Směrnice Rady 1999/30/ES
ze dne 22. dubna 1999
o mezních hodnotách pro oxid siřičitý, oxid dusičitý a oxidy dusíku, částice a olovo ve vnějším ovzduší
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem podle článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že na základě zásad stanovených v článku 130r Smlouvy předpokládá program Evropského společenství pro politiku životního prostředí a opatření týkající se životního prostředí a udržitelného a rozvoje (pátý environmentální akční program) [4] zaměřený zejména na změny stávajících právních předpisů pro látky znečišťující ovzduší; že tento program doporučuje zavedení dlouhodobých cílů kvality ovzduší;
(2) vzhledem k tomu, že podle článku 129 Smlouvy jsou požadavky v oblasti ochrany zdraví součástí jiných politik Společenství; že podle čl. 3 písm. o) Smlouvy zahrnuje činnost Společenství příspěvek k dosažení vysoké úrovně ochrany zdraví;
(3) vzhledem k tomu, že podle čl. 4 odst. 5 směrnice 96/62/ES Rady ze dne 27. září 1996 o posuzování a řízení kvality vnějšího ovzduší [5] Rada přijala právní předpisy stanovené v odstavci 1 tohoto článku a ustanovení uvedená v odstavcích 3 a 4 tohoto článku;
(4) vzhledem k tomu, že u mezních hodnot stanovených v této směrnici se jedná o minimální požadavky; že podle článku 130t Smlouvy mohou členské státy ponechat nebo zavést zesílená ochranná opatření; že přísnější mezní hodnoty lze stanovit zejména na ochranu zdraví obzvláště zranitelných skupin osob, jako jsou děti nebo hospitalizovaní pacienti; že členské státy mohou vyžadovat, aby byly mezní hodnoty dodržovány k dřívějšímu dni, než stanoví tato směrnice;
(5) vzhledem k tomu, že ekosystémy by měly být chráněny proti nepříznivým účinkům oxidu siřičitého; že vegetace by měla být chráněna proti nepříznivým účinkům oxidů dusíku;
(6) vzhledem k tomu, že různé druhy částic mohou mít škodlivé účinky na lidské zdraví; že existují důkazy, že rizika pro lidské zdraví spojená s vystavením částicím antropogenního původu jsou větší než rizika z částic přirozeně se vyskytujících ve vnějším ovzduší;
(7) vzhledem k tomu, že směrnice 96/62/ES požaduje pro dodržování mezních hodnot od stanovených dat vytvoření akčních plánů pro území, na kterých koncentrace látek znečišťujících ovzduší překračuje mezní hodnoty, a časově omezené meze tolerance; že pokud se tyto akční plány a další strategie vztahují na částice, měly by směřovat ke snižování koncentrace částic v rámci celkového snižování koncentrací částic;
(8) vzhledem k tomu, že směrnice 96/62/ES stanoví, že číselně vyjádřené mezní hodnoty a výstražné prahové hodnoty se mají zakládat na výsledcích práce mezinárodních vědeckých skupin činných v tomto oboru; že Komise má při přezkoumávání základů pro stanovení mezních hodnot a prahových hodnot přihlížet k nejnovějším výsledkům vědeckého výzkumu v příslušných oblastech epidemiologie a ekologických výzkumů a k nejnovějším pokrokům měřicích metod;
(9) vzhledem k tomu, že pro usnadnění přezkoumání této směrnice v roce 2003 by Komise a členské státy měly zvážit podporu výzkumu týkajícího se působení uvedených znečišťujících látek, tj. oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, částic a olova;
(10) vzhledem k tomu, že pro posuzování kvality vnějšího ovzduší s ohledem na získání údajů srovnatelných v rámci Společenství mají zásadní význam normalizované, přesné měřicí techniky a společná kritéria pro volbu umístění měřicích stanic;
(11) vzhledem k tomu, že podle čl. 12 odst. 1 směrnice 96/62/ES se změny potřebné pro přizpůsobení vědeckému a technickému pokroku smějí vztahovat pouze na kritéria a techniky posuzování koncentrace oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, částic a olova ve vnějším ovzduší nebo podrobných úprav pro dodávání údajů Komisi a nesmějí způsobit přímou ani nepřímou změnu mezních hodnot nebo výstražných prahových hodnot;
(12) vzhledem k tomu, že aktuální informace o koncentraci oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, částic a olova ve vnějším ovzduší by měly být snadno přístupné veřejnosti,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Cíle
Cíli této směrnice je:
- stanovení mezních hodnot a případně výstražných prahových hodnot pro koncentrace oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, částic a olova ve vnějším ovzduší s ohledem na zamezení nebo snížení škodlivého působení na lidské zdraví a životní prostředí jako celek,
- posouzení koncentrací oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, částic a olova ve vnějším ovzduší na základě jednotných metod a kritérií,
- získání vhodných informací o koncentracích oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, částic a olova ve vnějším ovzduší a zajištění, aby tyto byly zpřístupněny veřejnosti,
- udržení kvality ovzduší tam, kde je dobrá, a zlepšení kvality ovzduší v ostatních případech s ohledem na zatížení oxidem siřičitým, oxidem dusičitým a oxidy dusíku, částicemi a olovem.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "vnějším ovzduším" ovzduší ve vnější troposféře s výjimkou ovzduší na pracovištích;
2. "znečišťující látkou" každá látka člověkem přímo nebo nepřímo emitovaná do vnějšího ovzduší, která má pravděpodobně škodlivé účinky na lidské zdraví nebo na životní prostředí jako celek;
3. "úrovní" koncentrace znečišťující látky ve vnějším ovzduší nebo její depozice na zemský povrch v dané době;
4. "posuzováním" všechny metody měření, výpočtu, předpovědi nebo odborného odhadu úrovně znečišťujících látek ve vnějším ovzduší;
5. "mezní hodnotou" hodnota stanovená na základě vědeckých poznatků s cílem vyvarování se, prevence nebo snížení škodlivých účinků na lidské zdraví nebo životní prostředí jako celek, které je třeba dosáhnout v daném časovém rozmezí a která poté nesmí být překročena;
6. "výstražnou prahovou hodnotou" hodnota, při jejímž překročení při krátkodobé expozici existuje nebezpečí pro lidské zdraví a při které členské státy neprodleně učiní opatření podle směrnice 96/62/ES;
7. "mezí tolerance" procento mezní hodnoty, o které tato hodnota smí být překročena za podmínek stanovených směrnicí 96/62/ES;
8. "zónou" členskými státy vymezená část jejich území;
9. "aglomerací" území s více než 250000 obyvateli nebo, pokud na tomto území bydlí 250000 nebo méně obyvatel, s hustotou obyvatel na čtvereční kilometr, která podle pojetí členských států opravňuje k posuzování a řízení kvality vnějšího ovzduší;
10. "oxidy dusíku" součet oxidu dusnatého a oxidu dusičitého vyjádřený v ppb jako oxid dusičitý v μg/m3;
11. "PM10" částice, které projdou selektivním vstupním filtrem s odlučovací účinností 50 % pro aerodynamický průměr 10 μm;
12. "PM 2,5" částice, které projdou selektivním vstupním filtrem s odlučovací účinností 50 % pro aerodynamický průměr 2,5 μm;
13. "horním prahem posuzování" hodnota podle přílohy V, pod nímž lze podle čl. 6 odst. 3 směrnice 96/62/ES použít kombinaci měření a modelování k posouzení kvality vnějšího ovzduší;
14. "dolním prahem posuzování" hodnota podle přílohy V, pod nímž podle čl. 6 odst. 4 směrnice 96/62/ES stačí k posouzení kvality ovzduší použít jen modelování nebo technik objektivního odhadu;
15. "přírodní událostí" výbuchy sopky, zemětřesení, geotermální činnost, požár krajiny, bouře nebo atmosférická resuspenze zvíření nebo atmosférický přenos přirozených částic ze suchých území;
16. "stacionární měřením" měření prováděná podle čl. 6 odst. 5 směrnice 96/62/ES.
Článek 3
Oxid siřičitý
1. Členské státy učiní nezbytná opatření k zajištění toho, aby koncentrace oxidu siřičitého ve vnějším ovzduší posuzované podle článku 7 nepřekračovaly mezní hodnoty přílohy I oddílu I ode dne v ní uvedeného.
Meze tolerance stanovené v příloze I oddílu I se uplatní podle článku 8 směrnice 96/62/ES.
2. Výstražná prahová hodnota pro koncentrace oxidu siřičitého ve vnějším ovzduší je stanovena v příloze I oddílu II.
3. Pro pomoc Komisi při přípravě zprávy podle článku 10 členské státy zaznamenávají, je-li to možné, až do 31. prosince 2003 údaje o koncentraci oxidu siřičitého jako desetiminutové průměrné hodnoty z vlastních měřicích stanicích, které zvolily jako reprezentativní pro kvalitu ovzduší v obydlených oblastech ležících v blízkosti zdrojů emisí a na nichž se měří hodinové koncentrace. Zároveň s údaji o hodinových koncentracích podle čl. 11 odst. 1 směrnice 96/62/ES uvědomí členské státy Komisi o počtu desetiminutových koncentrací, na vybraných měřicích stanicích, které překročily 500 μg/m3, o počtu dnů v kalendářním roce, kdy se tak stalo, v kolika z těchto dní hodinové koncentrace oxidu siřičitého překročily 350 μg/m3 a jaká maximální desetiminutová koncentrace byla naměřena.
4. Členské státy mohou vymezit zóny nebo aglomerace, v nichž jsou překročeny mezní hodnoty oxidu siřičitého podle přílohy I oddílu I, na základě koncentrací oxidu siřičitého ve vnějším ovzduší z přirozených zdrojů. Členské státy předají Komisi seznam těchto území a aglomerací společně s údaji o tamních koncentracích a zdrojích oxidu siřičitého. Když členské státy uvědomují podle čl. 11 odst. 1 směrnice 96/62/ES Komisi, poskytnou nezbytné odůvodnění, aby prokázaly, že jakékoli překročení pochází z přirozených zdrojů.
V těchto zónách nebo aglomeracích jsou členské státy povinny provádět akční plány podle čl. 8 odst. 3 směrnice 96/62/ES, pouze pokud jsou mezní hodnoty uvedené v příloze I oddílu I překročeny vlivem antropogenních emisí.
Článek 4
Oxid dusičitý a oxidy dusíku
1. Členské státy učiní nezbytná opatření k zajištění toho, aby koncentrace oxidu dusičitého a popřípadě oxidů dusíku ve vnějším ovzduší posuzované podle článku 7 nepřekračovaly mezní hodnoty přílohy II oddílu I ode dne v ní uvedeného.
Meze tolerance stanovené v příloze II oddílu I se uplatní podle článku 8 směrnice 96/62/ES.
2. Výstražná prahová hodnota pro koncentrace oxidu dusičitého ve vnějším ovzduší je stanovena v příloze II oddílu II.
Článek 5
Částice
1. Členské státy učiní nezbytná opatření k zajištění toho, aby koncentrace PM10 ve vnějším ovzduší posuzované podle článku 7 nepřekračovaly mezní hodnoty přílohy III oddílu I ode dne v ní uvedeného.
Meze tolerance stanovené v příloze III oddílu I se uplatní podle článku 8 směrnice 96/62/ES.
2. Členské státy zajistí zřízení a provoz měřicích stanic k poskytnutí údajů o koncentraci PM2,5. Počet a polohy stanic pro měření koncentrace PM2,5 stanoví členský stát tak, aby koncentrace PM2,5 byla v rámci členského státu měřena reprezentativně. Pokud je to možné, sloučí se místa odběru vzorků s místy odběru vzorků pro koncentrace PM10.
Do devíti měsíců po konci každého roku předají členské státy Komisi aritmetický průměr, median, 98. percentil a maximální koncentraci, které byly v dotyčném roce vypočteny na základě hodnot koncentrace PM2,5 naměřených za 24 hodin. 98. percentil se vypočte postupem stanoveným v příloze I oddílu 4 rozhodnutí 97/101/ES Rady ze dne 27. ledna 1997 o zavedení výměny informací a údajů ze sítí a jednotlivých stanic měřících znečištění ovzduší v členských státech [6].
3. Akční plány pro PM10 připravené podle článku 8 směrnice 96/62/ES a všeobecné strategie snižování koncentrace PM10 se zaměří také na snižování koncentrace PM2,5.
4. Překračují-li koncentrace PM10 ve vnějším ovzduší mezní hodnoty PM10 stanovené v příloze III oddílu I v důsledku přírodních událostí vedoucích ke koncentracím, které výrazně převyšují běžné pozaďové koncentrace z přirozených zdrojů, uvědomí členské státy Komisi podle čl. 11 odst. 1 směrnice 96/62/ES a uvedou nezbytné odůvodnění, aby prokázaly, že tato překročení mají původ v přírodních událostech. V těchto případech jsou členské státy povinny provádět akční plány podle čl. 8 odst. 3 směrnice 96/62/ES, pouze pokud překročení mezních hodnot stanovených v příloze III oddílu I má jiné příčiny než přírodní události.
5. Členské státy mohou vymezit zóny nebo aglomerace, v nichž koncentrace PM10 ve vnějším ovzduší v důsledku zvíření částic po posypu silnic pískem v zimě překročí mezní hodnoty PM10 uvedené v příloze III oddílu I. Členské státy předají Komisi seznam těchto území a aglomerací společně s údaji o tamních koncentracích a zdrojích PM10. Když členské státy uvědomují podle čl. 11 odst. 1 směrnice 96/62/ES Komisi, poskytnou nezbytné odůvodnění, aby prokázaly, že k jakýmkoli překročením dochází v důsledku resuspenze částic a že byla učiněna přiměřená opatření ke snížení jejich koncentrace.
V těchto zónách nebo aglomeracích jsou členské státy povinny provádět akční plány podle čl. 8 odst. 3 směrnice 96/62/ES, pouze pokud jsou mezní hodnoty uvedené v příloze III oddílu I překročeny na základě hodnot PM10, které mají jiné příčiny než sypání silnic pískem v zimě.
Článek 6
Olovo
Členské státy učiní nezbytná opatření k zajištění toho, aby koncentrace olova ve vnějším ovzduší posuzované podle článku 7 nepřekračovaly mezní hodnoty přílohy IV oddílu I ode dne v ní uvedeného.
Meze tolerance stanovené v příloze IV oddílu I uplatní podle článku 8 směrnice 96/62/ES.
Článek 7
Posuzování koncentrací
1. Dolní a horní prahy posuzování jsou pro oxid siřičitý, oxid dusičitý a oxidy dusíku, částice a olovo, pro účely článku 6 směrnice 96/62/ES, stanoveny v příloze V oddílu I.
Klasifikace každé zóny nebo aglomerace podle článku 6 směrnice 96/62/ES se přezkoumá nejpozději každých pět let postupy stanovenými podle přílohy V oddílu II. Při výrazných změnách činností významných pro koncentrace oxidu siřičitého, oxidu dusičitého nebo případně oxidů dusíku, částic a olova ve vnějším ovzduší se koncentrace přezkoumává dříve.
2. V příloze VI jsou stanovena kritéria pro stanovení míst odběru vzorků pro měření oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, částic a olova ve vnějším ovzduší. V příloze VII je stanoven minimální počet míst odběru vzorků pro stacionární měření koncentrace každé příslušné znečišťující látky, která je třeba zřídit v každé zóně nebo aglomeraci, ve které se vyžaduje stacionární měření, pokud se údaje o koncentracích v zóně nebo aglomeraci získávají výhradně měřením.
3. V zónách a aglomeracích, v nichž se údaje stacionárních měřicích stanic doplňují údaji z jiných zdrojů, jako jsou emisní inventury, orientační měření nebo modely kvality ovzduší, musí počet stacionárních měřicích stanic a prostorové rozlišení jiných technik dostačovat pro zjišťování koncentrací látek znečišťujících ovzduší v souladu s přílohou VI oddíl I a přílohou VIII oddíl I.
4. Pro zóny a aglomerace, pro něž se nepožadují žádná měření, lze užít modelování nebo techniky objektivního odhadu.
5. Referenční metody pro rozbor oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, jakož i odběr vzorků a rozbor olova jsou stanoveny v příloze IX oddílu I až III.
Referenční metoda pro odběr vzorků a měření koncentrace PM10 je stanovena v příloze IX oddílu IV.
Předběžná referenční metoda pro odběr vzorků a měření koncentrace PM2,5 je stanovena v příloze IX oddílu V.
Referenční techniky pro modelování kvality ovzduší jsou stanoveny v příloze IX oddílu VI.
6. Datem, do kterého členské státy Komisi podle čl. 11 odst. 1 písm. d) směrnice 96/62/ES sdělí, jaké metody byly použity pro předběžné posouzení kvality ovzduší, je 18 měsíců od vstupu této směrnice v platnost.
7. Jakékoli změny nezbytné pro přizpůsobení tohoto článku a příloh V až IX vědeckému a technickému pokroku se přijmou postupem podle článku 12 směrnice 96/62/ES.
Článek 8
Informování veřejnosti
1. Členské státy zajistí, aby veřejnosti a příslušným organizacím, jako jsou organizace na ochranu životního prostředí, spotřebitelské svazy, zájmová zastoupení ohrožených skupin obyvatel, a jiným příslušným místům zabývajícím se ochranou zdraví, byly například prostřednictvím rozhlasu, tisku, oznamovacích tabulí nebo počítačovými sítěmi systematicky poskytovány aktuální údaje o koncentracích oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, částic a olova ve vnějším ovzduší.
Údaje o koncentracích oxidu siřičitého, oxidu dusičitého, částic a olova ve vnějším ovzduší se aktualizují minimálně denně a hodinové hodnoty pro oxid siřičitý a oxid dusičitý se aktualizují, je-li to možné, každou hodinu. Údaje o koncentracích olova ve vnějším ovzduší se aktualizují každé tři měsíce.
V rámci těchto údajů se poskytují přinejmenším všechna překročení koncentrací mezních hodnot a výstražných prahových hodnot v obdobích stanovených podle příloh I až IV. Dále je třeba zajistit stručné posouzení mezních hodnot a výstražných prahových hodnot a náležitě informovat o účincích zvýšených koncentrací na zdraví.
2. Jsou-li veřejnosti zpřístupněny plány nebo programy podle čl. 8 odst. 3 směrnice 96/62/ES, včetně plánů nebo programů podle čl. 3 odst. 4, čl. 5 odst. 4 a čl. 5 odst. 5 této směrnice využívané veřejností, zpřístupňuje je členský stát i organizacím uvedeným v odstavci 1.
3. Při překročení výstražné prahové hodnoty podle přílohy I oddílu II a přílohy II oddílu II musí podrobné údaje, které se oznámí veřejnosti podle článku 10 směrnice 96/62/ES, obsahovat alespoň údaje uvedené v příloze I oddílu III a příloze II oddílu III.
4. Údaje poskytované veřejnosti a příslušným organizacím podle odstavců 1 a 3 musí být jasné, srozumitelné a přístupné.
Článek 9
Zrušení a přechodná ustanovení
1. Zrušuje se směrnice Rady 80/779/EHS ze dne 15. července 1980 o mezních a směrných hodnotách kvality ovzduší pro oxid siřičitý a suspendované částice [7] se s účinkem od 19. července 2001, s výjimkou článku 1, čl. 2 odst. 1, čl. 3 odst. 1, čl. 9, čl. 15 a čl. 16 jakož i příloh I, IIIb a IV, které se zrušují s účinkem od 1. ledna 2005.
2. Zrušuje se směrnice Rady 82/884/EHS ze dne 3. prosince 1982 o mezních hodnotách pro olovo v ovzduší [8] s účinkem od 19. července 2001, s výjimkou článku 1, čl. 2, čl. 3 odst. 1, čl. 7, čl. 12 a čl. 13, které se zrušují s účinkem od 1. ledna 2005.
3. Zrušuje se směrnice Rady 85/203/EHS ze dne 7. března 1985 o normách kvality ovzduší pro oxid dusičitý [9] s účinkem od 19. července 2001, s výjimkou článku 1 odst. 1 první odrážka, čl. 1 odst. 2, čl. 2 první odrážka, čl. 3 odst. 1, články 5, 9, 15, 16 a příloha I, které se zrušují s účinkem od 1. ledna 2010.
4. K dosažení souladu s touto směrnicí používají členské státy od 19. července 2001 měřicí stanice a ostatní metody posuzování kvality ovzduší k posouzení koncentrace oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a olova ve vnějším ovzduší a získaly tak údaje za účelem prokázání dodržování mezních hodnot stanovených ve směrnici 80/779/EHS, směrnici 82/884/EHS a směrnici 85/203/EHS, dokud nepřestanou platit mezní hodnoty stanovené touto směrnicí.
5. Od 19. července 2001 mohou členské státy používat měřicí stanice a ostatní metody posuzování kvality ovzduší, které jsou v souladu s touto směrnicí, týkající se koncentrací PM10 k posouzení suspendovaných částic pro účely prokázání souladu s mezními hodnotami pro celkové suspendované částice stanovenými v příloze IV směrnice 80/779/EHS; pro účely prokázání tohoto souladu se shromážděné údaje vynásobí faktorem 1,2.
6. Do devíti měsíců po konci každého roku uvědomí členské státy Komisi postupem podle článku 11 směrnice 96/62/ES o všech překročeních mezních hodnot stanovených ve směrnicích 80/779/EHS, 82/884/EHS a 85/203/EHS a současně jí předá naměřené hodnoty, důvody všech případů překročení a opatření k zamezení opětných překročení, a to dokud nepřestanou platit mezní hodnoty stanovené touto směrnicí.
7. V zónách, ve kterých členský stát považuje za nezbytné omezit předvídatelný nárůst znečištění oxidem siřičitým, oxidy dusíku nebo suspendovanými částicemi nebo mu předejít, může nadále používat směrné hodnoty pro ochranu ekosystémů stanovených v příloze II směrnice 80/779/ES a příloze II směrnice 85/203/EHS.
Článek 10
Zpráva a přezkoumání
Nejpozději do 31. prosince 2003 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o zkušenostech při uplatňování této směrnice, obzvláště o nejnovějších výsledcích vědeckých výzkumů týkajících se účinků působení oxidu siřičitého, oxidu dusičitého, oxidů dusíku, různých frakcí částic a olova na lidské zdraví a na ekosystémy, jakož i o technologických vývojích včetně pokroků u metod měření a jiným způsobem prováděného posuzování koncentrací částic ve vnějším ovzduší a depozic částic a olova na površích.
Pro zachování vysoké úrovně ochrany lidského zdraví a životního prostředí se s ohledem na zkušenosti členských států s uplatňováním této směrnice, obzvláště s ohledem na podmínky stanovené v příloze VI, za kterých se měření uskutečnila, případně připojí k této zprávě návrhy na změnu směrnice. Komise přezkoumá obzvláště, zda mají být mezní hodnoty PM10 pro druhý stupeň závazné, a zváží, zda potvrdí nebo změní mezní hodnoty pro druhý stupeň a případně pro první stupeň. Dále, je-li to vhodné, věnuje Komise zvláštní pozornost stanovení mezních hodnot PM2,5 nebo mezních hodnot pro jiné frakce částic. Komise rovněž přezkoumá roční mezní hodnotu oxidu dusičitého pro ochranu lidského zdraví a podá návrh na potvrzení nebo změnu této hodnoty. Kromě toho přezkoumá hodinovou mezní hodnotu pro oxid dusičitý s ohledem na pokyny Světové zdravotnické organizace a zváží, zda mezní hodnotu potvrdí nebo změní.
Komise rovněž uváží, zda případně lze stanovit zvláštní výstražné prahové hodnoty pro PM10, PM2,5 nebofrakce částic, slučitelné s hodnotami pro jiné znečišťující látky uvedené v této směrnici.
Článek 11
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých podle této směrnice. Sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 12
Provádění
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 19. července 2001. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti této směrnice.
Článek 13
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 14
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 22. dubna 1999.
RICHTLINIE 1999/30/EG DES RATES
vom 22. April 1999
über Grenzwerte für Schwefeldioxid, Stickstoffdioxid und Stickstoffoxide, Partikel und Blei in der Luft
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 130s Absatz 1,
auf Vorschlag der Kommission(1),
nach Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses(2),
gemäß dem Verfahren des Artikels 189c des Vertrags(3),
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1) Auf der Grundlage der in Artikel 130r des Vertrags niedergelegten Grundsätze sieht das Programm der Europäischen Gemeinschaft für Umweltpolitik und Maßnahmen im Hinblick auf eine dauerhafte und umweltgerechte Entwicklung (fünftes Umweltaktionsprogramm)(4) insbesondere Änderungen der bestehenden Rechtsvorschriften für Luftschadstoffe vor. Das genannte Programm empfiehlt die Aufstellung langfristiger Luftqualitätsziele.
(2) Nach Artikel 129 des Vertrags sind die Erfordernisse im Bereich des Gesundheitsschutzes Bestandteil der anderen Politiken der Gemeinschaft. Gemäß Artikel 3 Buchstabe o) des Vertrags umfaßt die Tätigkeit der Gemeinschaft einen Beitrag zur Erreichung eines hohen Gesundheitsschutzniveaus.
(3) Gemäß Artikel 4 Absatz 5 der Richtlinie 96/62/EG des Rates vom 27. September 1996 über die Beurteilung und die Kontrolle der Luftqualität(5) erläßt der Rat die in Absatz 1 dieses Artikels vorgesehenen Rechtsvorschriften und die in den Absätzen 3 und 4 dieses Artikels vorgesehenen Bestimmungen.
(4) Bei den in dieser Richtlinie festgesetzten Grenzwerten handelt es sich um Mindestanforderungen. Gemäß Artikel 130t des Vertrags können die Mitgliedstaaten verstärkte Schutzmaßnahmen beibehalten oder ergreifen. Strengere Grenzwerte können insbesondere zum Schutz der Gesundheit von besonders gefährdeten Personengruppen, wie Kinder und Krankenhauspatienten, festgelegt werden. Die Mitgliedstaaten können vorsehen, daß die Grenzwerte zu einem früheren Zeitpunkt eingehalten werden müssen, als dies in dieser Richtlinie vorgesehen ist.
(5) Die Ökosysteme sollten gegen die schädlichen Wirkungen von Schwefeldioxid geschützt werden. Die Vegetation sollte gegen die schädlichen Wirkungen von Stickstoffoxiden geschützt werden.
(6) Verschiedene Arten von Partikeln können sich auf unterschiedliche Weise schädlich auf die menschliche Gesundheit auswirken. Es liegen Beweise dafür vor, daß die Risiken für die menschliche Gesundheit, die von Partikeln anthropogenen Ursprungs ausgehen, größer sind als die Risiken von auf natürliche Weise in der Luft vorkommenden Partikeln.
(7) Die Richtlinie 96/62/EG schreibt, um die Einhaltung der Grenzwerte ab den festgelegten Zeitpunkten zu gewährleisten, die Erstellung von Aktionsplänen für Gebiete vor, in denen die Schadstoffkonzentration in der Luft die Grenzwerte zuzüglich zeitlich befristeter Toleranzmargen überschreitet. Soweit sie sich auf Partikel beziehen, sollten diese Aktionspläne und andere Reduzierungsstrategien darauf abzielen, die Konzentration von Feinstaub im Rahmen der Reduzierung der Konzentration von Partikeln insgesamt zu verringern.
(8) Die Richtlinie 96/62/EG bestimmt, daß die quantifizierten Grenzwerte und Alarmschwellen auf den Arbeitsergebnissen von auf diesem Gebiet tätigen internationalen wissenschaftlichen Gremien basieren sollen. Außerdem soll die Kommission bei der Überprüfung der Grundlagen für die Festlegung der Grenzwerte und Alarmschwellen den jüngsten wissenschaftlichen Forschungsergebnissen in den betreffenden Bereichen der Epidemiologie und Umweltforschung sowie den jüngsten Fortschritten bei den Meßverfahren Rechnung tragen.
(9) Um die Revision dieser Richtlinie im Jahr 2003 zu erleichtern, sollten die Kommission und die Mitgliedstaaten erwägen, die Forschung über die Auswirkungen der genannten Schadstoffe, nämlich Schwefeldioxid, Stickstoffdioxid und Stickstoffoxide, Partikel und Blei, zu fördern.
(10) Eine standardisierte, genaue Meßtechnik und gemeinsame Kriterien für die Wahl des Standorts der Meßstationen sind für die Beurteilung der Luftqualität im Hinblick auf gemeinschaftsweit vergleichbare Daten von grundlegender Bedeutung.
(11) Gemäß Artikel 12 Absatz 1 der Richtlinie 96/62/EG dürfen sich die zur Anpassung an den wissenschaftlichen und technischen Fortschritt erforderlichen Änderungen allein auf die Kriterien und Techniken zur Beurteilung der Konzentrationen von Schwefeldioxid, Stickstoffdioxid und Stickstoffoxiden, Partikeln und Blei in der Luft und/oder die Einzelheiten für die Übermittlung der Informationen an die Kommission beziehen und darf die Anpassung keine direkte oder indirekte Änderung der Grenzwerte oder Alarmschwellen zur Folge haben.
(12) Aktuelle Informationen über die Konzentration von Schwefeldioxid, Stickstoffdioxid und Stickstoffoxiden, Partikeln und Blei in der Luft sollten der Öffentlichkeit ohne weiteres zugänglich sein -
HAT FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN:
Artikel 1
Ziele
Ziele dieser Richtlinie sind:
- Festlegung von Grenzwerten und gegebenenfalls Alarmschwellen für die Konzentrationen von Schwefeldioxid, Stickstoffdioxid und Stickstoffoxiden, Partikeln und Blei in der Luft im Hinblick auf die Vermeidung, Verhütung oder Verringerung schädlicher Auswirkungen auf die menschliche Gesundheit und die Umwelt insgesamt;
- Beurteilung der Konzentrationen von Schwefeldioxid, Stickstoffdioxid und Stickstoffoxiden, Partikeln und Blei in der Luft anhand einheitlicher Methoden und Kriterien;
- Zusammenstellung von sachdienlichen Informationen über die Konzentrationen von Schwefeldioxid, Stickstoffdioxid und Stickstoffoxiden, Partikeln und Blei in der Luft und Sicherstellung, daß diese der Öffentlichkeit zugänglich gemacht werden;
- Erhaltung der Luftqualität dort, wo sie gut ist, und Verbesserung der Luftqualität, wo dies hinsichtlich der Belastung mit Schwefeldioxid, Stickstoffdioxid und Stickstoffoxiden, Partikeln und Blei nicht der Fall ist.
Artikel 2
Begriffsbestimmungen
Im Sinne dieser Richtlinie bezeichnet der Ausdruck
1. "Luft" die Außenluft der Troposphäre mit Ausnahme der Luft an Arbeitsplätzen;
2. "Schadstoff" jeden vom Menschen direkt oder indirekt in die Luft emittierten Stoff, der schädliche Auswirkungen auf die menschliche Gesundheit und/oder die Umwelt insgesamt haben kann;
3. "Wert" die Konzentration eines Schadstoffs in der Luft oder die Ablagerung eines Schadstoffs auf bestimmten Flächen in einem bestimmten Zeitraum;
4. "Beurteilung" alle Verfahren zur Messung, Berechnung, Vorhersage oder Schätzung der Schadstoffwerte in der Luft;
5. "Grenzwert" einen Wert, der aufgrund wissenschaftlicher Erkenntnisse mit dem Ziel festgelegt wird, schädliche Auswirkungen auf die menschliche Gesundheit und/oder die Umwelt insgesamt zu vermeiden, zu verhüten oder zu verringern, und der innerhalb eines bestimmten Zeitraums erreicht werden muß und danach nicht überschritten werden darf;
6. "Alarmschwelle" einen Wert, bei dessen Überschreitung bei kurzfristiger Exposition eine Gefahr für die menschliche Gesundheit besteht und bei dem die Mitgliedstaaten umgehend Maßnahmen gemäß der Richtlinie 96/62/EG ergreifen;
7. "Toleranzmarge" den Prozentsatz des Grenzwerts, um den dieser unter den in der Richtlinie 96/62/EG festgelegten Bedingungen überschritten werden darf;
8. "Gebiet" einen von den Mitgliedstaaten abgegrenzten Teil ihres Hoheitsgebiets;
9. "Ballungsraum" ein Gebiet mit mehr als 250000 Einwohnern oder, falls 250000 oder weniger Einwohner in dem Gebiet wohnen, einer Bevölkerungsdichte pro km2, die nach Auffassung der Mitgliedstaaten die Beurteilung und die Kontrolle der Luftqualität rechtfertigt.
10. "Stickstoffoxide" die Summe von Stickstoffmonoxid und Stickstoffdioxid, ermittelt durch die Addition als Teile auf 1 Mrd. Teile und ausgedrückt als Stickstoffdioxid in μg/m3;
11. "PM10" die Partikel, die einen größenselektierenden Lufteinlaß passieren, der für einen aerodynamischen Durchmesser von 10 μm eine Abscheidewirksamkeit von 50 % aufweist;
12. "PM2,5" die Partikel, die einen größenselektierenden Lufteinlaß passieren, der für einen aerodynamischen Durchmesser von 2,5 μm eine Abscheidewirksamkeit von 50 % aufweist;
13. "obere Beurteilungsschwelle" einen Wert gemäß Anhang V, unterhalb dessen nach Artikel 6 Absatz 3 der Richtlinie 96/62/EG eine Kombination von Messungen und Modellrechnungen zur Beurteilung der Luftqualität angewandt werden kann;
14. "untere Beurteilungsschwelle" einen Wert gemäß Anhang V, unterhalb dessen nach Artikel 6 Absatz 4 der Richtlinie 96/62/EG für die Beurteilung der Luftqualität nur Modellrechnungen oder Techniken der objektiven Schätzung angewandt zu werden brauchen;
15. "Naturereignis" Vulkanausbrüche, Erdbeben, geothermische Aktivitäten, Freilandbrände, Stürme oder die atmosphärische Aufwirbelung oder der atmosphärische Transport natürlicher Partikel aus Trockengebieten;
16. "ortsfeste Messungen" Messungen, die nach Artikel 6 Absatz 5 der Richtlinie 96/62/EG vorgenommen werden.
Artikel 3
Schwefeldioxid
(1) Die Mitgliedstaaten treffen die erforderlichen Maßnahmen, um sicherzustellen, daß die gemäß Artikel 7 beurteilten Schwefeldioxidkonzentrationen in der Luft die Grenzwerte des Anhangs I Abschnitt I ab den dort genannten Zeitpunkten nicht überschreiten.
Die in Anhang I Abschnitt I festgelegten Toleranzmargen sind gemäß Artikel 8 der Richtlinie 96/62/EG anzuwenden.
(2) Die Alarmschwelle für die Schwefeldioxidkonzentrationen in der Luft ist in Anhang I Abschnitt II festgelegt.
(3) Um die Kommission bei der Erstellung des Berichts gemäß Artikel 10 zu unterstützen, zeichnen die Mitgliedstaaten, soweit praktikabel, bis zum 31. Dezember 2003 Daten über die Schwefeldioxidkonzentration als Zehnminutenmittelwerte an einigen Meßstationen auf, die von ihnen als repräsentativ für die Luftqualität in nahe bei Emissionsquellen gelegenen bewohnten Gebieten ausgewählt wurden und an denen stuendlich gemittelte Konzentrationen gemessen werden. Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission zu diesen ausgewählten Meßstationen bei der Übermittlung der Angaben über die stuendlich gemittelten Konzentrationen gemäß Artikel 11 Nummer 1 der Richtlinie 96/62/EG auch mit, wie oft die über zehn Minuten gemittelten Konzentrationswerte 500 μg/m3 überschritten haben, an wievielen Tagen innerhalb des Kalenderjahres dies vorkam, an wievielen dieser Tage gleichzeitig die stuendlich gemittelten Konzentrationen an Schwefeldioxid 350 μg/m3 überschritten haben und welche über zehn Minuten gemittelte Hoechstkonzentration gemessen wurde.
(4) Die Mitgliedstaaten können Gebiete oder Ballungsräume benennen, in denen die Grenzwerte für Schwefeldioxid gemäß Anhang I Abschnitt I aufgrund der Konzentrationen von Schwefeldioxid in der Luft, die aus natürlichen Quellen stammen, überschritten werden. Die Mitgliedstaaten übermitteln der Kommission eine Liste dieser Gebiete und Ballungsräume zusammen mit Informationen über die dortigen Konzentrationen und Quellen von Schwefeldioxid. Bei der Unterrichtung der Kommission gemäß Artikel 11 Nummer 1 der Richtlinie 96/62/EG erbringen die Mitgliedstaaten die erforderlichen Nachweise dafür, daß die Überschreitungen aus natürlichen Quellen stammen.
Innerhalb dieser Gebiete oder Ballungsräume sind die Mitgliedstaaten nur dann zur Durchführung von Maßnahmeplänen gemäß Artikel 8 Absatz 3 der Richtlinie 96/62/EG verpflichtet, wenn die in Anhang I Abschnitt I genannten Grenzwerte aufgrund von anthropogenen Emissionen überschritten werden.
Artikel 4
Stickstoffdioxid und Stickstoffoxide
(1) Die Mitgliedstaaten treffen die erforderlichen Maßnahmen, um sicherzustellen, daß die gemäß Artikel 7 beurteilten Konzentrationen von Stickstoffdioxid und gegebenenfalls Stickstoffoxiden in der Luft die Grenzwerte des Anhangs II Abschnitt I ab den dort genannten Zeitpunkten nicht überschreiten.
Die in Anhang II Abschnitt I festgelegten Toleranzmargen sind gemäß Artikel 8 der Richtlinie 96/62/EG anzuwenden.
(2) Die Alarmschwelle für die Stickstoffdioxidkonzentrationen in der Luft ist in Anhang II Abschnitt II festgelegt.
Artikel 5
Partikel
(1) Die Mitgliedstaaten treffen die erforderlichen Maßnahmen, um sicherzustellen, daß die gemäß Artikel 7 beurteilten PM10-Konzentrationen in der Luft die Grenzwerte des Anhangs III Abschnitt I ab den dort genannten Zeitpunkten nicht überschreiten.
Die in Anhang III Abschnitt I festgelegten Toleranzmargen, sind gemäß Artikel 8 der Richtlinie 96/62/EG anzuwenden.
(2) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, daß Meßstationen zur Bereitstellung von Daten zur PM2,5-Konzentration eingerichtet und betrieben werden. AnzahI und Lage der Meßstationen für die PM2,5-Konzentration sind vom Mitgliedstaat so festzulegen, daß die PM2,5-Konzentration innerhalb des Mitgliedstaats repräsentativ erfaßt wird. Soweit möglich, werden die Probenahmestellen mit den Probenahmestellen für die PM10-Konzentration zusammengelegt.
Die Mitgliedstaaten übermitteln der Kommission jährlich innerhalb von neun Monaten nach Jahresende Angaben zum arithmetischen Mittel, zum Median, zum 98. Perzentil und zur Hoechstkonzentration, die anhand der 24-Stunden-Meßwerte der PM2,5-Konzentration in dem betreffenden Jahr berechnet wurden. Das 98. Perzentil ist gemäß der Methode zu berechnen, die in Anhang I Abschnitt 4 der Entscheidung 97/101/EG des Rates vom 27. Januar 1997 zur Schaffung eines Austausches von Informationen und Daten aus den Netzen und Einzelstationen zur Messung der Luftverschmutzung in den Mitgliedstaaten(6) angegeben ist.
(3) PM10-Maßnahmepläne, die gemäß Artikel 8 der Richtlinie 96/62/EG erstellt werden, und allgemeine Strategien zur Verringerung der PM10-Konzentration müssen auch auf die Verringerung der PM2,5-Konzentration abzielen.
(4) Wenn die in Anhang III Abschnitt I genannten PM10-Grenzwerte durch PM10-Konzentrationen in der Luft infolge von Naturereignissen überschritten werden, die gegenüber dem normalen, durch natürliche Quellen bedingten Hintergrundwert zu signifikant höheren Konzentrationen führen, unterrichten die Mitgliedstaaten die Kommission gemäß Artikel 11 Nummer 1 der Richtlinie 96/62/EG unter Beibringung des erforderlichen Nachweises, daß diese Überschreitungen auf Naturereignisse zurückgehen. In diesen Fällen sind die Mitgliedstaaten zur Durchführung von Maßnahmeplänen gemäß Artikel 8 Absatz 3 der Richtlinie 96/62/EG nur dann verpflichtet, wenn die Überschreitung der in Anhang III Abschnitt I genannten Grenzwerte auf andere Ursachen als Naturereignisse zurückzuführen ist.
(5) Die Mitgliedstaaten können Gebiete oder Ballungsräume benennen, in denen die PM10-Konzentration in der Luft infolge der Aufwirbelung von Partikeln nach einer Streuung von Straßen mit Sand im Winter die in Anhang III Abschnitt I aufgeführten PM10-Grenzwerte überschreitet. Die Mitgliedstaaten übermitteln der Kommission eine Liste dieser Gebiete und Ballungsräume zusammen mit Informationen über die dortigen Konzentrationen und Quellen von PM10. Bei der Unterrichtung der Kommission gemäß Artikel 11 Nummer 1 der Richtlinie 96/62/EG erbringen die Mitgliedstaaten die erforderlichen Nachweise dafür, daß die Überschreitungen auf derartige aufgewirbelte Partikel zurückzuführen sind und angemessene Maßnahmen zur Verringerung der Konzentrationen getroffen worden sind.
Innerhalb dieser Gebiete oder Ballungsräume sind die Mitgliedstaaten nur dann zur Durchführung von Maßnahmeplänen gemäß Artikel 8 Absatz 3 der Richtlinie 96/62/EG verpflichtet, wenn die in Anhang III Abschnitt I genannten Grenzwerte aufgrund von PM10-Werten überschritten werden, die auf andere Ursachen als auf die Streuung von Straßen mit Sand im Winter zurückzuführen sind.
Artikel 6
Blei
Die Mitgliedstaaten treffen die erforderlichen Maßnahmen, um sicherzustellen, daß die gemäß Artikel 7 beurteilten Bleikonzentrationen in der Luft die Grenzwerte des Anhangs IV Abschnitt I ab den dort genannten Zeitpunkten nicht überschreiten.
Die in Anhang IV Abschnitt I festgelegten Toleranzmargen sind gemäß Artikel 8 der Richtlinie 96/62/EG anzuwenden.
Artikel 7
Beurteilung der Konzentrationen
(1) Untere und obere Beurteilungsschwellen im Sinne von Artikel 6 der Richtlinie 96/62/EG sind für Schwefeldioxid, Stickstoffdioxid und Stickstoffoxide, Partikel und Blei in Anhang V Abschnitt I festgelegt.
Die Einstufung jedes Gebiets oder Ballungsraums für die Zwecke der Anwendung von Artikel 6 der Richtlinie 96/62/EG ist spätestens alle fünf Jahre gemäß dem in Anhang V Abschnitt II festgelegten Verfahren zu überprüfen. Die Einstufung wird bei signifikanten Änderungen der Aktivitäten, die für die Konzentrationen von Schwefeldioxid, Stickstoffdioxid oder gegebenenfalls Stickstoffoxiden, Partikeln oder Blei in der Luft relevant sind, früher überprüft.
(2) In Anhang VI sind Kriterien für die Festlegung des Standorts von Probenahmestellen zur Messung von Schwefeldioxid, Stickstoffdioxid und Stickstoffoxiden, Partikeln und Blei in der Luft festgelegt. In Anhang VII ist die Mindestzahl der Probenahmestellen für die ortsfeste Messung der Konzentrationen jedes relevanten Schadstoffs festgelegt, die in jedem Gebiet oder Ballungsraum einzurichten sind, in dem Messungen vorgenommen werden müssen, sofern Daten über die Konzentrationen in dem Gebiet oder Ballungsraum ausschließlich durch Messungen gewonnen werden.
(3) In Gebieten und Ballungsräumen, in denen Informationen von ortsfesten Meßstationen durch Informationen aus anderen Quellen wie Emissionskatastern, orientierenden Messungen oder Luftqualitätsmodellen ergänzt werden, müssen die Zahl ortsfester Meßstationen und die räumliche Auflösung anderer Techniken ausreichen, um die Konzentrationen von Luftschadstoffen im Einklang mit Anhang VI Abschnitt I und Anhang VIII Abschnitt I ermitteln zu können.
(4) Für Gebiete und Ballungsräume, für die keine Messungen verlangt werden, können Modellrechnungen oder Techniken der objektiven Schätzung angewandt werden.
(5) Die Referenzmethoden für die Analyse von Schwefeldioxid, Stickstoffdioxid und Stickstoffoxiden sowie für die Probenahme und Analyse von Blei sind in Anhang IX Abschnitt I bis III festgelegt.
Die Referenzmethode für die Probenahme und Messung der PM10-Konzentration ist in Anhang IX Abschnitt IV festgelegt.
Die vorläufige Referenzmethode für die Probenahme und Messung der PM25-Konzentration ist in Anhang IX Abschnitt V festgelegt.
Die Referenztechniken für die Modellierung der Luftqualität sind in Anhang IX Abschnitt VI festgelegt.
(6) Der Zeitpunkt, bis zu dem die Mitgliedstaaten der Kommission nach Artikel 11 Nummer 1 Buchstabe d) der Richtlinie 96/62/EG mitteilen, welche Methoden zur vorläufigen Beurteilung der Luftqualität verwendet wurden, ist 18 Monate nach Inkrafttreten der Richtlinie.
(7) Änderungen zur Anpassung der Bestimmungen dieses Artikels und der Anhänge V bis IX an den wissenschaftlichen und technischen Fortschritt werden nach dem Verfahren des Artikels 12 der Richtlinie 96/62/EG erlassen.
Artikel 8
Unterrichtung der Öffentlichkeit
(1) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, daß der Öffentlichkeit sowie relevanten Organisationen wie Umweltschutzorganisationen, Verbraucherverbänden, Interessenvertretungen gefährdeter Personengruppen und anderen mit dem Gesundheitsschutz befaßten relevanten Stellen zum Beispiel durch Rundfunk, Presse, Anzeigetafeln oder Computernetzdienste routinemäßig aktuelle Informationen über die Konzentrationen von Schwefeldioxid, Stickstoffdioxid und Stickstoffoxiden, Partikeln und Blei in der Luft zur Verfügung gestellt werden.
Informationen über die Konzentrationen von Schwefeldioxid, Stickstoffdioxiden und Partikeln in der Luft werden mindestens auf täglicher Basis aktualisiert und bei stuendlich gemittelten Werten für Schwefeldioxid und Stickstoffdioxid werden die Informationen, soweit dies praktisch möglich ist, auf stuendlicher Basis aktualisiert. Informationen über die Konzentrationen von Blei in der Luft werden auf Dreimonatsgrundlage aktualisiert.
Im Rahmen dieser Information sind mindestens alle Überschreitungen der Konzentrationen bei den Grenzwerten und Alarmschwellen anzugeben, die sich über die in den Anhängen I bis IV angegebenen Mittelungszeiträume ergeben haben. Ferner ist für eine Kurzbewertung in bezug auf Grenzwerte und Alarmschwellen sowie für angemessene Unterrichtung über gesundheitliche Auswirkungen zu sorgen.
(2) Werden Pläne oder Programme nach Artikel 8 Absatz 3 der Richtlinie 96/62/EG, einschließlich Plänen oder Programmen nach Artikel 3 Absatz 4, Artikel 5 Absatz 4 und Artikel 5 Absatz 5 dieser Richtlinie, der Öffentlichkeit zugänglich gemacht, so macht der Mitgliedstaat sie auch den in Absatz 1 genannten Organisationen zugänglich.
(3) Bei Überschreitung der Alarmschwelle gemäß Anhang I Abschnitt II und Anhang II Abschnitt II müssen die der Öffentlichkeit gemäß Artikel 10 der Richtlinie 96/62/EG bekanntzugebenden Mindestangaben auf jeden Fall die in Anhang I Abschnitt III und Anhang II Abschnitt III genannten Informationen enthalten.
(4) Die der Öffentlichkeit und den relevanten Organisationen nach den Absätzen 1 und 3 zur Verfügung gestellten Informationen müssen klar, verständlich und zugänglich sein.
Artikel 9
Aufhebung von Bestimmungen und Übergangsregelung
(1) Die Richtlinie 80/779/EWG des Rates vom 15. Juli 1980 über Grenzwerte und Leitwerte der Luftqualität für Schwefeldioxid und Schwefelstaub(7) wird mit Wirkung vom 19. Juli 2001 aufgehoben, ausgenommen Artikel 1, Artikel 2 Absatz 1, Artikel 3 Absatz 1, Artikel 9, Artikel 15 und Artikel 16 sowie die Anhänge I, III b und IV, die mit Wirkung vom 1. Januar 2005 aufgehoben werden.
(2) Die Richtlinie 82/884/EWG des Rates vom 3. Dezember 1982 betreffend einen Grenzwert für den Bleigehalt in der Luft(8) wird mit Wirkung vom 19. Juli 2001 aufgehoben, ausgenommen Artikel 1, Artikel 2, Artikel 3 Absatz 1, Artikel 7, Artikel 12 und Artikel 13, die mit Wirkung vom 1. Januar 2005 aufgehoben werden.
(3) Die Richtlinie 85/203/EWG des Rates vom 7. März 1985 über Luftqualitätsnormen für Stickstoffdioxid(9) wird mit Wirkung vom 19. Juli 2001 aufgehoben, ausgenommen Artikel 1 Absatz 1 erster Gedankenstrich, Artikel 1 Absatz 2, Artikel 2 erster Gedankenstrich, Artikel 3 Absatz 1, Artikel 5, Artikel 9, Artikel 15, Artikel 16 und Anhang I, die mit Wirkung vom 1. Januar 2010 aufgehoben werden.
(4) Ab 19. Juli 2001 verwenden die Mitgliedstaaten Meßstationen und sonstige Methoden zur Beurteilung der Luftqualität gemäß den Anforderungen dieser Richtlinie, um die Konzentrationen von Schwefeldioxid, Stickstoffdioxid und Blei in der Luft zu beurteilen und Daten zum Nachweis der Einhaltung der Grenzwerte, die in der Richtlinie 80/779/EWG, der Richtlinie 82/884/EWG und der Richtlinie 85/203/EWG festgelegt sind, zu erfassen, bis die in diesen Richtlinien festgelegten Grenzwerte nicht mehr anwendbar sind.
(5) Ab 19. Juli 2001 können die Mitgliedstaaten Meßstationen und sonstige Methoden zur Beurteilung der Luftqualität gemäß den Anforderungen dieser Richtlinie in bezug auf PM10-Konzentrationen verwenden, um die Konzentrationen von Schwebestaub zu erfassen und die Einhaltung der Grenzwerte für Schwebestaub insgesamt, die in Anhang IV der Richtlinie 80/779/EWG festgelegt sind, nachzuweisen, wobei jedoch für die Zwecke des betreffenden Nachweises die so erfaßten Daten mit dem Faktor 1,2 zu multiplizieren sind.
(6) In dem auf das Ende jedes Jahres folgenden Neunmonatszeitraum unterrichten die Mitgliedstaaten nach dem Verfahren des Artikels 11 der Richtlinie 96/62/EG die Kommission bis zu dem Zeitpunkt, zu dem die einschlägigen Grenzwerte nicht mehr anwendbar sind, über alle Überschreitungen der in den Richtlinien 80/779/EWG, 82/884/EWG und 85/203/EWG festgelegten Grenzwerte und übermitteln ihr gleichzeitig die aufgezeichneten Werte, die Gründe für alle Fälle von Überschreitungen und die zur Vermeidung von erneuten Überschreitungen ergriffenen Maßnahmen.
(7) In den Gebieten, in denen die betreffenden Mitgliedstaaten es für erforderlich halten, einen vorhersehbaren Anstieg der Verschmutzung durch Schwefeldioxid, Stickstoffoxide oder Schwebstaub zu begrenzen oder zu verhüten, können sie weiterhin die in Anhang II der Richtlinie 80/779/EWG und Anhang II der Richtlinie 85/203/EWG festgelegten Leitwerte für den Schutz von Ökosystemen anwenden.
Artikel 10
Bericht und Revision
Die Kommission legt dem Europäischen Parlament und dem Rat bis 31. Dezember 2003 einen Bericht über die Erfahrungen bei der Anwendung der vorliegenden Richtlinie vor, insbesondere über die neuesten wissenschaftlichen Forschungsergebnisse hinsichtlich der Folgen der Einwirkung von Schwefeldioxid, Stickstoffdioxid, Stickstoffoxiden, verschiedenen Partikelfraktionen und Blei für die menschliche Gesundheit und für Ökosysteme sowie über technologische Entwicklungen einschließlich der Fortschritte bei den Methoden zur Messung und in sonstiger Weise vorgenommenen Beurteilung der Konzentrationen von Partikeln in der Luft und der Ablagerung von Partikeln und Blei auf Oberflächen.
Um ein hohes Schutzniveau für die menschliche Gesundheit und die Umwelt beizubehalten, werden unter Berücksichtigung der in den Mitgliedstaaten bei der Anwendung dieser Richtlinie gemachten Erfahrungen - insbesondere auch unter Berücksichtigung der in Anhang VI festgelegten Bedingungen, unter denen die Messungen stattgefunden haben - diesem Bericht, falls angemessen, Vorschläge zur Änderung der Richtlinie beigefügt. Die Kommission wird insbesondere die PM10-Grenzwerte für die zweite Stufe dahingehend überprüfen, ob sie verbindlich vorgeschrieben werden sollen, und prüfen, ob die Grenzwerte für die zweite Stufe und gegebenenfalls für die erste Stufe zu bestätigen oder zu ändern sind. Ferner wird die Kommission, soweit angebracht, besondere Aufmerksamkeit auf die Festlegung der PM2,5-Grenzwerte oder auch der Grenzwerte für andere Partikelfraktionen verwenden und die Kommission wird den für Stickstoffdioxid geltenden Jahresgrenzwert für den Schutz der menschlichen Gesundheit überprüfen und einen Vorschlag zur Bestätigung oder Änderung dieses Wertes machen. Sie wird außerdem den 1-Stundengrenzwert für Stickstoffdioxid unter Berücksichtigung der Leitlinien der Weltgesundheitsorganisation überprüfen und überlegen, ob der Grenzwert bestätigt oder geändert werden sollte.
Die Kommission wird auch überlegen, ob gegebenenfalls Alarmschwellen für PM10, PM2,5 oder Partikelfraktionen festgesetzt werden können, die mit den Werten für andere in dieser Richtlinie aufgeführten Schadstoffe vereinbar sind.
Artikel 11
Sanktionen
Die Mitgliedstaaten legen die Sanktionen für Verstöße gegen die im Rahmen dieser Richtlinie erlassenen innerstaatlichen Rechtsvorschriften fest. Die Sanktionen müssen wirksam, verhältnismäßig und abschreckend sein.
Artikel 12
Umsetzung
(1) Die Mitgliedstaaten setzen die Rechts- und Verwaltungsvorschriften in Kraft, die erforderlich sind, um dieser Richtlinie bis 19. Juli 2001 nachzukommen. Sie setzen die Kommission unverzüglich davon in Kenntnis.
Wenn die Mitgliedstaaten derartige Vorschriften erlassen, nehmen sie in den Vorschriften selbst oder durch einen Hinweis bei der amtlichen Veröffentlichung auf diese Richtlinie Bezug. Die Mitgliedstaaten regeln die Einzelheiten der Bezugnahme.
(2) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission den Wortlaut der wichtigsten innerstaatlichen Rechtsvorschriften mit, die sie auf dem unter diese Richtlinie fallenden Gebiet erlassen.
Artikel 13
Inkrafttreten
Diese Richtlinie tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft.
Artikel 14
Adressaten
Diese Richtlinie ist an die Mitgliedstaaten gerichtet.
Geschehen zu Luxemburg am 22. April 1999.