Nařízení Rady (EHS) č. 295/91
ze dne 4. února 1991,
kterým se stanoví společná pravidla systému náhrad za odepření nástupu na palubu v pravidelné letecké dopravě
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména čl. 84 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že liberalizační opatření přijatá Radou v červenci 1990 jsou dalším krokem k plně rozvinuté společné politice letecké dopravy;
vzhledem k tomu, že za účelem zajištění vyváženého rozvoje v radikálně se měnícím prostředí, ve kterém musí letečtí dopravci působit, je nezbytný společný postup v oblasti ochrany zájmů uživatelů letecké dopravy;
vzhledem k tomu, že současná praxe v oblasti náhrad za odepření nástupu na palubu se mezi leteckými dopravci značně liší;
vzhledem k tomu, že určité společné minimální normy v oblasti náhrad za odepření nástupu na palubu by měly zajistit zachování kvality služeb leteckých dopravců v souvislosti s nárůstem hospodářské soutěže;
vzhledem k tomu, že letečtí dopravci by měli být povinni stanovit pravidla pro nástup na palubu v případě, že rezervují více míst, než mají k dispozici;
vzhledem k tomu, že by měla být definována práva cestujících v případě odepření nástupu na palubu;
vzhledem k tomu, že letečtí dopravci by měli být povinni zaplatit náhradu a poskytnout další služby cestujícím, kterým byl odepřen nástup na palubu;
vzhledem k tomu, že cestující by měli být jasně informováni o platných pravidlech,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví společná minimální pravidla pro případy, kdy je cestujícím odepřen let, na který bylo rezervováno více míst, než je k dispozici, a na který mají platnou letenku a potvrzenou rezervaci, s odletem z letiště umístěného na území členského státu, na který se vztahuje Smlouva, bez ohledu na stát, ve kterém je letecký dopravce usazen, na státní příslušnost cestujícího a místo určení.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se:
a) "odepřením nástupu na palubu" rozumí odmítnutí cestujících, přestože
- mají platnou letenku,
- mají potvrzenou rezervaci na daný let a
- včas a při dodržení zvláštních podmínek se přihlásili k odletu;
b) "potvrzenou rezervací" rozumí letenka prodaná leteckým dopravcem nebo jeho oprávněným cestovním zástupcem, která obsahuje:
- určení čísla, data a času letu a
- označení "OK" nebo jakýkoliv jiný zápis v příslušném místě na letence značící registraci a výslovné potvrzení rezervace leteckým dopravcem;
c) "pravidelným letem" se rozumí let se všemi těmito vlastnosti:
- je provozován za úplatu letadly pro přepravu cestujících nebo cestujících, nákladu nebo poštovních zásilek tak, že pro každý let jsou k dispozici místa pro individuální prodej veřejnosti, buď přímo dopravcem, nebo jeho schválenými zástupci,
- je provozován za účelem poskytování dopravy mezi dvěma nebo více stejnými místy, buď
i) podle zveřejněného letového řádu, nebo
ii) s lety tak pravidelnými nebo tak četnými, že tvoří zřejmou systematickou řadu;
d) "letem, na který bylo rezervováno více míst, než je k dispozici" se rozumí let, kde počet cestujících s potvrzenou rezervací, kteří se včas a při dodržení zvláštních podmínek přihlásili k odletu, převyšuje počet míst, která jsou v daném letu k dispozici;
e) "dobrovolníkem" se rozumí osoba, která:
- má platnou letenku,
- má potvrzenou rezervaci a
- včas a při dodržení zvláštních podmínek se přihlásila k odletu a která vyhoví výzvě leteckého dopravce odstoupit za náhradu od své potvrzené rezervace;
f) "konečným místem určení" se rozumí místo určení uvedené na letovém kuponu předloženém u přepážky přihlášení k přepravě nebo, v případě návazných letů, uvedené na posledním kuponu letenky. Navazující lety uskutečnitelné bez obtíží, přestože odepřením nástupu na palubu bylo způsobeno zpoždění, se neberou v úvahu.
Článek 3
1. Letecký dopravce stanoví pravidla, která bude dodržovat pro nástup na palubu letadla v případě, že rezervuje více míst, než je k dispozici. Oznámí tato pravidla a všechny jejich změny zúčastněnému členskému státu a Komisi, která je zpřístupní ostatním členským státům. Veškeré případné změny vstoupí v platnost jeden měsíc po svém oznámení.
2. Pravidla podle odstavce 1 musí být k dispozici veřejnosti v kancelářích dopravce a na přepážkách přihlášení k přepravě.
3. Pravidla uvedená v odstavci 1 by měla obsahovat možnost výzvy dobrovolníkům připraveným nenastoupit na palubu letadla.
4. V každém případě by letecký dopravce měl brát v úvahu zájmy cestujících, kterým musí být z oprávněných důvodů při nástupu na palubu dána přednost, například postiženým osobám nebo dětem bez doprovodu.
Článek 4
1. V případě odepření nástupu na palubu má cestující možnost volby mezi
- plným proplacením ceny letenky beze srážky za část neuskutečněné přepravy, nebo
- dopravením do konečného místa určení při nejbližší příležitosti, nebo
- pozdějším dopravením podle potřeby cestujícího.
2. Bez ohledu na výběr cestujícího podle odstavce 1 zaplatí letecký dopravce ihned po odepření nástupu na palubu minimální náhradu, aniž jsou dotčeny odstavce 3 a 4, ve výši
- 150 ECU pro lety do 3 500 km,
- 300 ECU pro lety nad 3 500 km,
s ohledem na konečné místo určení uvedené na letence.
3. Pokud letecký dopravce nabízí dopravení do konečného místa určení náhradním letem, jehož čas příletu nepřesahuje původně plánovaný čas příletu o více než dvě hodiny pro lety do 3 500 km a o více než čtyři hodiny pro lety nad 3 500 km, může být náhrada podle odstavce 2 snížena o 50 %.
4. Výše náhrady může být omezena cenou letenky do konečného místa určení.
5. Náhrada je vyplácena v hotovosti nebo po dohodě s cestujícím v cestovních poukázkách nebo v jiných službách.
6. Pokud v případě letu, na který bylo rezervováno více míst, než je k dispozici, cestující souhlasí s umístěním v nižší třídě, než pro kterou byla letenka zakoupena, má nárok na vrácení rozdílu v ceně.
7. Vzdálenosti uvedené v odstavcích 2 a 3 se měří metodou vzdálenosti na hlavní kružnici (trasa hlavní kružnice).
Článek 5
1. Při odepření nástupu na palubu v případě letu prodaného jako součást turistického zájezdu je letecký dopravce na základě směrnice Rady 90/314/EHS ze dne 13. června 1990 o souborných službách pro cesty, pobyty a zájezdy [4] povinen poskytnout náhradu provozovateli zájezdu, který s cestujícím uzavřel smlouvu a ručí mu za řádné splnění smlouvy o uvedeném turistickém zájezdu.
2. Aniž jsou dotčena práva a povinnosti na základě směrnice 90/314/EHS, je provozovatel zájezdu povinen předat cestujícímu částky vybrané podle odstavce 1.
Článek 6
1. Kromě minimálních částek náhrady stanovených v článku 4 nabídne letecký dopravce cestujícím, kterým byl odepřen nástup na palubu, bezplatně:
a) náhradu nákladů na telefonní hovor nebo telexovou nebo faxovou zprávu do místa určení;
b) stravu a občerstvení přiměřené čekací době;
c) ubytování v hotelu, pokud je nezbytné jedno nebo více přenocování.
2. Pokud je město nebo region obsluhován více letišti a letecký dopravce nabídne cestujícímu, kterému byl odepřen nástup na palubu, let na jiné letiště, než je letiště místa určení, které měl cestující rezervováno, nese po dohodě s cestujícím náklady na přepravu mezi těmito letišti nebo do nejbližšího náhradního místa určení letecký dopravce.
Článek 7
Letecký dopravce není povinen platit náhradu za odepření nástupu na palubu, pokud se cestující přepravuje bezplatně nebo za snížené sazby, které nejsou přímo či nepřímo dostupné veřejnosti.
Článek 8
Letečtí dopravci poskytnou každému cestujícímu postiženému odepřením nástupu na palubu formulář s pravidly poskytování náhrady za odepření nástupu na palubu.
Článek 9
1. Toto nařízení se použije bez ohledu na následné žaloby podávané k příslušným soudům za účelem dalšího vyrovnání.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na dobrovolníky podle definice v čl. 2 písm. e), kteří přijali náhradu na základě pravidel podle článku 3.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost dva měsíce po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. února 1991.
VERORDNUNG (EWG) Nr. 295/91 DES RATES vom 4. Februar 1991 über eine gemeinsame Regelung für ein System von Ausgleichsleistungen bei Nichtbeförderung im Linienflugverkehr
DER RAT DER EUROPÄISCHEN
GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft, insbesondere auf Artikel 84 Absatz 2,
auf Vorschlag der Kommission [1],
[1] ABl. Nr. C 129 vom 24. 5. 1990, S. 15.
nach Stellungnahme des Europäischen Parlaments [2],
[2] ABl. Nr. C 19 vom 28. 1. 1991.
nach Stellungnahme des Wirtschafts - und Sozialausschusses [3],
[3] ABl. Nr. C 31 vom 6. 2. 1991.
in Erwägung nachstehender Gründe :
Die vom Rat im Juli 1990 beschlossenen Liberalisierungsmassnahmen sind ein erneuter Schritt auf dem Wege zu einer umfassenden gemeinsamen Luftverkehrspolitik.
Um im Zuge der sich wandelnden Rahmenbedingungen der Luftfahrtunternehmen eine ausgewogene Entwicklung sicherzustellen, ist eine gemeinsame Massnahme zum Schutz der Interessen von Fluggästen erforderlich.
Derzeit werden Ausgleichsleistungen bei Nichtbeförderung von den einzelnen Luftfahrtunternehmen sehr unterschiedlich gehandhabt.
Die Festlegung gemeinsamer Mindestnormen für Ausgleichsleistungen bei Nichtbeförderung soll es im Rahmen eines sich verstärkenden Wettbewerbs im Luftverkehr ermöglichen, die Qualität des Leistungsangebots der Luftfahrtunternehmen beizubehalten.
Die Luftfahrtunternehmen müssen verpflichtet werden, die Regeln für die Beförderung bei einer Überbuchung festzulegen.
Die Rechte der Fluggäste im Falle der Überbuchung sind klarzustellen.
Die Luftfahrtunternehmen müssen verpflichtet werden, Fluggästen, die nicht befördert werden, Ausgleichsleistungen zu zahlen und Zusatzleistungen für sie zu erbringen.
Die Fluggäste sind über die geltende Rechtslage in verständlicher Form aufzuklären -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN :
Artikel 1
Mit dieser Verordnung wird ungeachtet des Staates, in dem ein Luftfahrtunternehmen ansässig ist, der Staatsangehörigkeit des Fluggastes und des Zielortes eine gemeinsame Mindestregelung für den Fall eingeführt, dass Fluggäste auf einem überbuchten Linienflug von einem Flughafen im Gebiet eines Mitgliedstaats, auf das der Vertrag anwendbar ist, nicht befördert werden, obwohl sie hierfür einen gültigen Flugschein mit bestätigter Buchung vorweisen können.
Artikel 2
Im Sinne dieser Verordnung bedeuten
a) "Nichtbeförderung" das Zurückweisen von Fluggästen, obwohl sie
- einen gültigen Flugschein und
- für diesen Flug eine bestätigte Buchung vorweisen können und
- sich rechtzeitig und unter Einhaltung der sonstigen Bedingungen vor dem Abflug gemeldet haben;
b) "bestätigte Buchung", dass ein vom Luftfahrtunternehmen oder dessen genehmigten Reisevermittlern verkaufter Flugschein folgende Angaben enthält :
- Nummer, Datum und Uhrzeit des Fluges sowie
- den Vermerk "OK" oder einen sonstigen Vermerk in dem dafür vorgesehenen Feld des Flugscheins, durch den das Luftfahrtunternehmen anzeigt, dass es die Buchung erfasst und förmlich bestätigt hat;
c) "Linienflug" ein Flug, der sämtliche nachstehenden Merkmale aufweist :
- Er wird mit Luftfahrzeugen zur gewerblichen Beförderung von Fluggästen oder von Fluggästen und Fracht und/oder Post durchgeführt, wobei die Plätze entweder unmittelbar durch das Luftfahrtunternehmen oder dessen genehmigte Reisevermittler im freien Verkauf angeboten werden, und
- er dient der Verkehrsverbindung zwischen zwei oder mehr Punkten,
i) nach einem offiziellen Flugplan oder
ii) durch so regelmässige oder häufige Flüge, dass sie eine erkennbare systematische Flugfolge bilden;
d) "überbuchter Flug" ein Flug, für den mehr Fluggäste eine bestätigte Buchung besitzen und sich rechtzeitig und unter Einhaltung der sonstigen Bedingungen vor dem Abflug gemeldet haben, als Plätze vorhanden sind;
e) "Freiwilliger" ein Fluggast der
- einen gültigen Flugschein und
- eine bestätigte Buchung besitzt und
- sich rechtzeitig und unter Einhaltung der sonstigen Bedingungen vor dem Abflug gemeldet hat, und der dem Aufruf des Luftfahrtunternehmens, gegen einen entsprechenden Ausgleich von seiner bestätigten Buchung zurückzutreten, nachkommt;
f) "Endziel" der Zielort auf dem am Meldeschalter vorgelegten Flugschein bzw. bei aufeinanderfolgenden Flügen der Zielort auf dem letzten Flugscheinabschnitt. Anschlussfluege, die trotz einer durch Nichtbeförderung verursachten Verspätung ohne weiteres erreicht werden können, bleiben unberücksichtigt.
Artikel 3
(1) Das Luftfahrtunternehmen muss die Regeln festlegen, nach denen es im Falle überbuchter Flüge bei der Beförderung der Fluggäste verfährt. Das Luftfahrtunternehmen teilt diese Regeln und etwaige Änderungen dem betreffenden Mitgliedstaat und der Kommission mit, die sie den übrigen Mitgliedstaaten zur Verfügung stellt. Etwaige Änderungen treten einen Monat nach ihrer Mitteilung in Kraft.
(2) Die in Absatz 1 genannten Regeln müssen in den Reisebüros und an den Meldeschaltern des Luftfahrtunternehmens eingesehen werden können.
(3) In den in Absatz 1 genannten Regeln sollte die Möglichkeit vorgesehen werden, Freiwillige zu ermitteln, die bereit sind, auf die Beförderung zu verzichten.
(4) Auf jeden Fall sollte das Luftfahrtunternehmen die Interessen von Fluggästen berücksichtigen, die aus berechtigten Gründen vorrangig zu befördern sind, wie Personen mit eingeschränkter Bewegungsfähigkeit und alleinreisende Kinder.
Artikel 4
(1) Bei Nichtbeförderung kann der Fluggast wählen zwischen
- der vollständigen Erstattung des Flugscheinpreises für den Teil der Reise, für den keine Beförderung stattfindet,
- der schnellstmöglichen Beförderung zum Endziel oder
- einer späteren Beförderung zu einem dem Fluggast gelegenen Zeitpunkt.
(2) Unabhängig davon, für welche der in Absatz 1 genannten Möglichkeiten sich der Fluggast entscheidet, zahlt das Luftfahrtunternehmen sofort nach der Zurückweisung eines Fluggasts unbeschadet der Absätze 3 und 4 eine Mindestausgleichsleistung in Höhe von
- 150 ECU bei Flügen bis zu 3 500 km,
- 300 ECU bei Flügen von mehr als 3 500 km,
wobei das auf dem Flugschein angegebene Endziel massgebend ist.
(3) Bietet das Luftfahrtunternehmen eine Beförderung zum Endziel mit einem anderen Flug an, der bei einer Flugverbindung bis zu 3 500 km höchstens zwei Stunden später als zur planmässigen Ankunftszeit des ursprünglich gebuchten Fluges und bei Flugverbindungen von mehr als 3 500 km höchstens vier Stunden später ankommt, so können die in Absatz 2 genannten Ausgleichsleistungen um 50 % gekürzt werden.
(4) Die Ausgleichsleistungen können auf den Preis des Flugscheins für den Flug zum Endziel begrenzt werden.
(5) Die Ausgleichsleistungen werden in bar oder mit Einverständnis des Fluggastes in Form von Reisegutscheinen und/oder anderen Dienstleistungen gezahlt.
(6) Fluggäste, die bereit sind, bei überbuchten Flügen in einer niedrigeren Klasse als der zu reisen, für die sie einen Flugschein gelöst haben, haben Anspruch auf Erstattung der Preisdifferenz.
(7) Die in den Absätzen 2 und 3 genannten Entfernungen werden nach der Methode der Grosskreisentfernung ermittelt (Orthodromstrecke).
Artikel 5
(1) Im Falle der Nichtbeförderung auf einem Flug, der als Teil einer Pauschalreise verkauft wurde, ist das Luftfahrtunternehmen verpflichtet, den Veranstalter, der mit dem Fluggast einen Vertrag abgeschlossen hat und diesem gegenüber für die korrekte Ausführung dieses Pauschalreisevertrags aufgrund der Richtlinie 90/314/EWG des Rates vom 13. Juni 1990 über Pauschalreisen [4] haftet, zu entschädigen.
[4] ABl. Nr. L 158 vom 23. 6. 1990, S. 59
(2) Unbeschadet der Rechte und Pflichten nach der Richtlinie 90/314/EWG muss der Veranstalter die nach Absatz 1 erhaltenen Beträge dem Fluggast zugute kommen lassen.
Artikel 6
(1) Über die Mindestausgleichsleistungen gemäss Artikel 4 hinaus hat das Luftfahrtunternehmen für nichtbeförderte Fluggäste folgende Leistungen kostenlos zu erbringen :
a) Erstattung der Kosten eines Telefongesprächs und/oder eines Fernschreibens/Telefaxes zum Zielort;
b) Mahlzeiten und Erfrischungen in angemessenem Verhältnis zur Wartezeit;
c) Hotelkosten, falls eine oder mehrere zusätzliche Übernachtung(en) erforderlich ist (sind).
(2) Wird eine Stadt oder ein Gebiet von mehreren Flughäfen bedient, so hat das Luftfahrtunternehmen, das einem nichtbeförderten Fluggast einen Flug nach einem anderen als dem von ihm gebuchten Zielflughafen anbietet, diesem Fluggast die Fahrtkosten zwischen diesen beiden Flughäfen oder nach Vereinbarung nach einem anderen nahegelegenen Ersatzziel zu erstatten.
Artikel 7
Das Luftfahrtunternehmen braucht keinen Ausgleich bei Nichtbeförderung zu zahlen, wenn der Fluggast kostenlos oder zu einem Niedrigtarif fliegt, der weder direkt noch indirekt für die Allgemeinheit gilt.
Artikel 8
Die Luftfahrtunternehmen geben an alle nicht beförderten Fluggäste ein Antragsformular aus, in dem die Bestimmungen über Ausgleichsleistungen bei Nichtbeförderung aufgeführt sind.
Artikel 9
(1) Diese Verordnung gilt unbeschadet einer späteren Klage auf zusätzliche Entschädigung vor den zuständigen Gerichten.
(2) Absatz 1 gilt nicht für Fluggäste im Sinne von Artikel 2 Buchstabe e), die einer Ausgleichsleistung entsprechend den in Artikel 3 genannten Regeln zugestimmt haben.
Artikel 10
Diese Verordnung tritt zwei Monate nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Geschehen zu Brüssel am 4. Februar 1991.