NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 1872/2006
ze dne 11. prosince 2006
o obchodu s některými výrobky z oceli mezi Společenstvím a Ruskou federací
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na smlouvu o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na čl. 4 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na článek 56 uvedeného aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Čl. 21 odst. 1 Dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy a Ruskou federací (1) stanoví, že obchod s některými výrobky z oceli má být předmětem zvláštní dohody o množstevních ujednáních.
(2)
Platnost stávající Dohody mezi Evropským společenstvím a vládou Ruské federace o obchodu s některými výrobky z oceli (2), která byla podepsána dne 3. listopadu 2005, skončí dne 31. prosince 2006.
(3)
Předběžná jednání mezi stranami naznačují, že obě strany mají v úmyslu uzavřít novou dohodu na rok 2007 a následující roky.
(4)
Do podepsání a vstupu nové dohody v platnost by měly být stanoveny množstevní limity pro rok 2007.
(5)
Vzhledem k tomu, že se nezměnily podmínky, které vedly ke stanovení množstevních limitů pro rok 2006, je vhodné stanovit množstevní limity pro rok 2007 na stejné úrovni jako pro rok 2006.
(6)
Je nezbytné poskytnout takové prostředky pro správu tohoto režimu ve Společenství, které by usnadnily provádění nové dohody, a to přijetím co nejpodobnějších ustanovení.
(7)
Je nutné zajistit kontrolu původu daných výrobků a zavedení vhodných metod správní spolupráce.
(8)
Výrobky umístěné ve svobodném pásmu nebo dovezené v režimech uskladňování v celním skladu, dočasného použití nebo aktivního zušlechťovacího styku (podmíněný systém) by neměly být započítávány do limitů stanovených pro tyto výrobky.
(9)
Pro účinné uplatňování tohoto nařízení je nutné zavést požadavek dovozní licence Společenství pro propouštění daných výrobků do volného oběhu ve Společenství.
(10)
Aby bylo zajištěno, že nedojde k překročení těchto množstevních limitů, je nutné zavést správní postup, podle něhož příslušné orgány členských států nevydají dovozní licence, dokud od Komise neobdrží potvrzení o tom, že příslušné množství je v rámci daného množstevního limitu stále ještě k dispozici,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení se použije od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007 na dovoz výrobků z oceli uvedených v příloze I a pocházejících z Ruské federace do Společenství.
2. Výrobky z oceli se zařazují do skupin výrobků v souladu s přílohou I.
3. Zařazení výrobků vyjmenovaných v příloze I se zakládá na kombinované nomenklatuře (KN) vytvořené nařízením Rady (EHS) č. 2658/87 (3).
4. Původ výrobků uvedených v odstavci 1 se určí v souladu s platnými pravidly Společenství.
Článek 2
1. Dovoz výrobků z oceli vyjmenovaných v příloze I a pocházejících z Ruské federace do Společenství podléhá množstevním limitům stanoveným v příloze V. Propuštění výrobků uvedených v příloze I pocházejících z Ruské federace do volného oběhu ve Společenství je podmíněno předložením osvědčení o původu uvedeného v příloze II a dovozní licence vydané orgány členských států podle článku 4.
2. Aby bylo zaručeno, že množství, na které byly vydány dovozní licence, není v žádném okamžiku vyšší než celkové množstevní limity stanovené pro každou skupinu výrobků, vydají příslušné orgány vyjmenované v příloze IV dovozní licence pouze poté, co obdrží od Komise potvrzení, že v rámci množstevních limitů pro danou skupinu výrobků z oceli je ve vztahu k dané dodavatelské zemi stále k dispozici množství, o něž dovozce nebo dovozci u výše uvedených orgánů zažádali.
3. Povolené dovozy se započítají do příslušného množstevního limitu stanoveného v příloze V. Má se za to, že k odeslání výrobků došlo v den, kdy byly naloženy na dopravní prostředky určené k jejich vývozu.
Článek 3
1. Množstevní limity uvedené v příloze V se nevztahují na výrobky umístěné ve svobodném pásmu nebo ve svobodném skladu a na výrobky dovezené podle ustanovení pro celní sklady, dočasné použití nebo aktivní zušlechťovací styk (podmíněný systém).
2. Pokud jsou výrobky uvedené v odstavci 1 následně propuštěny do volného oběhu, buď v nezměněném stavu nebo po zpracování či opracování, použije se čl. 2 odst. 2 a výrobky takto propuštěné do volného oběhu se započítají do příslušných množstevních limitů uvedených v příloze V.
Článek 4
1. Pro účely použití čl. 2 odst. 2 příslušné orgány členských států vyjmenované v příloze IV před vydáním dovozních licencí oznámí Komisi, na jaká množství u nich byly podány žádosti o dovozní licence podložené originály vývozních licencí. Komise obratem oznámí, zda jsou požadovaná množství k dispozici pro dovoz, a to chronologicky, ve stejném pořadí, v jakém obdrží oznámení členských států (podle zásady „kdo dřív přijde, je dřív na řadě“).
2. Žádosti obsažené v oznámeních zaslaných Komisi jsou platné, pokud v každém případě jasně uvádějí zemi vývozu, kód příslušného výrobku, množství, která se mají dovézt, číslo vývozní licence, kvótový rok a členský stát, v němž mají být výrobky propuštěny do volného oběhu.
3. Je-li to možné, Komise potvrdí orgánům celé množství uvedené v žádostech oznámených pro každou skupinu výrobků.
4. Příslušné orgány Komisi ohlásí jakékoli množství, které nebylo využito během platnosti dovozní licence, a to okamžitě poté, co byly o této skutečnosti informovány. Taková nevyužitá množství se automaticky převádějí do zbylých množství celkového množstevního limitu Společenství pro každou skupinu výrobků.
5. Oznámení uvedená v odstavcích 1 až 4 se sdělují elektronicky v rámci integrované sítě vytvořené pro tento účel, pokud není z naléhavých technických důvodů nutné dočasně použít jiné komunikační prostředky.
6. Dovozní licence nebo rovnocenné doklady se vydávají v souladu s články 12 až 16.
7. Příslušné orgány členských států Komisi oznámí jakýkoli případ zrušení již vydaných dovozních licencí nebo rovnocenných dokladů v důsledku odejmutí nebo zrušení odpovídající vývozní licence příslušnými orgány Ruské federace. Pokud však Komise a příslušné orgány členských států obdržely od příslušných orgánů Ruské federace informaci o odejmutí nebo zrušení vývozní licence teprve poté, co byly výrobky dovezeny do Společenství, je nutné dotyčná množství započítat do příslušného množstevního limitu stanoveného v příloze V.
Článek 5
1. Jestliže má Komise informace o tom, že u výrobků vyjmenovaných v příloze I pocházejících z Ruské federace byla provedena překládka, použita jiná dopravní trasa nebo jiný způsob dovozu do Společenství, kterým se obchází množstevní limity podle článku 2, a že je třeba učinit příslušné úpravy, požádá o zahájení konzultací s cílem dosáhnout dohody o nezbytných úpravách odpovídajících množstevních limitů.
2. Až do ukončení konzultací podle odstavce 1 může Komise požádat Ruskou federaci o přijetí nezbytných preventivních opatření, aby bylo zajištěno, že po konzultacích bude možné dohodnuté množstevní limity uplatnit.
3. Pokud Společenství a Ruská federace nedospějí k uspokojivému řešení a pokud Komise oznámí, že existuje jasný důkaz o obcházení předpisů, odečte Komise od množstevních limitů odpovídající množství výrobků pocházejících z Ruské federace.
Článek 6
1. Vývozní licence (kterou vydají příslušné orgány Ruské federace) se vyžaduje u každé zásilky výrobků z oceli, které podléhají množstevním limitům stanoveným v příloze V, až do výše uvedených limitů.
2. Dovozce předkládá originál vývozní licence za účelem vydání dovozní licence uvedené v článku 12.
Článek 7
1. Vývozní licence pro množstevní limity musí odpovídat vzoru uvedenému v příloze II a musí mimo jiné potvrzovat, že množství dotyčného zboží bylo započteno do množstevních limitů stanovených pro danou skupinu výrobků.
2. Každá vývozní licence se vztahuje pouze na jednu skupinu výrobků vyjmenovaných v příloze I.
Článek 8
Vývozy se započítávají do příslušných množstevních limitů stanovených v příloze V a odeslaných ve smyslu čl. 2 odst. 3.
Článek 9
1. Vývozní licence uvedená v článku 6 může obsahovat řádně označená dodatečná vyhotovení. Vývozní licence a její kopie, jakož i osvědčení o původu a jeho kopie, se vypracovávají v angličtině.
2. Pokud jsou doklady uvedené v odstavci 1 vyplňovány rukou, musí být jednotlivé záznamy zapsány inkoustem a hůlkovým písmem.
3. Vývozní licence nebo rovnocenné doklady mají rozměry 210 × 297 mm. Použitý papír musí být bílý bezdřevý papír klížený pro psaní o hmotnosti nejméně 25 g/m2. Musí mít pozadí s tištěným gilošovaným vzorem, na kterém jsou patrné stopy jakéhokoli padělání mechanickými nebo chemickými prostředky.
4. Podle ustanovení tohoto nařízení přijímají příslušné orgány ve Společenství jako platný dokument pro dovozní účely pouze originál.
5. Všechny vývozní licence nebo rovnocenné doklady se označují standardizovaným pořadovým číslem, ať už vytištěným či nikoli, které umožňuje jejich identifikaci.
6. Toto pořadové číslo se skládá z těchto prvků:
-
dvou písmen označujících zemi vývozu:
RU
=
Ruská federace,
-
dvou písmen označujících členský stát, který je zamýšleným místem určení:
BE
=
Belgie
BG
=
Bulharsko
CZ
=
Česká republika
DK
=
Dánsko
DE
=
Německo
EE
=
Estonsko
EL
=
Řecko
ES
=
Španělsko
FR
=
Francie
IE
=
Irsko
IT
=
Itálie
CY
=
Kypr
LV
=
Lotyšsko
LT
=
Litva
LU
=
Lucembursko
HU
=
Maďarsko
MT
=
Malta
NL
=
Nizozemsko
AT
=
Rakousko
PL
=
Polsko
PT
=
Portugalsko
RO
=
Rumunsko
SI
=
Slovinsko
SK
=
Slovensko
FI
=
Finsko
SE
=
Švédsko
GB
=
Spojené království,
-
jednomístného čísla označujícího kvótový rok, které odpovídá poslednímu číslu příslušného roku, např. „7“ pro rok 2007,
-
dvoumístného čísla, které označuje vydávající úřad ve vyvážející zemi,
-
pětimístného čísla jdoucího postupně od 00 001 do 99 999 přiděleného konkrétnímu členskému státu určení.
Článek 10
Vývozní licenci lze vydat po odeslání výrobků, na které se vztahuje. V takových případech musí být označena poznámkou „issued retrospectively“.
Článek 11
V případě krádeže, ztráty nebo zničení vývozní licence může vývozce požádat příslušný orgán, který doklad vydal, aby mu na základě vývozních dokladů, které vývozce vlastní, vystavil duplikát.
Takto vydaný duplikát licence musí být označen poznámkou „duplicate“. Duplikát je označen datem původní licence.
Článek 12
1. V rozsahu, v němž Komise podle článku 4 potvrdila dostupnost požadovaného množství v rámci dotyčných množstevních limitů, vystaví příslušné orgány členských států dovozní licenci, a to nejdéle do pěti pracovních dnů poté, co dovozce předloží originál příslušné vývozní licence. Originál musí být předložen nejpozději dne 31. března roku následujícího po roce, v němž bylo odesláno zboží, na něž se licence vztahuje. Dovozní licence vydávají příslušné orgány kteréhokoli z členských států, bez ohledu na to, který členský stát je uveden na vývozní licenci, a to v rozsahu, v němž Komise podle článku 4 potvrdila dostupnost požadovaného množství v rámci dotyčného množstevního limitu.
2. Dovozní licence jsou platné čtyři měsíce od data vystavení. Na základě řádně odůvodněné žádosti dovozce mohou příslušné orgány členského státu prodloužit platnost o další období nepřesahující čtyři měsíce.
3. Dovozní licence se vyhotovují ve formě uvedené v příloze III a platí na celém celním území Společenství.
4. Prohlášení nebo žádost podaná dovozcem s cílem získat dovozní licenci musí obsahovat:
a)
celé jméno a adresu vývozce;
b)
celé jméno a adresu dovozce;
c)
přesný popis zboží a kód/y TARIC;
d)
zemi původu zboží;
e)
zemi odeslání;
f)
příslušnou skupinu výrobků a množství daných výrobků;
g)
čistou hmotnost podle položek TARIC;
h)
hodnotu výrobku cif na hranici Společenství podle položek TARIC;
i)
informaci, zda jsou dotyčné výrobky druhé nebo snížené jakosti;
j)
případně data platby a dodání a kopii nákladního listu a kupní smlouvy;
k)
datum a číslo vývozní licence;
l)
jakýkoli interní kód používaný k administrativním účelům;
m)
datum a podpis dovozce.
5. Dovozci nejsou povinni dovézt celé množství, na něž se vztahuje dovozní licence, v jedné zásilce.
Článek 13
Platnost dovozních licencí vydaných orgány členských států je podmíněna platností vývozních licencí a množstvím uvedeným na vývozních licencích vydaných příslušnými orgány Ruské federace, na jejichž základě byly dovozní licence vydány.
Článek 14
Příslušné orgány členských států vydávají dovozní licence či rovnocenné doklady v souladu s čl. 2 odst. 2 bez diskriminace jakémukoli dovozci ve Společenství, bez ohledu na místo, kde je ve Společenství usazen, a aniž je dotčeno splnění ostatních podmínek vyžadovaných podle současných pravidel.
Článek 15
1. Pokud Komise zjistí, že celková množství, na něž se vztahují vývozní licence vydané Ruskou federací pro určitou skupinu výrobků, přesahují množstevní limity stanovené pro danou skupinu výrobků, neprodleně informuje příslušné orgány, které v členských státech vydávají licence, aby se další vydávání dovozních licencí pozastavilo. V tomto případě Komise neprodleně zahájí konzultace.
2. Příslušné orgány členského státu odmítnou vydat dovozní licence pro výrobky pocházející z Ruské federace, na něž se nevztahují vývozní licence vydané v souladu s články 6 až 11.
Článek 16
1. Tiskopisy používané příslušnými orgány členských států pro vydávání dovozních licencí uvedených v článku 12 musí odpovídat vzoru dovozní licence uvedenému v příloze III.
2. Tiskopisy dovozních licencí a výpisy z nich se vystavují ve dvojím vyhotovení, z nichž jedno, označené slovy „vyhotovení pro držitele licence“ a číslem 1, se vydává žadateli a druhé, označené slovy „vyhotovení pro vydávající orgán“ a číslem 2, si ponechává orgán, jenž licenci vydává. Pro správní účely mohou příslušné orgány pořizovat další stejnopisy vyhotovení 2.
3. Tiskopisy se tisknou na bílý bezdřevý papír klížený pro psaní o hmotnosti 55 až 65 g/m2. Velikost tiskopisů je 210 × 297 mm; vzdálenost mezi řádky činí 4,24 mm (šestinu palce); tuto úpravu je nutno přesně respektovat. Obě strany vyhotovení č. 1, což je vlastní licence, musí mít navíc pozadí s červeně tištěným gilošovaným vzorem, na kterém jsou patrné stopy jakéhokoli padělání mechanickými nebo chemickými prostředky.
4. Odpovědnost za vytištění tiskopisů nesou členské státy. Tiskopisy mohou být také vytištěny v tiskárnách pověřených členským státem, v němž jsou usazeny. V tom případě musí být na každém tiskopise uveden odkaz na pověření členským státem. Na každém tiskopise musí být uveden název a adresa tiskárny nebo značka umožňující její identifikaci.
5. Dovozní licence nebo výpisy z nich se při svém vydání opatří číslem vydání určeným příslušnými orgány členského státu. Číslo dovozní licence se elektronicky, prostřednictvím integrované sítě vytvořené podle článku 4, oznámí Komisi.
6. Licence a výpisy se vyplňují v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků vydávajícího členského státu.
7. V kolonce 10 příslušné orgány uvedou příslušnou skupinu výrobků z oceli.
8. Označení vydávajících subjektů a orgánů provádějících odpočet se provádí otiskem razítka. Razítko vydávajícího orgánu však může být nahrazeno reliéfním tiskem kombinovaným s písmeny nebo číslicemi perforovanými nebo vytištěnými na licenci. Vydávající orgány vyznačí přidělená množství takovým způsobem, který znemožňuje vkládání číslic nebo znaků.
9. Rubová strana vyhotovení č. 1 a č. 2 obsahuje kolonku, do níž mohou celní orgány při plnění dovozních náležitostí nebo příslušné správní orgány při vydávání výpisu zapsat množství. V případě nedostatku místa na licenci nebo na výpisu z ní pro vyznačení dováženého množství mohou příslušné orgány připojit jednu nebo více stejných doplňkových stránek s kolonkami stejnými jako na rubu vyhotovení č. 1 a č. 2 licence nebo výpisu z ní. Orgány provádějící odpočet umístí své razítko tak, aby jedna polovina byla na licenci nebo na výpisu z ní a druhá na doplňkové stránce. Je-li připojeno více doplňkových stránek než jedna, pak se umístí další razítko podobným způsobem přes každou novou a předchozí stranu.
10. Vydané dovozní licence a výpisy z nich, jednotlivé údaje a připojené poznámky orgánů jednoho členského státu mají v každém jiném členském státě stejné právní účinky jako doklady vydané a jednotlivé údaje a připojené poznámky učiněné orgány těchto členských států.
11. Příslušné orgány dotyčných členských států mohou, je-li to nevyhnutelné, vyžadovat, aby byl obsah licencí či výpisů přeložen do úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků daného členského státu.
Článek 17
Pokud jde o propouštění výrobků z oceli, na které se vztahuje toto nařízení, do volného oběhu v Bulharsku a Rumunsku od 1. ledna 2007, vyžaduje se dovozní licence i v případě, že výrobky z oceli byly odeslány před tímto datem. Pokud jsou výrobky z oceli odeslány do Bulharska nebo Rumunska před 1. lednem 2007, vydá se dovozní povolení automaticky bez množstevního omezení na základě předložení nákladního listu nebo jiného dokladu o přepravě považovaného za rovnocenný orgány Společenství vydávajícími licence, z něhož je zřejmé datum odeslání, a po schválení úřadem Komise odpovědným za správu licencí (SIGL). Pokud jsou výrobky z oceli odeslány do Bulharska nebo Rumunska dne 1. ledna nebo po tomto dni, podléhají zvláštním pravidlům pro množstevní omezení, jak jsou vymezena v tomto nařízení.
Článek 18
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. Článek 17 však odchylně vstupuje v platnost dnem vstupu v platnost smlouvy o přistoupení Bulharska a Rumunska k Evropské unii.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. prosince 2006.
VERORDNUNG (EG) Nr. 1872/2006 DES RATES
vom 11. Dezember 2006
über den Handel mit bestimmten Stahlerzeugnissen zwischen der Gemeinschaft und der Russischen Föderation
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 133,
gestützt auf den Vertrag über den Beitritt Bulgariens und Rumäniens, insbesondere auf Artikel 4 Absatz 3,
gestützt auf die Akte über die Bedingungen des Beitritts Bulgariens und Rumäniens, insbesondere auf Artikel 56,
auf Vorschlag der Kommission,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Artikel 21 Absatz 1 des Abkommens über Partnerschaft und Zusammenarbeit zwischen den Europäischen Gemeinschaften und ihren Mitgliedstaaten und der Russischen Föderation (1) sieht vor, dass der Handel mit bestimmten Stahlerzeugnissen in einem getrennten Abkommen über mengenmäßige Beschränkungen geregelt wird.
(2)
Das am 3. November 2005 geschlossene und derzeit geltende Abkommen zwischen der Europäischen Gemeinschaft und der Regierung der Russischen Föderation über den Handel mit bestimmten Stahlerzeugnissen (2) läuft am 31. Dezember 2006 aus.
(3)
In Vorgesprächen haben beide Vertragsparteien zu erkennen gegeben, dass sie für 2007 und die darauf folgenden Jahre ein neues Abkommen schließen möchten.
(4)
Bis zur Unterzeichnung und zum Inkrafttreten des neuen Abkommens sollten für das Jahr 2007 Höchstmengen festgesetzt werden.
(5)
Da sich gegenüber 2006 die für die Festsetzung der Höchstmengen maßgeblichen Bedingungen nicht geändert haben, erscheint es angemessen, die Höchstmengen für 2007 auf demselben Niveau festzusetzen wie für 2006.
(6)
Es ist dafür Sorge zu tragen, dass durch möglichst ähnliche Bestimmungen eine reibungslose Umsetzung des neuen Abkommens in der Gemeinschaft sichergestellt ist.
(7)
Es muss gewährleistet werden, dass der Ursprung der betreffenden Erzeugnisse kontrolliert wird und dass geeignete Methoden für die Zusammenarbeit der Verwaltungen festgelegt werden.
(8)
Erzeugnisse, die in eine Freizone verbracht oder im Zolllagerverfahren, im Verfahren der vorübergehenden Verwendung oder im Verfahren der aktiven Veredelung (Nichterhebungsverfahren) eingeführt werden, sollten nicht auf die für die betreffenden Erzeugnisse festgesetzten Höchstmengen angerechnet werden.
(9)
Zur wirksamen Anwendung dieser Verordnung ist für die Überführung der betreffenden Erzeugnisse in den zollrechtlich freien Verkehr der Gemeinschaft die Vorlage einer Einfuhrgenehmigung der Gemeinschaft vorzuschreiben.
(10)
Um sicherzustellen, dass die Höchstmengen nicht überschritten werden, ist ein Verwaltungsverfahren einzuführen, nach dem die zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten die Einfuhrgenehmigung erst dann erteilen, wenn sie von der Kommission die Bestätigung erhalten haben, dass im Rahmen der betreffenden Höchstmenge noch entsprechende Mengen verfügbar sind -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
(1) Diese Verordnung gilt vom 1. Januar 2007 bis zum 31. Dezember 2007 für Einfuhren der in Anhang I aufgeführten Stahlerzeugnisse mit Ursprung in der Russischen Föderation.
(2) Die Stahlerzeugnisse werden gemäß Anhang I nach Erzeugnisgruppen unterschieden.
(3) Die Einreihung der in Anhang I aufgelisteten Stahlerzeugnisse stützt sich auf die mit der Verordnung (EWG) Nr. 2658/87 des Rates (3) eingeführte Kombinierte Nomenklatur (KN).
(4) Der Ursprung der in Absatz 1 genannten Waren wird nach Maßgabe der in der Gemeinschaft geltenden Vorschriften bestimmt.
Artikel 2
(1) Für die in Anhang I aufgeführten Stahlerzeugnisse mit Ursprung in der Russischen Föderation gelten bei der Einfuhr in die Gemeinschaft die in Anhang V festgesetzten Höchstmengen. Für die Überführung der in Anhang I genannten Erzeugnisse mit Ursprung in der Russischen Föderation in den zollrechtlich freien Verkehr der Gemeinschaft sind ein Ursprungszeugnis gemäß dem Formblatt in Anhang II und eine von den Behörden der Mitgliedstaaten erteilte Einfuhrgenehmigung nach Artikel 4 vorzulegen.
(2) Um sicherzustellen, dass die Mengen, für die Einfuhrgenehmigungen erteilt werden, die Gesamthöchstmenge für die jeweilige Erzeugnisgruppe zu keinem Zeitpunkt überschreiten, erteilen die in Anhang IV genannten zuständigen Behörden die Einfuhrgenehmigung nur, wenn sie von der Kommission die Bestätigung erhalten haben, dass im Rahmen der Gesamthöchstmenge für das Lieferland und für die betreffende Erzeugnisgruppe von Stahlerzeugnissen, für die der Einführer bei diesen Behörden einen Antrag gestellt hat, noch Mengen verfügbar sind.
(3) Die genehmigten Einfuhren werden auf die in Anhang V festgelegten jeweiligen Höchstmengen angerechnet. Als Zeitpunkt des Versands der Erzeugnisse gilt der Zeitpunkt, zu dem sie zur Ausfuhr in das Beförderungsmittel verladen wurden.
Artikel 3
(1) Die in Anhang V aufgeführten Höchstmengen gelten nicht für Erzeugnisse, die in eine Freizone oder ein Freilager verbracht oder in das Zolllagerverfahren, das Verfahren der vorübergehenden Verwendung oder das Verfahren der aktiven Veredelung (Nichterhebungsverfahren) übergeführt werden.
(2) Werden die in Absatz 1 genannten Erzeugnisse später in unverändertem Zustand oder nach einer Be- oder Verarbeitung in den zollrechtlich freien Verkehr übergeführt, so gilt Artikel 2 Absatz 2, und die betreffenden Erzeugnisse werden auf die entsprechenden in Anhang V festgesetzten Höchstmengen angerechnet.
Artikel 4
(1) Zur Anwendung von Artikel 2 Absatz 2 teilen die in Anhang IV genannten zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten vor der Erteilung der Einfuhrgenehmigung der Kommission die Mengen mit, für die bei ihnen durch Originalausfuhrlizenzen belegte Anträge auf Einfuhrgenehmigungen gestellt worden sind. Daraufhin teilt die Kommission in der chronologischen Reihenfolge des Eingangs der Mitteilungen der Mitgliedstaaten („Windhundverfahren“) mit, ob die beantragten Einfuhrmengen verfügbar sind.
(2) Die den Mitteilungen an die Kommission beigefügten Anträge sind gültig, wenn darin das Ausfuhrland, der betreffende Warencode, die Einfuhrmenge, die Nummer der Ausfuhrlizenz, das Kontingentsjahr und der Mitgliedstaat, in dem die Waren in den freien Verkehr übergeführt werden sollen, eindeutig angegeben sind.
(3) Die Kommission bestätigt den Behörden nach Möglichkeit die volle beantragte Einfuhrmenge für jede Erzeugnisgruppe.
(4) Die zuständigen Behörden unterrichten die Kommission unverzüglich über alle Mengen, die während der Gültigkeitsdauer der Einfuhrgenehmigung nicht ausgeschöpft werden. Die nicht ausgeschöpften Mengen werden automatisch auf die verbleibende Gesamtmenge der Gemeinschaftshöchstmenge für die betreffende Erzeugnisgruppe übertragen.
(5) Die Mitteilungen nach den Absätzen 1 bis 4 werden auf elektronischem Wege über das für diesen Zweck eingerichtete integrierte Netz übermittelt, sofern nicht zwingende technische Gründe vorübergehend die Benutzung anderer Kommunikationsmittel erforderlich machen.
(6) Die Einfuhrgenehmigungen oder gleichwertigen Papiere werden nach Maßgabe der Artikel 12 bis 16 ausgestellt.
(7) Die zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten unterrichten die Kommission von jeder Rücknahme bereits erteilter Einfuhrgenehmigungen oder gleichwertiger Papiere in Fällen, in denen die entsprechenden Ausfuhrlizenzen von den zuständigen Behörden der Russischen Föderation zurückgenommen oder widerrufen wurden. Werden jedoch die Kommission oder die zuständigen Behörden eines Mitgliedstaats von den zuständigen Behörden der Russischen Föderation erst nach der Einfuhr der betreffenden Erzeugnisse in die Gemeinschaft über die Rücknahme oder den Widerruf der Ausfuhrlizenz unterrichtet, so werden die betreffenden Mengen auf die entsprechende in Anhang V festgesetzte Höchstmenge angerechnet.
Artikel 5
(1) Liegen der Kommission Hinweise dafür vor, dass die in Anhang I aufgeführten Erzeugnisse mit Ursprung in der Russischen Föderation durch Umladung, Umleitung oder auf sonstige Weise unter Umgehung der in Artikel 2 genannten Höchstmengen in die Gemeinschaft eingeführt wurden und dass entsprechende Anpassungen vorgenommen werden müssen, ersucht sie um Konsultationen, um eine Einigung über die erforderliche Anpassung der betreffenden Höchstmengen zu erzielen.
(2) Bis zum Abschluss der in Absatz 1 genannten Konsultationen kann die Kommission die Russische Föderation ersuchen, vorsorglich die erforderlichen Maßnahmen zu treffen, um sicherzustellen, dass die in diesen Konsultationen zu vereinbarenden Anpassungen der Höchstmengen vorgenommen werden können.
(3) Gelingt es der Gemeinschaft und der Russischen Föderation nicht, eine zufrieden stellende Lösung zu finden, und stellt die Kommission fest, dass schlüssige Beweise für eine Umgehung vorliegen, so zieht sie eine gleichwertige Menge von Erzeugnissen mit Ursprung in der Russischen Föderation von den betreffenden Höchstmengen ab.
Artikel 6
(1) Für alle Sendungen von Stahlerzeugnissen, für die in Anhang V Höchstmengen festgesetzt sind, erteilen die zuständigen Behörden der Russischen Föderation Ausfuhrlizenzen, bis die betreffenden Höchstmengen erreicht sind.
(2) Das Original der Ausfuhrlizenz ist vom Einführer zur Erteilung der in Artikel 12 genannten Einfuhrgenehmigung vorzulegen.
Artikel 7
(1) Die Ausfuhrlizenzen müssen dem Muster in Anhang II entsprechen und unter anderem bescheinigen, dass die betreffende Erzeugnismenge auf die für die betreffende Erzeugnisgruppe festgesetzte Höchstmenge angerechnet worden ist.
(2) Jede Ausfuhrlizenz darf nur für eine der in Anhang I aufgeführten Erzeugnisgruppen ausgestellt werden.
Artikel 8
Die Ausfuhren werden auf die betreffenden in Anhang V festgesetzten Höchstmengen angerechnet und im Sinne des Artikels 2 Absatz 3 versandt.
Artikel 9
(1) Die in Artikel 6 genannten Ausfuhrlizenzen können mit zusätzlichen Durchschriften ausgestellt werden, die ordnungsgemäß als solche zu kennzeichnen sind. Die Ausfuhrlizenzen, deren Durchschriften sowie das Ursprungszeugnis und dessen Durchschriften werden in englischer Sprache ausgestellt.
(2) Werden die in Absatz 1 genannten Papiere handschriftlich ausgefüllt, so muss dies mit Tinte oder Kugelschreiber und in Druckschrift erfolgen.
(3) Die Ausfuhrlizenzen oder gleichwertigen Papiere haben das Format 210 × 297 mm. Es ist weißes, geleimtes Schreibpapier ohne mechanischen Papierhalbstoff mit einem Quadratmetergewicht von mindestens 25 g zu verwenden. Alle Teile sind mit einem guillochierten Überdruck zu versehen, auf dem jede mechanisch oder chemisch vorgenommene Fälschung sichtbar wird.
(4) Nur das Original wird von den in der Gemeinschaft zuständigen Behörden nach Maßgabe dieser Verordnung als für die Zwecke der Einfuhr gültig anerkannt.
(5) Jede Ausfuhrlizenz oder jedes gleichwertige Papier trägt zur Kennzeichnung eine standardisierte Seriennummer, die auch eingedruckt sein kann.
(6) Die Seriennummer setzt sich wie folgt zusammen:
-
zwei Buchstaben zur Bezeichnung des Ausfuhrlandes nach folgendem Code:
RU
=
Russische Föderation,
-
zwei Buchstaben zur Bezeichnung des Bestimmungsmitgliedstaats nach folgendem Code:
BE
=
Belgien
BG
=
Bulgarien
CZ
=
Tschechische Republik
DK
=
Dänemark
DE
=
Deutschland
EE
=
Estland
EL
=
Griechenland
ES
=
Spanien
FR
=
Frankreich
IE
=
Irland
IT
=
Italien
CY
=
Zypern
LV
=
Lettland
LT
=
Litauen
LU
=
Luxemburg
HU
=
Ungarn
MT
=
Malta
NL
=
Niederlande
AT
=
Österreich
PL
=
Polen
PT
=
Portugal
RO
=
Rumänien
SI
=
Slowenien
SK
=
Slowakei
FI
=
Finnland
SE
=
Schweden
GB
=
Vereinigtes Königreich
-
eine einstellige Zahl zur Bezeichnung des Kontingentsjahres, die der letzten Ziffer der Jahreszahl entspricht, z. B. „7“ für 2007,
-
eine zweistellige Zahl zur Bezeichnung der ausstellenden Behörde im Ausfuhrland,
-
eine fünfstellige Zahl durchlaufend von 00 001 bis 99 999, die dem betreffenden Bestimmungsmitgliedstaat zugeteilt wird.
Artikel 10
Die Ausfuhrlizenz kann nach dem Versand der Erzeugnisse, auf die sie sich bezieht, ausgestellt werden. In diesem Fall muss sie den Vermerk „issued retrospectively“ (nachträglich ausgestellt) tragen.
Artikel 11
Bei Diebstahl, Verlust oder Zerstörung einer Ausfuhrlizenz kann der Ausführer bei der zuständigen Behörde, die das Dokument ausgestellt hat, unter Vorlage der in seinem Besitz befindlichen Ausfuhrdokumente eine Zweitschrift beantragen.
Die Zweitschrift einer Ausfuhrlizenz wird mit dem Vermerk „duplicate“ (Zweitschrift) versehen. Sie trägt das Datum des Originals.
Artikel 12
(1) Soweit die Kommission nach Artikel 4 bestätigt, dass die beantragte Einfuhrmenge im Rahmen der betreffenden Höchstmenge verfügbar ist, erteilen die zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten innerhalb von höchstens fünf Arbeitstagen nach Vorlage der entsprechenden Originalausfuhrlizenz durch den Einführer eine Einfuhrgenehmigung. Die Ausfuhrlizenz muss spätestens am 31. März des Jahres vorgelegt werden, das auf das Jahr folgt, in dem die davon erfassten Waren versandt wurden. Soweit die Kommission nach Artikel 4 bestätigt hat, dass die beantragte Einfuhrmenge im Rahmen der betreffenden Höchstmenge verfügbar ist, kann die Einfuhrgenehmigung von den zuständigen Behörden eines jeden Mitgliedstaats erteilt werden; dies muss nicht der in der Ausfuhrlizenz angegebene Mitgliedstaat sein.
(2) Die Einfuhrgenehmigungen gelten vier Monate nach ihrer Erteilung. Auf hinreichend begründeten Antrag des Einführers können die zuständigen Behörden eines Mitgliedstaats die Geltungsdauer um höchstens vier Monate verlängern.
(3) Die Einfuhrgenehmigungen sind unter Verwendung des Musters in Anhang III zu erstellen und gelten im gesamten Zollgebiet der Gemeinschaft.
(4) In der Anmeldung des Einführers oder in seinem Antrag auf Erteilung der Einfuhrgenehmigung ist Folgendes anzugeben:
a)
vollständiger Name und vollständige Anschrift des Ausführers,
b)
vollständiger Name und vollständige Anschrift des Einführers,
c)
genaue Bezeichnung der Erzeugnisse sowie TARIC-Code(s),
d)
Ursprungsland der Waren,
e)
Herkunftsland,
f)
die entsprechende Erzeugnisgruppe und die Menge der betreffenden Erzeugnisse,
g)
Reingewicht nach TARIC-Position,
h)
cif-Wert frei Grenze der Gemeinschaft nach TARIC-Position,
i)
Angabe, ob es sich bei den betreffenden Erzeugnissen um Waren zweiter Wahl oder um abgewertete Waren handelt,
j)
gegebenenfalls Zahlungs- und Liefertermin sowie Kopien des Konnossements und des Kaufvertrags,
k)
Datum und Nummer der Ausfuhrlizenz,
l)
alle für Verwaltungszwecke verwendeten internen Kennziffern,
m)
Datum und Unterschrift des Einführers.
(5) Der Einführer ist nicht verpflichtet, die gesamte Menge, für die eine Einfuhrgenehmigung ausgestellt wurde, in einer einzigen Sendung einzuführen.
Artikel 13
Die von den Behörden der Mitgliedstaaten erteilten Einfuhrgenehmigungen gelten nur bei Gültigkeit der von den zuständigen Behörden der Russischen Föderation erteilten Ausfuhrlizenzen, aufgrund derer die Einfuhrgenehmigungen erteilt werden, und für die in den Ausfuhrlizenzen angegebenen Mengen.
Artikel 14
Unbeschadet der nach den geltenden Bestimmungen zu erfüllenden sonstigen Anforderungen werden Einfuhrgenehmigungen oder gleichwertige Papiere von den zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten nach Maßgabe des Artikels 2 Absatz 2 ohne Diskriminierung allen Einführern in der Gemeinschaft ohne Rücksicht auf ihren Niederlassungsort in der Gemeinschaft ausgestellt.
Artikel 15
(1) Stellt die Kommission fest, dass die Gesamtmenge, für die die Russische Föderation in einem Jahr Ausfuhrlizenzen erteilt hat, bei einer Erzeugnisgruppe die für diese Erzeugnisgruppe festgesetzte Höchstmenge überschreitet, so werden die zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten unverzüglich unterrichtet und aufgefordert, keine weiteren Einfuhrgenehmigungen mehr zu erteilen. In diesem Fall werden von der Kommission unverzüglich Konsultationen eingeleitet.
(2) Die zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten erteilen keine Einfuhrgenehmigungen für Erzeugnisse mit Ursprung in der Russischen Föderation, für die keine nach Maßgabe der Artikel 6 bis 11 erteilten Ausfuhrlizenzen vorgelegt werden.
Artikel 16
(1) Für die Einfuhrgenehmigung nach Artikel 12 verwenden die zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten einen Vordruck nach dem Muster für die Einfuhrgenehmigung in Anhang III.
(2) Die Einfuhrgenehmigung und die Teilgenehmigungen werden in zwei Exemplaren ausgefertigt, von denen das erste die Bezeichnung „Exemplar für den Inhaber“ und die Nummer 1 trägt und dem Antragsteller ausgehändigt wird, während das zweite die Bezeichnung „Exemplar für die ausstellende Behörde“ und die Nummer 2 trägt und von der Behörde, die die Genehmigung erteilt, verwahrt wird. Für Verwaltungszwecke kann die zuständige Behörde dem Exemplar Nr. 2 zusätzliche Exemplare hinzufügen.
(3) Für die Vordrucke ist weißes Schreibpapier ohne mechanischen Papierhalbstoff mit einem Quadratmetergewicht von 55 bis 65 g zu verwenden. Die Abmessungen der Vordrucke sind 210 × 297 mm; der Zeilenabstand beträgt 4,24 mm (1/6″); die Einteilung der Vordrucke ist genau einzuhalten. Die Vorder- und Rückseite des Exemplars Nr. 1, das die eigentliche Genehmigung darstellt, sind mit einem roten guillochierten Überdruck zu versehen, auf dem jede mechanisch oder chemisch vorgenommene Fälschung sichtbar wird.
(4) Der Druck der Vordrucke obliegt den Mitgliedstaaten. Sie können auch von Druckereien gedruckt werden, die von dem Mitgliedstaat, in dem sie ihren Sitz haben, hierfür zugelassen sind. In diesem Fall ist in jedem Vordruck auf die Zulassung hinzuweisen. Jeder Vordruck muss den Namen und die Anschrift der Druckerei oder ein Zeichen tragen, das eine Identifizierung ermöglicht.
(5) Bei ihrer Erteilung werden die Einfuhrgenehmigungen oder Teilgenehmigungen mit einer von den zuständigen Behörden des Mitgliedstaats festgelegten Nummer versehen. Die Nummer der Einfuhrgenehmigung wird der Kommission auf elektronischem Wege im Rahmen des in Artikel 4 beschriebenen integrierten Netzwerks übermittelt.
(6) Die Genehmigung und die Teilgenehmigungen sind in der Amtssprache oder in einer der Amtssprachen des erteilenden Mitgliedstaats auszufüllen.
(7) In Feld 10 geben die zuständigen Behörden die entsprechende Erzeugnisgruppe an.
(8) Die Kennzeichen der erteilenden und der anrechnenden Behörden werden mit einem Stempel angebracht. Der Stempel der erteilenden Behörde kann jedoch durch einen Trockenstempel in Verbindung mit einem durch Lochen hergestellten Buchstaben- und Zahlensatz oder durch einen Aufdruck auf der Genehmigung ersetzt werden. Die bescheinigten Mengen werden von der ausstellenden Behörde fälschungssicher angegeben, so dass der Zusatz von Ziffern oder sonstigen Angaben unmöglich ist.
(9) Die Einfuhrmengen können entweder bei der Erfüllung der Einfuhrförmlichkeiten von den Zollbehörden oder bei der Erteilung von Teilgenehmigungen von den zuständigen Behörden in ein Feld auf den Rückseiten der Exemplare Nr. 1 und Nr. 2 eingetragen werden. Reicht der Platz für die Anrechnungen auf der Genehmigung oder Teilgenehmigung nicht aus, so können die zuständigen Behörden ein oder mehrere Zusatzblätter, die die gleichen Anrechnungsfelder wie die Rückseite der Exemplare Nr. 1 und Nr. 2 der Genehmigung oder Teilgenehmigung enthalten, mit der Genehmigung oder Teilgenehmigung fest verbinden. Die anrechnenden Behörden bringen ihren Stempel so an, dass sich die eine Hälfte auf der Genehmigung oder der Teilgenehmigung und die andere Hälfte auf dem Zusatzblatt befindet. Wird mehr als ein Zusatzblatt beigefügt, so ist in gleicher Weise auf jeder Seite und der jeweils vorangehenden Seite ein Stempel anzubringen.
(10) Die erteilten Einfuhrgenehmigungen und Teilgenehmigungen sowie die darin enthaltenen Angaben und Sichtvermerke der Behörden eines Mitgliedstaats haben in jedem der anderen Mitgliedstaaten die gleiche rechtliche Wirkung wie die von den Behörden dieser Mitgliedstaaten ausgestellten Einfuhrgenehmigungen und Teilgenehmigungen sowie die von ihnen eingetragenen Angaben und Sichtvermerke.
(11) Sofern unbedingt erforderlich, können die zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten verlangen, dass die Angaben auf der Genehmigung oder den Teilgenehmigungen in die Amtssprache oder in eine der Amtssprachen des betreffenden Mitgliedstaats übersetzt werden.
Artikel 17
Für die unter diese Verordnung fallenden Stahlerzeugnisse, die ab dem 1. Januar 2007 in Bulgarien und Rumänien in den zollrechtlich freien Verkehr übergeführt werden, ist eine Einfuhrgenehmigung erforderlich, auch wenn die Stahlerzeugnisse vor diesem Zeitpunkt versandt worden sind. Sind die Stahlerzeugnisse vor dem 1. Januar 2007 nach Bulgarien oder Rumänien versandt worden, so wird die Einfuhrgenehmigung automatisch und ohne mengenmäßige Beschränkungen erteilt, sofern als Nachweis für das Versanddatum das Konnossement oder ein anderes von den Genehmigungsstellen der Gemeinschaft als gleichwertig anerkanntes Beförderungspapier vorgelegt wird und die für die Verwaltung der Lizenzen zuständige Dienststelle der Kommission (SIGL) ihre Genehmigung erteilt. Werden die Stahlerzeugnisse am 1. Januar 2007 oder nach diesem Tag nach Bulgarien oder Rumänien versandt, so unterliegen sie den besonderen Bestimmungen dieser Verordnung über die Höchstmengen.
Artikel 18
Diese Verordnung tritt am Tag ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft. Abweichend davon tritt Artikel 17 am Tag des Inkrafttretens des Vertrags über den Beitritt Bulgariens und Rumäniens zur Europäischen Union in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Geschehen zu Brüssel am 11. Dezember 2006.