy hustoty chovů je nutno provádět podle celkového množství biomasy a se zajištěním dobrých životních podmínek živočichů a vysoké kvality produktu.
2. Organismy, které biologicky znečišťují produkční vybavení a zařízení, je nutno fyzikálními prostředky nebo ručně odstranit a vrátit do moře v dostatečné vzdálenosti od zemědělského podniku. Měkkýše je možno jednou za produkční cyklus ošetřit vápenným roztokem za účelem omezení množství konkurenčních organismů způsobujících biologické znečištění.
Článek 25q
Pravidla pro pěstování
1. Pro ekologickou produkci může být způsobilé pěstování na provazech a další metody uvedené v příloze XIIIa oddílu 8.
2. Pěstování měkkýšů na dně je povoleno pouze pokud na místech sběru a pěstování nebude docházet k žádným závažným dopadům na životní prostředí. Doklady o minimálních dopadech na životní prostředí musí být podloženy šetřením a zprávou o využívané oblasti, které musí hospodářský subjekt předložit kontrolnímu subjektu nebo orgánu. Tuto zprávu je nutno začlenit jako samostatnou kapitolu do plánu udržitelného řízení.
Článek 25r
Zvláštní pravidla pro pěstování ústřic
Je povoleno pěstování v pytlích na kůlech. Tato nebo jiná zařízení, ve kterých jsou ústřice pěstovány, musí být uspořádána tak, aby nedošlo k vytvoření úplné bariéry podél pobřeží. Chovný materiál je nutno pečlivě umístit na škeblové lavice s ohledem na proudění vody při přílivu a odlivu tak, aby byla optimalizována produkce. Produkce musí splňovat kritéria uvedená v příloze XIIIa oddílu 8.
Oddíl 7
Prevence chorob a veterinární péče
Článek 25s
Všeobecná pravidla prevence chorob
1. V souladu s článkem 9 směrnice 2006/88/ES musí plán veterinární péče obsahovat podrobný popis postupů k zajištění biologické bezpečnosti a prevence chorob, včetně písemné smlouvy o poradenství přiměřené dané produkční jednotce ohledně zdravotního stavu uzavřené s kvalifikovanými poskytovateli služeb v oblasti zdravotní péče o živočichy pocházející z akvakultury, kteří budou zemědělský podnik pravidelně navštěvovat nejméně jednou ročně, respektive nejméně jednou za dva roky v případě mlžů.
2. Systémy, vybavení a pomůcky zemědělského podniku je nutno řádně čistit a dezinfikovat. Používat se smějí jen produkty uvedené v příloze VII oddílech 2.1 až 2.2.
3. Co se týče ponechání ladem:
a)
příslušný orgán stanoví nezbytnost ponechání ladem a jeho vhodné trvání, které je nutno uplatnit a zdokumentovat po každém produkčním cyklu v otevřených systémech pro oddělení chovů od okolního prostředí na moři. Ponechání ladem se doporučuje i u jiných metod za použití nádrží, rybníků a klecí;
b)
není povinné při pěstování mlžů;
c)
po dobu ponechání ladem se klece nebo jiná zařízení používaná k produkci živočichů pocházejících z akvakultury vyprázdní, vydezinfikují a ponechají prázdná, než budou znovu použita.
4. Případné nezkonzumované krmivo pro ryby, exkrementy a mrtvé živočichy je nutno neprodleně odstranit, aby se zabránilo případnému riziku významného poškození životního prostředí, co se týče stavu kvality vody, aby se minimalizovalo nebezpečí chorob a aby nedocházelo k přilákání hmyzu nebo hlodavců.
5. Ultrafialové záření a ozón je povoleno používat pouze v líhních a odchovných zařízeních.
6. Za účelem biologického omezení výskytu ektoparazitů je nutno používat pokud možno ryby-čističe.
Článek 25t
Veterinární léčení
1. Pokud se i přes preventivní opatření k zajištění zdraví živočichů podle čl. 15 odst. 1 písm. f) bodu i) nařízení č. 834/2007 vyskytne nějaký zdravotní problém, lze použít následující způsoby léčby v uvedeném pořadí:
a)
látky rostlinného, živočišného nebo minerálního původu v homeopatickém zředění;
b)
rostliny a rostlinné výtažky, které nemají anestetické účinky, a
c)
látky jako například: stopové prvky, kovy, přírodní imunostimulancia nebo povolená probiotika.
2. Používání alopatické léčby je omezeno na dvě léčebné kúry za rok s výjimkou očkování a povinných programů eradikace některých chorob. Nicméně v případech ryb s produkčním cyklem kratším než jeden rok platí limit jedné alopatické léčebné kúry. Jsou-li uvedené limity pro alopatické léčebné kúry překročeny, nesmějí se dotčení živočichové pocházející z akvakultury prodávat jako ekologické produkty.
3. Ošetření proti parazitům, kromě povinných kontrolních systémů vykonávaných členskými státy, je omezeno na dvě kúry za rok, respektive jednu kúru za rok, pokud je produkční cyklus kratší než 18 měsíců.
4. Délka ochranné lhůty pro alopatickou veterinární léčbu a ošetření proti parazitům podle odstavce 3, včetně léčby v rámci povinných programů tlumení a eradikace některých chorob, činí dvojnásobek zákonné ochranné lhůty uvedené v článku 11 směrnice 2001/82/ES nebo, pokud není tato lhůta stanovena, 48 hodin.
5. Při každém použití veterinárních léčiv je nutno nahlásit tato léčiva kontrolnímu subjektu nebo orgánu předtím, než budou příslušní živočichové uvedeni na trh jakožto ekologický produkt. Léčená populace musí být jasně identifikovatelná.
6)
V kapitole 3 hlavy II se za článek 29 vkládá nový článek 29a, který zní:
„Článek 29a
Zvláštní ustanovení ohledně mořských řas
1. Pokud konečným produktem jsou čerstvé mořské řasy, je nutno k proplachování právě sklizených řas používat mořskou vodu.
Pokud konečným produktem jsou sušené mořské řasy, je možno k proplachování používat i pitnou vodu. K odstranění vlhkosti se smí používat sůl.
2. Sušení se nesmí provádět otevřeným ohněm, jehož plameny přicházejí do přímého styku s řasami. Pokud se při sušení používají provazy nebo jiné vybavení, nesmějí být ošetřeny proti usazování nečistot a čištěny nebo desinfikovány jinými látkami než těmi, které jsou k tomuto účelu určeny v příloze VII.“
7)
V kapitole 4 hlavy II se vkládá nový článek 32a, který zní:
„Článek 32a
Přeprava živých ryb
1. Živé ryby se musí převážet ve vhodných nádržích s čistou vodou, která splňuje jejich fyziologické potřeby, co se týče teploty a množství rozpuštěného kyslíku.
2. Před přepravou ekologicky produkovaných ryb a rybích produktů je nutno nádrže, důkladně vyčistit, vydezinfikovat a vypláchnout.
3. Je nutno přijmout opatření k omezení stresování ryb. Během přepravy nesmí hustota přepravované populace dosáhnout úrovně, která je pro daný druh ryb škodlivá.
4. Je nutno vést dokumentaci dokládající dodržování ustanovení odstavců 1 až 3.“
8)
V článku 35 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
„2. V případě jednotek pro ekologickou produkci rostlin, mořských řas, hospodářských zvířat a živočišných produktů akvakultury se v produkční jednotce nesmějí skladovat jiné vstupní produkty než ty, které jsou povoleny tímto nařízením.
3. Skladování alopatických veterinárních léčiv a antibiotik v zemědělských podnicích je povoleno, pokud je předepsal veterinární lékař v souvislosti s léčením uvedeným v čl. 14 odst. 1 písm. e) bodu ii) nebo čl. 15 odst. 1 písm. f) bodu ii) nařízení (ES) č. 834/2007, pokud jsou uložena v místě, které je pod dohledem, a pokud jsou zapsána v evidenci hospodářských zvířat podle článku 76 tohoto nařízení, případně v evidenci produkce akvakultury podle článku 79b tohoto nařízení.“
9)
V kapitole 5 hlavy II se vkládá nový článek 36a, který zní:
„Článek 36a
Mořské řasy
1. Přechodné období pro místo sklizně mořských řas je šest měsíců.
2. Přechodné období pro jednotku pěstování mořských řas je buď šest měsíců, nebo jeden celý produkční cyklus, podle toho, které z obou období je delší.“
10)
V kapitole 5 hlavy II se za článek 38 vkládá nový článek 38a, který zní:
„Článek 38a
Produkce živočichů pocházejících z akvakultury
1. Následující přechodná období pro akvakulturní produkční jednotky se vztahují na následující druhy akvakulturních zařízení, včetně stávajících jednotek pro produkci živočichů pocházejících z akvakultury:
a)
pro zařízení, která nelze vypustit, vyčistit a vydezinfikovat, se stanoví přechodné období v délce 24 měsíců;
b)
pro zařízení, která byla vypuštěna nebo ponechána ladem, se stanoví přechodné období v délce 12 měsíců;
c)
pro zařízení, která byla vypuštěna, vyčištěna a vydezinfikována, se stanoví přechodné období v délce 6 měsíců;
d)
pro zařízení v otevřených vodách včetně zařízení pro chov mlžů se stanoví přechodné období v délce 3 měsíců.
2. Příslušný orgán se může rozhodnout retroaktivně uznat za součást přechodného období jakékoli dříve zdokumentované období, ve kterém nebyla zařízení ošetřována produkty, jež nejsou pro ekologickou produkci povoleny, a ani jim nebyla vystavena.“
11)
Nadpis článku 43 se nahrazuje tímto:
„Používání krmiv rostlinného a živočišného původu nepocházejících z ekologické produkce ke krmení chovaných živočichů“;
12)
V článku 59 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„Tato kapitola se nepoužije pro krmiva pro zvířata v zájmovém chovu a pro krmiva pro kožešinová zvířata.“
13)
Ustanovení čl. 60 odst. 1 písm. a) nahrazuje tímto:
„a)
zpracovaná krmiva splňují ustanovení nařízení (ES) č. 834/2007, a zejména čl. 14 odst. 1 písm. d) bodů iv) a v) pro hospodářská zvířata nebo čl. 15 odst. 1 písm. d) pro živočichy pocházející z akvakultury a článku 18 uvedeného nařízení;“
14)
V hlavě IV se vkládá nová kapitola 2a, která zní:
„KAPITOLA 2a
Zvláštní požadavky na kontrolu ohledně mořských řas
Článek 73a
Kontrolní opatření ohledně mořských řas
Při prvním uplatnění kontrolního systému, který se týká výslovně mořských řas, musí celkový popis místa uvedený v čl. 63 odst. 1 písm. a) obsahovat:
a)
úplný popis zařízení na souši a na moři;
b)
případné hodnocení vlivů na životní prostředí podle čl. 6b odst. 3;
c)
případný plán udržitelného řízení podle čl. 6b odst. 4;
d)
v případě volně rostoucích mořských řas je nutno vypracovat úplný popis a mapu pobřežních a mořských oblastí sklizně a také oblastí na souši, kde probíhají posklizňové činnosti.
Článek 73b
Evidence produkce mořských řas
1. Záznamy o produkci mořských řas jsou hospodářským subjektem vypracovávány ve formě registru a kontrolním orgánům nebo subjektům jsou neustále k dispozici v prostorách zemědělského podniku. Registr obsahuje alespoň tyto informace:
a)
seznam druhů, datum sklizně a sklizené množství;
b)
datum aplikace, typ a množství použitého hnojiva.
2. V případě sběru volně rostoucích mořských řas musí registr dále obsahovat tyto informace:
a)
historie sklizňových činností pro každý biologický druh na jednotlivých pojmenovaných místech sklizně;
b)
odhadované objemy sklizně za sezónu;
c)
zdroje možného znečištění míst sklizně;
d)
udržitelný roční výnos pro každé místo sklizně.“
15)
V hlavě IV se vkládá nová kapitola 3a, která zní:
„KAPITOLA 3a
Zvláštní požadavky na kontrolu ohledně produkce živočichů pocházejících z akvakultury
Článek 79a
Kontrolní opatření pro produkci živočichů pocházejících z akvakultury
Při prvním uplatnění kontrolního systému, který se týká výslovně produkce živočichů pocházejících z akvakultury, musí celkový popis jednotky uvedený v čl. 63 odst. 1 písm. a) obsahovat:
a)
úplný popis zařízení na souši a na moři;
b)
případné hodnocení vlivů na životní prostředí podle čl. 6b odst. 3;
c)
případný plán udržitelného řízení podle čl. 6b odst. 4;
d)
v případě měkkýšů souhrn zvláštní kapitoly plánu udržitelného řízení požadované na základě čl. 25q odst. 2.
Článek 79b
Evidence produkce živočichů pocházejících z akvakultury
Hospodářský subjekt vypracovává následující informace ve formě registru, který je nutno průběžně aktualizovat a který musí být kontrolním orgánům nebo subjektům neustále k dispozici v prostorách zemědělského podniku:
a)
u živočichů vstupujících do zemědělského podniku: původ, datum přivezení a přechodné období;
b)
u živočichů opouštějících zemědělský podnik: počet šarží, věk, hmotnost a místo určení;
c)
záznamy o únicích ryb;
d)
u ryb: typ a množství krmiva a v případě kaprů a příbuzných druhů ryb je nutno uchovávat doklady o přikrmování;
e)
údaje o veterinární léčbě s uvedením podrobností o účelu, datu a metodě aplikace, typu látky a ochranné lhůtě;
f)
opatření k prevenci chorob s uvedením podrobností o ponechání ladem, čištění a ošetření vody.
Článek 79c
Zvláštní kontrolní návštěvy v chovech mlžů
V případě produkce mlžů se před a během období nejvyšší produkce (podle množství biomasy) provádějí kontrolní návštěvy.
Článek 79d
Několik produkčních jednotek provozovaných jedním hospodářským subjektem
Pokud hospodářský subjekt provozuje několik produkčních jednotek podle článku 25c, potom kontrolnímu systému stanovenému v kapitole 1 a v této kapitole podléhají i jednotky, které produkují živočichy pocházející z akvakultury konvenčním způsobem.“
16)
V hlavě IV se nadpis kapitoly 4 nahrazuje tímto:
17)
V hlavě IV se nadpis kapitoly 5 nahrazuje tímto:
18)
V čl. 93 odst. 2 se doplňují nová písmena, která znějí:
„e)
počet jednotek pro produkci živočichů pocházejících z ekologické akvakultury;
f)
objem produkce živočichů pocházejících z ekologické akvakultury;
g)
případně počet jednotek pro ekologickou produkci mořských řas a objem ekologické produkce mořských řas.“
19)
V článku 95 se odstavec 6 nahrazuje tímto:
„6. Pro účely čl. 12 odst. 1 písm. j) nařízení (ES) č. 834/2007 a až do zařazení specifických látek podle čl. 16 odst. 1 písm. f) uvedeného nařízení lze používat pouze produkty povolené příslušným orgánem.“
20)
V článku 95 se vkládá nový odstavec, který zní:
„11. Příslušný orgán může na období do 1. července 2013 povolit takové jednotky pro produkci živočichů pocházejících z akvakultury a mořských řas, které jsou založeny a produkují podle celostátně přijatých ekologických předpisů před vstupem tohoto nařízení v platnost, aby si ponechaly ekologický statut po dobu přizpůsobení se podmínkám tohoto nařízení, pokud ovšem nedojde ke znečištění vod látkami, které nejsou pro ekologickou produkci povoleny. Hospodářské subjekty, které toto opatření využijí, oznámí příslušnému orgánu příslušná zařízení, rybníky, klece nebo porosty mořských řas.“
21)
Přílohy se pozměňují v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. července 2010 s těmito výjimkami:
a)
ustanovení čl. 1 bodu 4 se použije v den vstupu tohoto nařízení v platnost;
b)
nápravná opatření stanovená v čl. 1 bodu 9 a v bodu 1 písm. b) a c) přílohy se použijí od začátku používání nařízení (ES) č. 889/2008.
Za účelem pozměnění tohoto nařízení od 1. července 2013 může být toto nařízení přezkoumáno na základě příslušných návrhů členských států doprovázených řádným odůvodněním.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a je přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 5. srpna 2009.
VERORDNUNG (EG) Nr. 710/2009 DER KOMMISSION
vom 5. August 2009
zur Änderung der Verordnung (EG) Nr. 889/2008 mit Durchführungsvorschriften zur Verordnung (EG) Nr. 834/2007 des Rates im Hinblick auf Durchführungsvorschriften für die Produktion von Tieren und Meeresalgen in ökologischer/biologischer Aquakultur
DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 834/2007 des Rates vom 28. Juni 2007 über die ökologische/biologische Produktion und die Kennzeichnung von ökologischen/biologischen Erzeugnissen und zur Aufhebung der Verordnung (EWG) Nr. 2092/91 (1), insbesondere auf Artikel 11, Artikel 13 Absatz 3, Artikel 15 Absatz 2, Artikel 16 Absatz 1 und Absatz 3 Buchstaben a und c, Artikel 17 Absatz 2, Artikel 18 Absatz 5, Artikel 19 Absatz 3 Unterabsatz 2, Artikel 22 Absatz 1, Artikel 28 Absatz 6, Artikel 38 Buchstaben a, b und c und Artikel 40,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
In der Verordnung (EG) Nr. 834/2007 und insbesondere ihrem Titel III sind die allgemeinen Anforderungen an die Produktion von Tieren und Meeresalgen in Aquakultur festgelegt. Die Durchführungsvorschriften hierzu sollten durch Änderung der Verordnung (EG) Nr. 889/2008 der Kommission (2), die die Durchführungsvorschriften zur Verordnung (EG) Nr. 834/2007 enthält, festgelegt werden.
(2)
In der Mitteilung der Kommission an den Rat und das Europäische Parlament „Eine Strategie für die nachhaltige Entwicklung der europäischen Aquakultur“ (3) wurde eine Zukunftsvision für die Entwicklung dieses Sektors in den nächsten zehn Jahren aufgezeigt, um dessen Stabilisierung in ländlichen Gebieten und in Küstengebieten zu erreichen, indem, was sowohl Erzeugnisse als auch Arbeitsplätze anbelangt, Alternativen zur Fischerei angeboten werden. In der Mitteilung wurde auch auf das Potenzial der ökologischen/biologischen Aquakultur und auf die Notwendigkeit hingewiesen, hierzu Normen und Kriterien zu entwickeln.
(3)
Im Interesse einer gemeinsamen Auslegung sollten die Begriffsbestimmungen in Artikel 2 der Verordnung (EG) Nr. 889/2008 ergänzt und überarbeitet werden, um Unklarheiten auszuschließen und eine einheitliche Anwendung der Vorschriften für die Produktion von Tieren und Meeresalgen in ökologischer/biologischer Aquakultur zu gewährleisten.
(4)
Den Gewässern, in denen Meeresalgen und Tiere ökologisch/biologisch produziert werden, kommt für die Erzeugung sicherer und hochwertiger Erzeugnisse bei minimaler Belastung der aquatischen Umwelt eine entscheidende Bedeutung zu. Es existieren Rechtsvorschriften der Gemeinschaft über Wasserqualität und Kontaminanten in Lebensmitteln, die Umweltauflagen für Wasser enthalten und eine hohe Lebensmittelqualität gewährleisten, wie die Richtlinie 2000/60/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 23. Oktober 2000 zur Schaffung eines Ordnungsrahmens für Maßnahmen der Gemeinschaft im Bereich der Wasserpolitik (4), die Richtlinie 2008/56/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 17. Juni 2008 zur Schaffung eines Ordnungsrahmens für Maßnahmen der Gemeinschaft im Bereich der Meeresumwelt (Meeresstrategie-Rahmenrichtlinie) (5), die Verordnung (EG) Nr. 1881/2006 der Kommission vom 19. Dezember 2006 zur Festsetzung der Höchstgehalte für bestimmte Kontaminanten in Lebensmitteln (6) und die Verordnungen (EG) Nr. 852/2004 (7), (EG) Nr. 853/2004 (8) und (EG) Nr. 854/2004 des Europäischen Parlaments und des Rates (9). Es ist daher angezeigt, für die Meeresalgen- und Aquakulturproduktion einen Plan zur nachhaltigen Bewirtschaftung mit konkreten Maßnahmen, etwa zur Abfallverringerung, zu erstellen.
(5)
Die Umsetzung der Richtlinie 85/337/EWG des Rates vom 27. Juni 1985 über die Umweltverträglichkeitsprüfung bei bestimmten öffentlichen und privaten Projekten (10), der Richtlinie 92/43/EWG des Rates vom 21. Mai 1992 zur Erhaltung der natürlichen Lebensräume sowie der wild lebenden Tiere und Pflanzen (11) und der Richtlinie 79/409/EWG des Rates vom 2. April 1979 über die Erhaltung der wild lebenden Vogelarten (12) soll angemessene Wechselwirkungen mit der Umwelt bei gleichzeitiger Berücksichtigung der Auswirkungen auf die geforderte Wasserqualität nach den Richtlinien 2000/60/EG und 2008/56/EG gewährleisten. Es sollten Vorschriften für die Durchführung einer umweltbezogenen Prüfung festgelegt werden, die eine optimale Anpassung an die umgebende Umwelt und eine Begrenzung möglicher negativer Auswirkungen vorsieht. Durch solche Prüfungen sollte sichergestellt werden, dass die Produktion von Tieren und Meeresalgen in ökologischer/biologischer Aquakultur, ein im Vergleich zur ökologischen/biologischen Landwirtschaft relativ neuer Wirtschaftszweig, gegenüber anderen Bewirtschaftungsformen nicht nur eine ökologisch vertretbare, sonder in Übereinstimmung mit der breiten öffentlichen Meinung eine umweltverträgliche und nachhaltige Alternative darstellt.
(6)
Das hinsichtlich der Löslichkeit von Stoffen besondere Medium Wasser erfordert eine angemessene Trennung von ökologischen/biologischen und nichtökologischen/nichtbiologischen Aquakulturanlagen; es sollten ausreichende Trennungsmaßnahmen festgelegt werden. Angesichts der Vielfalt aquatischer Milieus in Süß- wie in Meerwasser erscheint es angezeigt, die Trenndistanzen auf einzelstaatlicher Ebene festzulegen, da die Mitgliedstaaten am besten in der Lage sind, die jeweilige Situation zu beurteilen.
(7)
Die Kultivierung von Meeresalgen kann in gewisser Hinsicht positive Auswirkungen haben, etwa durch den Abbau von Nährstoffen, und Aquakultur in Polykultur fördern. Es ist jedoch darauf zu achten, dass wilde Algenfelder nicht so stark abgeerntet werden, dass ihre Regeneration gefährdet ist, und es muss sichergestellt sein, dass die Produktion die aquatische Umwelt nicht zu sehr belastet.
(8)
Die Mitgliedstaaten verzeichnen bei ökologisch/biologisch erzeugten Eiweißpflanzen zunehmend Versorgungsengpässe. Gleichzeitig reichen die Einfuhren ökologischer/biologischer Eiweißfuttermittel nicht aus, um die Nachfrage zu decken. Die Gesamtflächen, auf denen Eiweißpflanzen ökologisch/biologisch angebaut werden, sind nicht groß genug, um den Bedarf an ökologisch/biologisch erzeugtem Eiweiß zu decken. Deshalb sollten unter bestimmten Bedingungen auch Eiweißfuttermittel verfüttert werden dürfen, die von Parzellen im ersten Jahr der Umstellung stammen.
(9)
Da die Tierproduktion in ökologischer/biologischer Aquakultur noch in den Anfängen steckt, sind Elterntiere aus ökologischer/biologischer Produktion nicht unbedingt in ausreichenden Mengen verfügbar. Es ist vorzusehen, dass unter bestimmten Bedingungen auch Eltern- und Jungtiere nichtökologischer/nichtbiologischer Herkunft eingesetzt werden dürfen.
(10)
In ökologischer/biologischer Aquakulturproduktion sollten die Tiere artgerecht gehalten werden. Die Haltungspraktiken, Bewirtschaftungssysteme und Anlagen sollten den Erfordernissen des Tierschutzes genügen. Es sollten Vorschriften über angemessene Konstruktionen von Netzkäfigen und Netzgehegen im Meer sowie Aufzuchtanlagen an Land festgelegt werden. Um Seuchen und Schädlingsbefall auf ein Mindestmaß zu reduzieren und einen hohen Standard an Tierschutz und Tiergesundheit zu gewährleisten, sollten maximale Besatzdichten vorgeschrieben werden. Vor dem Hintergrund der Vielzahl von Arten mit spezifischen Bedürfnissen sollten hierfür Sonderbestimmungen festgelegt werden.
(11)
Im Zuge jüngster technischer Entwicklungen werden zur Aquakulturproduktion immer häufiger geschlossene Kreislaufsysteme eingesetzt, die zwar externen Input erfordern und einen hohen Energiebedarf haben, bei denen aber kaum Abwasser anfällt und aus denen Zuchtfische nicht entkommen können. Angesichts des Grundsatzes, dass eine ökologische Erzeugung so naturnah wie möglich sein sollte, sollte der Einsatz solcher Systeme für die ökologische/biologische Produktion untersagt werden, bis neue Erkenntnisse vorliegen. Ausnahmsweise zugelassen werden sollten solche Systeme lediglich für die besonderen Produktionsbedingungen der Brut- und Jungtierstationen.
(12)
Die allgemeinen Grundsätze, auf denen die ökologische/biologische Produktion gemäß Artikel 4 und 5 der Verordnung (EG) Nr. 834/2007 beruhen muss, sehen eine geeignete Gestaltung und Handhabung biologischer Prozesse auf der Grundlage ökologischer Systeme unter Nutzung systeminterner natürlicher Ressourcen und unter Einsatz von Methoden vor, die im Fall der Aquakultur im Einklang mit dem Grundsatz der nachhaltigen Fischerei stehen. Sie schreiben ferner vor, dass die biologische Vielfalt der natürlichen aquatischen Ökosysteme in der Aquakultur erhalten bleiben muss. Außerdem beinhalten diese Grundsätze die Vornahme einer Risikobewertung sowie gegebenenfalls die Durchführung von Vorsorge- und Präventivmaßnahmen. In diesem Zusammenhang ist klarzustellen, dass die Gabe von Hormonen oder Hormonderivaten zur künstlichen Auslösung des Laichvorgangs bei Aquakulturtieren mit den Grundsätzen der ökologischen/biologischen Erzeugung und der Verbraucherwahrnehmung ökologischer/biologischer Aquakulturerzeugnisse unvereinbar ist und solche Stoffe deshalb in der ökologischen/biologischen Aquakultur nicht eingesetzt werden sollten.
(13)
Das Futter sollte den Nährstoffbedarf der Aquakulturtiere decken, muss aber gleichzeitig dem Gesundheitsschutzerfordernis der Verordnung (EG) Nr. 999/2001 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 22. Mai 2001 mit Vorschriften zur Verhütung, Kontrolle und Tilgung bestimmter transmissibler spongiformer Enzephalopathien (13) entsprechen, wonach ein aus einer Art hergestelltes Futtermittel nicht an dieselbe Art verfüttert werden darf. Es ist daher angezeigt, für karnivore und nichtkarnivore Aquakulturtiere spezifische Vorschriften zu erlassen.
(14)
Die Rohstoffe der Futtermittel für karnivore Fische und Krebstiere in ökologischer/biologischer Aquakultur sollten im Einklang mit Artikel 5 Buchstabe o der Verordnung (EG) Nr. 834/2007 vorzugsweise aus nachhaltig genutzten Beständen im Sinne von Artikel 3 Buchstabe e der Verordnung (EG) Nr. 2371/2002 des Rates vom 20. Dezember 2002 über die Erhaltung und nachhaltige Nutzung der Fischereiressourcen im Rahmen der Gemeinsamen Fischereipolitik (14) oder auch aus ökologischer/biologischer Aquakultur stammen. Da die ökologische/biologische Aquakultur ebenso wie die nachhaltige Fischerei noch in den Anfängen stecken und daher Futtermittel aus ökologischer/biologischer Produktion und aus nachhaltig genutzten Fischereien knapp sein könnten, sollten Vorschriften für die Verwendung nichtökologischer/nichtbiologischer Futtermittel auf der Grundlage der Verordnung (EG) Nr. 1774/2002 des Europäischen Parlaments und des Rates (15) erlassen werden, die Hygienevorschriften für die Verwendung von Ausgangserzeugnissen aus Fischen oder Teilen von Fischen in der Aquakultur vorsieht und die Verfütterung bestimmter Ausgangserzeugnisse aus Zuchtfischen einer Art an Zuchtfische derselben Art verbietet.
(15)
Bestimmte nichtökologische/nichtbiologische Futtermittelausgangserzeugnisse, Futtermittelzusatzstoffe und Verarbeitungshilfsstoffe dürfen unter klar definierten Bedingungen in der Produktion von Tieren und Meeresalgen in ökologischer/biologischer Aquakultur verwendet werden. Neue Stoffe sollten nach dem Verfahren des Artikels 16 Absatz 1 der Verordnung (EG) Nr. 834/2007 zugelassen werden. Ausgehend von der Empfehlung einer Ad-hoc-Expertengruppe (16) für Fischfutter und Reinigungsmittel in der ökologischen/biologischen Aquakultur, wonach die in den Anhängen V und VI der Verordnung (EG) Nr. 889/2008 aufgelisteten Stoffe, die für die ökologische/biologische Tiererzeugung zugelassen sind, auch für die ökologische/biologische Aquakultur zugelassen werden sollten und bestimmte Stoffe für einzelne Fischarten eine wichtige Rolle spielen, sollten derartige Stoffe in Anhang VI der letztgenannten Verordnung aufgenommen werden.
(16)
Die Produktion von filtrierenden Muscheln kann sich günstig auf die Wasserqualität der Küstengewässer auswirken, weil Nährstoffe abgebaut werden, und sie kann Aquakultur in Polykultur fördern. Es sollten spezifische Bestimmungen für die Muschelzucht erlassen werden, die der Tatsache Rechnung tragen, dass hier nicht zugefüttert werden muss und die Umwelt deshalb geringer belastet wird als bei anderen Formen der Aquakultur.
(17)
Maßnahmen zur Gesunderhaltung der Bestände sollten vorrangig auf die Verhütung von Krankheiten ausgerichtet sein. Die Bestimmungen der vorliegenden Verordnung gelten im Falle tierärztlicher Behandlung unbeschadet der Richtlinie 2006/88/EG vom 24. Oktober 2006 mit Gesundheits- und Hygienevorschriften für Tiere in Aquakultur und Aquakulturerzeugnisse und zur Verhütung und Bekämpfung bestimmter Wassertierkrankheiten (17). Die Verwendung bestimmter Reinigungs-, Antifouling- und Desinfektionsmittel für Ausrüstungen und Anlagen sollte unter klar definierten Bedingungen zulässig sein. Bei der Verwendung von Desinfektionsmitteln in Anwesenheit lebender Tiere muss besondere Sorgfalt gelten und sichergestellt sein, dass ihre Anwendung für die Tiere unschädlich ist. Derartige Mittel sollten nach dem Verfahren des Artikels 16 Absatz 1 der Verordnung (EG) Nr. 834/2007 zugelassen werden. Auf der Grundlage von Empfehlungen einer Ad-hoc-Expertengruppe sollten solche Stoffe im Anhang aufgelistet werden.
(18)
Es sollten spezifische Vorschriften für tierärztliche Behandlungen festgelegt werden, einschließlich einer Rangliste der verschiedenen Behandlungsarten und einer Begrenzung der Häufigkeit, in der allopathische Arzneimittel verabreicht werden dürfen.
(19)
Beim Umgang mit und Transport von lebenden Fischen sollte sorgfältig darauf geachtet werden, den physiologischen Bedürfnissen der Tiere gerecht zu werden.
(20)
Die Umstellung auf die ökologische/biologische Produktion erfordert die Anpassung aller Produktionsmittel an die ökologische/biologische Produktionsweise über einen bestimmten Zeitraum. Je nach Art der vorausgegangenen Produktion sollten spezifische Umstellungszeiträume festgelegt werden.
(21)
Offensichtlich enthalten einzelne Anhänge der Verordnung (EG) Nr. 889/2007 Fehler. Es sind Vorkehrungen zur Berichtigung dieser Fehler zu treffen.
(22)
Es sollten spezifische Kontrollbestimmungen erlassen werden, die den Besonderheiten der Aquakultur Rechnung tragen.
(23)
Zur Erleichterung der Umstellung von Betrieben, die nach nationalen oder privaten Standards bereits ökologisch/biologisch produzieren, auf die neuen Gemeinschaftsvorschriften sollten bestimmte Übergangsmaßnahmen gelten.
(24)
Die ökologische/biologische Aquakultur ist, im Vergleich zur ökologischen/biologischen Landwirtschaft mit ihrer langjährigen Erfahrung, ein verhältnismäßig junger Zweig der ökologischen/biologischen Produktion. Da jedoch das Verbraucherinteresse an ökologischen/biologischen Aquakulturerzeugnissen wächst, dürften immer mehr Betriebe auf die ökologische/biologische Produktionsweise umstellen. Auch hier werden folglich bald mehr Erfahrung und technisches Wissen abrufbar sein. Außerdem dürften geplante Forschungsarbeiten neue Ergebnisse vorlegen, insbesondere über Haltungssysteme, über notwendige nichtökologische/nichtbiologische Futtermittelzutaten oder über optimale Besatzdichten für bestimmte Arten. Neue Erkenntnisse und technologischer Fortschritt, die Verbesserungen in der ökologischen/biologischen Aquakultur bedeuten, sollten sich in den Produktionsvorschriften niederschlagen. Daher ist eine Klausel vorzusehen, dass diese Vorschriften überprüft und gegebenenfalls geändert werden können.
(25)
Die Verordnung (EG) Nr. 889/2008 ist entsprechend zu ändern.
(26)
Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Regelungsausschusses für den ökologischen Landbau -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Die Verordnung (EG) Nr. 889/2008 wird wie folgt geändert:
1.
Artikel 1 Absatz 2 erhält folgende Fassung:
„(2) Diese Verordnung gilt nicht für
a)
andere als die in Artikel 7 genannten Tierarten und
b)
andere als die in Artikel 25a genannten Tiere in Aquakultur.
Die Bestimmungen der Titel II, III und IV gelten jedoch mutatis mutandis auch für solche Erzeugnisse, bis auf der Grundlage der Verordnung (EG) Nr. 834/2007 ausführliche Produktionsvorschriften für diese Erzeugnisse festgelegt wurden.“
2.
Artikel 2 wird wie folgt geändert:
a)
Buchstabe f erhält folgende Fassung:
„f) ‚Produktionseinheit‘: alle für einen Produktionsbereich zu verwendenden Wirtschaftsgüter wie Produktionsstätten, Landparzellen, Weiden, Auslaufflächen, Haltungsgebäude, Fischteiche, Haltungssysteme für Meeresalgen oder Tiere in Aquakultur, Küsten- oder Meeresbodenkonzessionen, Lagerstätten für Pflanzen, pflanzliche Erzeugnisse, Meeresalgenerzeugnisse, tierische Erzeugnisse, Rohstoffe und allen anderen Betriebsmittel, die für diesen spezifischen Produktionsbereich von Belang sind;“
b)
nach Buchstabe i werden folgende Buchstaben angefügt:
„j) ‚geschlossene Kreislaufanlage‘: Aquakulturproduktion in einer geschlossenen Haltungseinrichtung an Land oder auf einem Schiff mit Rezirkulation des Wassers und erforderlicher permanenter Zufuhr von Energie zur Stabilisierung der Haltungsbedingungen der Aquakulturtiere;
k) ‚erneuerbare Energien‘: erneuerbare, nicht fossile Energiequellen: Wind, Sonne, Erdwärme, Wellen, Gezeiten, Wasserkraft, Deponiegas, Klärgas und Biogas;
l) ‚Brutstation‘: Anlage für die Vermehrung, Erbrütung und Aufzucht während der ersten Lebensstadien von Tieren in Aquakultur, insbesondere Fischen, Weich- und Krebstieren;
m) ‚Jungtierstation‘: Zwischenstation für die Zeit zwischen Brut- und Abwachsstadium. Das Jungtierstadium wird mit Ausnahme der Arten, die eine Smoltifikation durchlaufen, im ersten Drittel des Produktionszyklus abgeschlossen;
n) ‚Verschmutzung‘: in der Aquakultur- und Meeresalgenproduktion das direkte oder indirekte Einbringen von Stoffen oder Energie in die aquatische Umwelt der betreffenden Gewässer im Sinne der Richtlinien 2008/56/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (18) und 2000/60/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (19);
o) ‚Polykultur‘: in der Aquakultur- und Meeresalgenproduktion die Aufzucht von zwei oder mehr Arten in der Regel unterschiedlicher trophischer Ebenen in einer Haltungseinheit;
p) ‚Produktionszyklus‘: in der Aquakultur- und Meeresalgenproduktion die Lebensspanne eines Tieres oder einer Meeresalge vom frühesten Lebensstadium bis zur Ernte;
q) ‚heimische Zuchtarten‘: in der Aquakultur- und Meeresalgenproduktion weder nichtheimische noch gebietsfremde Arten im Sinne der Verordnung (EG) Nr. 708/2007 (20) des Rates; die in Anhang IV derselben Verordnung genannten Arten können als heimische Zuchtarten gelten.
r) ‚Besatzdichte‘: in der Aquakultur das Lebendgewicht der Tiere pro Kubikmeter Wasser zu jedem Zeitpunkt der Abwachsphase bzw. im Falle von Plattfischen und Garnelen das Gewicht pro Quadratmeter Fläche.
3.
In Titel II wird folgendes Kapitel 1a eingefügt:
„KAPITEL 1a
Meeresalgenproduktion
Artikel 6a
Geltungsbereich
Dieses Kapitel enthält ausführliche Produktionsvorschriften für das Sammeln und Kultivieren von Meeresalgen. Es gilt mutatis mutandis auch für die Produktion von vielzelligen Meeresalgen oder Phytoplankton und Mikroalgen zur Weiterverwendung als Futtermittel für Aquakulturtiere.
Artikel 6b
Eignung der Gewässer und nachhaltige Bewirtschaftung
(1) Es werden Standorte gewählt, die nicht durch Erzeugnisse oder Stoffe, die für eine ökologische/biologische Produktion nicht zugelassen sind, oder durch Schadstoffe kontaminiert sind, die den ökologischen/biologischen Charakter der Erzeugnisse beeinträchtigen würden.
(2) Ökologische/biologische und nichtökologische/nichtbiologische Produktionseinheiten werden angemessen voneinander getrennt. Bei diesen Maßnahmen sind die natürliche Lage, getrennte Wasserführung, Entfernungen, Gezeitenströmungen und der flussaufwärts oder flussabwärts gelegene Standort der ökologischen/biologischen Produktionseinheit zu beachten. Die Behörden der Mitgliedstaaten können Standorte oder Gebiete ausweisen, die ihrer Ansicht nach für ökologische/biologische Aquakultur oder Meeresalgenernten ungeeignet sind, und können Mindesttrenndistanzen zwischen ökologischen/biologischen und nichtökologischen/nichtbiologischen Produktionseinheiten vorschreiben.
Werden Mindesttrenndistanzen vorgeschrieben, teilen die Mitgliedstaaten diese Information den Unternehmern, den anderen Mitgliedstaaten und der Kommission mit.
(3) Für alle neuen Anlagen, die zur ökologischen/biologischen Produktion angemeldet werden und jährlich mehr als 20 Tonnen Aquakulturerzeugnisse produzieren, muss eine der Größe der Produktionseinheit angemessene umweltbezogene Prüfung durchgeführt werden, um den Zustand der Produktionseinheit und ihres unmittelbaren Umfeldes sowie die wahrscheinlichen Auswirkungen ihrer Inbetriebnahme zu beurteilen. Der Unternehmer legt die Ergebnisse der umweltbezogenen Prüfung der Kontrollstelle oder Kontrollbehörde vor. Die umweltbezogene Prüfung gründet sich auf die Angaben in Anhang IV der Richtlinie 85/337/EWG des Rates (21). Wurde für die betreffende Einheit bereits eine gleichwertige Prüfung durchgeführt, kann diese verwendet werden.
(4) Der Unternehmer erstellt einen der Größe der Produktionseinheit angemessenen Nachhaltigkeitsplan für die Aquakultur- und Meeresalgenproduktion.
Der Plan wird jährlich aktualisiert und enthält Angaben zu den Auswirkungen der Produktion auf die Umwelt, zur vorgesehenen Umweltüberwachung und zu den Maßnahmen, die ergriffen werden sollen, um die Umweltbelastung der angrenzenden Gewässer und Landflächen, etwa den Nährstoffeintrag pro Produktionszyklus oder pro Jahr, auf ein Mindestmaß zu reduzieren. Ebenfalls im Plan vermerkt werden die Wartung und Reparaturen der technischen Anlagen.
(5) Aquakultur- und Meeresalgenanlagenbetreiber nutzen vorzugsweise erneuerbare Energien und wiederverwertete Materialien. Der Nachhaltigkeitsplan enthält auch ein Abfallsreduzierungskonzept, das bei Aufnahme des Betriebs umgesetzt wird. Die Nutzung von Restwärme ist, soweit möglich, auf erneuerbare Energien zu beschränken.
(6) Für die Meeresalgenernte wird bei Aufnahme der Tätigkeit eine einmalige Schätzung der Biomasse vorgenommen.
Artikel 6c
Nachhaltige Nutzung wilder Meeresalgenbestände
(1) In der Einheit oder in den Betriebsstätten wird Buch geführt, so dass der Unternehmer feststellen und die Kontrollbehörde oder Kontrollstelle überprüfen kann, dass ausschließlich wilde, im Einklang mit den Bestimmungen der Verordnung (EG) Nr. 834/2007 erzeugte Meeresalgen gesammelt und geliefert wurden.
(2) Die Meeresalgenernte darf mengenmäßig keinen gravierenden Eingriff in den Zustand der aquatischen Umwelt darstellen. Es wird durch geeignete Maßnahmen wie Erntetechniken, Mindestgrößen, Alter, Reproduktionszyklen oder Ausmaß der verbleibenden Algen sichergestellt, dass sich die Meeresalgenbestände erneuern können.
(3) Werden Meeresalgen in einem aufgeteilten oder gemeinsam bewirtschafteten Gebiet geerntet, so ist zu belegen, dass die gesamte Erntemenge mit den Vorschriften dieser Verordnung im Einklang steht.
(4) Aus den Aufzeichnungen gemäß Artikel 73b Absatz 2 Buchstaben b und c muss hervorgehen, dass die Bestände nachhaltig bewirtschaftet werden und die Nutzung die Erntegebiete langfristig nicht schädigt.
Artikel 6d
Meeresalgenkulturen
(1) Bei Algenkulturen im Meer werden nur Nährstoffe verwendet, die in den Gewässern natürlich vorkommen oder aus ökologischer/biologischer Produktion von Tieren in Aquakultur stammen, vorzugsweise als nahegelegener Teil eines Polykultursystems.
(2) Bei Anlagen an Land, bei denen Nährstoffe von außen zugeführt werden, ist der Nährstoffgehalt des Abwassers nachweislich nicht höher als der Nährstoffgehalt des zufließenden Wassers. Verwendet werden dürfen nur die in Anhang I aufgelisteten pflanzlichen oder mineralischen Nährstoffe.
(3) Die Bestandsdichte oder Nutzungsintensität wird aufgezeichnet und gewährleistet die Unversehrtheit der aquatischen Umwelt, indem sichergestellt wird, dass die Höchstmenge an Meeresalgen, die ohne Schaden für die Umwelt entnommen werden kann, nicht überschritten wird.
(4) Seile und andere Vorrichtungen für die Meeresalgenproduktion werden, soweit möglich, wiederverwendet oder wiederverwertet.
Artikel 6e
Antifoulingmaßnahmen und Reinigung von Ausrüstungen und Anlagen
(1) Biologischer Bewuchs wird nur physikalisch oder von Hand entfernt und gegebenenfalls in einiger Entfernung von der Anlage ins Meer zurückgeworfen.
(2) Ausrüstungen und Anlagen werden auf physikalischem oder mechanischem Weg gereinigt. Reicht dies nicht aus, dürfen ausschließlich Stoffe aus der Liste in Anhang VII Abschnitt 2 eingesetzt werden.
4.
Artikel 21 Absatz 2 Satz 1 erhält folgende Fassung:
„(2) Im Durchschnitt können bis zu 20 % der Gesamtmenge der an die Tiere verfütterten Futtermittel aus der Beweidung bzw. der Beerntung von Dauergrünland, mehrjährigen Futterkulturen oder von Eiweißpflanzen, die auf Parzellen nach der ökologischen/biologischen Produktionsweise angebaut wurden, im ersten Jahr der Umstellung stammen, sofern diese Flächen Teil des Betriebs sind und in den letzten fünf Jahren nicht Teil einer ökologischen/biologischen Produktionseinheit dieses Betriebs waren. Wenn sowohl Umstellungsfuttermittel als auch Futtermittel von Parzellen im ersten Jahr der Umstellung verwendet werden, darf der Gesamtprozentsatz dieser Futtermittel zusammengerechnet den Höchstsatz gemäß Absatz 1 nicht überschreiten.“
5.
In Titel II wird folgendes Kapitel 2a eingefügt:
„KAPITEL 2a
Tierproduktion in Aquakultur
Abschnitt 1
Allgemeine Vorschriften
Artikel 25a
Geltungsbereich
Dieses Kapitel enthält ausführliche Produktionsvorschriften für die Fische, Krebstiere, Stachelhäuter und Weichtiere in Anhang XIIIa.
Es gilt mutatis mutandis auch für Zooplankton, Kleinkrebse, Rädertierchen, Würmer und andere aquatische Futtertiere.
Artikel 25b
Eignung der Gewässer und Nachhaltigkeitsplan
(1) Die Bestimmungen des Artikels 6b Absätze 1 bis 5 gelten für dieses Kapitel.
(2) Maßnahmen zum Schutz und zur Vorbeugung gegen Prädatoren gemäß der Richtlinie 92/43/EWG des Rates (22) sowie einzelstaatliche Vorschriften werden im Nachhaltigkeitsplan aufgeführt.
(3) Benachbarte Unternehmer koordinieren ihre Nachhaltigkeitspläne gegebenenfalls auf nachprüfbare Weise.
(4) Bei Aquakultur in Teichen, Becken oder Fließkanälen verfügen die Anlagen entweder über natürliche Filterbetten, Absetzbecken, biologische oder mechanische Filter für den Nährstoffrückhalt oder verwenden Algen und/oder Tiere (Muscheln), die zur Verbesserung der Abwasserqualität beitragen. Das Ablaufwasser wird gegebenenfalls regelmäßig kontrolliert.
Artikel 25c
Parallele ökologische/biologische und nichtökologische/nichtbiologische Tierproduktion in Aquakultur
(1) Die zuständige Behörde kann gestatten, dass in Brut- und Jungtierstationen desselben Betriebs Jungtiere ökologisch/biologisch und nichtökologisch/nichtbiologisch aufgezogen werden, wenn die betreffenden Einheiten deutlich voneinander getrennt sind und die Wasserversorgung über getrennte Systeme erfolgt.
(2) Bei Abwachsanlagen kann die zuständige Behörde ökologische/biologische und nichtökologische/nichtbiologische Produktionseinheiten für Aquakulturtiere im selben Betrieb gestatten, wenn Artikel 6b Absatz 2 der vorliegenden Verordnung eingehalten wird und unterschiedliche Produktionsphasen oder unterschiedliche Bearbeitungszeiträume für die Tiere gegeben sind.
(3) Die Unternehmer bewahren Unterlagen auf, die die Anwendung der Vorschriften dieses Artikels belegen.
Abschnitt 2
Herkunft der Aquakulturtiere
Artikel 25d
Herkunft der Tiere in ökologischer/biologischer Aquakultur
(1) Verwendet werden heimische Arten, und Ziel der Zucht sind gut an die Bedingungen der Aquakultur angepasste, gesunde und das Futter gut verwertende Stämme. Der Kontrollstelle oder Kontrollbehörde werden Aufzeichnungen über Herkunft und Behandlung der Tiere vorgelegt.
(2) Es werden Arten gewählt, deren Produktion für Wildbestände weitgehend gefahrlos ist.
Artikel 25e
Herkunft und Haltung nichtökologisch/nichtbiologisch erzeugter Aquakulturtiere
(1) Zu Zuchtzwecken oder zur Verbesserung der Genetik des Zuchtbestands und wenn ökologisch/biologisch erzeugte Aquakulturtiere nicht verfügbar sind, dürfen wild gefangene oder nichtökologisch/nichtbiologisch erzeugte Aquakulturtiere in einen Betrieb eingebracht werden. Sie müssen mindestens drei Monate in ökologischer/biologischer Haltung verbringen, bevor sie zu Zuchtzwecken eingesetzt werden dürfen.
(2) Als Besatzmaterial und wenn ökologisch/biologisch erzeugte juvenile Aquakulturtiere nicht verfügbar sind, dürfen nichtökologisch/nichtbiologisch erzeugte juvenile Aquakulturtiere in einen Betrieb eingebracht werden. Sie müssen mindestens die beiden letzten Drittel des Produktionszyklus in ökologischer/biologischer Haltung verbringen
(3) Der Anteil nichtökologisch/nichtbiologisch erzeugter juveniler Aquakulturtiere, die in einen Betrieb eingesetzt werden dürfen, wird zum 31. Dezember 2011 auf 80 %, zum 31. Dezember 2013 auf 50 % und zum 31. Dezember 2015 auf 0 % reduziert.
(4) Die Verwendung von Wildfängen als Besatzmaterial ist nur in den beiden nachstehenden Fällen erlaubt:
a)
natürliches Einströmen von Fisch- oder Krebstierlarven und Juvenilen beim Auffüllen von Teichen und anderen Haltungseinrichtungen;
b)
Europäischer Glasaal, solange es für den betreffenden Standort einen genehmigten Aalbewirtschaftungsplan gibt und die künstliche Vermehrung von Aal weiterhin Probleme aufwirft.
Abschnitt 3
Aquakulturhaltung
Artikel 25f
Allgemeine Aquakulturhaltungsvorschriften
(1) Die Anlagen müssen so gestaltet sein, dass die Aquakulturtiere artgerecht gehalten werden können; dies erfordert:
a)
ausreichenden Bewegungsraum für ihr Wohlbefinden;
b)
Wasser guter Qualität mit ausreichendem Sauerstoffgehalt;
c)
den Bedürfnissen der Tiere entsprechende und den geografischen Standort berücksichtigende Temperaturen und Lichtverhältnisse;
d)
für Süßwasserfische möglichst naturnahe Bodenverhältnisse;
e)
für Karpfen natürlichen Erdboden.
(2) Die Besatzdichte je Art oder Artengruppe ist in Anhang XIIIa festgelegt. Da sich die Besatzdichte auf das Wohlbefinden der Aquakulturfische auswirkt, werden der Zustand der Fische (Flossen- oder andere Verletzungen, Wachstumsraten, Verhalten und allgemeiner Gesundheitszustand) und die Wasserqualität regelmäßig überwacht.
(3) Design und Konstruktion der aquatischen Haltungseinrichtungen bewirken Wasserwechselraten und physikalisch-chemische Parameter, die Gesundheit und Wohlbefinden der Tiere gewährleisten und ihnen artgerechtes Verhalten ermöglichen.
(4) Konstruktion, Standort und Betrieb der Anlagen sind so konzipiert, dass das Risiko eines Entweichens der Tiere minimiert wird.
(5) Sollten Fische oder Krebstiere dennoch entweichen, sind angemessene Maßnahmen zu ergreifen, gegebenenfalls einschließlich Wiedereinfang, um nachteilige Auswirkungen auf das Ökosystem zu vermindern. Über entsprechende Vorgänge ist Buch zu führen.
Artikel 25g
Spezifische Vorschriften für aquatische Haltungseinrichtungen
(1) Geschlossene Kreislaufanlagen für die Tierproduktion in Aquakultur sind verboten, ausgenommen für Brut- und Jungtierstationen oder für die Erzeugung von ökologischen Futterorganismen.
(2) Aufzuchtanlagen an Land müssen folgende Voraussetzungen erfüllen:
a)
bei Durchflussanlagen besteht die Möglichkeit, die Wasserwechselrate und die Wasserqualität des zufließenden und des abfließenden Wassers zu kontrollieren;
b)
mindestens 5 % der Fläche am Rand der Anlage (‚Teichrand‘) bestehen aus natürlicher Vegetation.
(3) Haltungseinrichtungen im Meer erfüllen folgende Voraussetzungen:
a)
Wasserströmung, Wassertiefe und Wasseraustausch am gewählten Standort gewährleisten, dass Auswirkungen auf den Meeresboden und den umliegenden Wasserkörper auf ein Mindestmaß reduziert werden;
b)
Design, Konstruktion und Wartung der Netzkäfige sind an die am Standort herrschenden Umweltbedingungen angepasst.
(4) Das Wasser darf nur in Brut- und Jungtieranlagen künstlich erwärmt oder gekühlt werden. Natürliches Brunnenwasser kann auf allen Produktionsstufen zum Erwärmen oder Kühlen des Wassers verwendet werden.
Artikel 25h
Umgang mit Aquakulturtieren
(1) Eingriffe bei Aquakulturtieren werden auf ein Mindestmaß reduziert und unter Verwendung geeigneter Geräte und Verfahren mit äußerster Sorgfalt vorgenommen, um Stress und Verletzungen, die mit Behandlungen einhergehen, zu vermeiden. Beim Umgang mit Elterntieren wird darauf geachtet, Verletzungen und Stress auf ein Mindestmaß zu beschränken; gegebenenfalls sind die Tiere zu betäuben. Sortiervorgänge werden unter Berücksichtigung des Tierschutzes auf ein Mindestmaß reduziert.
(2) Folgende Einschränkungen gelten für die Verwendung von künstlichem Licht:
a)
die Tageslichtdauer wird nicht künstlich über ein Höchstmaß hinaus verlängert, das den ethologischen Bedürfnissen, geografischen Gegebenheiten und allgemeinen Gesundheitsanforderungen für Aquakulturtiere Rechnung trägt; Fortpflanzungszwecke ausgenommen beträgt dieses Höchstmaß 16 Stunden pro Tag;
b)
beim Übergang werden durch den Einsatz von Dimmern oder Hintergrundbeleuchtung abrupte Wechsel in der Lichtintensität vermieden.
(3) Eine Belüftung der Anlagen ist im Interesse des Tierschutzes und der Tiergesundheit unter der Bedingung erlaubt, dass mechanische Belüftungsgeräte vorzugsweise mit erneuerbaren Energien betrieben werden.
Die Belüftung der Anlagen unter diesen Umständen wird in den Produktionsbüchern vermerkt.
(4) Der Einsatz von Sauerstoff ist nur in den nachstehenden Fällen zulässig, wenn die Gesundheit der Tiere sowie kritische Phasen der Produktion und des Transports dies erfordern:
a)
bei außergewöhnlichem Temperaturanstieg, Druckabfall oder versehentlicher Verunreinigung;
b)
bei vereinzelten Bewirtschaftungsverfahren wie Probenahmen und Sortieren;
c)
um das Überleben des Bestands sicherzustellen.
Auch hierüber sind Aufzeichnungen zu machen.
(5) Beim Schlachten wird darauf geachtet, dass die Tiere sofort betäubt sind und keinen Schmerz empfinden. Bei der Festlegung optimaler Schlachtmethoden muss den unterschiedlichen Fischgrößen, Arten und Produktionsstandorten Rechnung getragen werden.
Abschnitt 4
Züchtung und Reproduktion
Artikel 25i
Hormonverbot
Der Einsatz von Hormonen und Hormonderivaten ist verboten.
Abschnitt 5
Futtermittel für Fische, Krebstiere und Stachelhäuter
Artikel 25j
Allgemeine Vorschriften für Futtermittel
Die maßgeblichen Anforderungen an jedes Fütterungsregime sind:
a)
Tiergesundheit;
b)
hohe Produktqualität (einschließlich der Nährwertzusammensetzung), die eine hohe Qualität des verzehrbaren Endproduktes gewährleistet;
c)
geringe Umweltbelastung.
Artikel 25k
Spezifische Vorschriften für Futtermittel für karnivore Aquakulturtiere
(1) Karnivore Aquakulturtiere werden nach folgender Rangfolge gefüttert:
a)
mit Futtermitteln aus ökologischer/biologischer Aquakulturproduktion;
b)
mit Fischmehl und Fischöl aus Überresten der Verarbeitung von Fischen aus ökologischer/biologischer Aquakulturproduktion;
c)
mit Fischmehl und Fischöl und anderen Fischzutaten aus Überresten der Verarbeitung von Wildfischen für den menschlichen Verzehr aus nachhaltiger Fischerei;
d)
mit ökologischen/biologischen Futtermitteln pflanzlichen und tierischen Ursprungs nach Maßgabe der Liste in Anhang V.
(2) Stehen die in Absatz 1 genannten Futtermittel nicht zur Verfügung, darf während eines Übergangszeitraums bis zum 31. Dezember 2014 auch Fischmehl und Fischöl aus Überresten der Verarbeitung von Fischen aus nichtökologischer/nichtbiologischer Aquakulturproduktion und für den menschlichen Verzehr gefangenen Wildfischen verfüttert werden. Solche Futtermittel machen höchstens 30 % der Tagesration aus.
(3) Die Futterrationen dürfen höchstens 60 % pflanzliche Erzeugnisse ökologischer/biologischer Herkunft enthalten.
(4) Im Rahmen ihrer physiologischen Bedürfnisse darf Lachsen und Forellen mit dem Futter Astaxanthin, vorrangig aus ökologischen/biologischen Quellen wie den Schalen ökologisch/biologisch erzeugter Krebstiere, verabreicht werden. Stehen ökologische/biologische Ausgangsstoffe nicht zur Verfügung, dürfen natürliche Astaxanthinquellen (z.B. Phaffia-Hefe) verwendet werden.
Artikel 25l
Spezifische Vorschriften für Futtermittel für bestimmte Aquakulturtiere
(1) Die in Anhang XIIIa Abschnitte 6, 7 und 9 genannten Aquakulturtiere ernähren sich über das natürliche Nahrungsangebot in den Teichen und Seen.
(2) Steht ein natürliches Nahrungsangebot gemäß Absatz 1 nicht in ausreichender Menge zur Verfügung, dürfen ökologische/biologische Futtermittel pflanzlichen Ursprungs, die vorzugsweise vom Betrieb selbst stammen, oder Algen zugefüttert werden. Die Notwendigkeit zuzufüttern ist von den Unternehmern zu dokumentieren.
(3) Bei Zufütterung gemäß Absatz 2 darf die Futterration für die in Anhang XIIIa Abschnitt 7 genannten Arten und für die in Abschnitt 9 genannten Haiwelse (Pangasius spp.) einen Höchstanteil von 10 % Fischmehl oder Fischöl aus nachhaltiger Fischerei enthalten.
Artikel 25m
Erzeugnisse und Stoffe gemäß Artikel 15 Absatz 1 Buchstabe d Ziffer iii der Verordnung (EG) Nr. 834/2007
(1) In ökologischer/biologischer Aquakultur dürfen nur Futtermittelausgangserzeugnisse tierischen und mineralischen Ursprungs nach Maßgabe von Anhang V eingesetzt werden.
(2) Futtermittelzusatzstoffe, bestimmte Erzeugnisse für die Tierernährung und Verarbeitungshilfsstoffe dürfen nach Maßgabe von Anhang VI verwendet werden.
Abschnitt 6
Spezifische vorschriften für Mollusken
Artikel 25n
Kulturflächen
(1) Muschelproduktion kann in demselben Gewässer wie ökologische/biologische Fisch- und Algenproduktion in Polykultur erfolgen, die im Nachhaltigkeitsplan näher zu beschreiben ist. Muscheln können in Polykultur auch zusammen mit Schnecken wie der Gemeinen Strandschnecke kultiviert werden.
(2) Ökologische/biologische Muschelproduktion erfolgt in Gebieten, die durch Pfähle oder Schwimmkörper oder auf andere Art klar gekennzeichnet sind, und nutzt zur Eingrenzung Netze, Käfige oder andere künstliche Strukturen.
(3) Potenzielle Gefahren ökologischer/biologischer Schalentierkulturen für andere, unter Schutz gestellte Arten werden so weit wie möglich ausgeschlossen. Netze zum Schutz gegen Prädatoren sind so konstruiert, dass tauchende Vögel keinen Schaden nehmen können.
Artikel 25o
Muschelsaat
(1) Soweit die Umwelt hierdurch nicht spürbar geschädigt wird und die lokalen Vorschriften dies gestatten, darf Muschelsaat von wilden, außerhalb der Produktionseinheit gelegenen Muschelkolonien verwendet werden, wenn
a)
sie von Muschelbänken stammt, die den Winter voraussichtlich nicht überleben, oder Bänken, die für die Erhaltung der Wildbestände verzichtbar sind, oder
b)
es sich um natürliche Ansiedlungen von Muschelsaat auf Kollektoren handelt.
Es werden Aufzeichnungen darüber geführt, wie, wo und wann Muschelsaat aus Wildbeständen gesammelt wurde, um eine Rückverfolgung bis zum Sammelgebiet zu ermöglichen.
Der Anteil nichtökologisch/nichtbiologisch erzeugter Muschelsaat, die in ökologische/biologische Produktionseinheiten eingesetzt werden darf, wird zum 31. Dezember 2011 auf 80 %, zum 31. Dezember 2013 auf 50 % und zum 31. Dezember 2015 auf 0 % reduziert.
(2) Im Falle der Pazifischen Auster Crassostrea gigas wird vorzugsweise selektiv gezüchtetes Bestandsmaterial verwendet, das sich in freier Wildbahn gar nicht oder seltener vermehrt.
Artikel 25p
Bewirtschaftung
(1) Die Besatzdichte übersteigt nicht die Besatzdichte von nicht- ökologischer/nichtbiologischer Schalentierproduktion am selben Standort. Sortieren, Ausdünnen und Anpassen der Besatzdichte erfolgen auf Basis der Biomasse, unter Beachtung des Tierschutzes und mit dem Ziel hoher Produktqualität.
(2) Biologischer Bewuchs wird physikalisch oder von Hand entfernt und gegebenenfalls in größerer Entfernung von den Zuchtanlagen ins Meer zurückgeworfen. Schalentiere dürfen zum Schutz gegen schädliche Bewuchsorganismen einmal im Laufe des Produktionszyklus mit einer Kalklösung behandelt werden.
Artikel 25q
Kultivierungsvorschriften
(1) Die Muschelzucht an hängenden Leinen und die übrigen Methoden in Anhang XIIIa Abschnitt 8 sind für die ökologische/biologische Produktion zulässig.
(2) Weichtierkulturen am Meeresboden sind nur zulässig, wenn an den Aufzucht- und Sammelplätzen keine spürbar negativen Auswirkungen auf die Umwelt entstehen. Der Betreiber erbringt den Nachweis geringer Umweltbelastungen durch eine Prüfung einschließlich Bericht über die Nutzung der betreffenden Flächen, der der Kontrollstelle oder Kontrollbehörde vorzulegen ist. Dieser Bericht wird zudem als getrenntes Kapitel in den Nachhaltigkeitsplan aufgenommen.
Artikel 25r
Spezifische Vorschriften für Austern
Die Kultivierung in Säcken auf Tischen ist zulässig. Diese Tische und andere Vorrichtungen zur Austernzucht sind so aufzustellen, dass keine durchgehende Sperre entlang der Uferlinie entsteht. Für eine optimale Produktion werden die Austern sorgfältig unter Beachtung der Gezeitenströmung platziert. Die Austernproduktion muss den Kriterien in Anhang XIIIa Abschnitt 8 genügen.
Abschnitt 7
Krankheitsvorsorge und tierärztliche Behandlung
Artikel 25s
Allgemeine Bestimmungen zur Krankheitsvorsorge
(1) Der Tiergesundheitsmanagementplan sieht in Übereinstimmung mit Artikel 9 der Richtlinie 2006/88/EG Maßnahmen zur biologischen Sicherheit und Krankheitsvorsorge vor und schließt eine schriftliche Vereinbarung über eine der Anlage angemessene Gesundheitsberatung mit qualifizierten Gesundheitsdiensten für Aquakulturtiere ein, die den Betrieb mindestens einmal im Jahr (bei Muschelzucht mindestens einmal alle zwei Jahre) besichtigen.
(2) Haltungssysteme, Ausrüstungen und Geräte werden ordentlich gereinigt und desinfiziert. Hierzu dürfen nur Erzeugnisse gemäß Anhang VII Nummern 2.1 und 2.2 verwendet werden.
(3) Es gelten folgende Vorschriften für Ruhezeiten:
a)
Die zuständige Behörde entscheidet, ob eine Ruhezeit erforderlich ist, und legt gegebenenfalls einen angemessenen Zeitraum fest; diese Ruhezeit wird daraufhin nach jedem Produktionszyklus in Haltungseinrichtungen im offenen Meer eingehalten und dokumentiert. Eine Ruhezeit wird auch für andere Produktionsmethoden in Becken, Teichen und Netzkäfigen empfohlen;
b)
für die Muschelzucht sind solche Zeiten nicht vorgeschrieben;
c)
in der Ruhezeit werden die Netzkäfige oder sonstigen Haltungseinrichtungen geleert und desinfiziert und bleiben bis zur Wiederverwendung unbesetzt.
(4) Soweit sachgerecht werden vorhandene Fischfutterreste, Ausscheidungen und tote Tiere sofort entfernt, um keine deutliche Verschlechterung der Wasserqualität zu riskieren, Krankheitsrisiken einzuschränken und keine Insekten oder Nager anzulocken.
(5) Der Einsatz von ultraviolettem Licht und Ozon ist nur in Brut- und Jungtierstationen erlaubt.
(6) Für die biologische Bekämpfung von Ektoparasiten werden vorzugsweise Putzerfische eingesetzt.
Artikel 25t
Tierärztliche Behandlung
(1) Tritt trotz der Krankheitsvorsorge gemäß Artikel 15 Absatz 1 Buchstabe f Ziffer i der Verordnung (EG) Nr. 834/2007 ein Gesundheitsproblem auf, können tierärztliche Behandlungen in nachstehender Rangfolge durchgeführt werden:
a)
Einsatz pflanzlicher, tierischer oder mineralischer Stoffe in homöopathischer Verdünnung;
b)
Einsatz von Pflanzen und Pflanzenextrakten, die keine betäubende Wirkung haben, sowie
c)
Einsatz von Substanzen wie Spurenelementen, Metallen, natürlichen Immunostimulanzien oder zugelassenen Probiotika.
(2) Allopathische Behandlungen sind auf zwei Behandlungen jährlich beschränkt, ausgenommen Impfungen und obligatorische Tilgungspläne. Bei einem Produktionszyklus von weniger als einem Jahr darf jedoch nur einmal allopathisch behandelt werden. Wird häufiger allopathisch behandelt, dürfen die betreffenden Tiere nicht als ökologisches/biologisches Erzeugnis verkauft werden.
(3) Parasitenbehandlungen, obligatorische Bekämpfungsprogramme der Mitgliedstaaten ausgenommen, dürfen zweimal jährlich bzw. bei einem Produktionszyklus von weniger als 18 Monaten einmal jährlich vorgenommen werden.
(4) Die Wartezeit nach Verabreichung allopathischer Tierarzneimittel und nach Parasitenbehandlungen gemäß Absatz 3, auch im Rahmen obligatorischer Bekämpfungs- und Tilgungsprogramme, ist doppelt so lang wie die vorgeschriebene Wartezeit gemäß Artikel 11 der Richtlinie 2001/82/EG und beträgt, wenn keine Wartezeit festgelegt ist, 48 Stunden.
(5) Der Einsatz von Tierarzneimitteln ist der Kontrollstelle oder Kontrollbehörde zu melden, bevor die Tiere als ökologische/biologische Erzeugnisse vermarktet werden. Behandelte Tiere müssen eindeutig zu identifizieren sein.
6.
In Titel II Kapitel 3 wird nach Artikel 29 folgender Artikel 29a eingefügt:
„Artikel 29a
Spezifische Vorschriften für Meeresalgen
(1) Sollen Meeresalgen frisch vermarktet werden, wird zum Spülen der frisch geernteten Algen Meerwasser verwendet.
Sollen die Meeresalgen getrocknet vermarktet werden, kann zum Spülen auch Trinkwasser verwendet werden. Die Verwendung von Salz zum Feuchteentzug ist erlaubt.
(2) Offene Flammen, die mit den Algen in direkten Kontakt kommen, dürfen zum Trocknen nicht eingesetzt werden. Soweit Seile und andere Ausrüstungen im Trocknungsprozess eingesetzt werden, dürfen diese nicht mit Antifouling-, Reinigungs- oder Desinfektionsmitteln behandelt worden sein, entsprechende in Anhang VII aufgelistete Erzeugnisse ausgenommen.“
7.
In Titel II Kapitel 4 wird folgender Artikel 32a eingefügt:
„Artikel 32a
Transport von lebenden Fischen
(1) Lebende Fische werden in geeigneten Behältnissen mit sauberem Wasser, das die physiologischen Ansprüche der Fische hinsichtlich Temperatur und Sauerstoffgehalt erfüllt, transportiert.
(2) Bevor ökologisch/biologisch erzeugte Fische und Fischerzeugnisse transportiert werden, werden die Behältnisse gründlich gereinigt, desinfiziert und ausgespült.
(3) Es werden Vorkehrungen zur Stressvermeidung getroffen. Zum Schutz der Tiere wird eine artgerechte Transportdichte eingehalten.
(4) Über die Einhaltung der Absätze 1 bis 3 wird Buch geführt.“
8.
Artikel 35 Absatz 2 und Absatz 3 erhalten folgende Fassung:
„(2) Im Falle von ökologischen/biologischen Pflanzen-, Meeresalgen- und Tierproduktionseinheiten, auch in Aquakultur, ist die Lagerung von anderen als den im Rahmen der vorliegenden Verordnung zugelassenen Betriebsmitteln in der Produktionseinheit verboten.
(3) Die Lagerung von allopathischen Tierarzneimitteln und Antibiotika in Betrieben ist zulässig, sofern sie von einem Tierarzt im Rahmen der Behandlung im Sinne von Artikel 14 Absatz 1 Buchstabe e Ziffer ii oder Artikel 15 Absatz 1 Buchstabe f Ziffer ii der Verordnung (EG) Nr. 834/2007 verschrieben wurden sowie an einem überwachten Ort aufbewahrt und in das Bestandsbuch gemäß Artikel 76 der vorliegenden Verordnung oder die Aquakulturproduktionsaufzeichnungen gemäß Artikel 79b der vorliegenden Verordnung eingetragen werden.“
9.
In Titel II Kapitel 5 wird folgender Artikel 36a eingefügt:
„Artikel 36a
Meeresalgen
(1) Für eine Meeresalgensammelfläche beträgt der Umstellungszeitraum sechs Monate.
(2) Für eine Meeresalgenkultureinheit beträgt der Umstellungszeitraum sechs Monate oder einen vollen Produktionszyklus, wenn dieser länger als sechs Monate ist.“
10.
In Titel II Kapitel 5 wird nach Artikel 38 folgender Artikel 38a eingefügt:
„Artikel 38a
Aquakulturtiere
(1) Für Aquakulturproduktionseinheiten einschließlich der vorhandenen Aquakulturtiere gelten je nach Art der Anlage folgende Umstellungszeiträume:
a)
für Anlagen, die nicht entleert, gereinigt und desinfiziert werden können, ein Umstellungszeitraum von 24 Monaten;
b)
für Anlagen, die entleert wurden oder in denen eine Ruhezeit eingehalten wurde, ein Umstellungszeitraum von 12 Monaten;
c)
für Anlagen, die entleert, gereinigt und desinfiziert wurden, ein Umstellungszeitraum von sechs Monaten;
d)
für Anlagen im offenen Gewässer einschließlich Muschelkulturen ein Umstellungszeitraum von drei Monaten.
(2) Die zuständige Behörde kann beschließen, jeden zurückliegenden dokumentierten Zeitraum, in dem die Anlagen nicht mit unzulässigen Erzeugnissen für die ökologische/biologische Produktion behandelt worden sind oder für die ökologische/biologische Produktion unzulässigen Erzeugnissen ausgesetzt waren, rückwirkend als Teil des Umstellungszeitraums anzuerkennen.“
11.
Artikel 43 erhält folgenden Titel:
„Verwendung von nichtökologischen/nichtbiologischen Futtermitteln pflanzlichen und tierischen Ursprungs“
12.
Artikel 59 Absatz 1 erhält folgende Fassung:
„Dieses Kapitel gilt nicht für Futtermittel für Heim- und Pelztiere. “:
13.
Artikel 60 Absatz 1 Buchstabe a erhält folgende Fassung:
„a)
das verarbeitete Futtermittel die Anforderungen der Verordnung (EG) Nr. 834/2007 und insbesondere von Artikel 14 Absatz 1 Buchstabe d Ziffern iv und v (Tiere) und Artikel 15 Absatz 1 Buchstabe d (Aquakulturtiere) sowie Artikel 18 der genannten Verordnung erfüllt; “:
14.
In Titel IV wird folgendes Kapitel 2a eingefügt:
„KAPITEL 2a
Spezifische Kontrollvorschriften für Meeresalgen
Artikel 73a
Kontrollvorkehrungen für Meeresalgen
Bei Aufnahme des speziell für Meeresalgen geltenden Kontrollverfahrens muss die vollständige Beschreibung der Einheit gemäß Artikel 63 Absatz 1 Buchstabe a folgende Angaben umfassen:
a)
eine vollständige Beschreibung der Anlagen an Land und im Meer;
b)
gegebenenfalls die Ergebnisse der umweltbezogenen Prüfung gemäß Artikel 6b Absatz 3;
c)
gegebenenfalls den Nachhaltigkeitsplan gemäß Artikel 6b Absatz 4;
d)
für wilde Meeresalgenbestände eine vollständige Beschreibung einschließlich Übersichtskarten der Sammelflächen an der Küste und im Meer sowie der Landflächen, an denen nach der Sammlung weitere Arbeitsgänge stattfinden.
Artikel 73b
Buchführung über die Meeresalgenproduktion
(1) Unternehmer führen Buch über die Meeresalgenproduktion in Form eines Registers, das für Kontrollbehörden oder Kontrollstellen jederzeit an den Betriebsstätten zur Verfügung gehalten wird. Die Aufzeichnungen umfassen mindestens folgende Angaben:
a)
Artenliste, Erntedatum und Erntemenge;
b)
Datum der Ausbringungen, Art und Menge verwendeter Düngemittel.
(2) Für gesammelte Meeresalgen aus Wildbeständen enthält das Register außerdem:
a)
eine chronologische Aufzeichnung der Erntetätigkeit für jede Art auf namentlich bezeichneten Algenbänken;
b)
geschätzte Erntemengen pro Saison;
c)
Quellen möglicher Verschmutzung der beernteten Algenbänke;
d)
den im Hinblick auf eine nachhaltige Nutzung höchstmöglichen Dauerertrag für jede Algenbank.“
15.
In Titel IV wird folgendes Kapitel 3a eingefügt:
„KAPITEL 3a
Spezifische Kontrollvorschriften für die Produktion von Tieren in Aquakultur
Artikel 79a
Kontrollvorkehrungen für die Produktion von Tieren in Aquakultur
Bei Aufnahme des speziell für die Produktion von Tieren in Aquakultur geltenden Kontrollverfahrens muss die vollständige Beschreibung der Einheit gemäß Artikel 63 Absatz 1 Buchstabe a folgende Angaben umfassen:
a)
eine vollständige Beschreibung der Anlagen an Land und im Meer;
b)
gegebenenfalls die Ergebnisse der umweltbezogenen Prüfung gemäß Artikel 6b Absatz 3;
c)
gegebenenfalls den Nachhaltigkeitsplan gemäß Artikel 6b Absatz 4;
d)
im Fall der Weichtierproduktion eine Zusammenfassung des betreffenden Kapitels im Nachhaltigkeitsplan gemäß Artikel 25q Absatz 2.
Artikel 79b
Buchführung über die Produktion von Tieren in Aquakultur
Die Unternehmer machen die nachstehenden Aufzeichnungen in Form eines Registers, halten sie regelmäßig auf dem neuesten Stand und stellen sie den Kontrollbehörden oder Kontrollstellen jederzeit in den Betriebsstätten zur Verfügung:
a)
Ursprung, Ankunftsdatum und Umstellungszeitraum der in den Betrieb eingebrachten Tiere;
b)
Nummer der Lose, Alter, Gewicht und Empfänger der den Betrieb verlassenden Tiere;
c)
Angaben zu entwichenen Fischen;
d)
Art und Menge der für Fische eingesetzten Futtermittel und im Falle von Karpfen und verwandten Arten Aufzeichnungen über die im Rahmen der Zufütterung verabreichten Futtermittel;
e)
tierärztliche Behandlungen mit Angabe des Behandlungszwecks sowie Datum der Verabreichung, Verabreichungsmethode, Art des verabreichten Mittels und Wartezeit;
f)
Maßnahmen zur Krankheitsvorsorge mit Angaben zu Ruhezeiten, Reinigung und Wasserbehandlung.
Artikel 79c
Spezifische Kontrollbesuche bei Muschelkulturen
Kontrollbesuche bei Muschelkulturen finden vor und während der maximalen Bestandsgröße (maximale Biomasseerzeugung) statt.
Artikel 79d
Bewirtschaftung mehrerer Produktionseinheiten durch ein und denselben Unternehmer
Bewirtschaftet ein Unternehmer mehrere Produktionseinheiten gemäß Artikel 25c, so unterliegen die Einheiten, in denen Tiere in Aquakultur nichtökologisch/nichtbiologisch produziert werden, ebenfalls der Kontrollregelung gemäß Kapitel 1 und dem vorliegenden Kapitel.“
16.
Titel IV Kapitel 4 erhält folgende Überschrift:
17.
Titel IV Kapitel 5 erhält folgende Überschrift:
18.
In Artikel 93 Absatz 2 werden folgende Buchstaben angefügt:
„e)
die Anzahl ökologischer/biologischer Einheiten für die Produktion von Tieren in Aquakultur;
f)
den Umfang der ökologischen/biologischen Produktion von Tieren in Aquakultur;
g)
fakultativ die Anzahl ökologischer/biologischer Meeresalgeneinheiten und den Umfang der ökologischen/biologischen Meeresalgenproduktion.“
19.
Artikel 95 Absatz 6 erhält folgende Fassung:
„(6) Zum Zwecke von Artikel 12 Absatz 1 Buchstabe j der Verordnung (EG) Nr. 834/2007 und bis zu Aufnahme spezifischer Stoffe gemäß Artikel 16 Absatz 1 Buchstabe f der Verordnung dürfen nur Mittel verwendet werden, die von den zuständigen Behörden genehmigt wurden. “
20.
In Artikel 95 wird folgender Absatz angefügt:
„(11) Für eine am 1. Juli 2013 ablaufende Übergangszeit kann die zuständige Behörde Aquakulturproduktionseinheiten, die vor Inkrafttreten der vorliegenden Verordnung nach anerkannten einzelstaatlichen Regeln Meeresalgen und Tiere ökologisch/biologisch produzieren, genehmigen, während der Anpassung an die vorliegende Verordnung den Status ökologischer/biologischer Produktionseinheiten aufrechtzuerhalten, wenn die Gewässer nicht ungebührlich durch Stoffe verunreinigt werden, die für die ökologische/biologische Produktion unzulässig sind. Unternehmer, die von dieser Möglichkeit Gebrauch machen, melden der zuständigen Behörde die betreffenden Fischteiche, Netzkäfige oder Meeresalgenplätze. “
21.
Die Anhänge werden nach Maßgabe des Anhangs zur vorliegenden Verordnung geändert.
Artikel 2
Diese Verordnung tritt am dritten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Sie gilt ab dem 1. Juli 2010, mit folgenden Ausnahmen:
a)
Artikel 1 Nummer 4 gilt ab Inkrafttreten der vorliegenden Verordnung.
b)
Die Änderungen gemäß Artikel 1 Nummer 9 sowie Nummer 1 Buchstaben b und c des Anhangs gelten ab Beginn des Anwendungszeitraums der Verordnung (EG) Nr. 889/2008.
Diese Verordnung kann ab 1. Juli 2013 auf der Grundlage begründeter Vorschläge der Mitgliedstaaten überprüft und gegebenenfalls geändert werden.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 5. August 2009