Rozhodnutí Rady
ze dne 27. listopadu 2001
o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému společenství
("rozhodnutí o přidružení zámoří")
(2001/822/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství (dále jen "Smlouva"), a zejména na článek 187 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 91/482/EHS ze dne 25. července 1991 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému hospodářskému společenství [1] bylo použitelné do 1. prosince 2001. V čl. 240 odst. 4 uvedeného rozhodnutí se stanoví, že Rada na návrh Komise jednomyslně rozhodne o ustanoveních pro další uplatňování zásad stanovených v článcích 182 až 186 Smlouvy.
(2) Prohlášení č. 36 o zámořských zemích a územích (dále jen "ZZÚ"), připojené k závěrečnému aktu Konference zástupců vlád členských států, podepsanému v Amsterdamu v roce 1997, vyzývá Radu, aby v souladu s článkem 187 Smlouvy přezkoumala úpravu přidružení ZZÚ s ohledem na tyto čtyři cíle:
- účinnější podpora hospodářského a sociálního rozvoje ZZÚ,
- rozvoj hospodářských vztahů mezi ZZÚ a Evropskou unií,
- větší zohlednění různorodosti a zvláštních charakteristik jednotlivých ZZÚ včetně hledisek spojených se svobodou usazování,
- podpora větší účinnosti finančních nástrojů.
(3) Evropský parlament přijal dne 11. února 1999 usnesení o vztazích se ZZÚ, státy AKT a nejvzdálenějšími regiony Evropské unie [2]. Dále dne 4. října 2001 přijal usnesení k návrhu Komise na rozhodnutí Rady o přidružení ZZÚ k Evropskému společenství [3].
(4) Ve sdělení ze dne 20. května 1999 nazvaném "Úvahy o postavení ZZÚ přidružených k ES a hlavní směry pro ZZÚ 2000" zkoumala Komise vlastnosti a vývoj přidružení ZZÚ k ES od roku 1957, připomenula základní zásady a současný stav přidružení a načrtla pro ně alternativní směry pro období od 1. března 2000.
(5) V souladu s článkem 10 rozhodnutí 91/482/EHS informovaly příslušné orgány ZZÚ Komisi o změnách nebo dodatcích, které si přejí pro budoucnost, zejména na partnerském zasedání ve dnech 29. a 30. dubna 1999 za účasti Komise, čtyř členských států, s nimiž jsou ZZÚ spojeny, a dvaceti zúčastněných ZZÚ.
(6) Ačkoliv nejsou třetími zeměmi, nejsou ZZÚ součástí jednotného trhu a musí plnit povinnosti uvalené na třetí země, pokud jde o obchod, zejména pravidla původu, hygienické a rostlinolékařské normy a bezpečnostní opatření.
(7) Obecně platí, že pokud Rada přijme opatření podle článku 187 Smlouvy, musí vzít v úvahu zásady stanovené ve čtvrté části Smlouvy i ostatní zásady práva Společenství. Měla by také brát v úvahu zkušenosti nabyté při uplatňování obchodního režimu podle rozhodnutí 91/482/EHS.
(8) Uvedený režim stanoví bezcelní přístup pro produkty pocházející ze ZZÚ a pravidla původu dovolující kumulaci s produkty pocházejícími ze států AKT, podléhajícími jinému režimu, nebo ze Společenství., a to působí nebo hrozí způsobit vážné narušení fungování některých organizací společného trhu v rámci společné zemědělské politiky, zejména organizací v odvětvích rýže a cukru. Toto narušení již vícekrát vedlo Komisi a Radu k tomu, aby přijaly ochranná opatření.
(9) Omezením rozsahu používání kumulace původu pomohly změny provedené ohledně rýže při hodnocení rozhodnutí [4] v polovině období zachovat pro produkty ZZÚ přístup na trh Společenství za podmínek přispívajících k jeho rovnováze. Tento přístup by se měl zlepšit ve vztahu k nejméně rozvinutým ZZÚ, avšak beze změny celkového množství, které využívá kumulaci. Vzhledem k tomu, že pouze dvě další ZZÚ v tomto odvětví vyvíjely činnost, měla by jim být v zájmu průhlednosti přidělena zbývající dostupná množství.
(10) Pokud však jde o cukr a cukerné směsi, měl nárůst vývozu produktů ze ZZÚ vyrobených z cukru pocházejícího z AKT nebo ze Společenství na silně přezásobený trh za výsledek významnější snížení kvóty povolené pro výrobce ze Společenství, a pro tyto výrobce tedy představuje větší ztrátu zaručeného příjmu.
(11) Navíc s ohledem na minimální operace s nízkou přidanou hodnotou, jež v současnosti postačují pro získání statusu produktu pocházejícího ze ZZÚ v odvětví cukru, může být příspěvek tohoto vývozu k jejich rozvoji přinejlepším jen malý, a nepochybně zcela neúměrný narušení způsobenému dotyčným odvětvím Společenství.
(12) Z těchto důvodů by se měla přijmout pravidla původu, která vyloučí možnost kumulace AKT/ES/ZZÚ pro cukr, kdy jsou prováděny jen minimální operace. S ohledem na investice, které již byly v ZZÚ provedeny na základě pravidel platných od roku 1991, je však třeba, aby toto vyloučení vstoupilo v platnost postupně. Proto by s výhradou přijetí nezbytných prováděcích opatření mělo být povoleno dočasné pokračování kumulace v rámci postupně klesajících množstevních limitů slučitelných s cíli organizace společného trhu Společenství s cukrem, přičemž se vezmou náležitě v úvahu oprávněné zájmy hospodářských subjektů ZZÚ.
(13) Mělo by rovněž být stanoveno, že zemědělské produkty pocházející ze Společenství, které využily vývozní náhrady, nesmějí být bezcelně zpětně dováženy do Společenství prostřednictvím kumulace původu.
(14) Dále by veškerá pravidla původu ZZÚ měla být v zájmu hospodářských subjektů a správních orgánů aktualizována, aby vzala v úvahu technický pokrok a politiku harmonizace pravidel původu přijatou Společenstvím. Ke stejnému účelu by se měl postup zjednodušit, aby v budoucnosti umožnil snadnější provádění nezbytných technických změn pravidel.
(15) Postup pro překládku zboží nepocházejícího ze ZZÚ, jež tam však je ve volném oběhu, by se měl dokončit a vyjasnit s cílem zajistit průhledný a spolehlivý právní rámec pro hospodářské subjekty i správní orgány. Měl by se také rozšířit, aby s výhradou přijetí nezbytných prováděcích opatření zahrnoval určité produkty rybolovu, jež mají zvláštní důležitost pro Grónsko a Saint-Pierre a Miquelon.
(16) Obecná ustanovení Smlouvy a právní předpisy z nich odvozené se nevztahují na ZZÚ automaticky, pokud není výslovně uveden opak. Produkty ZZÚ dovážené do Společenství by však přesto měly vyhovovat platným pravidlům Společenství.
(17) Finanční pomoc pro ZZÚ je třeba přidělovat na základě jednotných, průhledných a účinných kritérií, s ohledem na potřeby a hospodářskou výkonnost ZZÚ. Mezi tato kritéria by měly patřit zejména hospodářské a fyzické rozměry ZZÚ, využití minulých přídělů, dodržování zásad řádného finančního řízení, korektní daňová politika, odhadovaná schopnost absorpce přídělů, potřeba zřídit rezervy pro financování neprogramovatelných výdajů a hladký přechod, který zabrání náhlému značnému poklesu přídělů pro Novou Kaledonii, Francouzskou Polynésii a Nizozemské Antily. V zájmu efektivnosti, zjednodušení a uznání řídících kapacit orgánů ZZÚ by finanční zdroje poskytnuté ZZÚ měly být řízeny více na základě partnerství použitím postupů založených na pravidlech platných pro strukturální fondy.
(18) K tomuto účelu tyto postupy zejména svěřují ZZÚ hlavní odpovědnost za programování a provádění spolupráce, jež by měla být prováděna převážně ve shodě s vnitřními předpisy ZZÚ a měla by podporovat monitorování, hodnocení a audit programovaných operací. Navíc je nutné vyjasnit, které programy Společenství a rozpočtové linie jsou otevřeny pro ZZÚ a které postupy umožňují hladký přechod od předchozích Evropských rozvojových fondů (ERF) k 9. ERF.
(19) Celosvětové změny, které se projevují v pokračující liberalizaci obchodu, široce postihují Společenství, hlavního obchodního partnera ZZÚ, jejich sousední státy AKT i ostatní hospodářské partnery. V rovnici přístupu na trh hraje úroveň cel stále menší úlohu, zatímco obchod službami a oblasti související s obchodem nabývají ve vztahu mezi ZZÚ a jejich hospodářskými partnery stále většího významu. Tento vztah je proto třeba pěstovat a přitom zachovat široký profil současného obchodního režimu a podmínky pro postupnou integraci těch ZZÚ, které si to přejí, do regionálního a světového hospodářství, zjednodušenou tím, že se jim poskytne pomoc pro zvýšení jejich schopnosti všechny tyto nové oblasti zvládnout.
(20) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5]. Pokud jde o provádění 9. ERF, hlasování a většina by však měly být takové, jaké stanoví článek 21 interní dohody mezi zástupci vlád členských států, zasedajícími v Radě, o financování a správní pomoci Společenství v rámci finančního protokolu k Dohodě o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy a Evropským společenstvím a jeho členskými státy, podepsané v Cotonou (Benin) dne 23. června 2000, a o přidělení finanční pomoci zámořským zemím a územím, na které se vztahuje část čtvrtá Smlouvy [6] (dále jen "interní dohoda").
(21) ZZÚ jsou křehká ostrovní prostředí vyžadující přiměřenou ochranu, včetně otázek nakládání s odpady. Pokud jde o radioaktivní odpad, řídí se článkem 198 Smlouvy o Euratomu a právních předpisů přijatých podle ní, s výjimkou Grónska, na něž se Smlouva o Euratomu nevztahuje. Pro ostatní odpady by se mělo určit, která pravidla Společenství se mají ve vztahu k ZZÚ používat.
(22) Úprava přidružení stanovená v tomto rozhodnutí by se podle přání bermudské vlády neměla vztahovat na Bermudy.
(23) Rada by měla pro všechny výše uvedené nové faktory najít inovativní odpověď, jež bude soudržná a přizpůsobená různým situacím. Takovou odpověď může poskytnout nový status přidružení,
ROZHODLA TAKTO:
ČÁST PRVNÍ
OBECNÁ USTANOVENÍ O PŘIDRUŽENÍ ZZÚ KE SPOLEČENSTVÍ
Kapitola 1
Obecná ustanovení
Článek 1
Účel, cíle a zásady
1. Základem přidružení ZZÚ ke Společenství (dále jen "přidružení ZZÚ k ES") je účel uvedený v článku 182 Smlouvy, totiž podporovat hospodářský a sociální rozvoj ZZÚ a navazovat úzké hospodářské vztahy mezi nimi a Společenstvím jako celkem.
Sleduje cíle stanovené v článku 183 Smlouvy v souladu se zásadami stanovenými v článcích 184 až 188 Smlouvy tím, že se zaměřuje na zmenšování, předcházení a konečně vymýcení chudoby a na udržitelný rozvoj a postupnou integraci do regionálního a světového hospodářství.
2. Přidružení se týká ZZÚ uvedených v příloze I A.
3. V souladu s článkem 188 Smlouvy se toto rozhodnutí vztahuje na Grónsko, nestanoví-li jinak zvláštní ustanovení pro Grónsko obsažená v Protokolu o zvláštní úpravě vztahující se na Grónsko, připojeném ke Smlouvě.
Článek 2
Základní prvky
1. Přidružení ZZÚ k ES je založeno na zásadách svobody, demokracie, úcty k lidským právům a základním svobodám a právního státu. Tyto zásady, na nichž je podle článku 6 Smlouvy o Evropské unii založena Unie, jsou společné členským státům a s nimi spojeným ZZÚ.
2. V oblastech spolupráce uvedených v tomto rozhodnutí je zakázána diskriminace založená na pohlaví, rasovém nebo etnickém původu, náboženství nebo víře, zdravotním postižení, věku nebo sexuální orientaci.
Článek 3
Nejméně rozvinuté ZZÚ
1. Společenství poskytuje nejméně rozvinutým ZZÚ a těm, jež nejsou schopny využívat výhod regionální spolupráce a integrace uvedených v článku 16, zvláštní zacházení.
2. S cílem řešit tyto obtíže zahrnuje rozvojová finanční spolupráce mimo jiné zvláštní zacházení při určování objemu finančních prostředků a podmínek s nimi spojených, které mají umožnit nejméně rozvinutým ZZÚ překonat strukturální a jiné překážky jejich rozvoje. Zvláštní pozornost věnuje zlepšování životních podmínek nejchudších vrstev obyvatelstva v rámci potírání chudoby.
3. ZZÚ považované pro účely tohoto rozhodnutí za nejméně rozvinuté jsou uvedeny v příloze I B. Tento seznam může být na návrh Komise změněn jednomyslným rozhodnutím Rady, pokud hospodářská situace některé ZZÚ prochází významnou a trvalou změnou, která nezbytně vyžaduje její zahrnutí do kategorie nejméně rozvinutých ZZÚ, anebo pokud zahrnutí do této kategorie není nadále odůvodněné.
Kapitola 2
Aktéři spolupráce v ZZÚ
Článek 4
Zásady
1. V rámci partnerství stanoveném v článku 7 přebírají orgány ZZÚ hlavní odpovědnost za vypracování strategií přidružení a rozvoje a za jejich provádění prostřednictvím přípravy jednotných programových dokumentů (dále jen "JPD") a programů spolupráce společně s Komisí a členským státem, s nímž jsou ZZÚ spojeny.
2. Společenství uznává, že místní veřejní a soukromí aktéři hrají klíčovou úlohu při dosahování cílů stanovených v článku 183 Smlouvy.
3. Při provádění tohoto rozhodnutí se strany řídí zásadami průhlednosti, subsidiarity a usilování o účinnost.
Článek 5
Různí aktéři
1. Mezi aktéry spolupráce v ZZÚ patří:
- orgány ZZÚ,
- ostatní regionální a místní orgány v rámci ZZÚ,
- občanská společnost, sociální, obchodní a odborová sdružení, poskytovatelé veřejných služeb a místní, celostátní nebo mezinárodní nevládní organizace.
Členské státy, s nimiž jsou ZZÚ spojeny, informují Komisi do tří měsíců po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost o celostátních, regionálních nebo místních orgánech uváděných v různých článcích tohoto rozhodnutí.
2. Uznání nevládních aktérů závisí na jejich schopnosti plnit potřeby místního obyvatelstva, jejich odborné způsobilosti a na jejich demokratické a průhledné organizaci a řízení.
3. Nevládní aktéry určuje dohoda mezi orgány ZZÚ, Komisí a členským státem, s nímž je ZZÚ spojena, s ohledem na otázku, o kterou se jedná, jejich odbornou způsobilost a oblasti činnosti. Proces určení se v každé ZZÚ provádí jako součást procesu přípravy programů spolupráce uvedených v článku 4.
Článek 6
Povinnosti nevládních aktérů
Nevládní aktéři určení podle čl. 5 odst. 3 mohou hrát úlohu v:
- informování a poradenství,
- přípravě a provádění programů spolupráce,
- decentralizované spolupráci v rámci povinností přenesených za účelem podpory místních rozvojových iniciativ.
Kapitola 3
Zásady a postupy partnerství ZZÚ a ES
Článek 7
Dialog a partnerství
1. S cílem umožnit ZZÚ plnou účast na provádění přidružení ZZÚ k ES s náležitým ohledem na institucionální uspořádání dotyčného členského státu použije přidružení konzultační postup založený na níže uvedených ustanoveních. Zabývá se každou otázkou, jež vyvstane ve vztazích mezi ZZÚ a Společenstvím.
2. Široce založený dialog by měl Společenství, všem ZZÚ a členským státům, s nimiž jsou spojeny, umožnit vzájemně konzultovat zásady, postupy a výsledky přidružení.
Jednou za rok se schází fórum ZZÚ a EU pro dialog (dále jen "fórum ZZÚ"), jež sdružuje zástupce orgánů ZZÚ, členských států a Komise.
3. Mezi Komisí, členským státem, s nímž je ZZÚ spojena, a každou ZZÚ zastoupenou jejími orgány existují samostatná partnerství, která umožňují uvádět do praxe cíle a zásady tohoto rozhodnutí, zejména ty, jež jsou uvedeny v článcích 4 a 19. Tato třístranná konzultace se dále označuje jako "partnerství".
Pro každou ZZÚ se zřizují partnerské pracovní skupiny s poradní funkcí. Jejich členy jsou výše uvedení tři partneři. Tyto pracovní skupiny mohou být svolány na žádost Komise, členského státu nebo některé ze ZZÚ. Na žádost jednoho z partnerů může více partnerských pracovních skupin konat společné schůze, aby projednaly témata společného zájmu nebo regionální hlediska přidružení.
4. Tato konzultace se provádí v plném souladu s institucionálními, právními a finančními pravomocemi každého ze tří partnerů.
Komise předsedá pracovním skupinám a fóru ZZÚ a zajišťuje jejich sekretariát.
Zástupce Evropské investiční banky (dále jen "EIB") se účastní schůzí, pokud jsou na programu záležitosti, které se jí týkají.
5. Stanoviska pracovních skupin a fóra ZZÚ jsou případně předmětem rozhodnutí Komise v rámci jejích pravomocí nebo návrhů Komise předkládaných Radě s cílem provádět nové prvky přidružení ZZÚ k ES nebo jeho změn na základě článku 187 Smlouvy.
Článek 8
Společné parlamentní shromáždění AKT-EU
Orgány ZZÚ jsou informovány o programu, usneseních a doporučeních Společného parlamentního shromáždění AKT-EU.
Členské státy a Komise podpoří každou žádost orgánů ZZÚ o účast na plenárních zasedáních Společného parlamentního shromáždění AKT-EU jako pozorovatelů za podmínek stanovených jednacím řádem shromáždění.
Článek 9
Řízení
Běžné řízení tohoto rozhodnutí provádí Komise a orgány ZZÚ a případně i členský stát, s nímž je ZZÚ spojena, v souladu s institucionálními, právními a finančními pravomocemi každého z partnerů, zejména pokud jde o rozvojovou finanční spolupráci a spolupráci v oblasti obchodu a služeb.
ČÁST DRUHÁ
OBLASTI SPOLUPRÁCE ZZÚ A ES
Článek 10
Oblasti spolupráce
Společenství přispívá k vývoji ZZÚ v oblastech uvedených v této hlavě v souladu s prioritami stanovenými v rozvojových strategiích pro každou ZZÚ nebo případně formou regionálních opatření.
Článek 11
Výrobní odvětví
Spolupráce podporuje odvětvové politiky a strategie, jež usnadňují přístup k výrobním činnostem a zdrojům, zejména v těchto oblastech:
a) Zemědělství: zemědělská politika a budování institucí, diverzifikace, zavlažování, množení osiv, opatření na ochranu plodin, výroba hnojiv, zařízení, zpracování zemědělských produktů, chov skotu a jiného dobytka, zootechnika, rozšiřování poznatků a výzkum; uvádění na trh; skladování a doprava; bezpečnost potravin; zemědělský úvěr; zemědělské osídlení a pozemková reforma, politika využívání a registrace pozemků; přenos technologií, infrastruktura zavlažování a odvodňování, ostatní podpůrné služby.
b) Lesnictví: lesnická politika a budování institucí, včetně využívání stromů pro ochranu životního prostředí při kontrole eroze a desertifikace; zalesňování; lesní hospodářství včetně racionálního využívání a řízení vývozu dřeva; otázky související s tropickými deštnými pralesy; výzkum a odborná příprava.
c) Rybolov: rybářská politika a budování institucí; ochrana populací ryb a racionální řízení populací ryb; chov ryb a drobný rybolov; doprava produktů rybolovu; chladírenské sklady, uvádění ryb na trh a konzervace ryb.
d) Rozvoj venkova: politika venkova a budování institucí, projekty a programy integrovaného rozvoje venkova; pomoc a projekty zaměřené na obyvatelstvo, výrobu a uvádění na trh ve venkovských oblastech; venkovská infrastruktura.
e) Průmysl: odvětvová politika a budování institucí; řemeslná odvětví; zemědělskoprůmyslová odvětví a ostatní výrobní odvětví, průmysl dopravních zařízení; technologický výzkum a vývoj; kontrola jakosti; rozvoj a rozšiřování malých a středních podniků a mikropodniků.
f) Hornictví: odvětvová politika a budování institucí; technologický výzkum a vývoj; těžba nerostných surovin v malém měřítku atd.
g) Energetika: energetická politika a budování institucí; výroba elektřiny (z obnovitelných a neobnovitelných zdrojů); účinné využívání energetických zdrojů; energetický výzkum a odborná příprava; podpora zapojení soukromého sektoru do výroby a distribuce elektřiny.
h) Doprava: dopravní politika a budování institucí; silniční, železniční, letecká a námořní doprava, vnitrozemská lodní doprava; skladovací zařízení.
i) Komunikace: komunikační politika a budování institucí; telekomunikace a sdělovací prostředky.
j) Voda: vodní politika a budování institucí; ochrana vodních zdrojů, nakládání s odpady, zásobování vodou ve venkovských a městských oblastech pro domácnosti, průmyslové nebo zemědělské účely; skladování a distribuce vody a řízení vodních zdrojů.
k) Bankovní a finanční služby a služby podnikům: politika finančního sektoru a budování institucí, služby podnikům; privatizace, kapitálová účast a uvádění na trh; podpora obchodních a podnikatelských sdružení (včetně agentur pro podporu vývozu); finanční a bankovní instituce.
l) Vývoj a využívání technologií, výzkum: politika a budování institucí; koordinovaná činnost na místní, celostátní nebo regionální úrovni pro podporu vědeckotechnických činností a jejich využívání ve výrobě, a podpora počítačové gramotnosti ve veřejném i soukromém sektoru, vědecké programy a zařízení pro výzkum.
Článek 12
Rozvoj obchodu
1. Společenství provádí opatření pro vývoj obchodu ve všech etapách až ke konečné distribuci produktu.
Jejich účelem je zajistit, aby ZZÚ získaly maximální prospěch z tohoto rozhodnutí a mohly se za nejvýhodnějších podmínek prosadit na trzích Společenství a domácích, subregionálních, regionálních a mezinárodních trzích diverzifikací a zvyšováním hodnoty a objemu obchodu zbožím a službami ze ZZÚ.
2. Kromě rozvíjení obchodu mezi ZZÚ a Společenstvím se zvláštní pozornost věnuje operacím určeným ke zvyšování samostatnosti ZZÚ a zlepšování regionální spolupráce v obchodu a službách.
3. V rámci nástrojů poskytovaných v tomto rozhodnutí a v souladu s předpisy přijatými v souvislosti s nimi se na žádost orgánů ZZÚ provádějí zejména tyto operace:
a) podpora definice nezbytných makroekonomických politik pro rozvoj obchodu;
b) podpora vytváření nebo reformy vhodných právních a regulačních rámců a reformy správních postupů;
c) budování soudržných obchodních strategií;
d) podpora ZZÚ při rozvoji jejich vnitřních kapacit, informačních systémů a informovanosti o úloze a významu obchodu pro hospodářský rozvoj;
e) podpora posilování infrastruktury související s obchodem, a zejména podpora úsilí ZZÚ rozvíjet a zdokonalovat infrastrukturu podpůrných služeb včetně dopravních a skladovacích zařízení s cílem zajistit jejich účinnou účast na distribuci zboží a služeb a posílit tok vývozu ze ZZÚ;
f) rozvoj lidských zdrojů a odborných dovedností v oblasti obchodu a služeb pro trh Společenství a regionální a mezinárodní trhy, zejména v odvětvích zpracování, uvádění na trh, distribuce a dopravy;
g) podpora rozvoje soukromého sektoru, a zejména malých a středních podniků, pro identifikaci a vývoj produktů, tržních odbytišť a společných podniků orientovaných na vývoz;
h) podpora akcí ZZÚ zaměřených na povzbuzení a přilákání soukromých investic a operací společných podniků;
i) zřizování, úprava a posilování organizací v ZZÚ zabývajících se rozvojem obchodu a služeb, přičemž se věnuje zvláštní pozornost zvláštním potřebám organizací v nejméně rozvinutých ZZÚ;
j) podpora ZZÚ, zaměřená na zlepšování jakosti jejich produktů, jejich přizpůsobování požadavkům trhu a diverzifikaci odbytišť;
k) podpora úsilí ZZÚ pronikat účinněji na trhy třetích zemí;
l) opatření pro rozvoj trhu včetně rozšiřování kontaktů a výměny informací mezi hospodářskými subjekty v ZZÚ, státech AKT, členských státech a třetích zemích;
m) podpora ZZÚ při používání moderních technik uvádění na trh v odvětvích a programech orientovaných na výrobu, zejména v oblastech jako jsou rozvoj venkova a zemědělství;
n) zřizování a rozvoj pojišťovacích a úvěrových institucí v oblasti rozvoje obchodu.
4. Podpora účasti ZZÚ na veletrzích, výstavách a v obchodních misích se provádí jen tam, kde tyto akce tvoří nedílnou součást celkových programů rozvoje obchodu a trhu.
5. Účast nejméně rozvinutých ZZÚ na různých obchodních činnostech se podporuje zvláštními ustanoveními, mimo jiné hrazením cestovních nákladů personálu a nákladů na dopravu exponátů při příležitosti jejich účasti na místních, regionálních a zahraničních veletrzích, výstavách nebo obchodních misích, včetně nákladů na dočasné stavby nebo na pronájem výstavních stánků. Nejméně rozvinutým ZZÚ se poskytuje zvláštní podpora na pomoc při přípravě nebo nákupu propagačních materiálů.
Článek 13
Obchod službami
1. Společenství souhlasí, že vyvine a bude financovat infrastrukturu a lidské zdroje, pro obchod službami v souladu s prioritami stanovenými v rámci rozvojových strategií pro každou ZZÚ.
2. Společenství přispívá k rozvoji a prosazování nákladově efektivních a účelných služeb námořní dopravy v ZZÚ:
a) podporou účelné dopravy nákladů za hospodářsky a obchodně přiměřené ceny;
b) prováděním řádných politik a pravidel hospodářské soutěže;
c) usnadňováním větší účasti ZZÚ na službách mezinárodní námořní dopravy;
d) povzbuzováním regionálních programů námořní dopravy a rozvoje obchodu;
e) zvětšováním zapojení místního soukromého sektoru v činnostech námořní dopravy.
Společenství a ZZÚ se zavazují podporovat bezpečnost dopravy a posádek a předcházení znečisťování.
3. Společenství zintenzívní spolupráci se ZZÚ s cílem zajistit pravidelné zlepšování a růst letecké dopravy.
To zahrnuje:
a) prozkoumání všech prostředků reformy a modernizace odvětví letecké dopravy ZZÚ;
b) podporu obchodní životaschopnosti a konkurenceschopnosti;
c) povzbuzování vyšší úrovně investic a účasti soukromého sektoru a větší výměny znalostí a řádné podnikatelské praxe;
d) zajišťování přístupu ke globálním sítím letecké dopravy cestujícím a vývozcům všech ZZÚ.
4. V odvětví letecké dopravy musí být zajištěna bezpečnost a zavedeny a prováděny odpovídající mezinárodní normy.
Za tímto účelem je Společenství ZZÚ nápomocno při:
a) zavedení bezpečnostních systémů letecké navigace včetně systému komunikací, navigace a dohledu a řízení leteckého provozu (CNS/ATM);
b) provádění bezpečnostních opatření na letištích a posilování kapacit civilních leteckých orgánů řídit veškeré aspekty provozní bezpečnosti spadající do jejich působnosti;
c) rozvoji infrastruktury a lidských zdrojů;
d) zajišťování, aby veškerá opatření přijímaná v této oblasti byla založena na doporučeních příslušných mezinárodních organizací a aby byla účinná a dlouhodobě udržitelná.
5. Patřičná pozornost musí být věnována minimalizaci dopadu letecké dopravy na životní prostředí, zejména prostřednictvím vhodných studií dopadu na životní prostředí.
6. V mnoha aspektech letecké dopravy mohou regionální řešení nabízet prostor pro větší efektivitu nákladů a úspory z rozsahu. Za tímto účelem se Společenství zavazuje podporovat a povzbuzovat akce na regionální úrovni tam, kde je to vhodné.
7. Jelikož telekomunikace a aktivní účast na informační společnosti jsou nezbytnými předpoklady úspěšné integrace ZZÚ do světového hospodářství, Společenství a případně ZZÚ znovu potvrzují své závazky ze stávajících mnohostranných dohod, zejména z dohody Světové obchodní organizace (WTO) o základních telekomunikacích.
8. Společenství podpoří úsilí ZZÚ zvětšit své schopnosti v oblasti obchodu službami. Spolupráce zahrnuje mimo jiné tyto oblasti:
a) podpora konzultací mezi příslušnými telekomunikačními orgány v ZZÚ a Společenství s cílem povzbudit rozvoj konkurenceschopného telekomunikačního prostředí přiblížením sazeb nákladům;
b) zřízení dialogu o různých aspektech informační společnosti včetně regulatorních hledisek a komunikační politiky;
c) výměny informací a možné technické pomoci v regulaci, normalizaci, posuzování shody a osvědčování informačních a komunikačních technologií a využívání frekvencí;
d) šíření nových informačních a komunikačních technologií a rozvoj nových zařízení, zvláště v souvislosti se vzájemným propojením sítí a interoperabilitou aplikací;
e) prosazování a provádění společného výzkumu v oblasti nových technologií spojených s informační společností;
f) navrhování a provádění programů a politik pro zvýšení informovanosti o hospodářských a sociálních přínosech plynoucích z informační společnosti.
9. Spolupráce se zaměří zejména na větší doplňkovost a harmonizaci komunikačních systémů na místní, regionální, celostátní, meziregionální a mezinárodní úrovni a jejich přizpůsobování novým technologiím.
10. Společenství podpoří opatření a operace pro rozvoj a podporu udržitelného cestovního ruchu. Tato opatření se provedou na všech úrovních od identifikace turistických produktů až do fáze uvádění na trh a propagace.
Cílem je podpora úsilí orgánů ZZÚ získat maximální prospěch z místního, regionálního a mezinárodního cestovního ruchu s ohledem na dopad cestovního ruchu na hospodářský rozvoj a podpora soukromých finančních toků ze Společenství a jiných zdrojů do rozvoje cestovního ruchu v ZZÚ. Zvláštní pozornost se věnuje potřebě integrovat cestovní ruch do sociálního, kulturního a hospodářského života lidí, stejně jako respektu k životnímu prostředí.
Zvláštní opatření pro rozvoj cestovního ruchu se zaměří na definování, přizpůsobování a rozvoj vhodných politik na místní, regionální, subregionální a mezinárodní úrovni. Programy a projekty rozvoje cestovního ruchu budou založeny na těchto politikách na základě těchto čtyř složek:
a) rozvoj lidských zdrojů a institucí, mimo jiné:
- rozvoj odborného řízení ve zvláštních odbornostech a souvislá odborná příprava na příslušných úrovních soukromého a veřejného sektoru pro zajištění přiměřeného plánování a rozvoje,
- zřízení a posilování středisek propagace cestovního ruchu,
- vzdělávání a odborná příprava pro určité složky obyvatelstva a veřejné a soukromé organizace činné v odvětví cestovního ruchu, včetně pracovníků v odvětvích podporujících cestovní ruch,
- spolupráce a výměny v rámci ZZÚ a mezi ZZÚ a AKT v oblasti odborné přípravy, technické pomoci a rozvoje institucí;
b) vývoj produktů, mimo jiné:
- identifikace produktů cestovního ruchu, vývoj netradičních a nových produktů cestovního ruchu, přizpůsobování stávajících produktů včetně uchování a rozvoje kulturního dědictví, ekologických a environmentálních hledisek, řízení, ochrany a zachování živočichů a rostlin, historického, sociálního a jiného přirozeného bohatství, rozvoje pomocných služeb,
- propagace soukromých investic v odvětví cestovního ruchu v ZZÚ včetně vytváření společných podniků,
- řemeslná výroba kulturní povahy pro turistický trh;
c) rozvoj trhu, zahrnující mimo jiné:
- pomoc při definování a provádění cílů a plánů rozvoje trhu na místní, subregionální, regionální a mezinárodní úrovni,
- podporu úsilí ZZÚ získat přístup ke službám v odvětví cestovního ruchu, jako jsou centrální rezervační systémy a systémy řízení leteckého provozu a bezpečnosti,
- uvádění na trh a propagační opatření a materiály v rámci plánů a programů integrovaného rozvoje trhu s cílem zlepšovat pronikání na trh, zaměřená na hlavní zdroje toků cestovního ruchu na tradičních i netradičních trzích, stejně jako na zvláštní činnosti, jako je účast na specializovaných obchodních akcích, jako jsou veletrhy, a na produkci kvalitní literatury, filmů a podpůrných opatření pro uvádění na trh;
d) výzkum a informace zahrnující mimo jiné:
- zlepšování informací o cestovním ruchu a jejich sběru, analýzy, šíření a využívání statistických údajů,
- posouzení sociálněhospodářského dopadu cestovního ruchu na hospodářství ZZÚ se zvláštním důrazem na vazby s ostatními odvětvími v ZZÚ a okolních regionech, jako jsou produkce potravin, výstavba, technologie a řízení.
Článek 14
Oblasti související s obchodem
1. V rámci rozvojové strategie každé ZZÚ pomáhá Společenství posilovat schopnost ZZÚ zvládnout veškeré oblasti související s obchodem, kde je to nezbytné, včetně zdokonalení a podpory institucionálního rámce.
2. Společenství spolupracuje se ZZÚ při zavádění obecných zásad ochrany a podpory investic.
3. Společenství rovněž pomáhá posilovat spolupráci se ZZÚ s cílem s vhodnými agenturami pro hospodářskou soutěž formulovat a podporovat účinné politiky hospodářské soutěže, které postupně zajistí účinné uplatňování pravidel hospodářské soutěže soukromými i státními podniky. Ke spolupráci v této oblasti patří zejména pomoc při navrhování vhodného právního rámce a jeho správního provádění se zvláštním ohledem na nejméně rozvinuté ZZÚ.
4. Společenství pokračuje v posilování spolupráce se ZZÚ a rozšíří ji zejména na tyto oblasti:
a) tvorba právních předpisů na ochranu a vynucování práv duševního vlastnictví, předcházení zneužívání těchto práv držiteli práv a jejich porušování soutěžiteli, zřízení a posilování místních, regionálních a celostátních kanceláří a jiných subjektů, včetně podpory regionálních organizací duševního vlastnictví zapojených do uplatňování a ochrany, včetně odborné přípravy personálu;
b) uzavírání dohod zaměřených na ochranu ochranných známek a zeměpisných označení produktů zvláštního zájmu.
5. Společenství pomáhá ZZÚ v jejich úsilí v oblastech normalizace a osvědčování zaměřeném na prosazování systémů slučitelných mezi Společenstvím a ZZÚ. Tato spolupráce zahrnuje zejména:
a) opatření pro prosazování většího používání mezinárodních technických předpisů, norem a postupů posuzování shody, včetně zvláštních odvětvových opatření, v souladu s úrovní hospodářského rozvoje ZZÚ;
b) spolupráce v oblasti řízení a zajišťování jakosti ve vybraných odvětvích významných pro ZZÚ;
c) podpory iniciativ ZZÚ pro budování kapacit v oblastech posuzování shody, metrologie a normalizace;
d) rozvíjení vazeb mezi institucemi pro normalizaci, posuzování shody a osvědčování v Evropě a ZZÚ.
6. Společenství pomáhá posilovat spolupráci se ZZÚ, pokud jde o hygienická, veterinární a rostlinolékařská opatření, s cílem vybudovat v této oblasti kapacity veřejného a soukromého sektoru.
7. V duchu zásad z Ria posiluje Společenství spolupráci se ZZÚ s cílem posílit vzájemnou provázanost obchodní politiky a politiky životního prostředí. Cílem spolupráce je především:
a) zřízení soudržných místních, regionálních, celostátních a mezinárodních politik;
b) posílení prvků řízení jakosti zboží a služeb spojených s životním prostředím;
c) zdokonalování výrobních metod šetrných k životnímu prostředí ve vhodných odvětvích.
8. Společenství spolupracuje se ZZÚ v oblasti pracovních norem. Spolupráce v této oblasti spočívá zejména ve:
a) výměně informací o odpovídajících pracovních předpisech;
b) pomoci při tvorbě pracovněprávních předpisů a posilování stávajících právních předpisů;
c) vzdělávacích a osvětových programech zaměřených na odstranění dětské práce;
d) dodržování pracovněprávních předpisů.
9. Společenství spolupracuje se ZZÚ v oblasti politiky ochrany spotřebitele a ochrany zdraví spotřebitele:
a) zdokonalováním institucionálních a technických kapacit v této oblasti;
b) zřizováním systémů včasné výstrahy pro vzájemné informování o nebezpečných produktech;
c) výměnou informací a zkušeností o zřizování a činnosti poprodejního dohledu nad produkty a o bezpečnosti produktů;
d) zdokonalováním informací poskytovaných spotřebitelům o cenách, vlastnostech produktů a nabízených službách;
e) povzbuzováním rozvoje soukromých spotřebitelských sdružení a styků mezi zástupci spotřebitelských skupin;
f) zlepšováním slučitelnosti politik a systémů na ochranu spotřebitele;
g) informováním o vstupu v platnost právních předpisů a podporou spolupráce ve vyšetřování nebezpečného nebo nepoctivého obchodního jednání;
h) uplatňováním zákazů vývozu v obchodu se zbožím a se službami, jejichž uvádění na trh bylo v zemi jejich výroby zakázáno.
10. Společenství podporuje úsilí vyvíjené veřejnými a soukromými aktéry ZZÚ v oblasti informačních technologií a telekomunikací zaměřené na:
a) modernizaci telekomunikační infrastruktury, služeb přenosu dat, aplikací dálkového zpracování a projekty aplikace telematiky (TAP);
b) rozvoj a zdokonalování služeb a lidských kapacit, potřebných pro dosažení informační společnosti, a nejlepší možnou integraci těchto služeb do regionálních souvislostí;
c) zlepšování informovanosti o hospodářských příležitostech a výměny zkušeností a know-how;
d) poskytování lepších informací uživatelům těchto zdrojů;
e) optimální a udržitelné využívání potenciálu tohoto odvětví;
f) rozvoj používání telekomunikační a informační techniky v oblasti vzdělávání včetně dálkového studia;
g) zvětšování elektronické obchodní a hospodářské spolupráce;
h) zlepšování a modernizace zdravotnických sítí prostřednictvím rozvoje vazeb mezi nemocnicemi, použití dálkového stanovení diagnózy a tvorby společných databází;
i) vývoj multimediálního přístupu ke kulturním a turistickým zdrojům;
j) zdokonalování a zvětšování užívání informační a komunikační techniky v průmyslu a pro inovaci.
Článek 15
Sociální oblast
1. V rámci rozvojové strategie každé ZZÚ přispívá Společenství k opatřením pro lidský a společenský rozvoj. Spolupráce by mohla podporovat zejména programy v těchto odvětvích:
a) Vzdělávací politika a budování institucí (budovy a materiál); výuka jazyků a odborná příprava pedagogů; základní vzdělávání; sekundární vzdělávání a odborná příprava, vyšší vzdělávání (včetně vzdělávacích činností specifických pro určitá odvětví, například zemědělská odborná příprava).
Oblast vzdělávání by se měla zaměřit na rozšíření přístupu k základnímu vzdělávání a zlepšování jeho kvality výstavbou více škol, obnovou stávajících tříd a zajišťováním výukových materiálů, odbornou přípravou učitelů a poskytováním stipendií chudým studentům.
b) Reformní činnosti ve zdravotnictví, zdravotní politice a budování institucí; vzdělávání lékařů, odborné přípravě a výzkumu, zdravotnické infrastruktuře; HIV/AIDS.
Projekty ve zdravotnictví by měly pomáhat zajišťovat služby základní a preventivní péče, zejména plánování rodičovství a služby zdravotní péče o matku a dítě.
c) Populační politika a plánování rodičovství; péči o matku a dítě včetně podpory projektů péče o rodinu a vývoj příští generace.
d) Zvyšování účinnosti politik pro předcházení výrobě, distribuci a nedovolenému obchodu se všemi druhy omamných a psychotropních látek, předcházení a omezování zneužívání drog, s ohledem na práci, kterou v této souvislosti vykonávají mezinárodní subjekty.
Spolupráce zahrnuje:
i) odbornou přípravu, vzdělávání, podporu zdraví a rehabilitace závislých osob včetně projektů pro jejich opětovnou integraci do pracovního a společenského prostředí;
ii) opatření pro povzbuzení alternativních hospodářských příležitostí, například programů pro alternativní rozvoj oblastí, využívaných pro nedovolenou výrobu omamných rostlin, spojených s účinnými represivními opatřeními;
iii) technickou, finanční a správní pomoc související se sledováním obchodu s prekurzory a zavedení norem rovnocenných normám přijatým Společenstvím a zúčastněnými mezinárodními subjekty;
iv) technickou, finanční a správní pomoc ohledně předcházení, léčby a snižování zneužívání drog;
v) technickou pomoc, odbornou přípravu a zavedení norem předcházejících praní peněz rovnocenných normám přijatým Společenstvím a jinými mezinárodními subjekty, zejména Finanční akční skupinou proti praní peněz;
vi) výměnu důležitých informací pro provádění písmen a) až d).
e) Vodohospodářská politika a budování institucí; ochrana vodních zdrojů; nakládání s odpady (voda pro zemědělství nebo energetiku bude zahrnuta do odpovídajícího odvětví).
V odvětví zásobování vodou a hygieny je cílem poskytovat služby v nedostatečně obsluhovaných oblastech. Financování této podpory, zvětšující přístup k zásobám pitné vody a hygienickým službám, přímo přispívá k rozvoji lidských zdrojů zlepšováním zdravotního stavu, a tudíž ke zvyšování produktivity lidí, kteří k těmto službám dosud nemají přístup; stálá potřeba rozšiřovat základní služby spojené s vodou, hygienou a dopravou musí být pro městské i venkovské obyvatelstvo řešeny způsoby udržitelnými z hlediska životního prostředí.
f) Společenství spolupracuje se ZZÚ na zachování, udržitelném využívání a řízení jejich biologické rozmanitosti s ohledem na akční plán Společenství pro biologickou rozmanitost.
Spolupráce v této oblasti může zejména zahrnovat:
i) podporu zpracování, aktualizace a provádění národních strategií a akčních plánů biologické rozmanitosti;
ii) usnadňování zřizování místních, regionálních a subregionálních mechanismů pro výměnu informací, sledování a hodnocení pokroku při provádění Úmluvy o biologické rozmanitosti (CBD) [7];
iii) vyvíjení a udržování aktuálních databází o biologické rozmanitosti v ZZÚ;
iv) provádění vhodných opatření týkajících se přístupu ke genetickým zdrojům;
v) podpora uzavírání dohod se soukromým sektorem pro využívání genetických zdrojů země tak, aby místní společenství mohla účinně využívat hospodářský výnos plynoucí z takových dohod, a tak, aby využívání genetických zdrojů nepoškozovalo ochranu a zachování biologické rozmanitosti;
vi) pomoc ZZÚ účastnit se aktivně na procesu tvorby politiky a na jednáních v rámci CBD.
g) Projekty a programy bytové výstavby a integrovaného městského rozvoje
V městském rozvoji se úsilí zaměří na výstavbu nebo obnovu silnic a další základní infrastruktury včetně nízkopříjmové bytové výstavby.
Článek 16
Regionální spolupráce a integrace
Spolupráce zajistí, aby byla poskytována účinná pomoc pro dosažení cílů a priorit stanovených příslušnými orgány ZZÚ v rámci regionální a subregionální spolupráce a integrace:
1. Regionální spolupráce se týká operací dohodnutých mezi:
(a) dvěma či více ZZÚ;
(b) jednou či více ZZÚ a jedním či více sousedními státy AKT nebo třetími zeměmi;
(c) jednou či více ZZÚ a jedním či více státy AKT nebo jedním či více nejvzdálenějšími regiony uvedenými v čl. 299 odst. 2 Smlouvy (Guadeloupe, Guyana, Martinik, Réunion, Kanárské ostrovy, Azory a Madeira);
(d) dvěma či více regionálními organizacemi, jichž jsou ZZÚ členy;
(e) jednou či více ZZÚ a regionálními organizacemi, jejichž členy jsou ZZÚ, státy AKT nebo jeden či více nejvzdálenějších regionů.
2. Spolupráce v těchto souvislostech má tyto cíle:
(a) pečovat o postupnou integraci ZZÚ do světového hospodářství;
(b) urychlovat hospodářskou spolupráci a rozvoj uvnitř regionů ZZÚ a mezi nimi a regiony států AKT;
(c) podporovat volný pohyb osob, zboží, služeb, kapitálu, pracovních sil a technologií;
(d) urychlovat hospodářskou diverzifikaci a koordinaci, a harmonizaci regionálních a subregionálních politik spolupráce;
(e) podpora a pěstování obchodu mezi ZZÚ a uvnitř ZZÚ i obchodu s nejvzdálenějšími regiony, státy AKT či jinými třetími zeměmi.
3. V souvislostech regionální integrace má spolupráce tyto cíle:
(a) výstavbu a posilování schopností organizací a institucí pro regionální spolupráci a začlenění s cílem podpořit regionální spolupráci a integraci;
(b) povzbudit nejméně rozvinuté ZZÚ k účasti na rozvoji regionálních trhů a výhodách, které z nich plynou;
(c) provádět na regionální úrovni politiku odvětvových reforem;
(d) liberalizaci obchodu a plateb;
(e) podporovat přeshraniční zahraniční a domácí investice a jiné iniciativy regionální a subregionální hospodářské integrace;
(f) brát v úvahu čisté přechodné náklady regionální integrace na rozpočtové příjmy a platební bilanci.
4. Regionální spolupráce se týká řady různých funkčních a tematických oblastí, které konkrétně řeší společné problémy a využívají výhod úspor z rozsahu, včetně:
(a) infrastruktury a zejména infrastruktury dopravy a komunikací a s nimi spojených otázek bezpečnosti, energetiky;
(b) životního prostředí, řízení vodních zdrojů;
(c) zdravotnictví, vzdělávání a odborné přípravy;
(d) výzkumné, vědecké a technické spolupráce;
(e) připravenosti na regionální katastrofy a iniciativy pro jejich zmírňování;
(f) ostatních oblasti, například kontroly zbrojení, drog, organizovaného zločinu, praní peněz, podvodů a korupce.
5. Spolupráce také podporuje programy a iniciativy meziregionální spolupráce a spolupráce mezi ZZÚ a mezi AKT.
Článek 17
Kulturní a sociální spolupráce
Spolupráce přispívá k samostatnému rozvoji ZZÚ, což je proces soustředěný na obyvatele samotné, zakořeněný v kultuře každého národa. Tento lidský a kulturní rozměr zahrnuje všechny oblasti a odráží se ve všech rozvojových projektech a programech. Spolupráce podporuje politiky a opatření přijímaná příslušným orgány ZZÚ pro posílení svých lidských zdrojů, zvyšování jejich tvůrčích schopností a prosazování jejich kulturních identit. Povzbuzuje účast obyvatelstva na procesu rozvoje.
Kulturní a společenská spolupráce se vyjadřuje prostřednictvím:
- přihlédnutí ke kulturnímu a společenskému rozměru,
- podpory kulturních identit a dialogu mezi kulturami se zvláštním ohledem na zachování kulturního dědictví, tvorbu a šíření kulturních produktů, kulturní akce, informace a komunikaci,
- operací pro zlepšování a posílení lidských zdrojů, zaměřených zejména na vzdělávání a odbornou přípravu, vědeckou a technickou spolupráci, úlohu žen v rozvoji, zdravotnictví a boj proti zneužívání drog, obyvatelstvo a demografii.
ČÁST TŘETÍ
NÁSTROJE SPOLUPRÁCE ZZÚ A ES
HLAVA I
ROZVOJOVÁ FINANČNÍ SPOLUPRÁCE
Kapitola 1
Obecná ustanovení
Článek 18
Objectives
Cílem rozvojové finanční spolupráce, prováděné prostřednictvím poskytování přiměřených finančních zdrojů a vhodné technické pomoci, je:
(a) podpořit a povzbudit vlastní úsilí ZZÚ o dosažení udržitelného sociálního, kulturního a hospodářského rozvoje na základě vzájemného zájmu a v duchu vzájemné závislosti;
(b) pomoci zvýšit životní úroveň obyvatel ZZÚ;
(c) prosazovat opatření, která jsou pravděpodobně schopna mobilizovat kapacitu společenství, skupin, sdružení a jednotlivců vyvíjet iniciativu a účastnit se na navrhování a provádění rozvojových programů;
(d) v zájmu zmírnění chudoby přispívat k nejúplnější účasti obyvatelstva na prospěchu plynoucím z rozvoje;
(e) přispívat k rozvoji kapacity ZZÚ inovovat, přizpůsobovat a transformovat místní technologie a zvládnout vhodné nové technologie;
(f) podporovat úsilí ZZÚ o dosažení hospodářské diverzifikace, mimo jiné přispěním k udržitelnému zkoumání, uchování, zpracování a využívání svých přírodních zdrojů;
(g) poskytovat podporu a prosazovat optimální rozvoj lidských zdrojů v ZZÚ;
(h) usnadňovat nárůst finančních toků do ZZÚ, které splní jejich vyvíjející se potřeby, a podporovat úsilí ZZÚ o harmonizaci mezinárodní spolupráce na jejich rozvoji společným financováním operací s jinými finančními institucemi nebo třetími stranami;
(i) prosazovat přímé soukromé investice v ZZÚ, podporovat rozvoj zdravého, prosperujícího a dynamického soukromého sektoru ZZÚ a povzbuzovat toky místních, vnitrostátních a zahraničních investic do výrobních odvětví ZZÚ;
(j) povzbuzovat regionální spolupráci, solidaritu a integraci mezi jednotlivými ZZÚ a mezi ZZÚ a AKT;
(k) umožnit zřízení vyváženějších hospodářských a sociálních vztahů a lepšího pochopení mezi ZZÚ, státy AKT, členskými státy a zbytkem světa s cílem napomoci integraci ZZÚ do světového hospodářství;
(l) umožnit ZZÚ, jež čelí vážným hospodářským a sociálním obtížím výjimečné povahy způsobeným přírodními katastrofami nebo mimořádnými okolnostmi se srovnatelným účinkem, využít pomoci při mimořádných událostech;
(m) pomoci nejméně rozvinutým ZZÚ překonat zvláštní překážky bránící jejich rozvojovému úsilí.
Článek 19
Zásady
1. Rozvojová finanční spolupráce je založena na partnerství, doplňkovosti a subsidiaritě a
(a) provádí se v souladu se strategiemi přidružení a rozvoje přijatými podle článku 4, s patřičným ohledem na zeměpisné, sociální a kulturní charakteristiky ZZÚ i na jejich specifický potenciál;
(b) zajišťuje, aby byly toky zdrojů poskytovány předvídatelně a pravidelně;
(c) je pružná a přizpůsobená situaci v každé ZZÚ.
2. Členské státy spolupracují s Komisí s cílem zajistit pro využívání prostředků Společenství řádné finanční řízení.
3. V souladu s partnerským přístupem se o činnostech Společenství rozhoduje v úzkých konzultacích mezi Komisí, dotčenými orgány ZZÚ a členským státem, s nímž je spojena. Toto partnerství se uskutečňuje při plném respektování institucionálních, právních a finančních pravomocí každého z partnerů.
4. Aniž je dotčen čl. 25 odst. 1 druhý pododstavec, příspěvky Společenství a členských států se vzájemně doplňují.
5. V souladu se zásadou subsidiarity odpovídají za provádění operací dotčené orgány ZZÚ, aniž jsou dotčeny pravomoci Komise ve věcech zajištění řádného finančního řízení při využívání prostředků Společenství.
Článek 20
Jednotné programové dokumenty
1. V souladu s článkem 4 stanoví orgány ZZÚ, Komise a členský stát, s nímž je ZZÚ spojena, jednající v partnerství, strategii a prioritní cíle, na nichž má být JPD založen.
2. Orgány ZZÚ odpovídají za:
(a) stanovení svých priorit, na nichž má být založena strategie spolupráce;
(b) identifikaci projektů a programů v rámci odvětvového plánování a za stanovení podpůrných opatření pro zajištění udržitelnosti a životaschopnosti navrhovaných plánů;
(c) přípravu projektové a programové dokumentace;
(d) přípravu, projednání a uzavírání zakázek;
(e) provádění a řízení projektů a programů;
(f) udržování projektů a programů a zajišťování jejich udržitelnosti.
3. Příslušné orgány ZZÚ a Komise společně odpovídají za:
(a) přijetí JPD;
(b) zajištění rovnosti podmínek účasti v nabídkových řízeních a na zakázkách;
(c) monitorování a hodnocení účinků a výsledků projektů a programů;
(d) zajištění správného, bezodkladného a účinného provádění projektů a programů.
4. Komise odpovídá za přijímání finančních rozhodnutí o celkovém přídělu odpovídajícímu JPD postupem podle článku 24.
5. Není-li v tomto rozhodnutí stanoveno jinak, jsou veškerá rozhodnutí vyžadující schválení jedné ze stran přidružení schválena nebo se považují za schválená do šesti měsíců od oznámení druhou stranou.
Článek 21
Rozsah financování
V rámci strategie a priorit stanovených dotyčnou ZZÚ na místní nebo regionální úrovni může být finanční podpora poskytována na operace pomáhající dosáhnout cílů stanovených tímto rozhodnutím.
Do tohoto rozsahu spadají tyto činnosti:
a) odvětvové politiky a reformy a projekty, které jsou s nimi slučitelné;
b) institucionální rozvoj, budování kapacit a integrace hledisek životního prostředí;
c) programy technické spolupráce;
d) humanitární pomoc a operace při mimořádných událostech;
e) dodatečná podpora v případě výkyvů příjmů z vývozu zboží a služeb.
Článek 22
Způsobilost pro financování
1. Finanční podporu poskytovanou podle tohoto rozhodnutí mohou obdržet tyto subjekty nebo orgány:
a) ZZÚ;
b) regionální nebo mezistátní organizace, k nimž patří jedna či více ZZÚ a které jsou jejich příslušnými orgány k tomu oprávněny;
c) společné subjekty zřízené Společenstvím a ZZÚ, aby sledovaly některé zvláštní cíle.
2. S výhradou dohody orgánů dotyčných ZZÚ mohou podporu obdržet rovněž
a) místní, celostátní nebo regionální veřejné nebo poloveřejné subjekty, místní samosprávné celky ZZÚ, a zejména jejich finanční instituce a rozvojové banky;
b) společnosti a podniky ZZÚ a regionálních skupin;
c) podniky členského státu, s cílem umožnit jim navíc k jejich vlastnímu příspěvku provádět výrobní projekty na území ZZÚ;
d) finanční zprostředkovatelé ZZÚ nebo Společenství, kteří podporují a financují soukromé investice v ZZÚ;
e) aktéři decentralizované spolupráce a ostatní nestátní aktéři ze ZZÚ a ze Společenství, s cílem umožnit jim provádět hospodářské, kulturní, sociální a vzdělávací projekty a programy v ZZÚ v rámci decentralizované spolupráce uvedené v článku 29.
Článek 23
Programování a provádění
Komise přijme prováděcí předpisy k této části rozhodnutí a pro přílohy II A až D do dvanácti měsíců po jeho vstupu v platnost postupem podle článku 24 a ve spolupráci se ZZÚ podle článku 7.
Komise podpoří plné využívání nástrojů stanovených v tomto rozhodnutí, zejména obchodními a finančními ustanoveními, ze strany ZZÚ tím, že poskytne vhodné pokyny a informace do dvanácti měsíců po jeho vstupu v platnost.
Tyto předpisy upraví zejména:
a) postup pro vypracování JPD a jeho podstatných prvků;
b) postupy a kritéria pro monitorování, audit, hodnocení ex ante, v polovině období a ex post, přezkoumání a provádění JPD, včetně těch, jež se týkají účasti Komise na těchto činnostech;
c) vypracovávání periodických a jiných zpráv;
d) prováděcí pravidla pro finanční opravy uvedená v článku 32.
Finanční a účetní postupy jsou stanoveny ve finančním nařízení pro 9. ERF.
Článek 24
Výbor ERF-ZZÚ
1. Tam, kde je to vhodné, je Komisi nápomocen výbor zřízený interní dohodou (v tomto článku dále jen "výbor").
2. Při vykonávání pravomocí, které mu uděluje toto rozhodnutí, je tento výbor označován jako "výbor ERF-ZZÚ". Na výbor ERF-ZZÚ se vztahuje vnitřní jednací řád výboru zřízeného interní dohodou.
3. Výbor zaměřuje svou práci na podstatné otázky rozvojové spolupráce na úrovni ZZÚ a regionů. V zájmu soudržnosti, koordinace a doplňkovosti monitoruje provádění JPD.
4. Výbor vydává stanovisko k:
a) návrhům JPD a všem jejich změnám;
b) prováděcím předpisům k této části a k přílohám II A až D.
5. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě stanovené předsedou. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 21 odst. 4 interní dohody. Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v odstavci 3 téhož článku. Předseda nehlasuje.
6. Komise přijímá opatření, která jsou okamžitě použitelná. Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě. V tomto případě může Komise nejvýše o tři měsíce ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
7. Rada může většinu v souladu s vážením uvedeným v odstavci 5 přijmout ve lhůtě stanovené v odstavci 6 jiné rozhodnutí.
8. Komise informuje výbor o monitorování, hodnocení a auditu JPD.
Kapitola 2
Zdroje zpřístupněné pro ZZÚ
Článek 25
Finanční pomoc
1. Celková částka finanční pomoci Společenství pro účely kapitoly 1, její přidělení, finanční podmínky a postupy a využití této pomoci v období od roku 2000 do roku 2007 jsou uvedeny v přílohách II A až D a v kapitole 3, aniž jsou dotčeny předpisy, které má Komise přijmout podle článku 24.
Finanční pomoc podle tohoto rozhodnutí může být použita na krytí celkových nákladů místních a zahraničních výdajů projektů a programů, včetně financování opakujících se nákladů.
2. ZZÚ jsou rovněž způsobilé pro financování podle právních předpisů platných ve prospěch rozvojových zemí uvedených v příloze II E a pro programy Společenství uvedené v příloze II F.
Kapitola 3
Podpora investic soukromého sektoru
Článek 26
Povzbuzování investic
Orgány ZZÚ, členské státy a Společenství uznávají význam soukromých investic pro podporu své rozvojové spolupráce a potřebu přijmout opatření k povzbuzení těchto investic a
a) provádějí opatření pro povzbuzení účasti soukromých investorů jednajících v souladu s cíli a prioritami rozvojové spolupráce ZZÚ a ES a s odpovídajícími právními předpisy na svém rozvojovém úsilí;
b) zajišťují těmto investorům korektní a spravedlivé zacházení;
c) přijímají opatření a provádějí akce, které pomáhají vytvářet a udržovat předvídatelné a bezpečné investiční prostředí, a jednávají dohody, které toto prostředí zlepšují;
d) prosazují účinnou spolupráci mezi hospodářskými subjekty ZZÚ a mezi nimi a hospodářskými subjekty ze Společenství s cílem zvětšit tok kapitálu, řídící schopnosti, technologie a jiné formy know-how;
e) se snaží prosazovat větší tok soukromých zdrojů mezi Společenstvím a ZZÚ, mimo jiné tím, že přispívají k odstraňování překážek bránících subjektům ZZÚ v přístupu na mezinárodní kapitálové trhy, včetně trhů Společenství;
f) vytvářejí prostředí, které podněcuje rozvoj finančních institucí a mobilizaci zdrojů klíčových pro tvorbu kapitálu a růst podnikavosti;
g) podporují rozvoj podniků přijímáním opatření nezbytných pro zlepšení podnikatelského prostředí, a zejména pečují o právní, správní a pobídkový rámec vedoucí ke vzniku a rozvoji dynamických podniků soukromého sektoru, včetně základních operací;
h) podporují schopnost místních institucí v ZZÚ poskytovat takový rozsah služeb, který může povzbudit větší místní účast v průmyslové a obchodní činnosti.
Článek 27
Podpora a financování investic
Spolupráce poskytne dlouhodobé financování na pomoc prosazování růstu soukromého sektoru a mobilizace vnitrostátního a zahraničního kapitálu k tomuto účelu. Pro tento účel spolupráce poskytne zejména:
a) granty na krytí technické a finanční pomoci pro rozvoj lidských zdrojů, budování institucionálních kapacit či jiných forem institucionální podpory související s konkrétními investicemi; opatření určená ke zvýšení konkurenceschopnosti podniků a budování kapacit soukromých finančních a nefinančních zprostředkovatelů; opatření pro usnadnění a podporu investic a činností zvyšujících konkurenceschopnost;
b) poradenské a konzultační služby na pomoc vytváření příznivého klimatu pro investice a zásobu informací pomáhající vést a povzbuzovat kapitálové toky;
c) granty financované investiční facilitou uvedenou v příloze II C;
d) půjčky z vlastních zdrojů EIB.
Podmínky použitelné pro investiční facilitu a výše uvedené půjčky jsou stanoveny v přílohách II B a C.
Kapitola 4
Dodatečná podpora v případě výkyvů příjmů z vývozu
Článek 28
Dodatečná podpora
1. S cílem zmírnit nepříznivé účinky veškerých krátkodobých výkyvů příjmů z vývozu, zejména v zemědělském a těžebním odvětví, které by mohly ohrozit dosažení rozvojových cílů dotyčné ZZÚ, se v rámci finančního přídělu uvedeného v příloze II A zřizuje systém dodatečné podpory.
2. Účelem podpory v případech krátkodobých výkyvů příjmů z vývozu je ochrana makroekonomických a odvětvových reforem a politik vystavených riziku v důsledku poklesu příjmů a náprava nepříznivých důsledků nestability příjmů z vývozu, zejména u zemědělských produktů a produktů těžby.
3. Při přidělování zdrojů uvedených v příloze II D se bere v úvahu závislost hospodářství ZZÚ na vývozu, zejména v zemědělském a těžebním odvětví. V této souvislosti se nejméně vyvinutým ZZÚ dostává výhodnějšího zacházení.
4. Dodatečné prostředky se poskytují v souladu se zvláštními ustanoveními podpůrného mechanismu stanoveného v příloze II D.
5. Společenství rovněž poskytuje podporu tržním pojistným programům navrženým pro ZZÚ, které se chtějí chránit proti riziku výkyvů příjmů z vývozu.
Kapitola 5
Podpora ostatním aktérům spolupráce
Článek 29
Cíle a financování
1. S cílem řešit rozvojové potřeby místních společenství a povzbudit všechny aktéry decentralizované spolupráce schopné přispět k autonomnímu rozvoji ZZÚ, aby prosazovali a prováděli iniciativy, podpoří spolupráce mezi ZZÚ a ES tyto rozvojové operace v mezích stanovených dotyčnými ZZÚ a členskými státy, s nimiž jsou tyto ZZÚ spojeny, a v rámci ustanovení JPD.
2. V této souvislosti se finanční podpora decentralizovaným projektům a mikroprojektům poskytuje takto:
a) Partnery spolupráce způsobilými pro finanční podporu podle této kapitoly jsou aktéři decentralizované spolupráce ve Společenství, ZZÚ nebo jiných rozvojových zemích, tj. místní orgány veřejné moci, nevládní organizace, místní sdružení obchodníků a iniciativy místních občanů, družstva, odbory, ženské a mládežnické organizace, vzdělávací a výzkumné instituce, církve a jakákoli nevládní sdružení, která pravděpodobně přispějí k rozvoji.
Tato forma spolupráce zpřístupní pro rozvoj ZZÚ schopnosti, inovativní operační metody a zdroje aktérů decentralizované spolupráce. Podpora bere v úvahu zejména společné akce Společenství, ZZÚ a ostatních rozvojových zemí.
b) Místní mikroprojekty musí mít hospodářský a sociální dopad na život lidí, plnit prokázanou a zjištěnou prioritní potřebu a být podnikány z iniciativy a za aktivní účasti místního společenství, které z nich má prospěch.
3. Projekty nebo programy v rámci této formy spolupráce mohou být cestou, jak dosáhnout zvláštních cílů JPD nebo výsledků iniciativ místních společenství či decentralizovaných aktérů.
4. Podpora poskytovaná podle této kapitoly je ve vztahu k příloze II E dodatečná nebo v případě potřeby doplňková.
5. Příspěvky na financování mikroprojektů a decentralizované spolupráce pocházejí z grantů, přičemž v tomto případě příspěvek nesmí být zpravidla vyšší než tři čtvrtiny celkových nákladů každého projektu. Rozdíl je financován:
a) u mikroprojektů dotyčným místním společenstvím věcným plněním nebo formou služeb či v hotovosti, podle jeho schopnosti přispět;
b) u decentralizované spolupráce aktéry decentralizované spolupráce za předpokladu, že finanční, technické, materiálové a ostatní zdroje, které přinesou, nejsou obecně nižší než 25 % odhadovaných nákladů projektu či programu;
c) ve výjimečných případech, kdy se jedná o mikroprojekty i o decentralizovanou spolupráci, orgány dotyčné ZZÚ buď ve formě finančního příspěvku, nebo využitím veřejného zařízení či dodávky služeb.
Pro projekty a programy financované v rámci mikroprojektů nebo decentralizované spolupráce se použijí postupy stanovené tímto rozhodnutím, zvláště s ohledem na prováděcí ustanovení JPD.
Kapitola 6
Podpora humanitární pomoci a pomoci při mimořádných událostech
Článek 30
Cíle a prostředky
1. Humanitární pomoc a pomoc při mimořádných událostech se poskytuje ZZÚ, které čelí vážným hospodářským a sociálním obtížím výjimečné povahy, které jsou důsledkem přírodních katastrof nebo mimořádných okolností se srovnatelnými důsledky. Humanitární pomoc a pomoc při mimořádných událostech se poskytuje po dobu nezbytnou ke zvládnutí mimořádných potřeb vyplývajících z těchto situací.
Humanitární pomoc a pomoc při mimořádných událostech se poskytuje výlučně podle potřeb a zájmů obětí katastrofy.
2. Cílem humanitární pomoci a pomoci při mimořádných událostech je:
a) zachraňovat lidské životy v krizových a těsně pokrizových situacích způsobených přírodními katastrofami nebo mimořádnými okolnostmi se srovnatelnými důsledky;
b) přispět k financování dopravy humanitární pomoci a úsilí k zajištění přímému přístupu zamýšlených příjemců k této pomoci všemi dostupnými logistickými prostředky;
c) provádět krátkodobá opatření obnovy a rekonstrukce s cílem vytvořit co nejdříve podmínky pro integraci nebo opětovnou integraci dotyčných lidí;
d) řešit potřeby plynoucí z vysídlení obyvatel, jako jsou uprchlíci, vysídlené osoby a navrátilci, po přírodní nebo člověkem způsobené katastrofě s cílem plnit po nezbytně dlouhou dobu veškeré potřeby uprchlíků a vysídlených osob, ať se nacházejí kdekoli, a usnadnit jejich dobrovolné opětovné usazování;
e) pomáhat ZZÚ vyvíjet nebo zdokonalovat systémy předcházení katastrofám a připravenosti na ně, včetně systémů pro předvídání a včasného varování, s cílem snižovat následky katastrof.
3. Pomoc může být obdobně poskytnuta ZZÚ přijímajícím uprchlíky nebo navrátilce, aby plnila naléhavé potřeby, jež nejsou kryty pomocí při mimořádných událostech.
4. Pomoc poskytovaná podle tohoto článku se financuje z rozpočtu Společenství. Vedl financování z odpovídající kapitoly rozpočtu však může být výjimečně financována z přídělů stanovených v příloze II A.
5. Operace humanitární pomoci a pomoci při mimořádných událostech se provádějí buď na žádost ZZÚ postižené krizovou situací, Komise, členského státu, s nímž je ZZÚ spojena, mezinárodních organizací nebo místních nebo mezinárodních nevládních organizací. Tato pomoc je spravována a prováděna podle postupů umožňujících rychlé, pružné a účinné zásahy.
Kapitola 7
Prováděcí postupy
Článek 31
Technická pomoc
1. Z podnětu Komise nebo jejím jménem mohou být financovány studie nebo opatření technické pomoci s cílem zajistit přípravu, monitorování, hodnocení a dohled nezbytné pro provádění tohoto rozhodnutí.
Tyto studie nebo opatření technické pomoci se financují z celkového grantového přídělu.
2. Z podnětu ZZÚ po vydání stanoviska Komise mohou být financovány studie a opatření technické pomoci ve vztahu k provádění činností obsažených v JPD.
Tyto studie nebo opatření technické pomoci se financují z přídělu dotyčné ZZÚ.
Článek 32
Finanční kontrola
1. Hlavní odpovědnost za finanční dohled nad operací nese dotyčná ZZÚ. Provádí se případně koordinovaně s členským státem, s nímž je ZZÚ spojena, v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy.
2. Komise odpovídá za:
a) zajištění toho, aby v dotyčných ZZÚ existovaly a řádně fungovaly řídící a kontrolní systémy zajišťující správné a efektivní využívání prostředků Společenství;
b) to, aby v případě nesrovnalostí zaslala doporučení nebo žádosti o opatření k nápravě těchto nesrovnalostí a veškerých zjištěných nedostatků v řízení.
3. Komise, ZZÚ a případně členský stát, s nímž je ZZÚ spojena, se na základě správních ujednání jednou za rok nebo za dva roky scházejí, aby koordinovali programy, metodiky a provádění kontrol.
4. Pokud jde o finanční opravy,
a) odpovídá za zjištění a opravu finančních nesrovnalostí v prvé řadě ZZÚ;
b) avšak v případě nedostatků na straně dotyčné ZZÚ, jestliže ZZÚ nenapraví situaci a pokusy o urovnání jsou neúspěšné, Komise jedná, aby snížila celkový příděl odpovídající finančnímu rozhodnutí o JPD nebo odňala jeho zůstatek.
Kapitola 8
Přechod od předchozích Evropských rozvojových fondů k 9. ERF
Článek 33
Provádění předchozích ERF a přechodná etapa
1. Závazky učiněné v rámci 6., 7. a 8. ERF před vstupem tohoto rozhodnutí v platnost se nadále provádějí podle pravidel platných pro uvedené ERF.
Zdroje z 6., 7. a 8. ERF, které byly přiděleny ZZÚ před vstupem tohoto rozhodnutí v platnost, jim zůstávají přiděleny. Tyto zdroje se nadále využívají podle odpovídajících ustanovení rozhodnutí 91/482/EHS, která jsou nadále použitelná pro tyto účely, do vstupu v platnost interní dohody, kterou se zřizuje 9. ERF.
Dokud nevstoupí v platnost interní dohoda, kterou se zřizuje 9. ERF, zůstávají úředníci odpovídající za řízení a provádění zdrojů Evropského rozvojového fondu, zejména hlavní schvalující osoba ERF, místní schvalující osoba ZZÚ a vedoucí delegace Komise odpovědni za řízení a provádění úkolů, jež jim byly přiděleny rozhodnutím Rady 91/482/ES.
2. Veškeré zůstatky, které zbudou z předchozích ERF ke dni vstupu v platnost interní dohody, kterou se zřizuje 9. ERF, a veškeré částky, na které budou závazky zrušeny později z projektů probíhajících v rámci těchto fondů, budou převedeny do 9. ERD a použity podle podmínek stanovených tímto rozhodnutím.
Veškeré zdroje takto převedené do 9. ERF, jež byly předtím přiděleny pro orientační program jedné ze ZZÚ nebo regionu, zůstanou přiděleny této ZZÚ nebo pro regionální spolupráci.
Veškeré ostatní zůstatky, které nebyly přiděleny pro žádný orientační program, se převedou do nepřidělené částky 9. ERF. Celková částka tohoto rozhodnutí, doplněná převedenými zůstatky z předchozích ERF, pokrývá období let 2000 až 2007. Tento odstavec se použije zejména na všechny zbývající zůstatky celkových částek uvedených v článcích 118 a 142 rozhodnutí 91/482/EHS o stabilizaci příjmů z vývozu zemědělských komodit (Stabex) a o zvláštním finančním nástroji (Sysmin).
HLAVA II
HOSPODÁŘSKÁ A OBCHODNÍ SPOLUPRÁCE
Článek 34
Cíl
1. Cílem hospodářské a obchodní spolupráce je podpořit hospodářský a sociální rozvoj ZZÚ, zejména vytvořením úzkých hospodářských vztahů mezi nimi a Společenstvím jako celkem.
Provádění této spolupráce musí být v souladu s cíli ostatních společných politik.
2. Společenství se kromě toho zavazuje podporovat účinnou integraci ZZÚ do světového hospodářství a rozvoj jejich obchodu zbožím a službami na regionálních a světových trzích.
Kapitola 1
Ustanovení pro obchod se zbožím
Článek 35
Volný přístup pro původní produkty
1. Produkty pocházející ze ZZÚ se dovážejí do Společenství s osvobozením od cla.
2. Pojem původních produktů a způsoby správní spolupráce, které se k nim vztahují, jsou stanoveny v příloze III.
Článek 36
Překládka nepůvodních produktů ve volném oběhu v ZZÚ
1. Produkty, které nepocházejí ze ZZÚ, ale jsou v ZZÚ ve volném oběhu a jsou jako takové zpětně vyváženy do Společenství, se přijímají pro dovoz do Společenství s osvobozením od cla a poplatků s rovnocenným účinkem za předpokladu, že
a) v dotyčné ZZÚ bylo zaplaceno clo nebo poplatky s rovnocenným účinkem na úrovni alespoň stejné jako cla platná ve Společenství na dovoz týchž produktů s původem ve třetích zemích způsobilých pro doložku nejvyšších výhod;
b) nebyly předmětem částečného nebo úplného osvobození od cla nebo navrácení cla či poplatků s rovnocenným účinkem, aniž tím je dotčen odstavec 2;
c) jsou doprovázeny vývozním osvědčením.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, může Komise na řádně podloženou žádost orgánů dotyčné ZZÚ a za účelem dosažení cílů tohoto rozhodnutí povolit ZZÚ veřejnou finanční podporu pro subjekty provozující postup překládky.
Tato žádost musí zejména uvést povahu a předpokládaný objem obchodu, který by měl z podpory prospěch.
Tato podpora musí mít formu podpory pro dopravu zboží uváděného do volného oběhu, včetně oprávněných provozních nákladů podporovaných ve vztahu k postupu překládky. Tato podpora nesmí vyvolat vážné narušení nebo obtíže, které mohou způsobit zhoršení situace v některém z hospodářských odvětví Společenství nebo jednoho či více členských států.
Orgány ZZÚ mohou Komisi předávat prohlášení s cílem poskytnout další informace pro odůvodnění své písemné žádosti.
Jestliže to orgány ZZÚ požadují, bude svolána partnerská pracovní skupina uvedená v čl. 7 odst. 3, aby vyřešila veškeré otázky spojené se správou postupu překládky.
3. Odstavce 1 a 2 se nevztahují na:
a) zemědělské produkty uvedené v příloze I Smlouvy ani na produkty, na něž se vztahuje nařízení Rady (EHS) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [8], s výjimkou, od 1. února 2002 a s výhradou, že Komise přijme nezbytná prováděcí pravidla,
A) produktů rybolovu kódů KN 0303311000, 0304209510 a 03061310 překládaných přes Grónsko v rámci ročního množství 10000 tun a
B) produktů rybolovu kódů KN 03022110, 03033110, 03054910, 03061210, 03061290, 03062291, 03062299, 03061310, 03061330, 03061340, 03061350, 03061380, 03062310, 03062331, 03062339, 03062390 překládaných přes Saint-Pierre a Miquelon v rámci ročního množství 2000 tun;
b) produkty podléhající při dovozu do Společenství množstevním omezením nebo antidumpingovým clům.
4. Podmínky vstupu do Společenství pro produkty nepocházející ze ZZÚ, ale ve volném oběhu v některé ze ZZÚ, a způsoby správní spolupráce, které se jich týkají, jsou uvedeny v příloze IV.
Článek 37
Postup projednávání ve výboru
1. Ve věcech uvedených v článku 36 je Komisi nápomocen výbor.
2. Na jednání výboru se vztahují články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 38
Množstevní omezení a opatření s rovnocenným účinkem
1. Společenství neuplatňuje na dovoz produktů pocházejících ze ZZÚ žádná množstevní omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem.
2. Odstavec 1 nevylučuje zákazy nebo omezení dovozu, vývozu nebo tranzitu odůvodněné veřejnou mravností, veřejným pořádkem, ochranou zdraví a života lidí a zvířat, ochranou rostlin, ochranou národního kulturního pokladu, jenž má uměleckou, historickou nebo archeologickou hodnotu, uchováním vyčerpatelných přírodních zdrojů nebo ochranou průmyslového a obchodního vlastnictví.
Tyto zákazy nebo omezení v žádném případě nesmějí sloužit jako prostředky svévolné diskriminaci nebo zastřeného omezování obchodu obecně.
Článek 39
Odpady
1. Pohyb odpadů mezi členskými státy a ZZÚ je kontrolován v souladu s mezinárodním právem a právem Společenství. Společenství podporuje budování a rozvoj skutečné mezinárodní spolupráce v této oblasti s cílem chránit životní prostředí a veřejné zdraví.
2. Společenství zakáže veškerý přímý a nepřímý vývoz odpadů do ZZÚ, s výjimkou vývozu odpadů nezařazených jako nebezpečné určených pro využití, a orgány ZZÚ současně zakáží přímý a nepřímý dovoz takového odpadu do své země ze Společenství nebo jakékoli jiné země, aniž jsou dotčeny zvláštní mezinárodní závazky v těchto oblastech, které byly nebo budou přijaty na příslušných mezinárodních fórech.
3. Pokud jde o Společenství, použije se nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole [9].
4. Pokud jde o ZZÚ, které pro své ústavní postavení nejsou stranou Basilejské úmluvy, urychlí jejich příslušné orgány přijetí vnitřních právních a správních opatření nezbytných pro provedení Basilejské úmluvy [10].
5. Dotčené členské státy navíc prosadí u ZZÚ přijetí vnitřních právních a správních opatření nezbytných pro provedení:
a) nařízení (EHS) č. 259/93:
i) článku 13, pokud jde o přepravu odpadů v rámci ZZÚ,
ii) článku 18, pokud jde o vývoz odpadů ze ZZÚ do států AKT;
b) nařízení (ES) č. 1420/1999 [11];
c) nařízení Komise (ES) č. 1547/1999 [12];
d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES s výhradou lhůt pro provedení stanovených v článku 16 uvedené směrnice [13].
6. Pokud jde o dovoz nebezpečných odpadů a odpadů neklasifikovaných jako nebezpečné určených pro konečné zneškodnění ze ZZÚ do Společenství, použijí se články 1 až 12 a 25 až 39 nařízení (EHS) č. 259/93 a rozhodnutí Komise 94/774/ES [14].
7. Jedna nebo více ZZÚ a členský stát, s nímž jsou spojeny, mohou použít pro vývoz odpadů ze ZZÚ do tohoto členského státu vnitrostátní postupy.
V tom případě dotyčné členské státy uvědomí Komisi do šesti měsíců od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost o platných právních předpisech nebo o veškerých budoucích souvisejících právních předpisech, včetně všech jejich změn.
Článek 40
Opatření přijímaná ZZÚ
1. S ohledem na současné potřeby rozvoje ZZÚ mohou orgány ZZÚ zachovat nebo zavést taková cla nebo množstevní omezení na dovoz produktů pocházejících ze Společenství, jaká považují za nezbytná.
2. a) Obchodní režimy používané ZZÚ vůči Společenství nesmějí působit diskriminaci mezi členskými státy ani být méně výhodné, než je zacházení podle doložky nejvyšších výhod.
b) Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení tohoto rozhodnutí, nerozlišuje Společenství v oblasti obchodu mezi ZZÚ.
c) Písmeno a) nebrání zemi nebo území, aby některým jiným ZZÚ nebo jinými rozvojovým zemím poskytly výhodnější zacházení, než je zacházení poskytované Společenství.
3. Orgány ZZÚ sdělí Komisi do tří měsíců po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost celní sazebníky a množstevní omezení, které uplatňují.
Oznámí Komisi rovněž veškeré pozdější změny těchto opatření v době jejich přijetí.
Článek 41
Doložka o dohledu
1. Produkty pocházející ze ZZÚ uvedené v článku 35 nebo produkty nepocházející ze ZZÚ uvedené v článku 36 mohou podléhat zvláštnímu dohledu. Komise rozhodne, na které produkty se dohled uplatňuje, po konzultacích s orgány ZZÚ a členským státem, s nímž je ZZÚ spojena.
2. Použije se článek 308d nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [15].
3. Komise a příslušné orgány ZZÚ zajistí účinný výkon dohledu zavedením způsobů správní spolupráce stanovených v přílohách III a IV.
Článek 42
Ochranná opatření
1. Vzniknou-li v důsledku uplatňování tohoto rozhodnutí vážné obtíže v hospodářském odvětví Společenství nebo jednoho či více jeho členských států nebo k ohrožení jejich vnější finanční stability, nebo pokud vyvstanou obtíže, které mohou způsobit zhoršení situace v některém odvětví činnosti Společenství nebo v regionu Společenství, může Komise z vlastního podnětu nebo na žádost jednoho nebo více členských států a po konzultaci s výborem uvedeným v článku 43 přijmout nebo povolit dotčeným členským státům přijmout nezbytná ochranná opatření podle následujících odstavců.
2. Pro účely odstavce 1 se dává přednost opatřením, která co nejméně narušují fungování přidružení a Společenství. Tato opatření nesmějí překročit meze toho, co je nezbytně nutné k nápravě obtíží, které vznikly. Nesmějí být přísnější, než je odnětí preferenčního zacházení poskytnutého podle tohoto rozhodnutí.
3. Při přijímání nebo změně ochranných opatření se zvláštní pozornost věnuje zájmům nejméně rozvinutých ZZÚ.
4. Tímto článkem nejsou dotčena práva a povinnosti Společenství podle pravidel WTO, včetně pravidel obsažených v dohodě WTO o ochranných opatřeních [16]. Nebrání ani používání nařízení, jimiž se zřizuje společná organizace zemědělských trhů, správních předpisů Společenství nebo jednotlivých členských států, která z nich vcházejí, ani zvláštních pravidel přijatých podle článku 235 Smlouvy pro zpracované zemědělské produkty.
5. a) Jestliže členský stát požádá Komisi o uplatnění ochranných opatření, uvědomí Komise Radu, členské státy a orgány ZZÚ do tří pracovních dnů od obdržení žádosti členského státu, a vyzve orgány ZZÚ, aby dodaly všechny informace, které považují za významné pro vzniklou situaci.
b) Pokud Komise jedná z vlastního podnětu, uvědomí dotčené ZZÚ a členské státy co nejdříve.
c) Pokud to požadují orgány ZZÚ a aniž jsou dotčeny lhůty uvedené v tomto článku, je svolána partnerská pracovní skupina uvedená v čl. 7 odst. 3. Výsledky práce pracovní skupiny se předají poradnímu výboru. V tom případě se lhůta uvedená v odstavci 9 tohoto článku prodlužuje o deset pracovních dnů. Současně pozve Komise členské státy na schůzi výboru uvedeného v článku 43.
Členské státy a ZZÚ poskytnou Komisi veškeré nezbytné informace k odůvodnění svých žádostí o uplatňování nebo ne uplatňování ochranných opatření.
6. Komise okamžitě oznámí Radě, členským státům a orgánům ZZÚ své rozhodnutí přijmout nezbytná ochranná opatření. Rozhodnutí je okamžitě použitelné.
7. Každý členský stát může postoupit rozhodnutí Komise uvedené v odstavci 6 Radě do deseti pracovních dnů poté, co o něm obdržel oznámení.
8. Pokud Komise nepřijme rozhodnutí do 21 pracovních dnů nebo žádost zamítne nebo pokud se Komise rozhodne nepřijmout ochranná opatření, může každý členský stát, který věc předložil Komisi, ji postoupit Radě.
9. V případech uvedených v odstavcích 7 a 8 může Rada do 21 pracovních dnů kvalifikovanou většinou přijmout odlišné rozhodnutí.
Článek 43
Postup projednávání ve výboru
1. Ve věcech uvedených v článku 42 je Komisi nápomocen výbor.
2. Na jednání výboru se použijí články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Kapitola 2
Obchod službami a pravidla usazování
Článek 44
Obecný cíl
Dlouhodobým cílem v této oblasti je postupná liberalizace obchodu službami s náležitým ohledem na cíle místní politiky ZZÚ a s náležitým uvážením úrovně rozvoje ZZÚ a závazků, které přijalo Společenství, členské státy nebo ZZÚ v rámci WTO.
Článek 45
Obecné zásady usazování a poskytování služeb
1. Pro účely této kapitoly se rozumí:
a) "společnostmi nebo podniky" společnosti nebo podniky založené podle občanského nebo obchodního práva, včetně veřejných a jiných obchodních společností, družstev a jakýchkoli jiných právnických osob nebo sdružení řízených veřejným nebo soukromým právem, s výjimkou neziskových.
"Společnosti nebo podniky členských států" jsou společnosti nebo podniky vytvořené v souladu s právem členského státu, jejichž sídlo, správní ústředí nebo hlavní provozovna se nacházejí v některém členském státě. Společnost nebo podnik, které mají v členském státě pouze sídlo, se však musí zabývat činností se skutečnou a soustavnou vazbou na hospodářství tohoto členského státu.
"Společnosti nebo podniky ZZÚ" jsou společnosti nebo podniky vytvořené v souladu s právem platným v dané ZZÚ, jejichž sídlo, správní ústředí nebo hlavní provozovna se nacházejí v této ZZÚ. Společnost nebo podnik, které mají v určité zemi nebo území pouze sídlo, se však musí zabývat činností se skutečnou a soustavnou vazbou na hospodářství této země nebo území;
b) "obyvateli ZZÚ" osoby s obvyklým bydlištěm v ZZÚ, které jsou státními příslušníky členského státu nebo které mají právní postavení specifické pro ZZÚ. Touto definicí nejsou dotčena práva udělená občanstvím Unie ve smyslu Smlouvy.
2. Pokud jde o režimy pro usazování a poskytování služeb v souladu s čl. 183 odst. 5 Smlouvy a s výhradou odstavce 3 níže,
a) použije Společenství na ZZÚ závazky, které na sebe vzalo podle Všeobecné dohody o obchodu službami (GATS), za podmínek stanovených v uvedené dohodě a v souladu s tímto rozhodnutím; při používání těchto závazků členské státy nerozlišují mezi obyvateli, společnostmi a podniky ZZÚ;
b) orgány ZZÚ poskytují státním příslušníkům, společnostem nebo podnikům členských států zacházení, které není méně výhodné než zacházení se státními příslušníky, společnostmi nebo podniky třetích zemí, a nerozlišují mezi státními příslušníky, společnostmi a podniky členských států.
3. S cílem prosazovat nebo podporovat místní zaměstnanost mohou orgány ZZÚ přijímat předpisy pro podporu svých obyvatel a místních činností.
V tom případě uvědomí orgány ZZÚ Komisi o předpisech, které přijmou, a Komise o nich uvědomí členské státy.
4. Pokud jde o povolání lékaře, zubního lékaře, porodní asistentky, zdravotní sestry odpovědné za všeobecnou péči, farmaceuta a veterinárního lékaře, přijme Rada na návrh Komise jednomyslným rozhodnutím seznam odborných kvalifikací specifických pro obyvatele ZZÚ, které jsou uznávány v členských státech.
Článek 46
Námořní doprava
Cílem spolupráce v této oblasti je zajistit harmonický rozvoj účinných a spolehlivých služeb námořní dopravy za hospodářsky uspokojivých podmínek usnadněním aktivní účasti všech stran podle zásady neomezeného přístupu k dopravě na obchodním základě.
Toto ustanovení se nevztahuje na Grónsko.
Kapitola 3
Oblasti související s obchodem
Článek 47
Běžné platby a pohyb kapitálu
1. Aniž je dotčen odstavec 2
a) neuvalí členské státy a orgány ZZÚ žádná omezení na jakékoli platby ve volně směnitelné měně na běžný účet platební bilance mezi rezidenty Společenství a ZZÚ;
b) pokud jde o transakce na kapitálovém účtu platební bilance, neuvalí členské státy a orgány ZZÚ žádná omezení na volný pohyb kapitálu pro přímé investice do společností vytvořených v souladu s právem hostitelského členského státu, země nebo území, a zajistí likvidaci a repatriaci aktiv vytvořených těmito investicemi a veškerého zisku z nich pocházejícího.
2. Společenství, členské státy a ZZÚ jsou oprávněny přijímat opatření uvedená obdobně v článcích 57, 58, 59, 60 a 301 Smlouvy v souladu s tam uvedenými podmínkami. Rovněž má-li jedna nebo více ZZÚ či jeden nebo více členských států vážné obtíže s platební bilancí nebo jsou jimi ohroženy, mohou orgány ZZÚ, členský stát nebo Společenství v souladu s podmínkami stanovenými v rámci GATT, GATS a článků VIII a XIV stanov Mezinárodního měnového fondu přijmout omezení běžných transakcí, která jsou časově omezená a nesmějí překročit míru nezbytnou k nápravě situace platební bilance. Při přijetí takových opatření se orgány ZZÚ, členský stát nebo Společenství neprodleně vzájemně informují a co nejdříve si navzájem předloží harmonogram zrušení dotyčných opatření.
Článek 48
Politiky hospodářské soutěže
1. Zavedení a provádění efektivních a řádných politik a pravidel hospodářské soutěže má zásadní význam pro zlepšení a zabezpečení prostředí příznivého pro investice, udržitelného procesu industrializace a průhlednosti v přístupu na trhy.
2. S cílem zajistit odstranění narušování hospodářské soutěže a s náležitým ohledem na různé úrovně rozvoje a hospodářských potřeb každé ZZÚ se Společenství a ZZÚ zavazují provádět celostátní, regionální nebo místní pravidla a politiky zahrnující kontrolu a za jistých podmínek zákaz dohod mezi podniky, rozhodnutí sdružení podniků a jednání ve shodě mezi podniky, jejichž cílem nebo výsledkem je zabránění hospodářské soutěži, její omezení nebo narušení. Výše uvedený zákaz se vztahuje také na zneužívání dominantního postavení jedním nebo více podniky na území Společenství nebo ZZÚ.
Článek 49
Ochrana práv duševního vlastnictví
1. Zajistí se přiměřená a účinná úroveň ochrany práv duševního, průmyslového a obchodního vlastnictví včetně prostředků pro vynucování těchto práv v souladu s nejvyššími mezinárodními normami s cílem snížit narušování dvoustranného obchodu a bránění mu.
2. Práva duševního vlastnictví zahrnují autorská práva, včetně zejména autorských práv k počítačovým programům, a práva s nimi související, užitné vzory, patenty včetně biotechnologických vynálezů, průmyslové vzory, zeměpisná označení včetně označení původu, ochranné známky zboží a služeb, topografie integrovaných obvodů, právní ochranu databází, ochranu před nekalou soutěží podle článku 10 bis Pařížské úmluvy na ochranu průmyslového vlastnictví a ochranu nezveřejněných informací o know-how.
Článek 50
Normalizace a certifikace
V oblasti normalizace, certifikace a zabezpečování se provádí těsnější spolupráce s cílem odstranit zbytečné technické překážky a snížit rozdíly v těchto oblastech pro usnadnění obchodu.
Článek 51
Obchod a životní prostředí
Rozvoj mezinárodního obchodu se podporuje způsobem, který zajistí udržitelné a řádné řízení životního prostředí v souladu s příslušnými mezinárodními dohodami a závazky a s patřičným ohledem na úroveň rozvoje jednotlivých ZZÚ. Zvláštní potřeby a požadavky ZZÚ se berou v úvahu při navrhování a provádění opatření na ochranu životního prostředí.
Na základě zásad z Ria se spolupráce zaměří na zajišťování schopnosti vzájemné podpory mezi obchodní politikou a politikou životního prostředí, zejména posilováním kontroly jakosti zboží a služeb souvisejících se životním prostředím a zdokonalováním výrobních metod šetrných k životnímu prostředí.
Článek 52
Obchod a pracovní normy
Musí být dodržovány klíčové pracovní normy uznávané na mezinárodní a vnitrostátní úrovni, zejména svoboda sdružování a ochrana práva organizovat se, uplatňování práva organizovat se a kolektivně vyjednávat, zrušení nucené práce, odstranění nejhorších forem dětské práce, minimální věk pro přijetí do zaměstnání a nediskriminace v souvislosti se zaměstnáním.
Článek 53
Politika ochrany spotřebitele a ochrana zdraví spotřebitele
Provádí se spolupráce v oblasti politiky ochrany spotřebitele a ochrany zdraví spotřebitele s náležitým ohledem na právní předpisy platné v ZZÚ a ve Společenství s cílem vyhnout se překážkám obchodu.
Článek 54
Zákaz skrytých ochranářských opatření
Tato kapitola nesmí být využívána jako prostředek svévolné diskriminace nebo skrytého omezování obchodu.
Kapitola 4
Měnové a daňové záležitosti
Článek 55
Doložka o vynětí daní
1. Aniž je dotčen článek 56, nevztahuje se zacházení v rámci doložky nejvyšších výhod poskytované v souladu s tímto rozhodnutím na daňové výhody, které si členské státy nebo orgány ZZÚ poskytují nebo mohou v budoucnosti poskytovat na základě dohod o zamezení dvojího zdanění nebo jiných daňových režimů nebo platných vnitřních daňových předpisů.
2. Žádné ustanovení tohoto rozhodnutí nelze vykládat tak, že brání přijetí nebo vynucování jakéhokoli opatření s cílem zamezit vyhýbání se daňové povinnosti nebo daňovým únikům podle daňových ustanovení dohod o zamezení dvojího zdanění nebo jiných daňových režimů nebo platných vnitřních daňových předpisů.
3. Žádné ustanovení tohoto rozhodnutí nelze vykládat tak, že brání příslušným orgánům rozlišovat při používání odpovídajících ustanovení svých daňových předpisů mezi plátci daně, kteří nejsou ve stejné situaci, zejména s ohledem na jejich místo pobytu nebo s ohledem na místo, kde je investován jejich kapitál.
Článek 56
Daňové a celní režimy pro zakázky financované Společenstvím
1. ZZÚ použijí pro zakázky financované Společenstvím daňové a celní režimy, které nejsou méně výhodné než režimy, které používají pro nejvíce zvýhodňované státy nebo mezinárodní rozvojové organizace, s nimiž udržují vztahy. Pro účely stanovení zacházení doložky nejvyšších výhod se neberou v úvahu režimy používané příslušnými orgány dotyčné země nebo území vůči ostatním rozvojovým zemím.
2. S výhradou odstavce 1 se na zakázky financované Společenstvím vztahují tato ustanovení:
a) v ZZÚ, které jsou příjemcem pomoci, nepodléhá zakázka žádnému stávajícímu či budoucímu kolkovnému ani registračním poplatkům či daňovým poplatkům s rovnocenným účinkem; tyto zakázky však jsou registrovány podle právních předpisů platných v ZZÚ a může za ně být vyžadován poplatek, který odpovídá poskytnuté službě;
b) zisky nebo příjmy vznikající z provádění zakázek se zdaňují podle vnitřní daňové úpravy dotyčných ZZÚ za předpokladu, že fyzická nebo právnická osoba, která tohoto zisku nebo příjmu dosahuje, má v dané ZZÚ stálou provozovnu nebo že provádění zakázky trvá déle než šest měsíců;
c) podniky, které musí pro provádění zakázek na stavební práce dovézt zařízení, využijí pro uvedené zařízení systém dočasného dovozu podle vnitrostátních právních předpisů přijímajících ZZÚ, pokud o to požádají;
d) každé profesionální zařízení potřebné pro provádění úkolů stanovených v zakázce na služby se dočasně propustí do přijímajících ZZÚ podle jejich vnitrostátních právních předpisů s osvobozením od cel, daní nebo daňových poplatků s rovnocenným účinkem, jestliže tato cla, daně a poplatky nepředstavují odměnu za poskytnuté služby;
e) dovoz na základě zakázek na dodávky se propouští do přijímajících ZZÚ s osvobozením od cel, daní nebo daňových poplatků s rovnocenným účinkem. Zakázky na dodávky pocházející z dotyčné země nebo území se uzavírají na základě cen dodávek ze závodu, k nimž mohou být přičteny takové vnitřní daňové poplatky, jaké mohou být uplatňovány na takové dodávky v dané zemi nebo území;
f) paliva, maziva a uhlovodíková pojiva a všechny materiály použité v plnění zakázek na stavební práce se považují za zakoupené na místním trhu a podléhají daňové úpravě použitelné na základě právních předpisů platných v přijímající ZZÚ; a
g) spotřební zboží dovezené pro potřebu fyzických osob jiných než zaměstnaných v místě, které se zabývají prováděním úkolů stanovených v zakázce na služby, a jejich rodinných příslušníků se osvobozuje od dovozního cla, daní a ostatních daňových poplatků s rovnocenným účinkem v mezích stanovených právními předpisy platnými v přijímající ZZÚ.
3. Každá otázka, na kterou se nevztahují odstavce 1 a 2, podléhá i nadále právním předpisům dotyčné ZZÚ.
4. Úředníci Komise, s výjimkou v místě najatých zaměstnanců, jsou osvobozeni ode všech daní ukládaných v zemi nebo na území, na které jsou vysláni.
Kapitola 5
Odborné vzdělávání, způsobilost pro programy Společenství a jiná ustanovení
Článek 57
Odborné vzdělávání
Státní příslušníci členského státu pocházející ze ZZÚ jsou způsobilí pro získání odborného vzdělání ve Společenství na stejném základě jako státní příslušníci dotyčného členského státu, v němž jsou schopni splnit podmínky, jejichž splnění se požaduje od uvedených státních příslušníků, včetně případné podmínky trvalého bydliště ve Společenství nebo v EHP.
Článek 58
Programy otevřené pro ZZÚ
Osoby pocházející ze ZZÚ a případně i dotyčné veřejné nebo soukromé subjekty a instituce ZZÚ jsou způsobilé pro programy Společenství uvedené v seznamu v příloze II F a pro veškeré programy, které je v budoucnosti nahradí, s výhradou pravidel těchto programů a režimů platných pro členský stát, s nímž jsou spojeny.
Komise může tento seznam změnit na žádost ZZÚ či členského státu nebo z vlastního podnětu.
Článek 59
Korespondenční střediska Euro-Info (EICC)
Na žádost orgánů ZZÚ a postupy podle části třetí hlavy I může být v ZZÚ zřízeno korespondenční středisko Euro-Info (dále jen "EICC"). Hostitelské struktuře EICC se může zpřístupnit částečné financování ze subvencí dostupných v rámci JPD nebo regionální spolupráce.
Úkoly EICC, nástroje a služby, které mají k dispozici, postupy jejich zřizování a kritéria výběru hostitelské struktury jsou stanoveny v příloze V.
Článek 60
CDE a CTA
ZZÚ jsou na žádost svých orgánů způsobilé pro služby Střediska pro rozvoj podnikání (CDE) a Střediska pro rozvoj zemědělství (CTA) uvedených v článku 1 přílohy III dohody o partnerství AKT/ES.
Jakékoli náklady spojené se službami, které CDE nebo CTA poskytuje ve prospěch ZZÚ, jsou financovány z prostředků stanovených v příloze II A.
ČÁST ČTYŘI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 61
Změna postavení
Pokud některá ze ZZÚ získá nezávislost,
a) mohou být režimy stanovené tímto rozhodnutím pro tuto zemi nebo území nadále prozatímně používány za podmínek, které stanoví Rada;
b) Rada na návrh Komise jednomyslně rozhodne o všech nezbytných úpravách tohoto rozhodnutí, zejména o částkách stanovených v příloze II A.
Článek 62
Přezkum
Rada do 31. prosince 2007 na návrh Komise jednomyslně přijme předpisy, které se mají zavést pro následné používání zásad stanovených v článcích 182 až 186 Smlouvy. V této souvislosti Rada zejména přijme veškerá nezbytná opatření, pokud se některá ze ZZÚ v souladu se svými ústavními postupy rozhodne přistoupit ke zvláštním preferenčním ujednáním mezi Společenstvím a různými partnery v regionu, ke kterému náleží. V tomto ohledu Rada vezme v úvahu zejména mezinárodní závazky přijaté Společenstvím, jeho členskými státy nebo ZZÚ, včetně závazků v rámci WTO.
Článek 63
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 2. prosince 2001. Jeho použitelnost končí dnem 31. prosince 2011.
wČlánek 64
Zveřejnění
Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství.
V Bruselu dne 27. listopadu 2001.
Beschluss des Rates
vom 27. November 2001
über die Assoziation der überseeischen Länder und Gebiete mit der Europäischen Gemeinschaft
("Übersee-Assoziationsbeschluss")
(2001/822/EG)
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft (nachstehend "Vertrag" genannt), insbesondere auf Artikel 187,
auf Vorschlag der Kommission,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1) Der Beschluss 91/482/EWG des Rates vom 25. Juli 1991 über die Assoziation der überseeischen Länder und Gebiete mit der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft(1) galt bis zum 1. Dezember 2001. Nach Artikel 240 Absatz 4 des Beschlusses legt der Rat auf Vorschlag der Kommission einstimmig die Bestimmungen zur Anwendung der in den Artikeln 182 bis 186 des Vertrags niedergelegten Grundsätze fest.
(2) In der Erklärung Nr. 36 zu den überseeischen Ländern und Gebieten (ÜLG), die der am 2. Oktober 1997 in Amsterdam unterzeichneten Schlussakte der Konferenz der Vertreter der Regierungen der Mitgliedstaaten beigefügt ist, wird der Rat aufgefordert, das Assoziierungssystem für die ÜLG nach Artikel 187 des Vertrags zu überprüfen; dabei sollen vier Ziele verfolgt werden:
- wirksame Förderung der wirtschaftlichen und sozialen Entwicklung der ÜLG;
- Vertiefung der Wirtschaftsbeziehungen zwischen den ÜLG und der Europäischen Union;
- stärkere Berücksichtigung der Verschiedenheit und der Besonderheiten der einzelnen ÜLG, auch im Hinblick auf die Niederlassungsfreiheit;
- Gewährleistung einer größeren Wirksamkeit des Finanzinstruments.
(3) Das Europäische Parlament hat am 11. Februar 1999 eine Entschließung zu den Beziehungen zu den ÜLG, den AKP-Staaten und den Gebieten der Europäischen Union in äußerster Randlage angenommen(2). Ferner hat es am 4. Oktober 2001 eine Entschließung zu dem Vorschlag der Kommission in einer Ratsverordnung über die Assoziierung der ÜLG mit der Europäischen Gemeinschaft angenommen(3).
(4) In ihrer Mitteilung vom 20. Mai 1999 "Überlegungen zur Frage des künftigen Status der mit der EG assoziierten ÜLG und Orientierungslinien zu ÜLG 2000" hat die Kommission die Besonderheiten und die Entwicklung der Assoziation zwischen den ÜLG und der EG seit 1957 analysiert, an die Grundsätze und den heutigen Kontext dieser Assoziation erinnert und Alternativen für deren Ausrichtung ab 1. März 2000 dargelegt.
(5) Auf der Partnerschaftstagung vom 29./30. April 1999, an der die Kommission, die vier Mitgliedstaaten, zu denen die ÜLG gehören, und die 20 ÜLG teilnahmen, haben die zuständigen Behörden der ÜLG der Kommission nach Artikel 10 des Beschlusses 91/482/EWG mitgeteilt, welche Änderungen bzw. Ergänzungen sie für die Zukunft wünschen.
(6) Die ÜLG sind zwar keine Drittländer, aber auch nicht Teil des Binnenmarktes und müssen auf der Ebene des Handels den für die Drittländer festgelegten Verpflichtungen nachkommen, vor allem hinsichtlich der Ursprungsregeln, der Einhaltung der gesundheitspolizeilichen und pflanzenschutzrechtlichen Normen und der Schutzmaßnahmen.
(7) Generell hat der Rat, wenn er Maßnahmen nach Artikel 187 des Vertrags beschließt, die Grundsätze des Vierten Teils des Vertrags und die übrigen Grundsätze des Gemeinschaftsrechts zu berücksichtigen. Ferner muss den bei der Anwendung der Handelsregelung des Beschlusses 91/487/EWG gesammelten Erfahrungen Rechnung getragen werden.
(8) Diese Regelung sieht den zollfreien Zugang für Ursprungserzeugnisse der ÜLG vor und enthält gleichzeitig Ursprungsregeln, die eine Kumulierung mit Ursprungserzeugnissen der AKP-Staaten, die einer anderen Regelung unterliegen, und der Gemeinschaft zulässt. Dies verursacht ernste Störungen des Funktionierens bestimmter Marktorganisationen im Rahmen der Gemeinsamen Agrarpolitik oder kann solche Störungen verursachen, vor allem im Reis- und im Zuckersektor. Diese Störungen haben die Kommission und den Rat bereits mehrere Male veranlasst, Schutzmaßnahmen zu treffen.
(9) Im Reissektor wurde im Zuge der nach der Halbzeitüberprüfung des Beschlusses(4) vorgenommenen Änderungen die Möglichkeit der Ursprungskumulierung beschränkt, so dass ein mit dem Marktgleichgewicht vereinbarer Zugang für ÜLG-Erzeugnisse zum Gemeinschaftsmarkt aufrechterhalten werden konnte. Dieser Zugang sollte im Hinblick auf die am wenigsten entwickelten ÜLG verbessert werden, ohne jedoch die unter die Ursprungskumulierung fallende Gesamtmenge zu verändern. Da nur zwei andere ÜLG zu den Marktteilnehmern in diesem Sektor zählen, sollten ihnen die restlichen verfügbaren Mengen im Interesse der Transparenz zugeteilt werden.
(10) Bei Zucker und Zuckermischungen dagegen führten die Ausfuhren von Erzeugnissen der ÜLG, die auf der Grundlage von Zucker mit Ursprung in den AKP-Staaten und in der Gemeinschaft hergestellt worden waren, zu erheblichen Überschüssen auf dem Gemeinschaftsmarkt, so dass die den Gemeinschaftserzeugern zugeteilten Quoten und damit deren Einkommensgarantie erheblich verringert werden mussten.
(11) Da in den ÜLG lediglich Minimalbehandlungen vorgenommen werden, mit denen nur ein geringer Wertzuwachs erzielt wird, die jedoch derzeit für den Erwerb der Ursprungseigenschaft im Zuckersektor ausreichen, tragen diese Ausfuhren allenfalls in geringem Maße zur Entwicklung dieser Gebiete bei und stehen sicherlich in keinem Verhältnis zu den Störungen, die sie in den betroffenen Gemeinschaftssektoren hervorrufen.
(12) Aus diesen Gründen müssen Ursprungsregeln für Zucker eingeführt werden, die eine Ursprungskumulierung zwischen den AKP-Staaten, den ÜLG und der Gemeinschaft ausschließen, wenn lediglich Minimalhandlungen vorgenommen werden. Mit Rücksicht auf die Investitionen, die auf Grundlage der seit 1991 geltenden Regeln bereits in den ÜLG getätigt worden sind, sollte diese Ausschlussregelung allerdings schrittweise in Kraft treten. Deshalb sollte die Ursprungskumulierung vorbehaltlich der Annahme der notwendigen Durchführungsbestimmungen vorübergehend weiterhin erlaubt sein, und zwar bei allmählich sinkenden Hoechstmengen, die mit den Zielen der gemeinsamen Marktordnung für Zucker vereinbar sind und mit denen den legitimen Interessen der ÜLG-Unternehmen gebührend Rechnung getragen wird.
(13) Ferner sollte verhindert werden, dass landwirtschaftliche Erzeugnisse mit Ursprung in der Gemeinschaft, für die Ausfuhrerstattungen gewährt worden sind, wieder zollfrei in die Gemeinschaft eingeführt werden können.
(14) Des weiteren sollten die ÜLG-Ursprungsregeln insgesamt aktualisiert werden, um dem technischen Fortschritt und der von der Gemeinschaft im Interesse der Wirtschaftsbeteiligten und der zuständigen Behörden betriebenen Harmonisierung der Ursprungsregeln Rechnung zu tragen. Zu diesem Zweck muss auch das Verfahren vereinfacht werden, damit die notwendigen technischen Änderungen dieser Regeln in Zukunft leichter vorgenommen werden können.
(15) Das Verfahren für das Umladen von Waren, die nicht aus den ÜLG stammen, aber sich dort im freien Verkehr befinden, sollte ergänzt und eindeutig festgelegt werden, um einen transparenten und verlässlichen Rechtsrahmen für Unternehmen und Behörden zu gewährleisten. Es sollte zudem vorbehaltlich der Annahme der notwendigen Durchführungsbestimmungen auf bestimmte Fischereierzeugnisse ausgedehnt werden, die für Grönland und für Saint-Pierre und Miquelon von besonderer Bedeutung sind.
(16) Die allgemeinen Bestimmungen des Vertrags und die daraus abgeleiteten Rechtsvorschriften gelten nicht ohne weiteres für die ÜLG, sofern nicht ausdrücklich etwas anderes bestimmt ist. In die Gemeinschaft eingeführte Erzeugnisse der ÜLG jedoch müssen den geltenden Gemeinschaftsvorschriften entsprechen.
(17) Die Zuteilung der Finanzhilfen für die ÜLG sollte anhand einheitlicher, transparenter und effizienter Kriterien unter Berücksichtigung der Bedürfnisse und Leistungen der ÜLG erfolgen. Unter anderem sollten insbesondere die folgenden Kriterien herangezogen werden: die wirtschaftlichen und natürlichen Gegebenheiten in den ÜLG, die Verwendung der zugewiesenen Mittel in der Vergangenheit, die Achtung der Grundsätze einer wirtschaftlichen Haushaltsführung, eine gerechte Steuerpolitik, die geschätzte Aufnahmekapazität, die Notwendigkeit zur Einrichtung einer Reserve für die Finanzierung nicht-programmierbarer Ausgaben sowie ein reibungsloser Übergang unter Vermeidung einer unvermittelten beträchtlichen Verringerung der Zuweisungen für Neukaledonien, Französisch-Polynesien und die Niederländischen Antillen. Aus Gründen der Wirksamkeit, der Vereinfachung und der Anerkennung der Leistungsfähigkeit der Behörden der ÜLG ist eine partnerschaftlichere Verwaltung der für die ÜLG bereitgestellten Finanzmittel und die Anwendung von Verfahren angebracht, die sich an die für die Strukturfonds geltenden Regelungen anlehnen.
(18) Mit diesen Verfahren wird daher die Verantwortung für die Programmierung und Durchführung der Zusammenarbeit, die sich im Wesentlichen nach den Vorschriften der ÜLG richtet, in erster Linie den ÜLG übertragen, gleichzeitig jedoch die Unterstützung durch die Gemeinschaft und insbesondere die Kommission bei Begleitung, Evaluierung und Prüfung der programmierten Maßnahmen bestätigt. Überdies muss eindeutig festgelegt werden, welche Gemeinschaftsprogramme und Haushaltslinien den ÜLG offen stehen und wie sich ein reibungsloser Übergang von den vorausgehenden zum 9. EEF gewährleisten lässt.
(19) Die Gemeinschaft als wichtigster Handelspartner der ÜLG, die AKP-Nachbarstaaten der ÜLG und ihre übrigen Wirtschaftspartner sind in hohem Maße an den weltweiten Entwicklungen beteiligt, die eine immer größere Liberalisierung des Handels mit sich bringen. Für den Marktzugang spielt die Höhe der Zölle eine immer untergeordnetere Rolle, während der Dienstleistungsverkehr und die handelsrelevanten Bereiche in den Beziehungen zwischen den ÜLG und ihren Wirtschaftspartnern an Bedeutung gewinnen. Daher empfiehlt es sich, diese Beziehungen unter Beibehaltung der Grundzüge der geltenden Handelsregelung zu fördern und den ÜLG, die dies wünschen, die schrittweise Eingliederung in die regionale und die Weltwirtschaft zu erleichtern und sie bei der Stärkung ihrer Kapazitäten für die Bewältigung dieser neuen Bereiche zu unterstützen.
(20) Die zur Durchführung dieses Beschlusses erforderlichen Maßnahmen sollten gemäß dem Beschluss 1999/468/EG des Rates vom 28. Juni 1999 zur Festlegung der Modalitäten für die Ausübung der der Kommission übertragenen Durchführungsbefugnisse(5) erlassen werden. Soweit es um die Durchführung des 9. EEF geht, richten sich die Stimmen und die Mehrheit nach Artikel 21 des Internen Abkommens zwischen den im Rat vereinigten Vertretern der Regierungen der Mitgliedstaaten über die Finanzierung und Verwaltung der Hilfe der Gemeinschaft im Rahmen des Finanzprotokolls zu dem am 23. Juni 2000 in Cotonou (Benin) unterzeichneten Partnerschaftsabkommen zwischen den Staaten in Afrika, im karibischen Raum und im Pazifischen Ozean und der Europäischen Gemeinschaft und ihren Mitgliedstaaten und über die Bereitstellung von Finanzhilfe für die überseeischen Länder und Gebiete, auf die der Vierte Teil des Vertrags Anwendung findet(6) (nachstehend "Internes Abkommen" genannt).
(21) Die ÜLG sind aufgrund ihrer Insellage ökologisch anfällig und bedürfen eines ausreichenden Schutzes auch hinsichtlich der Abfallbewirtschaftung. Hinsichtlich radioaktiver Abfälle wird dieser Schutz im Rahmen von Artikel 198 des Euratom-Vertrags und der auf dieser Grundlage erlassenen Rechtsvorschriften gewährt, mit Ausnahme Grönlands, auf das der Euratom-Vertrag keine Anwendung findet. Hinsichtlich anderer Abfälle muss festgelegt werden, welche Gemeinschaftsvorschriften für die ÜLG gelten sollen.
(22) Die die Assoziation betreffenden Regelungen in diesem Beschluss sollte entsprechend den Wünschen der Regierung von Bermuda nicht für Bermuda gelten.
(23) Insgesamt erfordern diese neuen Elemente einen innovativen Ansatz des Rates, der sowohl in sich schlüssig als auch den unterschiedlichen Gegebenheiten angepasst ist. Dieser Forderung kann entsprochen werden, indem der Assoziation ein neuer Status verliehen wird -
BESCHLIESST:
ERSTER TEIL
GRUNDLAGEN DER ASSOZIATION DER ÜLG MIT DER GEMEINSCHAFT
Kapitel 1
Allgemeine Bestimmungen
Artikel 1
Ziele, Zwecke und Grundsätze
(1) Die Assoziierung der ÜLG mit der Gemeinschaft (nachstehend "ÜLG-EG-Assoziation" genannt) beruht auf dem in Artikel 182 des Vertrags niedergelegten Ziel, nämlich Förderung der wirtschaftlichen und sozialen Entwicklung der ÜLG und Herstellung enger Wirtschaftsbeziehungen zwischen ihnen und der gesamten Gemeinschaft.
Mit der Assoziierung werden die in Artikel 183 des Vertrags festgelegten Zwecke unter Beachtung der in den Artikeln 184 bis 188 des Vertrags genannten Grundsätze verfolgt, wobei das Schwergewicht auf die Verringerung, die Verhütung und letztendlich die Beseitigung der Armut, die nachhaltige Entwicklung und die schrittweise Eingliederung in die regionale und die Weltwirtschaft zu legen ist.
(2) Die Assoziierung betrifft die in Anhang IA aufgeführten ÜLG.
(3) Nach Artikel 188 des Vertrags ist dieser Beschluss auf Grönland anwendbar, vorbehaltlich der spezifischen Bestimmungen für Grönland in dem Protokoll über die Sonderregelung für Grönland im Anhang zum Vertrag.
Artikel 2
Wesentliche Bestandteile
(1) Die Assoziierung der ÜLG mit der EG stützt sich auf die Grundsätze der Freiheit, der Demokratie, der Achtung der Menschenrechte und Grundfreiheiten sowie der Rechtsstaatlichkeit. Diese Grundsätze, auf denen die Union nach Artikel 6 des Vertrages über die Europäische Union beruht, sind allen Mitgliedstaaten und den zu ihnen gehörenden ÜLG gemeinsam.
(2) In den in diesem Beschluss genannten Bereichen der Zusammenarbeit gibt es keine Diskriminierungen aus Gründen des Geschlechts, der Rasse, der ethnischen Herkunft, der Religion oder der Weltanschauung, einer Behinderung, des Alters oder der sexuellen Ausrichtung.
Artikel 3
Am wenigsten entwickelte ÜLG
(1) Die Gemeinschaft gewährt den am wenigsten entwickelten ÜLG und denjenigen, die nicht in den Genuss der regionalen Zusammenarbeit und der regionalen Integration nach Artikel 16 kommen können, eine Sonderbehandlung.
(2) Zur Bewältigung dieser Schwierigkeiten beinhaltet die Zusammenarbeit bei der Entwicklungsfinanzierung unter anderem eine Sonderbehandlung bei der Festlegung des Umfangs der Finanzmittel sowie der Bedingungen für ihre Bereitstellung, um es den am wenigsten entwickelten ÜLG zu ermöglichen, strukturelle und andere Entwicklungshindernisse zu überwinden. Besondere Aufmerksamkeit gilt dabei der Verbesserung der Lebensbedingungen der am meisten benachteiligten Bevölkerungsschichten im Rahmen der Bekämpfung der Armut.
(3) Die für die Zwecke dieses Beschlusses als am wenigsten entwickelte ÜLG angesehenen Länder und Gebiete sind in Anhang I B aufgeführt. Der Rat beschließt auf Vorschlag der Kommission einstimmig, diese Liste zu ändern, wenn die wirtschaftliche Lage eines ÜLG sich auf Dauer so erheblich ändert, dass es in die Kategorie der am wenigsten entwickelten ÜLG aufgenommen werden muss, oder umgekehrt, wenn seine Einstufung in diese Kategorie nicht mehr begründet ist.
Kapitel 2
Akteure der Zusammenarbeit in den ÜLG
Artikel 4
Grundsätze
(1) Im Rahmen der Partnerschaft gemäß Artikel 7 tragen die Behörden des ÜLG die Hauptverantwortung für die Festlegung der Assoziations- und Entwicklungsstrategien sowie dafür, dass diese Strategien in Zusammenarbeit mit der Kommission und dem Mitgliedstaat, zu dem das ÜLG gehört, im Wege der Ausarbeitung von einzigen Programmplanungsdokumenten (nachstehend "EPD" genannt) und Kooperationsprogrammen durchgeführt werden.
(2) Die Gemeinschaft erkennt an, dass die dezentralen öffentlichen und privaten Akteure einen entscheidenden Beitrag zur Verwirklichung der in Artikel 183 des Vertrags festgelegten Ziele leisten.
(3) Bei der Umsetzung dieses Beschlusses lassen sich die Partner von den Grundsätzen der Transparenz und Subsidiarität sowie dem Streben nach Effizienz leiten.
Artikel 5
Die einzelnen Akteure
(1) Zu den Akteuren der Entwicklung in den ÜLG zählen
- die Behörden der ÜLG
- die übrigen regionalen und lokalen Behörden in den ÜLG
- die Bürgergesellschaft, die gesellschaftlichen, berufsständischen und gewerkschaftlichen Vereinigungen, die Erbringer öffentlicher Dienstleistungen und die lokalen, nationalen und internationalen Nichtregierungsorganisationen (NRO's).
Die Mitgliedstaaten, zu denen die ÜLG gehören, nennen der Kommission innerhalb von drei Monaten nach Inkrafttreten dieses Beschlusses die hierin in verschiedenen Artikeln erwähnten nationalen, regionalen oder lokalen Behörden.
(2) Die Anerkennung der nichtstaatlichen Akteure erfolgt auf der Grundlage ihrer Berechtigung im Hinblick auf die Bedürfnisse der lokalen Bevölkerung, ihrer spezifischen Kompetenzen und ihrer demokratischen und transparenten Organisations- und Verwaltungsweise.
(3) Die nichtstaatlichen Akteure werden im Einvernehmen zwischen den Behörden der ÜLG, der Kommission und dem Mitgliedstaat, zu dem das ÜLG gehört, je nach den behandelten Fragen und nach ihren Kompetenzen und Tätigkeitsbereichen ausgewählt. Diese Auswahl wird im Rahmen der Ausarbeitung der in Artikel 4 genannten Kooperationsprogramme für jedes einzelne ÜLG vorgenommen.
Artikel 6
Aufgaben der nichtstaatlichen Akteure
Auf die nach Artikel 5 Absatz 3 ausgewählten nichtstaatlichen Akteure kann zu folgenden Zwecken zurückgegriffen werden:
- Information und Konsultation;
- Beteiligung an der Ausarbeitung und Durchführung von Kooperationsprogrammen;
- dezentrale Zusammenarbeit im Rahmen der übertragenen Zuständigkeiten, um die örtliche Entwicklungsdynamik zu unterstützen.
Kapitel 3
Grundsätze und Verfahren der Partnerschaft ÜLG-EG
Artikel 7
Dialog und Partnerschaft
(1) Damit die ÜLG sich unter gebührender Beachtung der Art und Weise, in der die Institutionen der betreffenden Mitgliedstaaten organisiert sind, an der Durchführung der Assoziation ÜLG-EG beteiligen können, stützt sich die Assoziation auf ein Konsultierungsverfahren, das auf den nachstehend genannten Bestimmungen beruht. Im Rahmen dieses Verfahrens werden alle Fragen behandelt, die sich in den Beziehungen zwischen den ÜLG und der Gemeinschaft ergeben.
(2) Ein auf breiter Grundlage geführter Dialog soll es der Gemeinschaft, allen ÜLG und den Mitgliedstaaten, zu denen sie gehören, ermöglichen, einander in Bezug auf die Grundsätze, die Einzelheiten der Verfahren und die Ergebnisse der Assoziation zu konsultieren.
In einem Forum für den Dialog zwischen den ÜLG und der EU (nachstehend "ÜLG-Forum" genannt) treffen die Behörden der ÜLG, die Vertreter der Mitgliedstaaten und der Kommission jährlich zusammen.
(3) Zwischen der Kommission, dem Mitgliedstaat, zu dem das ÜLG gehört, und jedem von seinen Behörden vertretenen ÜLG bestehen gesonderte Partnerschaften, damit die Ziele und Grundsätze dieses Beschlusses, insbesondere die in den Artikeln 4 und 19 genannten Ziele und Grundsätze, verwirklicht werden können. Diese trilaterale Konsultation wird im Folgenden "Partnerschaft" genannt.
Für jedes ÜLG werden Partnerschaftsarbeitsgruppen mit beratender Funktion eingesetzt. Ihnen gehören die vorgenannten drei Partner an. Diese Arbeitsgruppen können auf Ersuchen der Kommission, eines Mitgliedstaats oder eines ÜLG einberufen werden. Auf Ersuchen eines der Partner können mehrere Arbeitsgruppen der Partnerschaft gemeinsame Tagungen abhalten, um Fragen von gemeinsamem Interesse oder die regionalen Aspekte der Assoziation zu erörtern.
(4) Diese Konsultation erfolgt in voller Übereinstimmung mit den jeweiligen institutionellen, rechtlichen und finanziellen Zuständigkeiten jedes der drei Partner.
Den Vorsitz und die Sekretariatsgeschäfte der Arbeitsgruppen und des ÜLG-Forums nimmt die Kommission wahr.
An den Tagungen nimmt ein Vertreter der Europäischen Investitionsbank (nachstehend "EIB" genannt) teil, wenn auf der Tagesordnung Fragen aus Bereichen stehen, die die EIB betreffen.
(5) Die Stellungnahmen der Arbeitsgruppen und des ÜLG-Forums bilden gegebenenfalls die Grundlage für Beschlüsse der Kommission im Rahmen ihrer Zuständigkeiten oder für Vorschläge der Kommission an den Rat, die darauf abzielen, nach Artikel 187 des Vertrags neue Elemente in die Assoziation der ÜLG mit der EG einzuführen oder die Assoziation zu ändern.
Artikel 8
Paritätische Parlamentarische Versammlung AKP-EU
Die Behörden der ÜLG werden über die Tagesordnung und die Entschließungen oder Empfehlungen der Paritätischen Parlamentarischen Versammlung AKP-EU unterrichtet.
Die Mitgliedstaaten und die Kommission unterstützen jedes Ersuchen der Behörden der ÜLG, an den Plenartagungen der Paritätischen Parlamentarischen Versammlung AKP-EU im Einklang mit der Geschäftsordnung der Versammlung als Beobachter teilnehmen zu dürfen.
Artikel 9
Verwaltung
Die laufende Verwaltung dieses Beschlusses obliegt im Rahmen der institutionellen, rechtlichen und finanziellen Zuständigkeiten jedes der Partner - insbesondere hinsichtlich der Zusammenarbeit in den Bereichen Entwicklungsfinanzierung, Handel und Dienstleistungen - der Kommission und den Behörden des betreffenden ÜLG sowie, falls erforderlich, dem Mitgliedstaat, zu dem das ÜLG gehört.
ZWEITER TEIL
BEREICHE DER ZUSAMMENARBEIT ÜLG-EG
Artikel 10
Bereiche der Zusammenarbeit
Die Gemeinschaft trägt im Einklang mit den Prioritäten, die im Rahmen der Entwicklungsstrategie jedes ÜLG festgelegt werden, oder gegebenenfalls in Form von regionalen Maßnahmen, in den ÜLG zur Zusammenarbeit in den in diesem Teil aufgeführten Bereichen bei.
Artikel 11
Gewerblicher Sektor
Im Wege der Zusammenarbeit werden sektorspezifische Politiken und Strategien unterstützt, mit denen der Zugang zu Produktionstätigkeiten und -mitteln erleichtert wird, insbesondere in folgenden Bereichen:
a) Landwirtschaft: Agrarpolitik und Schaffung von Einrichtungen, Diversifizierung, Bewässerung, Saatgutvermehrung, Kulturpflanzenschutz, Düngemittelproduktion, Ausrüstung, Verarbeitung landwirtschaftlicher Erzeugnisse, Rind- und Kleinviehhaltung, Tierzucht, Verbreitung landwirtschaftlicher Fachkenntnisse und Forschung; Vermarktung; Lagerung und Transport; Ernährungssicherung; Agrarkreditanstalten; ländliches Siedlungswesen und Agrarreform, Politik für die Nutzung und Registrierung der landwirtschaftlichen Fläche, Technologietransfer, Infrastruktur für Be- und Entwässerung und andere unterstützende Dienstleistungen.
b) Forstwirtschaft: Forstpolitik und Schaffung von Einrichtungen, einschließlich des Einsatzes von Bäumen zum Schutz der Umwelt durch Erosions- und Desertifikationsbekämpfung; Aufforstung; Waldbewirtschaftung, einschließlich der rationellen Nutzung und Bewirtschaftung der Holzexporte; Fragen der tropischen Regenwälder; Forschung und Ausbildung.
c) Fischerei: Fischereipolitik und Schaffung von Einrichtungen, Schutz und rationelle Bewirtschaftung der Fischbestände; Fischzucht und handwerkliche Fischerei; Transport von Fischereierzeugnissen; Gefrierlagerung, Vermarktung und Haltbarmachung von Fisch.
d) Entwicklung des ländlichen Raums: Politik für den ländlichen Raum und Schaffung von Einrichtungen, Projekte/Programme für die integrierte Entwicklung des ländlichen Raums; gezielte Hilfe und Projekte für die Bevölkerung und die Produktion und Vermarktung in ländlichen Gebieten; Infrastruktur im ländlichen Raum.
e) Industrie: sektorspezifische Politik und Schaffung von Einrichtungen; Handwerk; Agrar- und Ernährungswirtschaft und sonstiges verarbeitendes Gewerbe, Fahrzeugindustrie; Forschung und technologische Entwicklung; Qualitätssicherung; Entwicklung und Erweiterung von kleinen und mittleren Unternehmen und von Kleinstunternehmen.
f) Bergbau: sektorspezifische Politik und Schaffung von Einrichtungen, Forschung und technologische Entwicklung; Abbau in kleinem Maßstab usw.
g) Energiewirtschaft: Energiepolitik und Schaffung von Einrichtungen; Elektrizitätserzeugung (aus nicht regenerativen und regenerativen Quellen); effiziente Nutzung der Energiequellen; Forschung und Ausbildung im Energiebereich; Förderung privatwirtschaftlicher Elektrizitätserzeugung und -verteilung.
h) Verkehr: Verkehrspolitik und Schaffung von Einrichtungen; Straßen-, Eisenbahn-, Luft-, See- und Binnenwasserstraßenverkehr sowie Lagerausrüstung.
i) Kommunikation: Kommunikationspolitik und Schaffung von Einrichtungen; Telekommunikation und Medien.
j) Wasserwirtschaft: Wasserpolitik und Schaffung von Einrichtungen; Schutz der Wasserressourcen, Abfallwirtschaft, Wasserversorgung in ländlichen und städtischen Gebieten für häusliche, gewerbliche und landwirtschaftliche Zwecke; Lagerung und Verteilung und Bewirtschaftung der Wasserressourcen.
k) Bank- und Finanzdienstleistungen und Dienstleistungen für Unternehmen: Politik für die Finanzwirtschaft und Schaffung von Einrichtungen, Dienstleistungen für Unternehmen; Privatisierung, Beteiligungen und Vermarktung; Unterstützung der Handels- und Berufsverbände (einschließlich der Exportförderungsagenturen); Bank- und Finanzinstitute.
l) Entwicklung und Anwendung von Technologien, Forschung: Festlegung von Strategien und Schaffung von Einrichtungen; konzertierte Aktion auf territorialer, nationaler und/oder regionaler Ebene zur Förderung wissenschaftlicher und technologischer Tätigkeiten und ihrer Nutzung für die Produktion und zur Förderung der Informatikkenntnisse im öffentlichen und im privaten Sektor, wissenschaftlicher Programme und von Geräten für Forschung.
Artikel 12
Entwicklung des Handels
(1) Die Gemeinschaft führt Maßnahmen zur Entwicklung des Handels durch, die alle Phasen von der Konzipierung bis zum Absatz der Produkte umfassen.
Mit diesen Maßnahmen soll erreicht werden, dass die ÜLG aus den Bestimmungen dieses Beschlusses möglichst großen Nutzen ziehen und dass sie sich unter möglichst günstigen Bedingungen am Gemeinschaftsmarkt und an den einheimischen, subregionalen, regionalen und internationalen Märkten beteiligen können und zu diesem Zweck ihr Angebot diversifizieren und den Wert und das Volumen ihres Waren- und Dienstleistungsverkehrs erhöhen.
(2) Neben der Entwicklung des Handels zwischen den ÜLG und der Gemeinschaft wird den Maßnahmen zur Stärkung der Autonomie der ÜLG und zur Entwicklung der regionalen Zusammenarbeit im Handels- und Dienstleistungsbereich besondere Aufmerksamkeit gewidmet.
(3) Die Maßnahmen, die im Rahmen der in diesem Beschluss vorgesehenen Instrumente und nach den dazu erlassenen Bestimmungen auf Antrag der Behörden der ÜLG durchgeführt werden, umfassen vor allem Folgendes:
a) Hilfe bei der Festlegung der für die Entwicklung des Handels erforderlichen makroökonomischen Politiken;
b) Hilfe bei der Schaffung bzw. Reform des rechtlichen und ordnungspolitischen Rahmens sowie bei der Reform der Verwaltungsverfahren;
c) Festlegung in sich schlüssiger handelspolitischer Strategien;
d) Unterstützung der ÜLG bei der Entwicklung ihrer internen Fähigkeiten, ihrer Informationssysteme und des Verständnisses der Rolle und der Bedeutung des Handels für die wirtschaftliche Entwicklung;
e) Hilfe beim Ausbau der handelsrelevanten Infrastruktur, unter anderem Unterstützung der Anstrengungen der ÜLG zur Entwicklung und Verbesserung der unterstützenden Dienstleistungen, einschließlich der Transport- und Lagereinrichtungen, um die effiziente Beteiligung der ÜLG am Absatz der Waren und Dienstleistungen zu gewährleisten und den Strom der Ausfuhren aus den ÜLG zu vergrößern;
f) bessere Nutzung der Humanressourcen und Entwicklung der beruflichen Kompetenzen im Handels- und Dienstleistungsbereich, insbesondere in den Sektoren Verarbeitung, Vermarktung, Absatz und Transport auf dem Gemeinschaftsmarkt, dem regionalen Markt und dem Weltmarkt;
g) Hilfe bei der Entwicklung der Privatwirtschaft und insbesondere der kleinen und mittleren Unternehmen im Hinblick auf die Ermittlung und Entwicklung von Produkten, Absatzmärkten und Joint Ventures, die für den Export in Frage kommen;
h) Unterstützung von Maßnahmen der ÜLG, mit denen Anreize für private Investitionen geschaffen und die Tätigkeit von Joint Ventures gefördert werden sollen;
i) Schaffung, Anpassung und Verstärkung von Einrichtungen in den ÜLG, die für die Entwicklung von Handel und Dienstleistungen zuständig sind, wobei besondere Aufmerksamkeit den besonderen Bedürfnissen der Einrichtungen der am wenigsten entwickelten ÜLG gewidmet wird;
j) Unterstützung der ÜLG mit dem Ziel der Verbesserung der Qualität ihrer Produkte, der Anpassung dieser Produkte an die Erfordernisse des Marktes und der Diversifizierung der entsprechenden Absatzmärkte;
k) Unterstützung der Anstrengungen der ÜLG zur effizienteren Durchdringung der Märkte von Drittländern;
l) Maßnahmen zur Entwicklung des Handels, unter anderem Intensivierung der Kontakte und des Informationsaustauschs zwischen den Wirtschaftsbeteiligten der ÜLG, der AKP-Staaten, der Mitgliedstaaten und der Drittländer;
m) Unterstützung der ÜLG bei der Anwendung moderner Marketingtechniken in produktionsorientierten Sektoren und Programmen in Bereichen wie Entwicklung des ländlichen Raums und Landwirtschaft;
n) Einrichtung und Ausbau von Versicherungs- und Kreditanstalten für die Entwicklung des Handels.
(4) Für die Teilnahme an Messen, Ausstellungen und Handelsmissionen kann den ÜLG eine Unterstützung nur gewährt werden, wenn diese Veranstaltungen Bestandteil eines Gesamtprogramms für die Entwicklung des Handels und des Marktes sind.
(5) Die Teilnahme der am wenigsten entwickelten ÜLG an verschiedenen handelspolitischen Aktionen wird mit Hilfe von Sonderbestimmungen gefördert, unter anderem Übernahme der Reisekosten für die Mitarbeiter und der Transportkosten für die Ausstellungsgegenstände und Waren bei Teilnahme an Messen, Ausstellungen und Handelsmissionen auf lokaler oder regionaler Ebene oder in Drittländern, einschließlich der Kosten für die vorübergehende Errichtung und/oder die Anmietung von Ständen. Eine Sonderbeihilfe wird den am wenigsten entwickelten ÜLG für die Ausarbeitung und/oder den Kauf von Werbematerial gewährt.
Artikel 13
Dienstleistungsverkehr
(1) Die Gemeinschaft ist bereit, im Einklang mit den Prioritäten, die im Rahmen der Entwicklungsstrategien jedes ÜLG festgelegt werden, die Infrastruktur auszubauen und die Humanressourcen zu entwickeln und dies zu finanzieren.
(2) Die Gemeinschaft leistet einen Beitrag zur Entwicklung und Förderung effizienter Seeverkehrsdienste der ÜLG in den ÜLG zu angemessenen Preisen, unter anderem durch
a) Förderung eines effizienten Güterverkehrs zu Sätzen, die wirtschaftlich und kaufmännisch sinnvoll sind;
b) Anwendung guter Politiken und Wettbewerbsregeln;
c) stärkere Beteiligung der ÜLG an den internationalen Seeverkehrsdiensten;
d) Förderung regionaler Programme für den Seeverkehr und die Entwicklung des Handels;
e) stärkere Beteiligung der örtlichen Privatwirtschaft an seeverkehrsbezogenen Tätigkeiten.
Die Gemeinschaft und die ÜLG verpflichten sich, die Sicherheit im Seeverkehr, die Sicherheit der Besatzungen und Umweltschutzmaßnahmen zu fördern.
(3) Die Gemeinschaft verstärkt ihre Zusammenarbeit mit den ÜLG, um eine kontinuierliche Verbesserung und ein stetiges Wachstum des Luftverkehrs zu gewährleisten.
Zu diesem Zweck
a) werden alle Möglichkeiten für eine Reform und Modernisierung der Luftverkehrsunternehmen der ÜLG geprüft;
b) werden ihre wirtschaftliche Lebensfähigkeit und ihre Wettbewerbsfähigkeit gefördert;
c) werden ein hohes Maß an Investitionen und Beteiligungen der Privatwirtschaft und ein stärkerer Austausch von Know-how und guten Handelspraktiken gefördert;
d) erhalten die Fluggäste und Exporteure aller ÜLG Zugang zu den weltweiten Luftverkehrsnetzen.
(4) Die Sicherheit im Luftverkehr und die Einführung und Anwendung einschlägiger internationaler Normen müssen gewährleistet sein.
Zu diesem Zweck hilft die Gemeinschaft den ÜLG,
a) Flugsicherungssysteme, einschließlich des Systems SNC/ATM (Communications, Navigation and Surveillance/Air Trafic Management), zu betreiben,
b) die Sicherheit auf den Flughäfen zu gewährleisten und die Zivilluftfahrtbehörden in ihrer Fähigkeit zu stärken, alle unter ihre Zuständigkeit fallenden Aspekte der Betriebssicherheit zu behandeln,
c) die Infrastruktur auszubauen und die Humanressourcen zu entwickeln,
d) dafür zu sorgen, dass alle in diesem Bereich getroffenen Maßnahmen auf die Empfehlungen der zuständigen internationalen Organisationen gestützt werden und dass sie effizient und langfristig anwendbar sind.
(5) Es ist dafür zu sorgen, dass die Auswirkungen des Luftverkehrs auf die Umwelt möglichst gering gehalten werden, vor allem mit Hilfe geeigneter Umweltverträglichkeitsstudien.
(6) Bei zahlreichen Aspekten des Luftverkehrs können regionale Lösungen wirtschaftlicher sein und Skalenvorteile bieten. Zu diesem Zweck verpflichtet sich die Gemeinschaft, Maßnahmen auf regionaler Ebene in geeigneten Fällen zu unterstützen und zu fördern.
(7) Da Telekommunikation und die aktive Teilnahme an der Informationsgesellschaft notwendige Voraussetzungen für eine erfolgreiche Eingliederung der ÜLG in die Weltwirtschaft sind, bekräftigen die Gemeinschaft und gegebenenfalls die ÜLG ihre Verpflichtungen aus den geltenden multilateralen Übereinkünften, unter anderem aus dem Übereinkommen der Welthandelsorganisation (WTO) über Basistelekommunikationsdienste.
(8) Die Gemeinschaft unterstützt die von den ÜLG unternommenen Anstrengungen zum Ausbau ihrer Kapazitäten im Bereich des Handels mit Dienstleistungen. Die Zusammenarbeit umfasst unter anderem Folgendes:
a) Förderung von Konsultationen zwischen den für Telekommunikation zuständigen Stellen der ÜLG und der Gemeinschaft, um die Entwicklung eines wettbewerbsorientierten Telekommunikationsumfelds und die Angleichung der Kostensätze zu fördern;
b) Aufnahme eines Dialogs über die verschiedenen Aspekte der Informationsgesellschaft, unter anderem die ordnungspolitischen Aspekte und die Kommunikationspolitik;
c) Informationsaustausch und gegebenenfalls technische Hilfe in den Bereichen Regulierung, Normung, Konformitätsprüfung und Zertifizierung von Informations- und Kommunikationstechnologien sowie Nutzung der Frequenzen;
d) Verbreitung der neuen Informations- und Kommunikationstechnologien und Entwicklung neuer Ausrüstung, insbesondere im Hinblick auf den Verbund der Netze und die Interoperabilität der Anwendungen;
e) Förderung und Durchführung gemeinsamer Forschung im Bereich der neuen Technologien für die Informationsgesellschaft;
f) Konzipierung und Durchführung von Programmen und Politiken zur Information über die wirtschaftlichen und sozialen Vorteile der Informationsgesellschaft.
(9) Die Zusammenarbeit ist insbesondere darauf ausgerichtet, eine stärkere Komplementarität und Harmonisierung der Kommunikationssysteme auf lokaler, nationaler, regionaler, interregionaler und internationaler Ebene und ihre Anpassung an die neuen Technologien zu gewährleisten.
(10) Die Gemeinschaft unterstützt Maßnahmen und Aktionen zur Entwicklung und Unterstützung eines nachhaltigen Tourismus. Diese Maßnahmen können auf allen Ebenen durchgeführt werden, von der Ermittlung des touristischen Produkts bis zur Vermarktung und Werbung.
Auf diese Weise sollen die Anstrengungen der Behörden der ÜLG, aus dem lokalen, regionalen und internationalen Tourismus möglichst großen Nutzen zu ziehen, wegen der Auswirkungen des Tourismus auf die wirtschaftliche Entwicklung unterstützt und der Fluss privater Gelder aus der Gemeinschaft und anderen Quellen in die Entwicklung des Tourismus in den ÜLG gefördert werden. Besondere Aufmerksamkeit gilt der Notwendigkeit, den Tourismus in das soziale, kulturelle und wirtschaftliche Leben der Bevölkerung zu integrieren, und der Umweltverträglichkeit.
Die spezifischen Maßnahmen zur Entwicklung des Tourismus sind die Festlegung, Anpassung und Ausarbeitung geeigneter Politiken auf lokaler, regionaler, subregionaler und internationaler Ebene. Die Programme und Projekte zur Entwicklung des Tourismus werden auf diese Politiken gestützt, mit folgenden vier Schwerpunkten.
a) Nutzung der Humanressourcen und Ausbau der Einrichtungen, unter anderem:
- Fortbildung der Führungskräfte auf spezifischen Fachgebieten und Weiterbildung auf den geeigneten Ebenen im öffentlichen und im privaten Sektor, um eine zufrieden stellende Planung und Entwicklung zu gewährleisten;
- Einrichtung und Verstärkung von Zentren für Tourismuswerbung;
- Bildung und Ausbildung spezifischer Bevölkerungsgruppen und öffentlicher und privater Organisationen, die im Tourismussektor aktiv sind, einschließlich des Personals, das in den den Tourismus unterstützenden Sektoren tätig ist;
- Zusammenarbeit und Austausch zwischen den ÜLG sowie zwischen diesen und den AKP-Staaten in den Bereichen Ausbildung, technische Hilfe und Ausbau der Einrichtungen.
b) Entwicklung von Produkten, unter anderem:
- Ermittlung des touristischen Produkts, Entwicklung nichttraditioneller und neuer touristischer Produkte, Anpassung vorhandener Produkte, einschließlich der Erhaltung und Nutzung des kulturellen Erbes und der ökologischen und umweltbezogenen Aspekte, Bewirtschaftung, Schutz und Erhaltung der Flora und der Fauna und der historischen, sozialen und natürlichen Güter, Entwicklung von Hilfsdiensten;
- Förderung von privaten Investitionen in den Tourismussektor der ÜLG, unter anderem von Joint Ventures;
- Fertigung kunsthandwerklicher Gegenstände für den Tourismusmarkt.
c) Entwicklung des Marktes, unter anderem:
- Hilfe bei der Festlegung und Verwirklichung von Zielen und Plänen für die Entwicklung des Marktes auf lokaler, subregionaler, regionaler und internationaler Ebene;
- Unterstützung der von den ÜLG unternommenen Bemühungen um Zugang zu den dem Tourismussektor angebotenen Dienstleistungen, z. B. zu den zentralen Reservierungssystemen und den Luftverkehrskontroll- und sicherungssystemen;
- Maßnahmen und Träger für Vermarktung und Werbung im Rahmen integrierter Projekte und Programme für die Entwicklung des Marktes und zur Verbesserung der Marktdurchdringung, die sich an die wichtigsten Quellen der Touristenströme auf den traditionellen und den nichttraditionellen Märkten richten, sowie spezifische Aktionen wie Teilnahme an handelspolitischen Fachveranstaltungen, z. B. Messen, Herstellung von hochwertigem Informationsmaterial, Filmen und Werbematerial.
d) Forschung und Information, unter anderem:
- Verbesserung der Informationssysteme für Tourismus und Erfassung, Analyse, Verbreitung und Auswertung statistischer Daten;
- Evaluierung der sozioökonomischen Auswirkungen des Tourismus auf die Wirtschaft der ÜLG unter besonderer Berücksichtigung der Entwicklung einer Komplementarität zu anderen Bereichen wie Nahrungsmittelindustrie, Baugewerbe, Technologie und Verwaltung in den ÜLG und in den Regionen, in denen sie liegen.
Artikel 14
Handelsrelevante Bereiche
(1) Die Gemeinschaft leistet einen Beitrag dazu, die ÜLG im Rahmen ihrer jeweiligen Entwicklungsstrategien in ihrer Fähigkeit zu stärken, in allen handelsrelevanten Bereichen tätig zu werden, und zu diesem Zweck gegebenenfalls den institutionellen Rahmen zu verbessern und zu unterstützen.
(2) Die Gemeinschaft arbeitet mit den ÜLG bei der praktischen Anwendung der allgemeinen Grundsätze für den Schutz und die Förderung von Investitionen zusammen.
(3) Die Gemeinschaft leistet einen Beitrag zur Verstärkung der Zusammenarbeit mit den ÜLG, um gemeinsam mit den zuständigen Stellen eine wirksame Wettbewerbspolitik zu formulieren und zu unterstützen, die schrittweise eine effiziente Anwendung der Wettbewerbsregeln sowohl auf private als auch auf staatliche Unternehmen gewährleistet. Die Zusammenarbeit in diesem Bereich umfasst unter anderem Hilfe bei der Schaffung eines geeigneten rechtlichen Rahmens und seiner praktischen Anwendung durch die Verwaltung und berücksichtigt insbesondere die am wenigsten entwickelten ÜLG.
(4) Die Gemeinschaft verstärkt weiter ihre Zusammenarbeit mit den ÜLG, die unter anderem Folgendes umfasst:
a) Ausarbeitung von Rechts- und Verwaltungsvorschriften zum Schutz und zur Gewährleistung der Achtung der Rechte an geistigem Eigentum, zur Verhinderung des Missbrauchs dieser Rechte durch ihre Inhaber und der Verletzung dieser Rechte durch Konkurrenten und zur Schaffung und Verstärkung territorialer, nationaler und regionaler Büros und sonstiger Einrichtungen, einschließlich der Unterstützung regionaler Organisationen des geistigen Eigentums, die mit der Anwendung und dem Schutz der Rechte beauftragt sind, einschließlich der Ausbildung des Personals;
b) Abschluss von Abkommen über den Schutz von Marken und geografischen Angaben für Waren, die von besonderem Interesse sind.
(5) Die Gemeinschaft leistet einen Beitrag zu den von den ÜLG im Bereich Normung und Zertifizierung unternommenen Anstrengungen zur Förderung der Kompatibilität der Systeme der Gemeinschaft und der ÜLG. Die Zusammenarbeit umfasst unter anderem Folgendes:
a) Maßnahmen zur Förderung der Anwendung der internationalen Normen und technischen Vorschriften und der Konformitätsbewertungsverfahren, einschließlich sektorspezifischer Maßnahmen, bei denen das Niveau der wirtschaftlichen Entwicklung der ÜLG berücksichtigt wird;
b) Zusammenarbeit im Bereich Qualitätsmanagement und -sicherung in ausgewählten Sektoren, die für die ÜLG von Bedeutung sind;
c) Unterstützung der Initiativen der ÜLG zum Ausbau der Kapazitäten in den Bereichen Konformitätsbewertung, Metrologie und Normung;
d) Aufbau von Verbindungen zwischen den ÜLG und europäischen Einrichtungen im Bereich Normung, Konformitätsbewertung und Zertifizierung.
(6) Die Gemeinschaft leistet einen Beitrag zur Verstärkung der Zusammenarbeit mit den ÜLG bei gesundheitspolizeilichen und pflanzenschutzrechtlichen Maßnahmen, um die Fähigkeiten des öffentlichen und des privaten Sektors in diesem Bereich zu entwickeln.
(7) Im Geiste der Grundsätze von Rio leistet die Gemeinschaft einen Beitrag zur Verstärkung der Zusammenarbeit mit den ÜLG, um zu erreichen, dass sich Handels- und Umweltpolitik gegenseitig ergänzen. Die Zusammenarbeit ist unter anderem auf Folgendes ausgerichtet:
a) Festlegung in sich schlüssiger territorialer, nationaler, regionaler und internationaler Politiken;
b) Verstärkung der Qualitätskontrolle von Waren und Dienstleistungen unter dem Gesichtspunkt des Umweltschutzes;
c) Verbesserung der Produktionsmethoden in geeigneten Sektoren im Hinblick auf ihre Umweltverträglichkeit.
(8) Die Gemeinschaft arbeitet im Bereich der Arbeitsnormen mit den ÜLG zusammen. Diese Zusammenarbeit kann unter anderem folgende Bereiche betreffen:
a) Informationsaustausch über die jeweiligen Arbeitsrechts- und -verwaltungsvorschriften;
b) Hilfe bei der Ausarbeitung des Arbeitsrechts und der Verstärkung der bestehenden Rechtsvorschriften;
c) Schul- und Sensibilisierungsprogramme mit dem Ziel der Abschaffung der Kinderarbeit;
d) Durchsetzung der Arbeitsrechts- und -verwaltungsvorschriften.
(9) Die Gemeinschaft arbeitet im Bereich Verbraucherpolitik und Schutz der Gesundheit der Verbraucher mit den ÜLG im Hinblick auf Folgendes zusammen:
a) Verstärkung der einschlägigen institutionellen und technischen Kapazitäten;
b) Einrichtung von Frühwarnsystemen und Systemen für die gegenseitige Information über gefährliche Waren;
c) Informations- und Erfahrungsaustausch über die Einführung und das Funktionieren von Überwachungssystemen für die in Verkehr gebrachten Waren und über die Produktsicherheit;
d) Verbesserung der Information der Verbraucher über Preise und Besonderheiten der angebotenen Waren und Dienstleistungen;
e) Förderung des Aufbaus von Verbraucherverbänden und von Kontakten zwischen den Vertretern von Verbraucherverbänden;
f) Verbesserung der Kompatibilität der Politiken und Systeme zugunsten der Verbraucher;
g) Unterrichtung über das Inkrafttreten der Rechtsvorschriften und Förderung der Mitarbeit an Ermittlungen über gefährliche oder unlautere Handelspraktiken;
h) Anwendung der Ausfuhrverbote für Waren und Dienstleistungen, deren Vermarktung im Herkunftsland verboten ist.
(10) Die Gemeinschaft unterstützt die Bemühungen der öffentlichen und privaten Akteure der ÜLG in den Bereichen Informationstechnologie und Telekommunikation, um
a) die Telekommunikationsinfrastruktur, die Datenübermittlungsdienste, die Fernverarbeitungsanwendungen und Projekte der Telematikanwendung zu modernisieren;
b) die Dienstleistungen und die menschlichen Fähigkeiten, die für die Schaffung der Informationsgesellschaft notwendig sind, zu entwickeln und zu verbessern und diese Dienste so gut wie möglich in einen regionalen Kontext zu integrieren;
c) das Erkennen wirtschaftlicher Möglichkeiten sowie den Austausch von Erfahrungen und Kenntnissen zu verbessern;
d) den Benutzern dieser Ressourcen bessere Informationen zu liefern;
e) das Potenzial dieses Bereichs optimal und nachhaltig zu nutzen;
f) die Anwendung der Kommunikations- und Informationstechnologie im Bildungsbereich - einschließlich des Fernunterrichts - zu entwickeln;
g) den elektronischen Geschäftsverkehr und die wirtschaftliche Zusammenarbeit auszuweiten;
h) durch die Entwicklung von Verbindungen zwischen den Krankenhäusern die Anwendung der Ferndiagnose und die Schaffung gemeinsamer Datenbanken die Gesundheitsnetze zu verbessern und zu modernisieren;
i) den Multimedia-Zugang zu kulturellen und touristischen Ressourcen auszubauen;
j) die Anwendung der Informations- und Kommunikationstechnologie in der Wirtschaft zu innovativen Zwecken zu verbessern und auszuweiten.
Artikel 15
Sozialer Bereich
Die Gemeinschaft leistet im Rahmen der Entwicklungsstrategien jedes ÜLG einen Beitrag zu Maßnahmen zur menschlichen und sozialen Entwicklung. Die Zusammenarbeit könnte unter anderem in einer Unterstützung der Programme in den im Folgenden genannten Sektoren bestehen:
a) Verstärkung der Bildungspolitik und der Bildungseinrichtungen (Gebäude und Material); Sprachunterricht und Ausbildung von Lehrkräften, Primarschulbildung, Sekundarschulbildung und berufliche Bildung, Hochschulbildung (einschließlich sektorspezifischer Maßnahmen, insbesondere landwirtschaftliche Ausbildung).
Schwerpunkt im Bildungsbereich sollte die Erweiterung des Zugangs zur Grundbildung und deren Verbesserung sein; zu diesem Zweck sind mehr Schulen zu bauen, die vorhandenen Klassenräume zu renovieren, Lehrmaterialien bereitzustellen, Lehrkräfte auszubilden und bedürftigen Schülern Stipendien zu gewähren.
b) Reformmaßnahmen im Gesundheitsbereich, Verstärkung der Gesundheitspolitik und der Einrichtungen; Bildung, Ausbildung und Forschung im medizinischen Bereich, sanitäre Infrastruktur; HIV/AIDS.
Die Projekte im Gesundheitsbereich sollten einen Beitrag dazu leisten, die medizinische Grundversorgung und die vorbeugende Pflege, insbesondere Familienplanung und Gesundheitsfürsorge für Mutter und Kind, zu gewährleisten.
c) Bevölkerungs- und Familienplanungspolitik, Gesundheitsfürsorge für Mutter und Kind, einschließlich der Unterstützung von Projekten für die Ausbildung und Entfaltung der nächsten Generation.
d) Erhöhung der Effizienz der Präventionspolitik im Hinblick auf Produktion und Absatz aller Arten von Drogen, Betäubungsmitteln und psychotropen Stoffen und den Handel damit; Prävention und Bekämpfung der Drogenabhängigkeit unter Berücksichtigung der Arbeiten der internationalen Stellen in diesem Bereich.
Die Zusammenarbeit betrifft folgende Aspekte:
i) Bildung, Ausbildung, Politik für die Gesundheit und Rehabilitation Drogenabhängiger, einschließlich Projekte für die Wiedereingliederung Drogenabhängiger in die Arbeitswelt und die Gesellschaft;
ii) Maßnahmen zur Förderung alternativer Erwerbstätigkeiten, z. B. Umstellungsprogramme für Regionen, in denen illegal Pflanzen für die Gewinnung von Betäubungsmitteln angebaut werden, verbunden mit effizienten Strafverfolgungsmaßnahmen;
iii) technische, finanzielle und administrative Hilfe bei der Überwachung des Handels mit Ausgangsstoffen und Aufstellung von Normen, die den von der Gemeinschaft und den zuständigen internationalen Stellen festgelegten Normen gleichwertig sind;
iv) technische, finanzielle und administrative Hilfe bei Prävention, Behandlung und Bekämpfung der Drogenabhängigkeit;
v) technische Hilfe und Hilfe bei der Ausbildung sowie Aufstellung von Normen zur Verhütung der Geldwäsche, die den von der Gemeinschaft und den anderen zuständigen internationalen Stellen, unter anderem der Arbeitsgruppe zur Bekämpfung der Geldwäsche, festgelegten Normen gleichwertig sind;
vi) geeigneter Informationsaustausch für die Durchführung der Nummern a) bis d).
e) Wasserpolitik und Ausbau der Einrichtungen; Schutz der Wasserressourcen; Abfallwirtschaft (das für die Landwirtschaft und die Energiegewinnung bestimmte Wasser wird bei den entsprechenden Sektoren behandelt).
Ziel im Bereich Wasserversorgung und Kanalisation ist die Versorgung unzureichend versorgter Gebiete. Die zur Förderung des Zugangs zur Trinkwasserversorgung und zur Kanalisation eingesetzten Finanzmittel tragen direkt zur Entwicklung der Humanressourcen bei, da der Gesundheitszustand und damit die Produktivität der Menschen verbessert wird, die bisher keinen Zugang zu diesen Leistungen der Daseinsvorsorge hatten. Die Notwendigkeit, die Grundversorgung der städtischen und der ländlichen Bevölkerung mit Wasser, Kanalisation und Verkehrsdiensten zu erweitern, besteht fort und ist unter dem Gesichtspunkt der Umweltverträglichkeit zu prüfen.
f) Die Gemeinschaft arbeitet bei der Bewahrung, nachhaltigen Nutzung und Bewirtschaftung der biologischen Vielfalt der ÜLG unter Berücksichtigung des Aktionsplans der Gemeinschaft in Bezug auf die biologische Vielfalt mit den ÜLG zusammen.
Die Zusammenarbeit in diesem Bereich kann unter anderem Folgendes umfassen:
i) Unterstützung der Ausarbeitung und Aktualisierung von Strategien und Aktionsplänen zum Schutz der biologischen Vielfalt;
ii) Erleichterung der Einrichtung lokaler, regionaler und subregionaler Mechanismen für den Informationsaustausch sowie für die Begleitung und Evaluierung der Fortschritte bei der Durchführung des Übereinkommens über die biologische Vielfalt (Artenschutzkonvention)(7);
iii) Entwicklung und kontinuierliche Aktualisierung der Datenbanken über die biologischen Ressourcen der ÜLG;
iv) Durchführung geeigneter Maßnahmen im Hinblick auf den Zugang zu den biologischen und genetischen Ressourcen;
v) Förderung des Abschlusses von Verträgen mit der Privatwirtschaft im Hinblick auf die Nutzung genetischer Ressourcen, damit die wirtschaftlichen Auswirkungen dieser Verträge tatsächlich der örtlichen Bevölkerung zugute kommen und die Nutzung der genetischen Ressourcen nicht den Schutz und die Erhaltung der biologischen Vielfalt beeinträchtigt;
vi) Unterstützung der ÜLG bei der aktiven Teilnahme an der Ausarbeitung von Politiken und gegebenenfalls an Verhandlungen im Rahmen der Artenschutzkonvention.
g) Projekte und Programme für Wohnungsbau und integrierte Stadtentwicklung.
Im Bereich der Stadtentwicklung werden Anstrengungen zum Bau und zur Sanierung der Straßen und der sonstigen Basisinfrastruktur, unter anderem Sozialwohnungen, unternommen.
Artikel 16
Regionale Zusammenarbeit und regionale Integration
Im Wege der Zusammenarbeit wird die Verwirklichung der Ziele und Prioritäten, die von den Behörden der ÜLG im Rahmen der regionalen und subregionalen Zusammenarbeit und Integration festgelegt werden, wirksam unterstützt:
1. Gegenstand der regionalen Zusammenarbeit sind Maßnahmen, die vereinbart werden zwischen
a) zwei oder mehreren oder allen ÜLG;
b) einem ÜLG oder mehreren ÜLG und einem Nachbarstaat oder mehreren Nachbarstaaten, bei denen es sich um AKP-Staaten oder um andere Staaten handeln kann;
c) einem ÜLG oder mehreren ÜLG und einem AKP-Staat oder mehreren AKP-Staaten und einer oder mehreren der in Artikel 299 Absatz 2 des Vertrags genannten Regionen in äußerster Randlage (Guadeloupe, Französisch-Guayana, Martinique, Réunion, Kanarische Inseln, Azoren und Madeira);
d) regionalen Einrichtungen, an denen sich ÜLG beteiligen;
e) einem ÜLG oder mehreren ÜLG und regionalen Einrichtungen, an denen sich ÜLG, AKP-Staaten oder eine oder mehrere Regionen in äußerster Randlage beteiligen.
2. In diesem Rahmen muss die Zusammenarbeit darauf ausgerichtet sein,
a) die schrittweise Eingliederung der ÜLG in die Weltwirtschaft zu unterstützen;
b) die wirtschaftliche Zusammenarbeit und Entwicklung sowohl in als auch zwischen den Regionen der ÜLG und der AKP-Staaten zu beschleunigen;
c) die Freizügigkeit der Bevölkerung und den freien Verkehr für Waren, Dienstleistungen, Kapital, Arbeitskräfte und Technologie zu fördern;
d) die Diversifizierung der Wirtschaft und die Koordinierung und Harmonisierung der regionalen und subregionalen Kooperationspolitiken zu beschleunigen;
e) den Handel in den ÜLG, zwischen den ÜLG und zwischen diesen und den Regionen in äußerster Randlage, den AKP-Staaten oder anderen Drittstaaten zu fördern und zu entwickeln.
3. Im Bereich der regionalen Integration ist die Zusammenarbeit darauf ausgerichtet,
a) die Fähigkeit der Organisationen und Einrichtungen für regionale Zusammenarbeit und regionale Integration zur Förderung der regionalen Zusammenarbeit und der regionalen Integration zu entwickeln und zu stärken;
b) die am wenigsten entwickelten ÜLG darin zu unterstützen, sich am Aufbau regionaler Märkte zu beteiligen und Nutzen daraus zu ziehen;
c) die sektorspezifischen Reformpolitiken auf regionaler Ebene durchzuführen;
d) den Warenverkehr und die Zahlungen zu liberalisieren;
e) Anreize für grenzüberschreitende Investitionen aus ausländischen und nationalen Quellen und für sonstige Initiativen zur regionalen oder subregionalen wirtschaftlichen Integration zu bieten;
f) die vorübergehend entstehenden Nettokosten der regionalen Integration im Haushalt und in der Zahlungsbilanz zu berücksichtigen.
4. Die Zusammenarbeit im Bereich der regionalen Zusammenarbeit umfasst ein breites Spektrum von Aufgaben und Themen, bei denen gemeinsame Probleme bestehen und bei denen Skalenvorteile genutzt werden können, insbesondere:
a) Infrastruktur, unter anderem Verkehrs- und Kommunikationsinfrastruktur, einschließlich der damit zusammenhängenden Sicherheitsprobleme, Energie;
b) Umwelt, Wasserwirtschaft;
c) Gesundheit, Bildung und Ausbildung;
d) Forschung und wissenschaftliche und technische Zusammenarbeit;
e) regionale Initiativen für Katastrophenschutzvorkehrungen und für die Milderung der Auswirkungen von Katastrophen;
f) weitere Bereiche wie Rüstungsbegrenzung und Bekämpfung des Drogenmissbrauchs, des organisierten Verbrechens, der Geldwäsche, des Betruges und der Korruption.
5. Im Wege der Zusammenarbeit werden auch Projekte und Initiativen für die Zusammenarbeit zwischen den Regionen, zwischen den ÜLG und zwischen den AKP-Staaten unterstützt.
Artikel 17
Zusammenarbeit im kulturellen und sozialen Bereich
Die Zusammenarbeit trägt zu einer autonomen Entwicklung der ÜLG bei, die auf die Menschen ausgerichtet und in der Kultur des jeweiligen Volkes verwurzelt ist. Die menschliche und kulturelle Dimension muss alle Bereiche durchdringen und sich in allen Entwicklungsprojekten und -programmen wiederfinden. Im Wege der Zusammenarbeit werden die Politiken und Maßnahmen unterstützt, die von den Behörden der ÜLG getroffen werden, um die eigenen Humanressourcen besser zu nutzen, ihre schöpferischen Fähigkeiten zu verbessern und ihre kulturelle Identität zu fördern. Die Zusammenarbeit begünstigt die Beteiligung der Bevölkerung am Entwicklungsprozess.
Diese Zusammenarbeit wird vor allem verwirklicht durch
- Berücksichtigung der kulturellen und sozialen Dimension;
- Förderung der kulturellen Identität und des Dialogs zwischen den Kulturen, insbesondere in den Bereichen Schutz des kulturellen Erbes, Herstellung und Verbreitung kultureller Güter, Kulturveranstaltungen, Information und Kommunikation;
- Maßnahmen zur besseren Nutzung der Humanressourcen, insbesondere in den Bereichen Bildung und Ausbildung, wissenschaftliche und technische Zusammenarbeit, Rolle der Frau in der Entwicklung, Gesundheit und Bekämpfung der Drogenabhängigkeit, Bevölkerung und Demografie.
DRITTER TEIL
INSTRUMENTE DER ZUSAMMENARBEIT ÜLG-EG
TITEL I
ZUSAMMENARBEIT BEI DER ENTWICKLUNGSFINANZIERUNG
Kapitel 1
Allgemeine Bestimmungen
Artikel 18
Ziele
Die Zusammenarbeit bei der Entwicklungsfinanzierung soll durch die Gewährung ausreichender Finanzmittel und gegebenenfalls durch geeignete technische Hilfe
a) die eigenen Bemühungen der ÜLG um eine nachhaltige, soziale, kulturelle und wirtschaftliche Entwicklung auf der Grundlage des beiderseitigen Interesses und im Geiste der Interdependenz unterstützen und fördern;
b) zur Hebung des Lebensstandards der Bevölkerung der ÜLG beitragen;
c) Maßnahmen fördern, die die Initiative der Körperschaften, Vereinigungen, Verbände und Einzelnen mobilisieren und ihre Beteiligung an der Konzipierung und Durchführung der Entwicklungsprogramme fördern können;
d) im Bemühen um die Bekämpfung der Armut dazu beitragen, dass möglichst große Bevölkerungskreise aus der Entwicklung Nutzen ziehen;
e) die Fähigkeit der ÜLG entwickeln helfen, die lokal vorhandenen Technologien zu erneuern, anzupassen und umzugestalten und entsprechende neue Technologien zu beherrschen;
f) die Diversifizierungsbemühungen der ÜLG unter anderem durch die Förderung einer nachhaltigen Erschließung, Erhaltung, Verarbeitung und Nutzung der natürlichen Ressourcen der ÜLG unterstützen;
g) die optimale Entwicklung der Humanressourcen in den ÜLG unterstützen und fördern;
h) eine dem sich ständig wandelnden Bedarf der ÜLG entsprechende Steigerung der Finanzströme in die ÜLG begünstigen und sie in ihren Bemühungen unterstützen, die internationale Zusammenarbeit zur Förderung ihrer Entwicklung zu koordinieren, indem Kofinanzierungsmaßnahmen mit anderen Finanzierungseinrichtungen oder Dritten durchgeführt werden;
i) private Direktinvestitionen in den ÜLG begünstigen, die Entwicklung einer gesunden, florierenden und dynamischen Privatwirtschaft in den ÜLG unterstützen und private Investitionen im gewerblichen Sektor aus einheimischen und ausländischen Quellen fördern;
j) die regionale Zusammenarbeit, Solidarität und Integration zwischen den ÜLG sowie zwischen den ÜLG und den AKP-Staaten unterstützen;
k) im Hinblick auf eine bessere Eingliederung der ÜLG in die Weltwirtschaft ausgewogenere wirtschaftliche und soziale Beziehungen und ein besseres gegenseitiges Verständnis zwischen den ÜLG, den AKP-Staaten, den Mitgliedstaaten und der übrigen Welt ermöglichen;
l) es den ÜLG, die sich gravierenden wirtschaftlichen und sozialen Schwierigkeiten gegenübersehen, die auf Naturkatastrophen oder vergleichbare außergewöhnliche Umstände zurückzuführen sind, ermöglichen, Soforthilfen zu erhalten;
m) den am wenigsten entwickelten ÜLG helfen, die spezifischen Schwierigkeiten zu überwinden, durch die sie in ihren Entwicklungsbemühungen behindert werden.
Artikel 19
Grundsätze
(1) Die Zusammenarbeit bei der Entwicklungsfinanzierung basiert auf Partnerschaft, Zusammenarbeit, Komplementarität und Subsidiarität:
a) Sie wird entsprechend den gemäß Artikel 4 angenommenen Assoziations- und Entwicklungsstrategien unter gebührender Berücksichtigung der jeweiligen geografischen, sozialen und kulturellen Besonderheiten der ÜLG sowie ihrer spezifischen Möglichkeiten durchgeführt.
b) Sie stellt sicher, dass der Zufluss der Mittel auf der Grundlage der Vorhersehbarkeit und der Regelmäßigkeit erfolgt.
c) Sie wird flexibel gehandhabt und trägt der Lage jedes einzelnen ÜLG Rechnung.
(2) Die Mitgliedstaaten arbeiten mit der Kommission zusammen, um eine wirtschaftliche Haushaltsführung bei der Verwendung der Gemeinschaftsmittel zu gewährleisten.
(3) Nach einem partnerschaftlichen Konzept werden die Gemeinschaftsmaßnahmen im Rahmen einer engen Abstimmung zwischen der Kommission, den betreffenden Behörden des ÜLG und dem Mitgliedstaat, zu dem das ÜLG gehört, festgelegt; die Partnerschaft trägt den institutionellen, rechtlichen und finanziellen Zuständigkeiten jedes Partners uneingeschränkt Rechnung.
(4) Unbeschadet des Artikels 25 Absatz 1 Unterabsatz 2 ergänzen die Beiträge der Gemeinschaft und der Mitgliedstaaten einander.
(5) Nach dem Grundsatz der Subsidiarität fällt die Durchführung der Maßnahmen in den Aufgabenbereich der Behörden des betreffenden ÜLG; dies lässt die Zuständigkeiten der Kommission, die eine wirtschaftliche Haushaltsführung bei der Verwendung der Gemeinschaftsmittel gewährleisten sollen, unberührt.
Artikel 20
Einziges Programmdokument
(1) Gemäß Artikel 4 legen die Behörden der ÜLG, die Kommission und der Mitgliedstaat, zu dem das ÜLG gehört, partnerschaftlich die Strategie und die vorrangigen Ziele fest, die dem EPD zugrunde liegen sollen.
(2) Die Behörden der ÜLG sind verantwortlich für
a) die Festlegung ihrer Schwerpunkte, auf die sich die Strategie der Zusammenarbeit stützt;
b) die Ermittlung - im Rahmen einer Sektorprogrammierung - der Projekte und Programme und die Festlegung der begleitenden Maßnahmen, mit denen die Nachhaltigkeit und die Lebensfähigkeit der einzuleitenden Maßnahmen gewährleistet werden;
c) die Ausarbeitung der Projekt- und Programmunterlagen;
d) die Ausarbeitung, die Aushandlung und den Abschluss der Verträge;
e) die Durchführung und Verwaltung der Projekte und Programme;
f) die Fortführung der Projekte und Programme und die Gewährleistung ihrer Nachhaltigkeit.
(3) Die Behörden der ÜLG und die Kommission sind gemeinsam verantwortlich für
a) die Genehmigung des EPD;
b) die Gewährleistung gleicher Bedingungen für die Beteiligung an Ausschreibungen und Aufträgen;
c) die Überwachung und Evaluierung der Auswirkungen und Ergebnisse der Projekte und Programme;
d) die Gewährleistung einer angemessenen, raschen und effizienten Durchführung der Projekte und Programme.
(4) Die Kommission ist für die Annahme des Finanzierungsbeschlusses über die dem EPD entsprechende globale Mittelbindung gemäß dem Verfahren nach Artikel 24 zuständig.
(5) Soweit in diesem Beschluss nichts anderes bestimmt ist, wird jede Entscheidung, die der Zustimmung einer der Vertragsparteien der Assoziation bedarf, innerhalb von 6 Monaten nach der Notifizierung durch die andere Vertragspartei angenommen bzw. gilt nach diesem Zeitraum als angenommen.
Artikel 21
Anwendungsbereich
Im Rahmen der von den einzelnen ÜLG festgelegten Strategien und Schwerpunkte für die lokale und die regionale Ebene können Maßnahmen unterstützt werden, die zur Verwirklichung der in diesem Beschluss festgelegten Ziele beitragen.
In den Anwendungsbereich kann vor allem die Unterstützung folgender Maßnahmen fallen:
a) sektorspezifische Politiken und Reformen sowie Projekte, die mit ihnen vereinbar sind;
b) Auf- und Ausbau der Institutionen und Integration von umweltbezogenen Aspekten;
c) Programme der technischen Zusammenarbeit;
d) humanitäre Hilfe und Sofortmaßnahmen;
e) zusätzliche Unterstützung im Fall von Schwankungen der Haushaltseinnahmen aus der Ausfuhr von Waren und Dienstleistungen.
Artikel 22
Förderungswürdigkeit
(1) Finanzielle Unterstützung im Rahmen dieses Beschlusses erhalten
a) die ÜLG;
b) die regionalen oder zwischenstaatlichen Einrichtungen, an denen sich ein oder mehrere ÜLG beteiligen und die von deren zuständigen Behörden bevollmächtigt sind;
c) gemischte Einrichtungen, die von der Gemeinschaft und den ÜLG im Hinblick auf die Verwirklichung spezifischer Ziele errichtet wurden.
(2) Begünstigt werden außerdem im Einvernehmen mit den Behörden des oder der betreffenden ÜLG
a) staatliche oder halbstaatliche Einrichtungen auf lokaler, nationaler und/oder regionaler Ebene, Gebietskörperschaften der ÜLG und insbesondere Finanzinstitute und Entwicklungsbanken;
b) Gesellschaften und Unternehmen der ÜLG und von regionalen Gruppen;
c) Unternehmen eines Mitgliedstaates, damit diese zusätzlich zu ihrem eigenen Beitrag die Möglichkeit erhalten, gewerbliche Projekte im Gebiet eines ÜLG einzuleiten;
d) von den ÜLG oder der Gemeinschaft beauftragte Finanzinstitute, die private Investitionen in den ÜLG fördern und finanzieren;
e) die Akteure der dezentralen Zusammenarbeit und andere nichtstaatliche Akteure in den ÜLG und der Gemeinschaft, damit sie im Rahmen der dezentralen Zusammenarbeit nach Artikel 29 wirtschaftliche, kulturelle, soziale und bildungsbezogene Projekte und Programme in den ÜLG durchführen können.
Artikel 23
Programmierung und Durchführung
Innerhalb von 12 Monaten nach Inkrafttreten dieses Beschlusses trifft die Kommission nach dem Verfahren des Artikels 24 und in Zusammenarbeit mit den ÜLG gemäß Artikel 7 die für die Durchführung dieses Teils und der Anhänge II A bis II D erforderlichen Maßnahmen.
Sie trägt dazu bei, dass die ÜLG die in diesem Beschluss vorgesehenen Instrumente, insbesondere die Handels- und Finanzbestimmungen, uneingeschränkt anwenden, indem sie innerhalb von 12 Monaten nach Inkrafttreten des Beschlusses entsprechende Leitlinien und Informationen bereitstellen.
Diese Maßnahmen beinhalten vor allem:
a) die Einzelheiten zur Aufstellung des EPD und seine wichtigsten Elemente;
b) die Einzelheiten und Kriterien, die bei Monitoring, Rechnungsprüfung, Evaluierung zu Beginn, in der Mitte und am Ende des Vorhabens, und bei Revision des EPD und seiner Durchführung angewendet werden, einschließlich der Kriterien für die Teilnahme der Kommission an diesen Aktivitäten;
c) die Anfertigung der periodisch oder anderweitig zu erstellenden Berichte;
d) ausführliche Bestimmungen für die Finanzkorrekturen gemäß Artikel 32.
Die Buchführungs- und Rechnungslegungsverfahren werden in der Finanzregelung für den 9. EEF festgelegt.
Artikel 24
EEF-ÜLG-Ausschuss
(1) Die Kommission wird gegebenenfalls von dem mit dem Internen Abkommen eingesetzten Ausschuss (nachstehend in diesem Artikel "Ausschuss" genannt) unterstützt.
(2) Wenn der Ausschuss die ihm durch diesen Beschluss zugewiesenen Aufgaben wahrnimmt, trägt er die Bezeichnung "EEF-ÜLG-Ausschuss". Die Geschäftsordnung des mit dem Internen Abkommen eingesetzten Ausschusses gilt auch für den EEF-ÜLG-Ausschuss.
(3) Der Ausschuss konzentriert sich in seiner Arbeit auf die Grundsatzfragen der Entwicklungszusammenarbeit auf der Ebene der ÜLG und der Regionen. Im Bemühen um Kohärenz, Koordinierung und Komplementarität prüft er die Umsetzung der EPD.
(4) Der Ausschuss nimmt Stellung zu
a) den Entwürfen der EPD und etwaiger Änderungen,
b) den für die Durchführung dieses Teils und der Anhänge II A bis II D erforderlichen Maßnahmen.
(5) Der Vertreter der Kommission unterbreitet dem Ausschuss einen Entwurf der zu treffenden Maßnahmen. Der Ausschuss gibt seine Stellungnahme zu diesem Entwurf innerhalb einer Frist ab, die der Vorsitzende festsetzt. Die Stellungnahme wird mit der Mehrheit abgegeben, die in Artikel 21 Absatz 4 des Internen Abkommens vorgesehen ist. Bei der Abstimmung im Ausschuss werden die Stimmen der Vertreter der Mitgliedstaaten gemäß Absatz 3 des vorgenannten Artikels gewogen. Der Vorsitzende nimmt an der Abstimmung nicht teil.
(6) Die Kommission erlässt Maßnahmen, die unmittelbar gelten. Stimmen diese Maßnahmen jedoch mit der Stellungnahme des Ausschusses nicht überein, so werden sie sofort von der Kommission dem Rat mitgeteilt. In diesem Fall kann die Kommission die Durchführung der von ihr beschlossenen Maßnahmen um nicht mehr als drei Monate, vom Zeitpunkt der Mitteilung an gerechnet, verschieben.
(7) Der Rat kann innerhalb des in Absatz 6 genannten Zeitraums mit der in Absatz 5 vorgesehenen Mehrheit und Stimmengewichtung einen anders lautenden Beschluss fassen.
(8) Die Kommission unterrichtet den Ausschuss über die Begleitung, Evaluierung und Prüfung der EPD.
Kapitel 2
Mittelzuweisungen für die ÜLG
Artikel 25
Finanzhilfe
(1) Der Gesamtbetrag der dem Kapitel 1 entsprechenden Finanzhilfe der Gemeinschaft sowie ihre Verteilung und die Finanzierungsmodalitäten und -bedingungen sowie die Nutzung der Hilfe im Zeitraum 2000 bis 2007 sind in den Anhängen II A bis D und im folgenden Kapitel 3 aufgeführt, unbeschadet der Maßnahmen, die die Kommission gemäß Artikel 24 erlässt.
Mit der im Rahmen dieses Beschlusses gewährten Finanzhilfe können sämtliche im Ausland oder vor Ort anfallenden Projekt- und Programmausgaben, einschließlich der laufenden Kosten, bestritten werden.
(2) Darüber hinaus kommen die ÜLG für die Finanzierung in Betracht, die in den in Anhang II E aufgeführten Rechtsakten zugunsten von Entwicklungsländern vorgesehen ist, sowie für die Gemeinschaftsprogramme, die in Anhang II F aufgeführt sind.
Kapitel 3
Unterstützung von Investitionen der Privatwirtschaft
Artikel 26
Investitionsförderung
Die Behörden der ÜLG, die Mitgliedstaaten und die Gemeinschaft, die die Bedeutung privater Investitionen für die Förderung ihrer entwicklungspolitischen Zusammenarbeit sowie die Notwendigkeit anerkennen, Anreize für derartige Investitionen zu bieten und sie zu schützen,
a) ergreifen Maßnahmen, um private Investoren, welche die Ziele und Prioritäten der entwicklungspolitischen Zusammenarbeit ÜLG-EG sowie die geltenden Gesetze und sonstigen Vorschriften beachten, zur Mitwirkung bei ihren Entwicklungsbemühungen zu ermutigen;
b) lassen solchen Investoren eine gerechte und angemessene Behandlung zuteil werden;
c) treffen Maßnahmen und Vorkehrungen zur Schaffung und Erhaltung eines berechenbaren und sicheren Investitionsklimas und handeln Abkommen mit dem Ziel aus, das Investitionsklima zu verbessern;
d) fördern die effiziente Zusammenarbeit zwischen Unternehmen der ÜLG sowie zwischen diesen und Unternehmen der Gemeinschaft, um den Transfer von Kapital, Managementkenntnissen, Technologien und anderen Formen des Know-how zu steigern;
e) sorgen für die Förderung eines stärkeren Flusses privater Gelder zwischen der Gemeinschaft und den ÜLG, indem sie unter anderem zur Beseitigung der Hindernisse beitragen, die den Zugang der Wirtschaftsbeteiligten der ÜLG zu den internationalen Kapitalmärkten, einschließlich denen der Gemeinschaft, versperren;
f) schaffen ein günstiges Umfeld für die Entwicklung von Finanzierungseinrichtungen und die Bereitstellung der Mittel, die für die Kapitalbildung und die Ausweitung unternehmerischer Initiativen erforderlich sind;
g) fördern die Entwicklung der Unternehmen, indem sie die notwendigen Maßnahmen ergreifen, um das Unternehmensumfeld zu verbessern und insbesondere einen rechtlichen, administrativen und finanziellen Rahmen zu schaffen, der dem Aufbau und der Entwicklung einer dynamischen Privatwirtschaft, einschließlich der Basisunternehmen, förderlich ist;
h) stärken die Einrichtungen der ÜLG in ihrer Fähigkeit, ein breites Spektrum an Dienstleistungen anzubieten, die eine höhere Beteiligung Einheimischer an Industrie- und Handelsunternehmen ermöglichen.
Artikel 27
Unterstützung und Finanzierung von Investitionen
Durch die Zusammenarbeit werden langfristig Finanzmittel bereitgestellt, um zur Förderung des Wachstums der Privatwirtschaft beizutragen und zu diesem Zweck inländisches und ausländisches Kapital zu mobilisieren. Vor allem werden folgende Mittel bereitgestellt:
a) nicht rückzahlbare Zuschüsse für die finanzielle und technische Unterstützung, der Entwicklung der Humanressourcen und des Ausbaus der Verwaltungskapazitäten oder andere Formen der institutionellen Hilfe in Verbindung mit konkreten Investitionen; Maßnahmen zur Verbesserung der Wettbewerbsfähigkeit der Unternehmen und zur Stärkung der Kapazitäten der privaten Finanz- und sonstigen Mittler; Erleichterung und Förderung von Investitionen, Maßnahmen zur Verbesserung der Wettbewerbsfähigkeit;
b) Beratungsleistungen, um zur Schaffung eines günstigen Investitionsklimas und zu einer Informationsgrundlage beizutragen, die auf eine Steuerung und Förderung der Kapitalströme abzielt;
c) rückzahlbare Zuschüsse die aus der in Anhang II C genannten Investitionsfazilität finanziert werden;
d) Darlehen aus Eigenmitteln der EIB.
Die Bedingungen, die auf die Investitionsfazilität und die genannten Darlehen anzuwenden sind, sind in den Anhängen II B und C festgelegt.
Kapitel 4
Zusätzliche Unterstützung im Fall von Schwankungen der Ausfuhrerlöse
Artikel 28
Zusätzliche Unterstützung
(1) Innerhalb des Finanzrahmens in Anhang II A wird eine zusätzliche Unterstützung eingeführt, um die Auswirkungen kurzfristiger Schwankungen der Ausfuhrerlöse, vor allem in der Landwirtschaft und im Bergbau, zu verringern, die die Verwirklichung der Entwicklungsziele der ÜLG gefährden.
(2) Ziel der Unterstützung im Falle kurzfristiger Schwankungen der Ausfuhrerlöse ist es, die gesamtwirtschaftlichen und sektorbezogenen Reformen und Politiken zu sichern, die bei einem Rückgang der Einnahmen gefährdet sind, und die negativen Auswirkungen der Instabilität der Ausfuhrerlöse, vor allem für landwirtschaftliche und Bergbauerzeugnisse, auszugleichen.
(3) Die Abhängigkeit der Wirtschaft der ÜLG von den Ausfuhren, vor allem von landwirtschaftlichen und Bergbauerzeugnissen, wird bei der Mittelzuweisung in Anhang II D berücksichtigt. In diesem Zusammenhang wird den am wenigsten entwickelten Staaten eine günstigere Behandlung gewährt.
(4) Die zusätzlichen Mittel werden nach den spezifischen Modalitäten für den Unterstützungsmechanismus in Anhang II D bereitgestellt.
(5) Die Gemeinschaft unterstützt auch marktgestützte Versicherungssysteme für ÜLG, die sich gegen das Risiko von Schwankungen der Ausfuhrerlöse absichern wollen.
Kapitel 5
Unterstützung der übrigen Akteure der Zusammenarbeit
Artikel 29
Ziele und Finanzierung
(1) Um den Entwicklungserfordernissen der Gebietskörperschaften Rechnung zu tragen und sämtlichen Akteuren der dezentralen Zusammenarbeit, die einen Beitrag zur autonomen Entwicklung der ÜLG leisten können, einen Anreiz für die Anregung und Durchführung von Initiativen zu bieten, unterstützt die Zusammenarbeit ÜLG-EG derartige Entwicklungsmaßnahmen unter Berücksichtigung der Bestimmungen des EPD in dem Rahmen, den die betreffenden ÜLG und die Mitgliedstaaten, zu denen diese ÜLG gehören, festlegen.
(2) In diesem Zusammenhang werden dezentrale Projekte und Kleinstprojekte wie folgt finanziell unterstützt:
a) Die Partner der Zusammenarbeit, die gemäß diesem Kapitel für eine finanzielle Unterstützung in Betracht kommen, sind die Akteure der dezentralen Zusammenarbeit in der Gemeinschaft und in den ÜLG; dabei handelt es sich um lokale Behörden, Nichtregierungsorganisationen, lokale Handelsverbände und lokale Bürgergruppen, Kooperativen, Gewerkschaften, Frauen- und Jugendorganisationen, Ausbildungs- und Forschungseinrichtungen, die Kirchen sowie alle Nichtregierungsorganisationen, die einen Beitrag zur Entwicklung leisten können.
Diese Form der Zusammenarbeit ermöglicht eine Mobilisierung von Sachkenntnissen, neuartigen Aktionsformen und Mitteln der Akteure der dezentralen Zusammenarbeit zugunsten der Entwicklung der ÜLG. Bei der Unterstützung werden insbesondere gemeinsame Maßnahmen der Gemeinschaft, der ÜLG und anderer Entwicklungsländer berücksichtigt.
b) Örtliche Kleinstprojekte müssen sich in wirtschaftlicher und sozialer Hinsicht auf das Leben der Bevölkerung auswirken, einem vorrangigen Bedarf entsprechen, der bekundet und festgestellt worden ist, und auf Initiative und unter aktiver Beteiligung der begünstigten Gebietskörperschaften durchgeführt werden.
(3) Mit den betreffenden Projekten oder Programmen können die spezifischen Ziele verwirklicht werden, die im EPD festgelegt sind oder sich aus Initiativen der Gebietskörperschaften oder der Akteure der dezentralen Zusammenarbeit ergeben.
(4) Die Unterstützung gemäß diesem Kapitel wird zusätzlich oder, falls erforderlich, ergänzend, im Einklang mit den Bestimmungen des Anhangs II E, gewährt.
(5) Die Beteiligung an der Finanzierung der Kleinstprojekte und der dezentralen Zusammenarbeit erfolgt durch nicht rückzahlbare Zuschüsse, die grundsätzlich drei Viertel der Gesamtkosten der Projekte nicht übersteigen dürfen. Der Restbetrag wird wie folgt finanziert:
a) im Fall der Kleinstprojekte von der betreffenden Gebietskörperschaft nach Maßgabe ihrer Möglichkeiten durch Sach-, Dienst- oder Geldleistungen, oder
b) im Fall der dezentralen Zusammenarbeit von deren Akteuren, wobei die von ihnen zur Verfügung gestellten finanziellen, technischen, materiellen und sonstigen Mittel in der Regel mindestens 25 % der Gesamtkosten des Projekts oder Programms ausmachen müssen, und
c) sowohl im Fall der Kleinstprojekte als auch der dezentralen Zusammenarbeit in Ausnahmefällen von dem betreffenden ÜLG, entweder in Form eines Finanzbeitrags oder in Form der Bereitstellung öffentlicher Ausrüstung oder der Erbringung von Dienstleistungen.
Für die im Rahmen der Kleinstprojekte oder der dezentralen Zusammenarbeit finanzierten Projekte und Programme gelten die in diesem Beschluss festgelegten Verfahren und insbesondere die Bestimmungen über die Umsetzung des EPD.
Kapitel 6
Humanitäre Hilfe und Soforthilfe
Artikel 30
Ziele und Mittel
(1) Humanitäre Hilfe und Soforthilfe werden der Bevölkerung von ÜLG gewährt, die sich infolge von Naturkatastrophen oder vergleichbaren außergewöhnlichen Umständen in ernsten wirtschaftlichen und sozialen Schwierigkeiten befinden. Humanitäre Hilfe und Soforthilfe werden so lange gewährt, wie es für die Bewältigung der sich aus diesen Umständen ergebenden dringenden Probleme notwendig ist.
Humanitäre Hilfe und Soforthilfe werden ausschließlich nach Maßgabe des Bedarfes und der Interessen der Katastrophenopfer gewährt.
(2) Humanitäre Hilfe und Soforthilfe zielen darauf ab,
a) Menschenleben in durch Naturkatastrophen oder vergleichbare außergewöhnliche Umstände ausgelöste Krisensituationen und im Anschluss daran zu erhalten;
b) zur Finanzierung und Beförderung der humanitären Hilfe sowie zum unmittelbaren Zugriff der Empfänger auf diese Hilfe beizutragen, indem sämtliche verfügbaren logistischen Mittel genutzt werden;
c) kurzfristige Rehabilitierungsmaßnahmen sowie Wiederaufbaumaßnahmen durchzuführen, um so rasch wie möglich die Voraussetzungen für eine Eingliederung oder Wiedereingliederung der betroffenen Bevölkerung zu schaffen;
d) den Erfordernissen zu entsprechen, die aus der Umsiedlung von Personen, z. B. Flüchtlinge, Vertriebene und Rückkehrer, infolge von Naturkatastrophen oder durch Menschen ausgelösten Krisen entstanden sind, damit der gesamte Bedarf der Flüchtlinge oder Vertriebenen (unabhängig von ihrem Aufenthaltsort) so lange wie nötig gedeckt und ihre freiwillige Wiederansiedlung erleichtert wird;
e) die ÜLG bei der Errichtung oder Vervollkommnung von Katastrophenschutzvorkehrungen einschließlich Früherkennungs- und Frühwarnsystemen zu unterstützen, um die Folgen von Katastrophen zu mildern.
(3) Ähnliche Maßnahmen wie die genannte Hilfe können ÜLG gewährt werden, die Flüchtlinge oder Rückkehrer aufnehmen, um den dringenden Bedarf zu decken, der durch die Soforthilfe nicht abgedeckt wird.
(4) Die in diesem Artikel vorgesehenen Hilfen werden aus dem Gemeinschaftshaushalt finanziert. Sie können jedoch in Ausnahmefällen ergänzend zu der betreffenden Haushaltslinie aus den in Anhang II A festgelegten finanziert werden.
(5) Die Maßnahmen der humanitären Hilfe und der Soforthilfe werden auf Antrag des von der Krise betroffenen ÜLG, der Kommission, des Mitgliedstaats, zu dem das ÜLG gehört, internationaler Organisationen oder lokaler oder internationaler Nichtregierungsorganisationen eingeleitet. Diese Hilfen werden in einer Weise verwaltet und durchgeführt, die ein flexibles, rasches und wirksames Eingreifen ermöglicht. Die Kommission erlässt die notwendigen Bestimmungen für die Anwendung dieser Grundsätze.
Kapitel 7
Durchführungsverfahren
Artikel 31
Technische Hilfe
(1) Auf Initiative oder im Auftrag der Kommission können Studien oder Maßnahmen der technischen Hilfe finanziert werden, um die für die Durchführung dieses Beschlusses erforderlichen Maßnahmen zur Vorbereitung, Begleitung, Evaluierung und Kontrolle sicherzustellen.
Diese Studien oder Maßnahmen der technischen Hilfe werden durch die nicht rückzahlbare globale Mittelbindung finanziert.
(2) Auf Initiative des ÜLG können nach Stellungnahme der Kommission Studien oder Maßnahmen der technischen Hilfe für die Durchführung der im EPD enthaltenen Maßnahmen finanziert werden.
Diese Studien oder Maßnahmen der technischen Hilfe werden aus der Zuteilung finanziert, die dem betreffenden ÜLG gewährt wurde.
Artikel 32
Finanzkontrolle
(1) Für die Finanzkontrolle ist in erster Linie das betreffende ÜLG zuständig. Es übt die Kontrolle gegebenenfalls in Koordination mit dem Mitgliedstaat, zu dem das ÜLG gehört und nach den anzuwendenden nationalen Bestimmungen aus.
(2) Die Kommission ist dafür zuständig,
a) zu prüfen, dass Verwaltungs- und Kontrollverfahren vorhanden sind und einwandfrei funktionieren, so dass eine effiziente und ordnungsgemäße Verwendung der Gemeinschaftsmittel gewährleistet ist;
b) im Fall von Unregelmäßigkeiten Empfehlungen abzugeben oder Abhilfemaßnahmen zu verlangen, um Mängel in der Verwaltung zu beheben oder Unregelmäßigkeiten zu beseitigen.
(3) Auf der Grundlage von Verwaltungsvereinbarungen arbeiten die Kommission, das ÜLG und gegebenenfalls der Mitgliedstaat, zu dem es gehört, im Rahmen jährlicher oder halbjährlicher Sitzungen zusammen, um die Programme, die Methoden und die Durchführung der Kontrollen zu koordinieren.
(4) Was Finanzkorrekturen betrifft, so
a) obliegt es in erster Linie dem betreffenden ÜLG, Unregelmäßigkeiten nachzugehen und Finanzkorrekturen vorzunehmen;
b) greift die Kommission jedoch ein, wenn das betreffende ÜLG die Korrekturen nicht vornimmt und ein Einigungsversuch scheitert; sie kürzt oder streicht dann den gesamten Restbetrag oder einen Teil des Restbetrages der globalen Mittelbindung, die dem Finanzierungsbeschluss für das EPD entspricht.
Kapitel 8
Übergang der vorhergehenden Europäischen Entwicklungsfonds (EEF) in den 9. EEF
Artikel 33
Durchführung der vorhergehenden EEF und Übergangszeit
(1) Die relevanten Zusagen des 6., 7. und 8. EEF, die vor Inkrafttreten des vorliegenden Beschlusses gemacht wurden, werden weiterhin entsprechend der auf diese EEF anzuwendenden Vorschriften durchgeführt.
Die Ressourcen aus dem 6., 7., 8. EEF, die den ÜLG vor Inkrafttreten dieses Beschlusses zugewiesen wurden, verbleiben bei den ÜLG. Diese Ressourcen werden weiterhin im Sinne der einschlägigen Bestimmungen des Beschlusses 91/482/EWG verwendet, die bis zum Inkrafttreten des Internen Abkommens zur Errichtung des 9. EEF weiterhin für diese Zwecke gelten.
Bis zu dem Zeitpunkt, zu dem das Interne Abkommen zur Errichtung des 9. EEF in Kraft tritt, endet, nehmen die für die Verwaltung und Durchführung des Europäischen Entwicklungsfonds (EEF) zuständigen Stellen, d. h. der Hauptanweisungsbefugte des EEF, der Anweisungsbefugte des ÜLG und der Leiter der Delegation der Kommission, weiterhin die Aufgaben der Verwaltung und Durchführung wahr, die ihnen durch den Beschluss 91/482/EG des Rates übertragen wurden.
(2) Die bei Inkrafttreten des Internen Abkommens zur Errichtung des 9. EEF vorhandenen Restmittel aus den früheren EEFs und die Mittel, für die Bindung für laufende Projekte im Rahmen dieses Fonds zu einem späteren Zeitpunkt aufgehoben wird, werden auf den 9. EEF übertragen und unter den in diesem Beschluss festgelegten Bedingungen verwendet.
Mittel, die auf diese Weise auf den 9. EEF übertragen werden und zuvor für das Richtprogramm eines ÜLG oder einer Region bestimmt waren, werden für diesen Staat bzw. diese Region verwendet.
Alle anderen Restmittel, die keinem Richtprogramm zugeteilt sind, werden den nicht bewilligten Mitteln des 9. EEF zugeteilt. Der Gesamtbetrag dieses Beschlusses, ergänzt um die aus den früheren EEFs übertragenen Restmittel deckt den Zeitraum 2000-2007 ab. Dieser Absatz gilt insbesondere für alle möglichen Restmittel des Gesamtbetrages, die in den Artikeln 118 und 142 des Beschlusses 91/482/EEG über die Stabilisierung der Einnahmen aus der Ausfuhr landwirtschaftlicher Erzeugnisse (Stabex) beziehungsweise über die spezielle Finanzierungsfazilität (Sysmin), genannt werden.
TITEL II
WIRTSCHAFTLICHE UND HANDELSPOLITISCHE ZUSAMMENARBEIT
Artikel 34
Ziel
(1) Die wirtschaftliche und handelspolitische Zusammenarbeit zielt auf die wirtschaftliche und soziale Entwicklung der ÜLG und insbesondere auf die Herstellung enger Wirtschaftsbeziehungen zwischen ihnen und der gesamten Gemeinschaft ab.
Die Durchführung dieser Zusammenarbeit muss mit den Zielen der übrigen Bereiche der Gemeinschaftspolitik vereinbar sein.
(2) Außerdem verpflichtet sich die Gemeinschaft, die effektive Eingliederung der ÜLG in die Weltwirtschaft und die Entwicklung ihres Handels mit Waren und Dienstleistungen auf regionalen Märkten und dem Weltmarkt zu unterstützen.
Kapitel 1
Warenverkehr
Artikel 35
Freier Zugang für Ursprungserzeugnisse
(1) Erzeugnisse mit Ursprung in den ÜLG sind frei von Einfuhrabgaben zur Einfuhr in die Gemeinschaft zugelassen.
(2) Die Bestimmung des Begriffs "Erzeugnisse mit Ursprung in" oder "Ursprungserzeugnisse" und die Methoden der Zusammenarbeit der Verwaltungen in diesem Bereich sind in Anhang III festgelegt.
Artikel 36
Umladung von im zollrechtlich freien Verkehr eines ÜLG befindlichen Erzeugnissen ohne Ursprungseigenschaft
(1) Erzeugnisse, die nicht die Ursprungseigenschaft der ÜLG besitzen, sich jedoch in einem ÜLG im zollrechtlich freien Verkehr befinden und in unverändertem Zustand in die Gemeinschaft wiederausgeführt werden, sind bei der Einfuhr in die Gemeinschaft von Zöllen und Abgaben gleicher Wirkung befreit, sofern
a) für sie in dem betreffenden ÜLG Zölle oder Abgaben gleicher Wirkung entrichtet worden sind, die den Zöllen entsprechen oder sie übersteigen, die bei der Einfuhr derselben Erzeugnisse mit Ursprung in Drittländern, für die die Meistbegünstigungsklausel gilt, in der Gemeinschaft anwendbar wären;
b) sie nicht Gegenstand einer vollständigen oder teilweisen Befreiung oder Erstattung der Zölle oder Abgaben gleicher Wirkung waren; dies gilt unbeschadet des Absatzes 2;
c) sie von einer Ausfuhrbescheinigung begleitet werden.
(2) Unbeschadet des Absatzes 1 kann die Kommission auf hinreichend begründeten Antrag der Behörden des betreffenden ÜLG und unter Berücksichtigung der Ziele dieses Beschlusses öffentliche Finanzbeihilfen der ÜLG für diejenigen genehmigen, die das Verfahren der Umladung anwenden.
In dem Antrag sind insbesondere die Art und der voraussichtliche Umfang des Handels anzugeben, dem die Beihilfe zugute kommen soll.
Diese Beihilfe muss in Form einer Beihilfe für den Transport von in den freien Verkehr überführten Waren erfolgen, einschließlich der ordnungsgemäßen laufenden Kosten im Zusammenhang mit dem Umladungsverfahren. Diese Beihilfe darf keine ernsthaften Störungen oder Schwierigkeiten verursachen, die zu einer Verschlechterung in einem Wirtschaftszweig der Gemeinschaft oder eines oder mehrerer Mitgliedstaaten führen.
Die Behörden des ÜLG können sich an die Kommission wenden, um zusätzliche Informationen zur Begründung ihres schriftlichen Antrags vorzulegen.
Auf Ersuchen der Behörden des ÜLG wird eine Partnerschafts-Arbeitsgruppe nach Artikel 7 Absatz 3 einberufen, um Fragen im Zusammenhang mit der Handhabung des Umladungsverfahrens zu regeln.
(3) Die Absätze 1 und 2 finden keine Anwendung
a) auf die in der Liste in Anhang I des Vertrags aufgeführten landwirtschaftlichen Erzeugnisse sowie auf Erzeugnisse, die unter die Verordnung (EWG) Nr. 3448/93 des Rates vom 6. Dezember 1993 über die Handelsregelung für bestimmte aus landwirtschaftlichen Erzeugnissen hergestellte Waren(8) fallen außer bei den nachstehend aufgeführten Fischereierzeugnissen ab dem 1. Februar 2002 und vorbehaltlich des Erlasses der notwendigen Durchführungsbestimmungen durch die Kommission:
A. in Grönland umgeladene Fischereierzeugnisse der KN-Codes 0303 31 10 00, 0304 20 95 10 und 0306 13 10 für eine jährliche Menge von 10000 Tonnen, und
B. in St. Pierre und Miquelon umgeladene Fischereierzeugnisse der KN-Codes 0303 31 10 00, 0304 20 95 10 und 0306 13 10 für eine jährliche Menge von 20000 Tonnen.
b) auf Waren, die bei der Einfuhr in die Gemeinschaft mengenmäßigen Beschränkungen oder Einschränkungen oder Antidumpingzöllen unterliegen.
(4) Die Bedingungen für die Einfuhr von Erzeugnissen, die nicht die Ursprungseigenschaft der ÜLG besitzen, sich jedoch in einem ÜLG im zollrechtlich freien Verkehr befinden, in die Gemeinschaft und die Methoden der Zusammenarbeit der Verwaltungen in diesem Bereich sind in Anhang IV festgelegt.
Artikel 37
Ausschuss
(1) In den unter Artikel 36 fallenden Angelegenheiten wird die Kommission von einem Ausschuss unterstützt.
(2) Für das Verfahren des Ausschusses gelten die Artikel 3 und 7 des Beschlusses 1999/468/EG.
(3) Der Ausschuss gibt sich eine Geschäftsordnung.
Artikel 38
Mengenmäßige Beschränkungen und Maßnahmen gleicher Wirkung
(1) Die Gemeinschaft wendet bei der Einfuhr von Ursprungserzeugnissen der ÜLG keine mengenmäßigen Beschränkungen oder Maßnahmen gleicher Wirkung an.
(2) Absatz 1 steht Einfuhr-, Ausfuhr- und Durchfuhrverboten oder -beschränkungen nicht entgegen, die aus Gründen der öffentlichen Sittlichkeit und Ordnung, zum Schutze der Gesundheit und des Lebens von Menschen, Tieren oder Pflanzen oder des nationalen Kulturguts von künstlerischem, geschichtlichem oder archäologischem Wert, zur Erhaltung nicht regenerativer natürlicher Ressourcen oder zum Schutze des gewerblichen Eigentums gerechtfertigt sind.
Diese Verbote oder Beschränkungen dürfen jedoch weder ein Mittel zur willkürlichen Diskriminierung noch eine verschleierte Beschränkung des Handels im Allgemeinen darstellen.
Artikel 39
Abfälle
(1) Das Verbringen von Abfällen zwischen den Mitgliedstaaten und den ÜLG wird im Einklang mit dem Völkerrecht und dem Gemeinschaftsrecht unter Kontrolle gebracht. Die Gemeinschaft unterstützt die Einleitung und den Ausbau einer wirksamen auf Umwelt- und Gesundheitsschutz ausgerichteten internationalen Zusammenarbeit in diesem Bereich.
(2) Unbeschadet spezifischer in den zuständigen internationalen Gremien bereits eingegangener oder noch einzugehender Verpflichtungen in den entsprechenden Bereichen untersagt die Gemeinschaft die direkte oder indirekte Ausfuhr von Abfällen in die ÜLG - mit Ausnahme der Ausfuhr zur Verwertung bestimmter ungefährlicher Abfälle -, während die Behörden der ÜLG gleichzeitig die direkte oder indirekte Einfuhr solcher Abfälle aus der Gemeinschaft oder aus anderen Ländern in ihr Land untersagen.
(3) Für die Gemeinschaft gilt die Verordnung (EWG) Nr. 259/93 des Rates vom 1. Februar 1993 zur Überwachung und Kontrolle der Verbringung von Abfällen in der, in die und aus der Europäischen Gemeinschaft(9).
(4) Die Behörden derjenigen ÜLG, die aufgrund ihres verfassungsrechtlichen Status nicht Vertragspartei des Basler Übereinkommens sind, treffen so bald wie möglich die internen rechtlichen und administrativen Maßnahmen, die erforderlich sind, um den Bestimmungen des Basler Übereinkommens(10) nachkommen zu können.
(5) Die betreffenden Mitgliedstaaten wirken außerdem darauf hin, dass die ÜLG die erforderlichen internen rechtlichen und administrativen Maßnahmen treffen, damit folgende Bestimmungen Anwendung finden können:
a) Verordnung (EWG) Nr. 259/93 wie folgt:
i) Artikel 13 hinsichtlich der Beförderung von Abfällen innerhalb der ÜLG
ii) Artikel 18 hinsichtlich der Ausfuhr von Abfällen aus den ÜLG in die AKP-Staaten;
b) Verordnung (EG) Nr. 1420/1999(11);
c) Verordnung (EG) Nr. 1547/1999 der Kommission(12);
d) Richtlinie 2000/59/EG des Europäischen Parlaments und des Rates(13), vorbehaltlich der in Artikel 16 jener Richtlinie festgelegten Umsetzungsfristen.
(6) Für Einfuhren von zur Beseitigung bestimmten gefährlichen und nicht gefährlichen Abfällen aus den ÜLG in die Gemeinschaft gelten die Artikel 1 bis 12 und 25 bis 39 der Verordnung (EWG) Nr. 259/93 sowie die Entscheidung 94/774/EG der Kommission(14).
(7) Ein oder mehrere ÜLG und der Mitgliedstaat, zu dem sie gehören, können auf die Ausfuhr von Abfällen aus den ÜLG in diesen Mitgliedstaat innerstaatliche Verfahren anwenden.
In diesem Fall teilt der betreffende Mitgliedstaat der Kommission innerhalb von sechs Monaten nach Inkrafttreten dieses Beschlusses oder entsprechender künftiger innerstaatlicher Rechtsvorschriften einschließlich diesbezüglicher Änderungen mit, welche Rechtsvorschriften Anwendung finden.
Artikel 40
Maßnahmen der ÜLG
(1) In Anbetracht der derzeitigen Entwicklungserfordernisse der ÜLG können die Behörden der ÜLG bei der Einfuhr von Erzeugnissen mit Ursprung in der Gemeinschaft die Zölle oder mengenmäßigen Beschränkungen einführen oder aufrechterhalten, die sie für notwendig erachten.
(2) a) Die von den ÜLG gegenüber der Gemeinschaft angewandte Handelsregelung darf weder zu einer Diskriminierung zwischen den Mitgliedstaaten führen, noch weniger günstig sein als die im Wege der Meistbegünstigung gewährte Behandlung.
b) Unbeschadet der spezifischen Bestimmungen dieses Beschlusses unterlässt die Gemeinschaft im Bereich des Handels jede Diskriminierung zwischen den ÜLG.
c) Die ÜLG sind durch Buchstabe a) nicht daran gehindert, auf bestimmte andere ÜLG oder auf andere Entwicklungsländer eine günstigere Regelung anzuwenden als auf die Gemeinschaft.
(3) Die Behörden der ÜLG teilen der Kommission innerhalb von drei Monaten nach Inkrafttreten dieses Beschlusses die von ihnen angewandten Zollsätze und mengenmäßigen Beschränkungen mit.
Änderungen dieser Maßnahmen teilen sie der Kommission ebenfalls mit.
Artikel 41
Überwachungsklausel
(1) Die in Artikel 35 genannten Ursprungserzeugnisse der ÜLG und die in Artikel 36 genannten Erzeugnisse, die nicht die Ursprungseigenschaft der ÜLG besitzen, können Gegenstand einer besonderen Überwachung sein. Die Kommission entscheidet im Benehmen mit den Behörden des ÜLG und des Mitgliedstaates, zu dem es gehört, welche Waren überwacht werden.
(2) Artikel 308d der Verordnung (EWG) Nr. 2454/93 der Kommission vom 2. Juli 1993 mit Durchführungsvorschriften zu der Verordnung (EWG) Nr. 2913/92 des Rates zur Festlegung des Zollkodex der Gemeinschaften(15) findet Anwendung.
(3) Die Kommission und die Behörden der ÜLG stellen die Wirksamkeit dieser Überwachung sicher, indem sie die in den Anhängen V und VI festgelegten Methoden der Zusammenarbeit der Verwaltungen anwenden.
Artikel 42
Schutzmaßnahmen
(1) Bringt die Anwendung dieses Beschlusses ernste Störungen für einen Wirtschaftsbereich der Gemeinschaft oder eines oder mehrerer Mitgliedstaaten mit sich oder gefährdet sie deren äußere finanzielle Stabilität oder treten Schwierigkeiten auf, die die Beeinträchtigung eines Wirtschaftsbereiches der Gemeinschaft oder einer ihrer Regionen nach sich ziehen könnten, so kann die Kommission im Einklang mit den nachstehenden Absätzen aus eigener Initiative oder auf Antrag eines oder mehrerer Mitgliedstaaten und nach Konsultation in dem in Artikel 43 genannten Ausschuss die notwendigen Schutzmaßnahmen treffen oder die betreffenden Mitgliedstaaten dazu ermächtigen.
(2) Bei der Durchführung des Absatzes 1 sind vorzugsweise die Maßnahmen zu wählen, die die geringsten Störungen für das Funktionieren der Assoziierung und der Gemeinschaft mit sich bringen. Diese Maßnahmen dürfen nicht über das zur Behebung der aufgetretenen Schwierigkeiten unbedingt Notwendige hinausgehen. Sie dürfen die durch die vorliegende Entscheidung gewährte Zurücknahme von Präferenzen nicht überschreiten.
(3) Bei der Einführung oder Änderung von Schutzmaßnahmen wird den Interessen der am wenigsten entwickelten ÜLG besondere Aufmerksamkeit gewidmet.
(4) Die Vorschriften dieses Artikels beeinflussen die Rechte und Pflichten der Gemeinschaft, die sich aus den Vorschriften der WTO ergeben, eingeschlossen derjenigen des WTO-Übereinkommens über Schutzmaßnahmen(16), nicht. Sie stehen der Anwendung der Verordnungen über gemeinsame Marktorganisationen für landwirtschaftliche Erzeugnisse und der dazu erlassenen Verwaltungsvorschriften der Gemeinschaft oder der Mitgliedstaaten sowie der nach Artikel 235 des Vertrags erlassenen spezifischen Verordnungen über landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse nicht entgegen.
(5) a) Stellt ein Mitgliedstaat bei der Kommission einen Antrag auf Schutzmaßnahmen, so informiert die Kommission innerhalb von drei Arbeitstagen nach dem Tag des Eingangs des Antrags des Mitgliedstaats den Rat, die Mitgliedstaaten und die Behörden der ÜLG davon und ersucht die Behörden der ÜLG, alle Informationen vorzulegen, die nach ihrer Auffassung in Bezug auf die gegebene Lage wichtig sind.
b) Wird die Kommission von sich aus tätig, so unterrichtet sie die betroffenen ÜLG und die Mitgliedstaaten zum frühestmöglichen Zeitpunkt.
c) Wenn die Behörden des ÜLG dies wünschen, so wird unbeschadet der in diesem Artikel genannten Fristen eine Partnerschafts-Arbeitsgruppe gemäß Artikel 7 Absatz 3 einberufen. Die Beratungsergebnisse der Arbeitsgruppe werden dem in Artikel 43 genannten beratenden Ausschuss übermittelt. In diesem Fall wird die in Absatz 9 des vorliegenden Artikels genannte Frist um zehn Arbeitstage verlängert. Zugleich lädt sie die Mitgliedstaaten zu einer Tagung des in Artikel 43 genannten beratenden Ausschusses ein.
Die Mitgliedstaaten und die ÜLG übermitteln der Kommission die zur Begründung ihrer Anträge auf Schutzmaßnahmen oder die für das Absehen von derartigen Anträgen notwendigen Informationen.
(6) Der Beschluss über Schutzmaßnahmen wird von der Kommission unverzüglich dem Rat, den Mitgliedstaaten und den Behörden der ÜLG mitgeteilt. Der Beschluss ist sofort anwendbar.
(7) Jeder Mitgliedstaat kann innerhalb von 10 Arbeitstagen nach dem Tag der Mitteilung des in Absatz 6 genannten Beschlusses der Kommission den Rat mit diesem Beschluss befassen.
(8) Hat die Kommission innerhalb von 21 Arbeitstagen keinen Beschluss gefasst oder die Beschwerde zurückgewiesen oder hat sie entschieden, dass kein Anlass für die Anwendung von Schutzmaßnahmen besteht, so kann jeder Mitgliedstaat, der bei der Kommission einen Antrag gestellt hat, den Rat damit befassen.
(9) In den in den Absätzen 7 und 8 genannten Fällen kann der Rat mit qualifizierter Mehrheit innerhalb von 21 Arbeitstagen einen anders lautenden Beschluss fassen.
Artikel 43
Ausschussverfahren
(1) In den unter Artikel 42 fallenden Angelegenheiten wird die Kommission von einem Ausschuss unterstützt.
(2) Für das Verfahren des Ausschusses gelten die Artikel 3 und 7 des Beschlusses 1999/468/EG.
(3) Der Ausschuss gibt sich eine Geschäftsordnung.
Kapitel 2
Dienstleistungsverkehr und Niederlassungsvorschriften
Artikel 44
Allgemeines Ziel
Langfristiges Ziel in diesem Bereich ist die schrittweise Liberalisierung des Dienstleistungsverkehrs, wobei den Zielen der Politik der einzelnen ÜLG, ihrem Entwicklungsstand und den Verpflichtungen, die die Gemeinschaft, ihre Mitgliedstaaten und gegebenenfalls die ÜLG im Rahmen der WTO eingegangen sind, gebührend Rechnung getragen werden muss.
Artikel 45
Allgemeine Grundsätze der Niederlassungs- und Dienstleistungsregelung
(1) Für die Zwecke dieses Artikels gelten folgende Begriffsbestimmungen:
a) "Gesellschaften oder Unternehmen" sind Gesellschaften oder Unternehmen des bürgerlichen Rechts und des Handelsrechts, einschließlich öffentlich-rechtlicher oder sonstiger Gesellschaften, Genossenschaften und sonstiger juristischer Personen und Personengesellschaften des öffentlichen oder privaten Rechts mit Ausnahme von Gesellschaften ohne Erwerbszweck.
"Gesellschaften oder Unternehmen der Mitgliedstaaten" sind die nach den Rechtsvorschriften eines Mitgliedstaates gegründeten Gesellschaften oder Unternehmen, die ihren satzungsmäßigen Sitz, ihre Hauptverwaltung oder ihre Hauptniederlassung in einem Mitgliedstaat haben. Haben sie jedoch nur ihren satzungsmäßigen Sitz in einem Mitgliedstaat, so muss ihre Tätigkeit in tatsächlicher und dauerhafter Verbindung mit der Wirtschaft dieses Mitgliedstaates stehen.
"Gesellschaften oder Unternehmen der ÜLG" sind die nach den Rechtsvorschriften eines ÜLG gegründeten Gesellschaften oder Unternehmen, die ihren satzungsmäßigen Sitz, ihre Hauptverwaltung oder ihre Hauptniederlassung in einem ÜLG haben. Haben sie jedoch nur ihren satzungsmäßigen Sitz in einem ÜLG, so muss ihre Tätigkeit in tatsächlicher und dauerhafter Verbindung mit der Wirtschaft dieses ÜLG stehen.
b) "Bewohner eines ÜLG" sind normalerweise in einem ÜLG wohnhafte Personen, die Staatsangehörige eines Mitgliedstaats sind oder deren Rechtsstatus eigens mit einem ÜLG verknüpft ist. Diese Begriffsbestimmung lässt die Rechte aus der Unionsbürgerschaft im Sinne des Vertrags unberührt.
(2) Im Einklang mit Artikel 183 Absatz 5 des Vertrags und vorbehaltlich des nachstehenden Absatzes 2
a) wendet die Gemeinschaft hinsichtlich der Niederlassungs- und Dienstleistungsregelung auf die ÜLG die im Rahmen des Allgemeinen Übereinkommens über den Handel mit Dienstleistungen (GATS) eingegangenen Verpflichtungen an, und zwar nach Maßgabe der darin vorgesehenen Bedingungen und im Einklang mit diesem Beschluss. Gemäß den genannten Verpflichtungen diskriminieren die Mitgliedstaaten nicht Bewohner, Gesellschaften und Unternehmen der ÜLG;
b) gewähren die Behörden der ÜLG den Staatsangehörigen, Gesellschaften und Unternehmen der Mitgliedstaaten hinsichtlich der Niederlassungs- und Dienstleistungsregelung eine Behandlung, die nicht weniger günstig ist als die, die sie den Staatsangehörigen, Gesellschaften und Unternehmen eines Drittlandes gewähren, und diskriminieren nicht Gesellschaften, Staatsangehörige und Unternehmen der Mitgliedsstaaten.
(3) Im Interesse der Schaffung oder Erhaltung einheimischer Arbeitsplätze können die Behörden eines ÜLG Regelungen zugunsten der einheimischen Bevölkerung und der einheimischen Wirtschaft treffen.
In diesem Fall notifizieren die Behörden des ÜLG die von ihnen getroffenen Regelungen der Kommission; diese unterrichtet die Mitgliedstaaten.
(4) In Bezug auf die Berufe Arzt, Zahnarzt, Hebamme, Krankenschwester/Krankenpfleger für die allgemeine Pflege, Apotheker und Tierarzt verabschiedet der Rat auf Vorschlag der Kommission einstimmig die Liste der für Bewohner von ÜLG spezifischen beruflichen Befähigungsnachweise, die in den Mitgliedstaaten anerkannt werden sollen.
Artikel 46
Seeverkehr
Ziel der Zusammenarbeit in diesem Bereich ist die Sicherstellung einer harmonischen Entwicklung, wirksame und verlässliche Hilfsdienste zu wirtschaftlich zufriedenstellenden Bedingungen, durch die Forderung der aktiven Teilnahme aller Vertragsparteien, entsprechend dem Grundsatz des ungehinderten Zugangs zum Handel auf kaufmännischer Basis.
Diese Bestimmung findet auf Grönland keine Anwendung
Kapitel 3
Handelsrelevante Bereiche
Artikel 47
Laufende Zahlungen und Kapitalverkehr
(1) Unbeschadet des Absatzes 2
a) beschränken die Mitgliedstaaten und die Behörden der ÜLG nicht die Leistungsbilanzzahlungen in frei konvertierbarer Währung zwischen Staatsangehörigen der Gemeinschaft und der ÜLG,
b) beschränken die Mitgliedstaaten und die Behörden der ÜLG hinsichtlich der Kapitalbilanztransaktionen nicht die freien Kapitalbewegungen im Zusammenhang mit Direktinvestitionen in Gesellschaften, die nach dem Recht des Aufnahmemitgliedstaates, Aufnahmelandes oder -gebietes gegründet wurden, und sie gewährleisten die Liquidation und die Repatriierung dieser Investitionen und der daraus resultierenden Gewinne.
(2) Die Gemeinschaft, die Mitgliedstaaten und die ÜLG sind befugt, die in den Artikeln 57, 58, 59, 60 und 301 des Vertrags genannten Maßnahmen im Einklang mit den in jenen Artikeln genannten Bedingungen entsprechend anzuwenden. Ebenso können bei bereits eingetretenen oder drohenden ernstlichen Zahlungsbilanzschwierigkeiten eines oder mehrerer Mitgliedstaaten oder eines oder mehrerer ÜLG die Behörden des ÜLG, der Mitgliedstaat bzw. die Gemeinschaft unter den im Rahmen des GATT und des GATS festgelegten Voraussetzungen und im Einklang mit den Artikeln VIII und XIV der Satzung des Internationalen Währungsfonds Beschränkungen für die laufenden Zahlungen einführen, die von begrenzter Dauer sind und nicht über das zur Behebung der Zahlungsbilanzschwierigkeiten unbedingt Notwendige hinausgehen dürfen. Die Behörden des ÜLG, der Mitgliedstaat bzw. die Gemeinschaft unterrichten einander unverzüglich über die getroffenen Maßnahmen und legen sobald wie möglich einen Zeitplan für die Aufhebung der Maßnahmen vor.
Artikel 48
Wettbewerbspolitik
(1) Die Einführung und Anwendung gesunder und wirksamer Wettbewerbspolitiken und -regeln sind von höchster Bedeutung für die Förderung und Gewährleistung eines günstigen Investitionsklimas, eines nachhaltigen Industrialisierungsprozesses und eines transparenten Zugangs zu den Märkten.
(2) Um die Beseitigung von Wettbewerbsverzerrungen sicherzustellen, wenden die Gemeinschaft und die ÜLG unter Berücksichtigung des unterschiedlichen Entwicklungsstandes und der wirtschaftlichen Erfordernisse jedes ÜLG lokale, nationale, territoriale oder regionale Regeln und Politiken an, die die Überwachung und unter bestimmten Voraussetzungen das Verbot von Vereinbarungen zwischen Unternehmen, Beschlüssen von Unternehmensvereinigungen und aufeinander abgestimmten Verhaltensweisen vorsehen, die eine Verhinderung, Einschränkung oder Verfälschung des Wettbewerbs bezwecken oder bewirken. Dieses Verbot betrifft auch die missbräuchliche Ausnutzung einer beherrschenden Stellung im Gebiet der Gemeinschaft oder eines ÜLG.
Artikel 49
Schutz der Rechte an geistigem Eigentum
(1) Es muss ein angemessener und wirksamer Schutz der Rechte an geistigem und gewerblichem Eigentum, einschließlich der Mittel zur Durchsetzung dieser Rechte, gewährleistet werden, der sich nach den höchsten internationalen Standards richtet, um Verzerrungen und Hindernisse im bilateralen Handel abzubauen.
(2) Die Rechte an geistigem Eigentum umfassen insbesondere Urheberrechte, namentlich das Urheberrecht an Computerprogrammen und die verwandten Schutzrechte, Patente, vor allem für biotechnologische Erfindungen, industrielle Muster und Modelle, geografische Angaben einschließlich Ursprungsbezeichnungen, Handels- und Dienstleistungsmarken, Topografien integrierter Schaltkreise, den rechtlichen Schutz von Datenbanken und den Schutz gegen unlauteren Wettbewerb nach Artikel 10bis der Pariser Verbandsübereinkunft zum Schutz des gewerblichen Eigentums und zum Schutz vertraulicher Informationen über Know-how.
Artikel 50
Normung und Zertifizierung
In den Bereichen Normung, Zertifizierung und Qualitätssicherung wird im Hinblick auf eine Erleichterung des Handels eine engere Zusammenarbeit durchgeführt, um unnötige technische Hindernisse zu beseitigen und die bestehenden Unterschiede zu verringern.
Artikel 51
Handel und Umwelt
Die Entwicklung des internationalen Handels wird gefördert, um eine nachhaltige und vernünftige Umweltpflege nach Maßgabe der internationalen Übereinkünfte und Verpflichtungen in diesem Bereich zu gewährleisten, die dem jeweiligen Entwicklungsstand der ÜLG gebührend Rechnung trägt. Die besonderen Erfordernisse und Bedürfnisse der ÜLG sind bei der Gestaltung und Anwendung von Umweltmaßnahmen zu berücksichtigen.
In Anbetracht der Grundsätze von Rio soll mit der Zusammenarbeit erreicht werden, dass sich Handels- und Umweltpolitik ergänzen, vor allem durch Verstärkung der Qualitätskontrolle von Waren und Dienstleistungen unter dem Gesichtspunkt des Umweltschutzes und der Verbesserung der Produktionsmethoden im Hinblick auf ihre Umweltverträglichkeit.
Artikel 52
Handel und Arbeitsnormen
Die auf nationaler und internationaler Ebene anerkannten grundlegenden Arbeitsnormen müssen eingehalten werden, vor allem die Gewerkschaftsfreiheit und der Schutz des Gewerkschaftsrechts, das Koalitionsrecht und das Recht auf Tarifverhandlungen, die Abschaffung der Zwangsarbeit, die Bekämpfung der schlimmsten Formen der Kinderarbeit, das Mindestalter für die Zulassung von Kindern zur Arbeit und die Nichtdiskriminierung in Beruf und Beschäftigung.
Artikel 53
Verbraucherpolitik und Schutz der Gesundheit der Verbraucher
Im Bereich der Verbraucherpolitik und des Schutzes der Gesundheit der Verbraucher wird unter Berücksichtigung der in den ÜLG und der Gemeinschaft geltenden Rechtsvorschriften eine Zusammenarbeit durchgeführt, um der Schaffung von Handelshemmnissen vorzubeugen.
Artikel 54
Verbot verschleierter protektionistischer Maßnahmen
Die Bestimmungen dieses Kapitels dürfen weder ein Mittel zur willkürlichen Diskriminierung noch eine verschleierte Beschränkung des Handels darstellen.
Kapitel 4
Währungs- und Finanzangelegenheiten
Artikel 55
Sonderregelung für Abgaben
(1) Unbeschadet des Artikels 56 gilt die nach diesem Beschluss gewährte Meistbegünstigung nicht für die Steuervorteile, die die Mitgliedstaaten oder die Behörden der ÜLG auf der Grundlage von Abkommen zur Vermeidung der Doppelbesteuerung oder sonstiger steuerrechtlicher Regelungen oder des geltenden Steuerrechts gewähren oder gewähren werden.
(2) Dieser Beschluss kann nicht so ausgelegt werden, als verhindere er die Annahme oder die Anwendung von Maßnahmen im Rahmen der Abkommen zur Vermeidung der Doppelbesteuerung, der sonstigen steuerrechtlichen Regelungen oder des geltenden inländischen Steuerrechts, mit denen der Steuerumgehung oder -hinterziehung vorgebeugt werden soll.
(3) Dieser Beschluss ist nicht so auszulegen, als hindere er die jeweils zuständigen Behörden daran, bei der Anwendung der einschlägigen Steuervorschriften Steuerpflichtige, die sich insbesondere hinsichtlich ihres Wohnsitzes oder des Ortes, an dem ihr Kapital investiert wird, nicht in derselben Situation befinden, unterschiedlich zu behandeln.
Artikel 56
Steuer- und Zollregelung für die von der Gemeinschaft finanzierten Aufträge
(1) Die ÜLG wenden auf die von der Gemeinschaft finanzierten Aufträge eine Steuer- und Zollregelung an, die nicht weniger günstig ist als die im Wege der Meistbegünstigung gewährte Regelung oder die Regelung für die internationalen Entwicklungsorganisationen, zu denen sie Beziehungen unterhalten. Bei der Bestimmung der im Wege der Meistbegünstigung gewährten Regelung bleiben die Regelungen, die die zuständigen Behörden des betreffenden ÜLG gegenüber den anderen Entwicklungsländern anwenden, außer Betracht.
(2) Vorbehaltlich des Absatzes 1 gilt für die von der Gemeinschaft finanzierten Aufträge folgende Regelung:
a) Auf die Aufträge werden weder Stempel- und Eintragungsgebühren noch Abgaben gleicher Wirkung erhoben, die in dem begünstigten ÜLG gelten oder eingeführt werden. Allerdings werden diese Aufträge nach Maßgabe der geltenden Gesetze des ÜLG eingetragen, und diese Eintragung kann mit einer Gebühr verbunden sein, die einer Vergütung der erbrachten Dienstleistung entspricht.
b) Die bei der Ausführung der Aufträge erzielten Gewinne und/oder Einkünfte sind nach der internen Steuerregelung des betreffenden ÜLG zu versteuern, sofern die natürlichen und juristischen Personen, die diese Gewinne und/oder Einkünfte erzielt haben, in diesem ÜLG einen ständigen Sitz haben oder die Dauer der Ausführung des Auftrags sechs Monate übersteigt.
c) Den Unternehmen, die zur Ausführung von Bauaufträgen Ausrüstung einführen müssen, wird auf Antrag das Verfahren der vorübergehenden Verwendung bewilligt, wie es in den Rechtsvorschriften des begünstigten ÜLG für diese Ausrüstung festgelegt ist.
d) Berufsausrüstung, die zur Erfuellung der in Dienstleistungsaufträgen festgelegten Aufgaben erforderlich ist, wird in den begünstigten ÜLG nach den Rechtsvorschriften des betreffenden ÜLG unter Befreiung von Steuern, Eingangsabgaben, Zöllen und Abgaben gleicher Wirkung zur vorübergehenden Verwendung zugelassen, sofern diese Steuern und Abgaben nicht die Vergütung einer erbrachten Dienstleistung darstellen.
e) Einfuhren im Rahmen der Ausführung eines Lieferauftrags werden im begünstigten ÜLG unter Befreiung von Zöllen, Eingangsabgaben, Steuern und Abgaben gleicher Wirkung zugelassen. Der Vertrag über die Lieferung von Waren mit Ursprung in dem betreffenden ÜLG wird zum Ab-Werk-Preis gegebenenfalls zuzüglich der in dem ÜLG auf diese Waren erhobenen Steuern geschlossen.
f) Kraftstoffe, Schmierstoffe und Kohlenwasserstoff-Bindemittel sowie generell alle Materialien, die bei einem Bauauftrag verwendet werden, gelten als auf dem Inlandsmarkt gekauft und unterliegen der nach den Rechtsvorschriften des begünstigten ÜLG geltenden Steuerregelung.
g) Persönliches Gut, das zum persönlichen oder häuslichen Gebrauch von nicht im Inland angeworbenen natürlichen Personen, die mit der Erfuellung der in einem Dienstleistungsauftrag festgelegten Aufgaben betraut sind, sowie von deren Familienmitgliedern bestimmt ist, kann nach Maßgabe der geltenden Rechtsvorschriften des begünstigten ÜLG unter Befreiung von Zöllen, Eingangsabgaben, Steuern und Abgaben gleicher Wirkung eingeführt werden.
(3) Für alle in den Absätzen 1 und 2 nicht genannten Angelegenheiten gelten die Rechtsvorschriften des betreffenden ÜLG.
(4) Die Beamten der Kommission, einschließlich der örtlichen Bediensteten, sind von allen Steuern befreit, die in dem Land oder Gebiet ihrer dienstlichen Verwendung erhoben werden.
Kapitel 5
Berufliche Bildung, Förderungswürdigkeit von Gemeinschaftsprogrammen und andere Bestimmungen
Artikel 57
Berufliche Bildung
Personen aus einem ÜLG, die die Staatsangehörigkeit eines Mitgliedstaats besitzen, steht in der Gemeinschaft der Zugang zur beruflichen Bildung auf derselben Grundlage offen wie den Staatsangehörigen des betreffenden Mitgliedstaats, in dem sie die an diese Staatsangehörigen gestellten Anforderungen, einschließlich der Bedingungen, die den Wohnsitz in der Gemeinschaft oder im EWR betreffen, erfuellen können.
Artikel 58
Den ÜLG offen stehende Programme
Personen aus einem ÜLG und gegebenenfalls die zuständigen öffentlichen und/oder privaten Stellen und Einrichtungen eines ÜLG können vorbehaltlich der Bestimmungen der Programme und Regelungen, die für den Mitgliedstaat gelten, zu dem sie gehören, an den in Anhang II F aufgeführten Gemeinschaftsprogrammen sowie den entsprechenden Nachfolgeprogrammen teilnehmen.
Die Kommission kann diese Liste auf Antrag eines ÜLG oder eines Mitgliedstaats oder von sich aus ändern.
Artikel 59
Euro-Info-Korrespondenzzentren (EICC)
Auf Antrag der Behörden eines ÜLG kann nach den im Dritten Teil Titel I vorgesehenen Verfahren ein Euro-Info-Korrespondenzzentrum (im Folgenden "EICC" genannt) in dem ÜLG eingerichtet werden. Eine Teilfinanzierung für die Aufnahmestruktur des EICC kann im Rahmen der Mittelzuweisungen für das EPD oder die regionale Zusammenarbeit bereitgestellt werden.
Die Aufgaben der EICC, die ihnen zur Verfügung gestellten Instrumente und Dienstleistungen sowie die Modalitäten für ihre Einrichtung und die Auswahlkriterien für die Aufnahmestruktur sind in Anhang V festgelegt.
Artikel 60
ZUE und TZL
Auf Antrag ihrer Behörden können die ÜLG die Dienste des Zentrums für Unternehmensentwicklung (ZUE) und des Zentrums für landwirtschaftliche Entwicklung (TZL) in Anspruch nehmen, die in Artikel 1 des Anhangs III des AKP-EG-Partnerschaftsabkommens genannt sind.
Die etwaigen Kosten der Leistungen des ZUE bzw. des TZL zugunsten der ÜLG, die diese in Anspruch nehmen, werden aus den in Anhang II A vorgesehenen Mitteln finanziert.
VIERTER TEIL
SCHLUSSBESTIMMUNGEN
Artikel 61
Änderung des Status
Erlangt ein ÜLG die Unabhängigkeit, so
a) kann die in diesem Beschluss vorgesehene Regelung unter den vom Rat festgelegten Bedingungen vorläufig weiter auf das ÜLG Anwendung finden;
b) beschließt der Rat auf Vorschlag der Kommission einstimmig die erforderlichen Anpassungen dieses Beschlusses, insbesondere die Änderung der in Anhang II A vorgesehenen Beträge.
Artikel 62
Überprüfung
Vor dem 31. Dezember 2007 legt der Rat auf Vorschlag der Kommission einstimmig die Bestimmungen zur Anwendung der in den Artikeln 182 bis 186 des Vertrags niedergelegten Grundsätze fest. In diesem Zusammenhang trifft der Rat insbesondere die notwendigen Maßnahmen für den Fall, dass sich ein ÜLG nach seinen eigenen verfassungsrechtlichen Verfahren besonderen Präferenzvereinbarungen anschließt, die zwischen der Gemeinschaft und Partnern in derselben Region bestehen. Dabei trägt der Rat vor allem den von der Gemeinschaft, ihren Mitgliedstaaten und gegebenenfalls den ÜLG unter anderem im Rahmen der WTO eingegangenen internationalen Verpflichtungen Rechnung.
Artikel 63
Inkrafttreten
Dieser Beschluss tritt am 2. Dezember 2001 in Kraft. Er gilt bis zum 31. Dezember 2011.
Artikel 64
Veröffentlichung
Dieser Beschluss wird im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften veröffentlicht.
Geschehen zu Brüssel am 27. November 2001.