Směrnice Komise 2004/72/ES
ze dne 29. dubna 2004,
kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES, pokud jde o uznávané tržní postupy, definici důvěrné informace ve vztahu ke komoditním derivátům, sestavení seznamů zasvěcených osob, oznamování transakcí osob s řídicí odpovědností a oznamování podezřelých transakcí
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) [1], a zejména na čl. 1 odst. 1 druhý pododstavec a odst. 2 písm. a) a čl. 6 odst. 10 čtvrtou, pátou a sedmou odrážku uvedené směrnice,
po konzultaci s Evropským výborem regulátorů trhů s cennými papíry [2] pro účely technické porady,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Postupy účastníků trhu musí být v souladu se zásadami poctivosti a hospodárnosti, aby nenarušovaly běžný chod trhu a tržní integritu. Zejména tržní postupy, které brání vzájemnému působení nabídky a poptávky tím, že omezují příležitosti ostatních účastníků trhu reagovat na transakce, mohou vést k vyššímu ohrožení tržní integrity a je tedy méně pravděpodobné, že budou uznávány příslušnými orgány. Naopak je pravděpodobnější, že budou uznány postupy, které zvyšují likviditu, spíše než postupy, které ji snižují. Je méně pravděpodobné, že příslušné orgány uznají tržní postupy, které porušují předpisy a pravidla na ochranu proti zneužívání trhu nebo kodexy chování. Protože se tržní postupy rychle mění, aby se přizpůsobily potřebám investorů, musí příslušné orgány věnovat pozornost nově vznikajícím tržním postupům.
(2) Transparentnost tržních postupů účastníků je rozhodující při zvažování, zda může být určitý tržní postup uznán příslušnými orgány. Čím menší je transparentnost postupu, tím menší je pravděpodobnost jeho uznání. Postupy na neregulovaných trzích však mohou být ze strukturálních důvodů méně transparentní než obdobné postupy na trzích regulovaných. Tyto postupy však nemusí být považovány příslušnými orgány za nepřijatelné jako takové.
(3) Tržní postupy vlastní určitému trhu nesmí ohrozit integritu jiných, přímo či nepřímo souvisejících trhů v rámci Společenství, regulovaných i neregulovaných. Proto čím větší je ohrožení pro integritu souvisejícího trhu v rámci Společenství, tím menší je pravděpodobnost uznání těchto postupů příslušnými orgány.
(4) Příslušné orgány by měly při posuzování uznání určitého tržního postupu konzultovat ostatní příslušné orgány, zejména v případech, kdy existují trhy srovnatelné s dotčeným trhem. Za určitých okolností se však může stát, že tržní postup může být uznán na určitém trhu, avšak neuznán na jiném srovnatelném trhu ve Společenství. V případě nesrovnalostí mezi tržními postupy, které byly uznány jedním členským státem a jiným nikoli, projedná otázku Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry, aby mohlo být nalezeno řešení. V souvislosti s rozhodnutími o takovém uznání zajistí příslušné orgány pro účastníky trhu a konečné uživatele vysokou míru konzultací a transparentnosti.
(5) Pro účastníky trhu derivátových nástrojů, jejichž základem není finanční nástroj, je důležité zvýšit právní jistotu ohledně pojmu důvěrná informace.
(6) Sestavení, emitenty nebo osobami jednajícími jejich jménem nebo na jejich účet, seznamů osob, které pro ně pracují na základě pracovní smlouvy nebo jiným způsobem a které mají přístup k důvěrným informacím týkajícím se přímo nebo nepřímo emitenta, je nezbytným opatřením k zajištění integrity trhu. Tyto seznamy mohou sloužit emitentům nebo uvedeným osobám ke kontrole toku důvěrných informací, což přináší lepší zvládání jejich povinnosti mlčenlivosti. Navíc mohou tyto seznamy představovat pro příslušné orgány účinný nástroj při dohledu nad uplatňováním právních předpisů na ochranu proti zneužívání trhu. Je nezbytné, aby emitenti a příslušné orgány identifikovali důvěrné informace, ke kterým má přístup zasvěcená osoba, a okamžik získání tohoto přístupu. Přístup osob uvedených na seznamu k důvěrným informacím týkajícím se přímo nebo nepřímo emitenta nijak neovlivňuje jejich povinnost zdržet se obchodování zasvěcených osob na základě jakékoli důvěrné informace podle definice směrnice 2003/6/ES.
(7) Oznamování transakcí uskutečněných na vlastní účet osobami s řídicí odpovědností v rámci emitenta nebo osobami s nimi úzce propojenými je nejen cennou informací pro účastníky trhu, ale také dalším prostředkem kontroly trhu pro příslušné orgány. Povinnost osob s řídicí odpovědností oznamovat transakce nijak neovlivňuje jejich povinnost zdržet se obchodování zasvěcených osob na základě jakékoli důvěrné informace podle definice směrnice 2003/6/ES.
(8) Oznamování transakcí by mělo být v souladu s pravidly o předávání osobních údajů stanovenými směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [3].
(9) Oznámení podezřelých transakcí uskutečněných osobami sjednávajícími transakce v rámci své profese s finančními nástroji příslušným orgánům musí dostatečně nasvědčovat tomu, že může jít o zneužívání trhu, tj. že je zde důvodné podezření, že došlo k obchodování zasvěcených osob nebo k manipulaci s trhem. Některé transakce samy o sobě vypadají, že žádné takové podezření nezakládají, ale s přihlédnutím k jiným transakcím, určitému chováním nebo dalším informacím k němu vést mohou.
(10) Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie, a zejména článkem 8 Evropské úmluvy o lidských právech.
(11) Opatření uvedená v této směrnici jsou v souladu se stanoviskem Evropského výboru pro cenné papíry,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Definice
Pro účely čl. 6 odst. 10 směrnice 2003/6/ES se rozumí:
1. "osobou s řídicí odpovědností v rámci emitenta" osoba, která je:
a) členem správního, řídícího nebo dozorčího orgánu emitenta;
b) vedoucím pracovníkem, která aniž by byla členem orgánů uvedených v písmenu a), má pravidelný přístup k důvěrným informacím týkajícím se přímo nebo nepřímo emitenta a pravomoc činit řídicí rozhodnutí, která ovlivňují budoucí vývoj a strategii podniku tohoto emitenta;
2. "osobou úzce propojenou s osobou s řídicí odpovědností v rámci emitenta finančních nástrojů":
a) manžel osoby s řídicí odpovědností nebo jiný partner této osoby, kterému je na základě vnitrostátního práva přiznáno postavení obdobné postavení manžela;
b) děti závislé na péči osoby s řídicí odpovědností podle vnitrostátního práva;
c) jiný příbuzný osoby s řídicí odpovědností, který s ní žije k datu dotyčné transakce alespoň jeden rok ve společné domácnosti;
d) právnická osoba, uspořádání pro správu majetku typu trust nebo společenství, u kterých řídící postavení vykonává osoba uvedená v odstavci 1 tohoto článku nebo v písmenech a), b) nebo c) tohoto odstavce nebo které jsou přímo nebo nepřímo ovládány touto osobou nebo které byly vytvořeny ve prospěch této osoby nebo jejichž ekonomické zájmy jsou v podstatě stejné jako ekonomické zájmy této osoby;
3. "osobou sjednávající transakce v rámci své profese" přinejmenším investiční podnik nebo úvěrová instituce;
4. "investičním podnikem" osoba ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice Rady 93/22/EHS [4];
5. "úvěrovou institucí" osoba ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES [5];
6. "příslušným orgánem" příslušný orgán ve smyslu čl. 1 odst. 7 směrnice 2003/6/ES.
Článek 2
Faktory, které je třeba zohlednit při posuzování tržních postupů
1. Pro použití čl. 1 odst. 1 druhého pododstavce a odst. 2 písm. a) směrnice 2003/6/ES zajistí členské státy, aby příslušné orgány, aniž by byla narušena spolupráce s ostatními orgány, braly při posuzování přijatelnosti určité tržní praktiky v úvahu alespoň tyto faktory:
a) úroveň transparentnosti daného tržního postupu z hlediska celého trhu;
b) potřebu chránit volné působení tržních sil a vzájemné vztahy nabídky a poptávky;
c) míru dopadu daného tržního postupu na likviditu a výkonnost trhu;
d) do jaké míry zohledňuje daný postup mechanismus obchodování na dotčeném trhu a umožňuje účastníkům tohoto trhu reagovat náležitým a včasným způsobem na nově vzniklou situaci na trhu;
e) ohrožení, které daný postup představuje pro integritu přímo nebo nepřímo souvisejících trhů, regulovaných i neregulovaných, s dotčeným finančním nástrojem v rámci celého Společenství;
f) závěry veškerých šetření daného tržního postupu, která byla provedena příslušným orgánem nebo jakýmkoli jiným orgánem uvedeným v čl. 12 odst. 1 směrnice 2000/6/ES, zejména pokud byla daným tržním postupem porušena pravidla nebo předpisy určené k předcházení zneužívání trhu nebo kodexy chování, ať již na uvedeném trhu nebo na trzích přímo nebo nepřímo souvisejících v rámci Společenství;
g) strukturální charakteristiky dotčeného trhu, včetně toho, zda je regulován či nikoli, druhy obchodovaných finančních nástrojů a typy účastníků tohoto trhu, včetně míry účasti drobných investorů.
Členské státy zajistí, aby se příslušné orgány při posuzování potřeby ochrany podle odst. 1 písm. b) snažily především analyzovat dopad uvedeného tržního postupu na hlavní parametry trhu, zejména na zvláštní podmínky trhu před uplatněním daného tržního postupu, vážený průměr cen jednoho obchodovacího dne nebo závěrečnou cenu při skončení obchodování.
2. Členské státy zajistí, aby postupy, zejména nové nebo nově vznikající, nebyly považovány příslušným orgánem za nepřijatelné pouze z toho důvodu, že jím dosud nebyly uznány.
3. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány pravidelně přezkoumávaly tržní postupy, které uznaly, a zejména aby zohlednily výrazné změny v prostředí daného trhu, jako jsou změny pravidel obchodování nebo infrastruktury trhu.
Článek 3
Konzultační postupy a zveřejňování rozhodnutí
1. Pro účely čl. 1 odst. 1 druhého pododstavce a odst. 2 písm. a) směrnice 2003/6/ES zajistí členské státy, aby příslušné orgány dodržovaly postupy uvedené v odst. 2 a 3 tohoto článku při zvažování, zda uznají nebo nadále budou uznávat určitý tržní postup.
2. Aniž je dotčen čl. 11 odst. 2 směrnice 2003/6/ES, zajistí členské státy, aby příslušné orgány, dříve než uznají nebo neuznají určitý tržní postup, konzultovaly vhodným způsobem dotčené subjekty, například zástupce emitentů, poskytovatele finančních služeb, klienty, další orgány a hospodářské subjekty působící na trhu.
Konzultační postup musí zahrnovat konzultaci s dalšími příslušnými orgány, zvláště v případě existence srovnatelných trhů, tj. srovnatelných pokud jde o strukturu, objem a druh transakcí.
3. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány zveřejňovaly svá rozhodnutí o uznání určitého tržního postupu, včetně jeho popisu. Členské státy dále zajistí, aby příslušné orgány předaly svá rozhodnutí co nejrychleji Evropskému výboru regulátorů trhů s cennými papíry, který je neprodleně zveřejní na svých internetových stránkách.
Zveřejnění musí zahrnovat popis kritérií, která byla vzata v úvahu při určení, zda je daný postup uznatelný, zejména pokud jsou závěry týkající se uznávání daného postupu na trzích různých členských států rozdílné.
4. Pokud byla již zahájena šetření konkrétních případů, mohou být konzultace uvedené v odstavci 1 až 3 odloženy až do ukončení šetření a případného uložení sankcí.
5. Tržní postup, který byl přijat po konzultacích uvedených v odstavci 1 až 3, nesmí být změněn bez použití stejného konzultačního postupu.
Článek 4
Důvěrná informace ve vztahu ke komoditním derivátům
Pro účely čl. 1 odst. 1 druhého pododstavce směrnice 2003/6/ES se předpokládá, že uživatelé trhů, na kterých se obchoduje s komoditními deriváty, očekávají obdržení informace vztahující se přímo nebo nepřímo k jednomu nebo více derivátovým nástrojům, pokud tato informace
a) je obvykle zpřístupňována uživatelům těchto trhů nebo
b) musí být zveřejněna podle právních předpisů, pravidel trhu, smluv nebo zvyklostí týkajících se dotyčného základního komoditního trhu nebo trhu komoditních derivátů.
Článek 5
Seznamy zasvěcených osob
1. Pro účely čl. 6 odst. 3 třetího pododstavce směrnice 2003/6/ES zajistí členské státy, aby seznamy zasvěcených osob zahrnovaly všechny osoby uvedené v tomto článku, které mají pravidelný nebo příležitostný přístup k důvěrným informacím týkajícím se přímo nebo nepřímo emitenta.
2. Seznamy zasvěcených osob musí uvádět alespoň:
a) totožnost každé osoby, která má přístup k důvěrným informacím;
b) důvod uvedení osoby do seznamu;
c) datum vyhotovení seznamu a datum jeho aktualizace.
3. Seznam zasvěcených osob musí být urychleně aktualizován,
a) pokud dojde ke změně důvodu uvedení osoby do seznamu,
b) pokud má být do seznamu doplněna nová osoba,
c) pokud je třeba uvést, zda a kdy osoba zapsaná do seznamu pozbyla přístupu k důvěrným informacím.
4. Členské státy zajistí, aby seznamy zasvěcených osob byly uchovávány alespoň pět let po jejich sestavení nebo aktualizaci.
5. Členské státy zajistí, aby osoby, které sestavují seznamy zasvěcených osob, přijaly nezbytná opatření, aby každá osoba uvedená v seznamech a mající přístup k důvěrným informacím znala právní a správní povinnosti, které pro ni vyplývají, a byla vyrozuměna o sankcích spojených se zneužitím nebo nedovoleným oběhem těchto informací.
Článek 6
Transakce osob s řídicí odpovědností
1. Pro účely čl. 6 odst. 4 směrnice 2003/6/ES a aniž je dotčeno právo každého členského státu uložit jiné oznamovací povinnosti, než jsou povinnosti uvedené v tomto článku, zajistí členské státy, aby veškeré transakce spojené s akciemi přijatými k obchodování na regulovaném trhu nebo s derivátovými nástroji nebo jinými finančními nástroji s nimi spojenými uskutečněné na vlastní účet osobami uvedenými v čl. 1 bodě 1 a 2 byly oznámeny příslušným orgánům. Oznamovacími předpisy, podle kterých mají tyto osoby postupovat, jsou předpisy členského státu, ve kterém je emitent registrován. Oznámení se provádí do pěti pracovních dní po datu transakce u příslušného orgánu tohoto členského státu. Není-li emitent registrován v žádném členském státě, oznámí transakci příslušnému orgánu členského státu, ve kterém musí každoročně poskytovat údaje týkající se akcií podle čl. 10 směrnice 2003/71/ES.
2. Členské státy mohou rozhodnout, že pokud celková hodnota transakcí nedosáhne 5000 EUR ke konci kalendářního roku, nebude požadováno oznámení nebo může být oznámení odloženo do 31. ledna následujícího roku. Celková hodnota transakcí se vypočítá sečtením transakcí uskutečněných na účet osob uvedených v čl. 1 bodě 1 a transakcí uskutečněných na vlastní účet osob uvedených v čl. 1 bodě 2.
3. Oznámení musí obsahovat tyto údaje:
a) jméno osoby s řídicí odpovědností v rámci emitenta nebo případně jméno osoby s ním úzce propojené;
b) důvod oznamovací povinnosti;
c) název příslušného emitenta;
d) popis finančního nástroje;
e) druh transakce (například nabytí nebo prodej);
f) datum a místo transakce;
g) cenu a objem transakce.
Článek 7
Oznamování podezřelých transakcí
Pro účely čl. 6 odst. 9 směrnice 2003/6/ES zajistí členské státy, aby osoby uvedené v čl. 1 bodě 3 výše rozhodly na základě posouzení každého jednotlivého případu, zda existuje závažný důvod pro podezření, že transakce představuje obchodování zasvěcených osob nebo manipulaci s trhem, a zohlednily při tom prvky představující obchodování zasvěcených osob nebo manipulaci s trhem uvedené v čl. 1 až 5 směrnice 2003/6/ES, ve směrnici Komise 2003/124/ES [6], kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES, pokud jde o definici a uveřejňování důvěrných informací a definici manipulace s trhem, a v článku 4 této směrnice. Aniž je dotčen článek 10 směrnice 2003/6/ES, musí osoby sjednávající transakce v rámci své profese dodržovat oznamovací předpisy členského státu, ve kterém mají sídlo nebo ústředí, nebo, v případě pobočky, členského státu, ve kterém se pobočka nachází. Oznámení se činí příslušnému orgánu tohoto členského státu.
Členské státy zajistí, aby příslušné orgány, které obdrží oznámení podezřelých transakcí, předaly tuto informaci neprodleně příslušným orgánům dotčených regulovaných trhů.
Článek 8
Lhůta pro oznámení
Členské státy zajistí, že v případě, kdy se osoby uvedené v čl. 1 bodě 3 dozvědí o nějaké skutečnosti nebo informaci, která vede k důvodné domněnce, že transakce je podezřelá, to bez prodlení oznámí.
Článek 9
Obsah oznámení
1. Členské státy zajistí, aby osoby, které podléhají oznamovací povinnosti, předaly příslušnému orgánu tyto informace:
a) popis transakce, včetně druhu příkazu (příkaz koupit nebo prodat za limitovaný kurs, příkaz koupit nebo prodat za nejvýhodnější cenu nebo jiné charakteristiky příkazu) a způsobu obchodování (například blokový obchod);
b) důvody pro podezření, že transakce mohou vést ke zneužití trhu;
c) způsoby identifikace osob, na jejichž účet byly transakce provedeny, a ostatních osob zapojených do dotyčných transakcí;
d) postavení, na základě kterého osoba s oznamovací povinností jedná (například na vlastní účet nebo jménem třetích osob);
e) veškeré další údaje, které mohou být významné pro přezkum podezřelých transakcí.
2. Pokud nejsou tyto informace k dispozici v době oznámení, musí oznámení obsahovat alespoň důvody, které vedou osobu s oznamovací povinností k podezření, že transakce mohou představovat obchodování zasvěcených osob nebo manipulaci s trhem. Veškeré další informace musí být příslušnému orgánu dodány, jakmile jsou k dispozici.
Článek 10
Způsoby oznámení
Členské státy zajistí, aby oznámení příslušnému orgánu mohlo být učiněno poštou, elektronickou poštou, faxem nebo telefonicky, přičemž v posledním případě se oznámení potvrzuje na požádání příslušného orgánu písemně.
Článek 11
Odpovědnost a profesní tajemství
1. Členské státy zajistí, aby osoby, které činí oznámení příslušnému orgánu podle článku 7 až 10, o tom neinformovaly žádnou jinou osobu, zejména pak osoby, na jejichž účet byly transakce provedeny, nebo strany, které jsou s těmito osobami spojené, s výjimkou uložené právní povinnosti. Splnění tohoto požadavku oznamující osobou v dobré víře nezakládá vznik jiné odpovědnosti.
2. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány nevyzrazovaly totožnost osoby oznamující transakce, pokud by vyzrazení totožnosti poškodilo nebo mohlo poškodit osoby oznamující tyto transakce. Tímto ustanovením nejsou dotčeny požadavky režimů vynucování a sankcionování podle směrnice 2003/6/ES a pravidel předávání osobních údajů stanovených ve směrnici 95/46/ES.
3. Oznámení příslušnému orgánu v dobré víře uvedené v článcích 7 až 10 nezakládá porušení žádných omezení ve vztahu k šíření informací vyplývajících ze smlouvy nebo právního či správního předpisu a nezakládá pro oznamující osobu vznik odpovědnosti v souvislosti s takovým oznámením.
Článek 12
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 12. října 2004. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi uvedenými předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 13
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 14
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 29. dubna 2004.
Richtlinie 2004/72/EG der Kommission
vom 29. April 2004
zur Durchführung der Richtlinie 2003/6/EG des Europäischen Parlaments und des Rates - Zulässige Marktpraktiken, Definition von Insider-Informationen in Bezug auf Warenderivate, Erstellung von Insider-Verzeichnissen, Meldung von Eigengeschäften und Meldung verdächtiger Transaktionen [...]
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft,
gestützt auf die Richtlinie 2003/6/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 28. Januar 2003 über Insider-Geschäfte und Marktmanipulation (Marktmissbrauch)(1), insbesondere auf Artikel 1 Nummer 1 Absatz 2 und Nummer 2 Buchstabe a) sowie auf Artikel 6 Absatz 10, vierter, fünfter und siebter Gedankenstrich,
nach fachlicher Stellungnahme des Ausschusses der europäischen Wertpapierregulierungsbehörden (CESR)(2),
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1) Um ein normales Funktionieren des Marktes zu ermöglichen und die Integrität des Marktes zu schützen, ist faires und effizientes Handeln seitens der Marktteilnehmer erforderlich. Insbesondere Marktpraktiken, die das freie Spiel von Angebot und Nachfrage dadurch beeinträchtigen, dass die Möglichkeiten anderer Marktteilnehmer auf Geschäfte zu reagieren eingeschränkt werden, können die Marktintegrität ernsthaft gefährden. Ihre Anerkennung durch die zuständigen Behörden ist daher eher unwahrscheinlich. Demgegenüber werden Marktpraktiken, die zu einer Erhöhung der Liquidität führen, eher anerkannt als solche, die die Liquidität verringern. Marktpraktiken, die Marktmissbrauchsbestimmungen oder geltende Verhaltensregeln verletzen, haben nur eine geringe Aussicht auf Anerkennung durch die zuständigen Behörden. Da sich die Marktpraktiken den Bedürfnissen der Anleger entsprechend rasch verändern, haben die zuständigen Behörden besonders auf neu entstehende Marktpraktiken zu achten.
(2) Ein wesentliches Kriterium für die Beurteilung und Anerkennung von Marktpraktiken durch die zuständigen Behörden ist die von den Marktteilnehmern in diesem Punkt geübte Transparenz. Je weniger transparent eine Marktpraxis ist, desto unwahrscheinlicher ist ihre Anerkennung. Allerdings sind die Praktiken auf nichtgeregelten Märkten strukturbedingt möglicherweise weniger transparent als vergleichbare Praktiken auf geregelten Märkten. Die zuständigen Behörden sollten diese aber nicht per se als unzulässig einstufen.
(3) Einzelne Marktpraktiken eines bestimmten Marktes dürfen keine Gefahr für die Marktintegrität anderer, direkt oder indirekt verbundener Märkte in der Gemeinschaft darstellen, unabhängig davon, ob es sich um geregelte Märkte handelt oder nicht. Je höher also das Risiko für die Marktintegrität eines verbundenen Marktes innerhalb der Gemeinschaft ist, desto weniger Aussicht besteht auf eine Anerkennung der Marktpraktiken durch die zuständigen Behörden.
(4) Die zuständigen Behörden sollten bei der Beurteilung der Zulässigkeit einer Marktpraxis andere zuständige Behörden zu Rate ziehen, insbesondere wenn Märkte vorhanden sind, die mit dem zu beurteilenden Markt vergleichbar sind. In bestimmten Fällen kann eine Marktpraxis in der Gemeinschaft auf einem Markt als zulässig, auf einem anderen vergleichbaren Markt jedoch als unzulässig angesehen werden. Bei unterschiedlicher Handhabung von Marktpraktiken, die in bestimmten Mitgliedstaaten anerkannt werden, in anderen aber nicht zulässig sind, können im Ausschuss der europäischen Wertpapierregulierungsbehörden diskutiert werden, um eine Lösung zu finden. Bei ihren Entscheidungen über die Zulässigkeit sollten die zuständigen Behörden die Marktteilnehmer und Verbraucher umfassend konsultieren und ihnen gegenüber ein hohes Maß an Transparenz gewährleisten.
(5) Auf Derivatemärkten, denen keine Finanzinstrumente zugrunde liegen, müssen die Marktteilnehmer unbedingt mehr Rechtssicherheit darüber erhalten, was unter den Begriff der Insider-Information fällt.
(6) Emittenten von Finanzinstrumenten oder in deren Auftrag oder für deren Rechnung handelnde Personen müssen Verzeichnisse der mit einem Arbeitsvertrag oder anderweitig für sie arbeitenden Personen erstellen, die Zugang zu Insider-Informationen mit direktem oder indirektem Bezug zum Emittenten haben. Eine solche Maßnahme ist ein wirksames Mittel zum Schutz der Integrität des Marktes. Anhand solcher Verzeichnisse können Emittenten oder die genannten Personen den Fluss dieser Insider-Informationen überwachen und damit ihre Geheimhaltungspflichten in den Griff bekommen. Außerdem können diese Verzeichnisse den zuständigen Behörden eine wertvolle Hilfe bei der Überwachung der Anwendung der Marktmissbrauchsbestimmungen sein. Sowohl die Emittenten als auch die zuständigen Behörden müssen die Insider-Informationen, zu denen die einzelnen Insider Zugang haben, sowie den Zeitpunkt, zu dem diese Zugang erhalten haben, ermitteln können. Die in solchen Listen geführten Personen, die Zugang zu Insider-Informationen mit direktem oder indirektem Bezug zum Emittenten haben, müssen weiterhin von jeglichem Insider-Geschäft im Sinne der Richtlinie 2003/6/EG absehen.
(7) Die Meldung von Geschäften auf eigene Rechnung, die von Personen, die bei einem Emittenten Führungsaufgaben wahrnehmen, durchgeführt werden oder die von Personen ausgeführt werden, die in enger Beziehung zu diesen stehen, liefert nicht nur wertvolle Informationen für andere Marktteilnehmer, sondern bietet den zuständigen Behörden eine zusätzliche Möglichkeit zur Überwachung der Märkte. Ungeachtet ihrer Verpflichtung zur Meldung von Geschäften müssen geschäftsführende Führungskräfte von jeglichem Insider-Geschäft im Sinne der Richtlinie 2003/6/EG absehen.
(8) Die Meldung von Geschäften muss gemäß den Bestimmungen für die Übermittlung personenbezogener Daten der Richtlinie 95/46/EG(3) des Europäischen Parlaments und des Rates vom 24. Oktober 1995 zum Schutz natürlicher Personen bei der Verarbeitung personenbezogener Daten und zum freien Datenverkehr erfolgen.
(9) Für die Meldung verdächtiger Geschäfte bei den zuständigen Behörden durch Personen, die beruflich Geschäfte mit Finanzinstrumenten tätigen, sind ausreichende Indizien für deren marktmissbräuchlichen Charakter erforderlich, d. h. es muss ein begründeter Verdacht für das Vorliegen eines Insider-Geschäfts oder einer Marktmanipulation bestehen. Bestimmte Geschäfte können für sich genommen völlig unverdächtig erscheinen, jedoch die Vermutung auf Marktmissbrauch nahe legen, wenn sie zu anderen Geschäften, bestimmten Verhaltensweisen oder anderen Informationen in Bezug gesetzt werden.
(10) Diese Richtlinie steht im Einklang mit den Grundrechten und Grundsätzen, die insbesondere mit der Charta der Grundrechte der Europäischen Union und mit Artikel 8 der Europäischen Konvention zum Schutze der Menschenrechte und Grundfreiheiten anerkannt wurden.
(11) Die in dieser Richtlinie vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Europäischen Wertpapierausschusses -
HAT FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN:
Artikel 1
Begriffsbestimmungen
Für die Anwendung von Artikel 6 Absatz 10 der Richtlinie 2003/6/EG gelten folgende Definitionen:
1. Eine "Person, die bei einem Emittenten Führungsaufgaben wahrnimmt" ist eine Person,
a) die einem Verwaltungs-, Leitungs- oder Aufsichtsorgan des Emittenten angehört,
b) die als geschäftsführende Führungskraft zwar keinem der unter Buchstabe a) genannten Organe angehört, aber regelmäßig Zugang zu Insider-Informationen mit direktem oder indirektem Bezug zum Emittenten hat und befugt ist, unternehmerische Entscheidungen über zukünftige Entwicklungen und Geschäftsperspektiven dieses Emittenten zu treffen.
2. Eine "Person, die in enger Beziehung zu einer Person steht, die bei einem Emittenten von Finanzinstrumenten Führungsaufgaben wahrnimmt" ist
a) der Ehegatte der Person, die diese Führungsaufgaben wahrnimmt, oder ein sonstiger Lebensgefährte, der nach einzelstaatlichem Recht einem Ehegatten gleichgestellt ist,
b) ein nach einzelstaatlichem Recht unterhaltsberechtigtes Kind der Person, die diese Führungsaufgaben wahrnimmt,
c) ein sonstiges Familienmitglied der Person, die diese Führungsaufgaben wahrnimmt, das vor dem betreffenden Geschäft für die Dauer von mindestens einem Jahr mit diesem in einem Haushalt gelebt hat,
d) eine juristische Person, treuhänderisch tätige Einrichtung oder Personengesellschaft, deren Führungsaufgaben durch eine Person nach Nummer 1 dieses Artikels oder nach den Buchstaben a), b) bzw. c) dieser Nummer wahrgenommen werden, die direkt oder indirekt von einer solchen Person kontrolliert wird, die zugunsten einer solchen Person gegründet wurde oder deren wirtschaftliche Interessen weitgehend denen einer solchen Person entsprechen.
3. Der Begriff "Personen, die beruflich Geschäfte mit Finanzinstrumenten tätigen" umfasst zumindest Wertpapierfirmen und Kreditinstitute.
4. Eine "Wertpapierfirma" ist eine juristische Person im Sinne von Artikel 1 Nummer 2 der Richtlinie 93/22/EWG des Rates(4).
5. Ein "Kreditinstitut" ist ein Unternehmen im Sinne von Artikel 1 Nummer 1 der Richtlinie 2000/12/EG des Europäischen Parlaments und des Rates(5).
6. Eine "zuständige Behörde" ist eine zuständige Behörde im Sinne von Artikel 1 Nummer 7 der Richtlinie 2003/6/EG.
Artikel 2
Bei der Beurteilung von Marktpraktiken zu berücksichtigende Faktoren
(1) Für die Anwendung von Artikel 1 Nummer 1 Absatz 2 und Nummer 2 Buchstabe a) der Richtlinie 2003/6/EG stellen die Mitgliedstaaten sicher, dass die zuständigen Behörden unbeschadet der Zusammenarbeit mit anderen Behörden bei der Entscheidung über die Zulässigkeit einer bestimmten Marktpraxis unter anderem berücksichtigen,
a) wie transparent die betreffende Marktpraxis für den Markt insgesamt ist,
b) ob sie das Funktionieren der Marktkräfte und das freie Zusammenspiel von Angebot und Nachfrage gewährleistet,
c) in welchem Maße sich die betreffende Marktpraxis auf die Marktliquidität und -effizienz auswirkt,
d) inwieweit die betreffende Marktpraxis dem Handelsmechanismus des betreffenden Marktes Rechnung trägt und den Marktteilnehmern erlaubt, angemessen und rechtzeitig auf die durch die Marktpraxis entstehende neue Marktsituation zu reagieren,
e) welches Risiko die betreffende Marktpraxis für die Marktintegrität anderer, direkt oder indirekt verbundener, geregelter oder nicht geregelter Märkte für dieses Finanzinstrument innerhalb der Gemeinschaft darstellt,
f) zu welchem Ergebnis die zuständigen Behörden bzw. anderen in Artikel 12 Absatz 1 der Richtlinie 2003/6/EG genannten Behörden bei ihren Ermittlungen zu der betreffenden Marktpraxis kamen, insbesondere ob sie eine Verletzung der Marktmissbrauchsbestimmungen oder der geltenden Verhaltensregeln auf dem betreffenden Markt oder auf anderen direkt oder indirekt verbundenen Märkten in der Gemeinschaft festgestellt haben,
g) welche Strukturmerkmale der betreffende Markt aufweist, z. B. ob es sich um einen geregelten Markt handelt oder nicht, welche Finanzinstrumente gehandelt werden, welche Marktteilnehmer vertreten sind und welcher Anteil am Handel auf Privatanleger entfällt.
Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass die zuständigen Behörden bei der Beurteilung, ob die unter Buchstabe b) genannten Voraussetzungen erfuellt sind, insbesondere die Auswirkungen der betreffenden Marktpraxis auf die wichtigsten Marktparameter, wie die vor der Einführung der betreffenden Marktpraxis herrschenden besonderen Marktbedingungen, den gewichteten Durchschnittskurs eines Handelstages oder die tägliche Schlussnotierung analysieren.
(2) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass die zuständigen Behörden Marktpraktiken und insbesondere neue oder sich entwickelnde Marktpraktiken nicht deshalb für unzulässig erklären, weil diese zuvor noch nicht ausdrücklich anerkannt wurden.
(3) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass die zuständigen Behörden die von ihnen anerkannten Marktpraktiken regelmäßig überprüfen und dabei insbesondere wesentliche Änderungen im Handelsumfeld des betreffenden Marktes, wie geänderte Handelsregeln oder Infrastruktur des Marktes, berücksichtigen.
Artikel 3
Konsultationsverfahren und Bekanntgabe der Entscheidungen
(1) Für die Anwendung von Artikel 1 Nummer 1 Absatz 2 und Nummer 2 Buchstabe a) der Richtlinie 2003/6/EG stellen die Mitgliedstaaten sicher, dass die zuständigen Behörden bei der Entscheidung über die erstmalige Anerkennung oder weitere Zulässigkeit einer bestimmten Marktpraxis nach den Verfahren der folgenden Absätze 2 und 3 vorgehen.
(2) Unbeschadet der Bestimmungen nach Artikel 11 Absatz 2 der Richtlinie 2003/6/EG stellen die Mitgliedstaaten sicher, dass die zuständigen Behörden vor einer Entscheidung über die Zulässigkeit einer Marktpraxis einschlägige Gremien, wie Vertreter von Emittenten, Finanzdienstleistungserbringern, Verbrauchern, anderen Behörden und Marktbetreibern konsultieren.
Im Rahmen des Konsultationsverfahrens werden auch andere zuständige Behörden gehört, insbesondere wenn vergleichbare Märkte (mit ähnlichen Strukturen, Geschäftsvolumen, Transaktionen) existieren.
(3) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass die zuständigen Behörden ihre Entscheidung über die Zulässigkeit der betreffenden Marktpraxis öffentlich bekannt geben und eine angemessene Beschreibung der Marktpraxis beifügen. Die Mitgliedstaaten stellen ferner sicher, dass die zuständigen Behörden ihre Entscheidungen schnellstmöglich dem Ausschuss der europäischen Wertpapierregulierungsbehörden mitteilen, der diese umgehend auf seiner Website veröffentlicht.
Dabei gehen sie auch auf die bei der Entscheidung über die Zulässigkeit der betreffenden Marktpraxis berücksichtigten Faktoren ein, insbesondere wenn die Zulässigkeit ein und derselben Marktpraxis auf verschiedenen Märkten der Mitgliedstaaten unterschiedlich bewertet wurde.
(4) Haben die Überprüfungen im Einzelfall bereits begonnen, können die in den Absätzen 1 bis 3 erwähnten Konsultationsverfahren bis zum Ende einer solchen Überprüfung und der möglicherweise verhängten Sanktionen aufgeschoben werden.
(5) Eine Marktpraxis, die im Zuge der Konsultationsverfahren nach den Absätzen 1 bis 3 anerkannt wurde, kann nur im Wege derselben Konsultationsverfahren geändert werden.
Artikel 4
Insider-Informationen in Bezug auf Warenderivate
Gemäß Artikel 1 Nummer 1 Absatz 2 der Richtlinie 2003/6/EG dürfen Teilnehmer auf Märkten, auf denen Warenderivate gehandelt werden, erwarten, dass die Informationen, die direkt oder indirekt ein oder mehrere solcher Derivate betreffen,
a) den Teilnehmern auf solchen Märkten üblicherweise zur Verfügung gestellt werden oder
b) in Anwendung von Rechts- und Verwaltungsvorschriften, Handelsregeln, Verträgen oder Regeln, die auf dem Markt, auf dem die Warenderivate gehandelt werden, bzw. auf der jeweils zugrunde liegenden Warenbörse üblich sind, öffentlich bekannt gegeben werden müssen.
Artikel 5
Insider-Verzeichnisse
(1) Für die Anwendung von Artikel 6 Absatz 3 Unterabsatz 3 der Richtlinie 2003/6/EG stellen die Mitgliedstaaten sicher, dass sämtliche von diesem Artikel betroffenen Personen, die regelmäßig oder anlassbezogen Zugang zu Insider-Informationen mit direktem oder indirektem Bezug zum Emittenten haben, in Insider-Verzeichnissen erfasst sind.
(2) Die Insider-Verzeichnisse enthalten mindestens folgende Angaben:
a) die Personalien all derjenigen, die Zugang zu Insider-Informationen haben,
b) den Grund für die Erfassung dieser Personen im Verzeichnis,
c) das Erstellungs- und Aktualisierungsdatum des Insider-Verzeichnisses.
(3) Die Insider-Verzeichnisse werden unverzüglich aktualisiert,
a) wenn sich der Grund für die Erfassung bereits erfasster Personen ändert,
b) wenn neue Personen zum Verzeichnis hinzugefügt werden müssen,
c) wenn im Verzeichnis erfasste Personen keinen Zugang zu Insider-Informationen mehr haben. In diesem Fall ist anzugeben, ab welchem Zeitpunkt dies gilt.
(4) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass die Insider-Verzeichnisse nach ihrer Erstellung bzw. Aktualisierung mindestens fünf Jahre lang aufbewahrt werden.
(5) Die Mitgliedstaaten sorgen dafür, dass die zur Erstellung von Insider-Verzeichnissen verpflichteten Personen die erforderlichen Maßnahmen treffen, um sicherzustellen, dass jede in einem solchen Verzeichnis erfasste Person, die Zugang zu Insider-Informationen hat, die aus den Rechts- und Verwaltungsvorschriften erwachsenden Pflichten anerkennt und sich der Sanktionen bewusst ist, die bei einer missbräuchlichen Verwendung bzw. einer nicht ordnungsgemäßen Verbreitung derartiger Informationen verhängt werden.
Artikel 6
Geschäfte von Personen mit Führungsaufgaben
(1) Für die Anwendung von Artikel 6 Absatz 4 der Richtlinie 2003/6/EG und unbeschadet des Rechts der Mitgliedstaaten, über diesen Artikel hinausgehende Meldepflichten festzulegen, tragen die Mitgliedstaaten dafür Sorge, dass die unter Artikel 1 Nummer 1 und 2 der vorliegenden Richtlinie genannten Personen den zuständigen Behörden sämtliche von ihnen getätigte Geschäfte auf eigene Rechnung mit zum Handel auf geregelten Märkten zugelassenen Aktien oder mit sich darauf beziehenden Derivaten oder sonstigen Finanzinstrumenten melden. Für diese Meldungen gelten die Vorschriften des Mitgliedstaates, in dem der Emittent registriert ist. Der Vorgang wird der zuständigen Behörde dieses Mitgliedstaates innerhalb von fünf Arbeitstagen nach dem Tag des Abschlusses mitgeteilt. Ist der Emittent nicht in einem Mitgliedstaat registriert, wird der Vorgang der zuständigen Behörde des Mitgliedstaats gemeldet, in dem dieser jährlich ein Dokument nach Artikel 10 der Richtlinie 2003/71/EG vorlegen muss.
(2) Solange die Gesamtsumme der Geschäfte einen Betrag von fünftausend Euro bis zum Ende des Kalenderjahres nicht erreicht, können die Mitgliedstaaten beschließen, dass keine Meldung erforderlich ist oder die Meldung bis zum 31. Januar des Folgejahres verzögert werden darf. Die Gesamt-Abschlusssumme der Geschäfte ergibt sich aus der Summe der Geschäfte auf eigene Rechnung der unter Artikel 1 Nummer 1 genannten Personen und der Geschäfte auf eigene Rechnung der unter Artikel 1 Nummer 2 genannten Personen.
(3) Die Meldung muss folgende Angaben enthalten:
a) Name der Person, die bei einem Emittenten von Finanzinstrumenten Führungsaufgaben wahrnimmt, bzw. Name der Person, die zu einer solchen Person in enger Beziehung steht,
b) Grund für die Meldepflicht,
c) Bezeichnung des betreffenden Emittenten,
d) Beschreibung des Finanzinstruments,
e) Art des Geschäfts (z. B. An- oder Verkauf),
f) Datum und Ort des Geschäftsabschlusses,
g) Preis und Geschäftsvolumen.
Artikel 7
Meldepflicht bei verdächtigen Geschäften
Für die Anwendung von Artikel 6 Absatz 9 der Richtlinie 2003/6/EG stellen die Mitgliedstaaten sicher, dass die in Artikel 1 Nummer 3 der vorliegenden Richtlinie genannten Personen jeweils von Fall zu Fall entscheiden, ob bei einer Transaktion ein begründeter Verdacht für das Vorliegen eines Insider-Geschäfts oder einer Marktmanipulation besteht, und dabei die Merkmale eines Insider-Geschäfts bzw. einer Marktmanipulation gemäß den Artikeln 1 bis 5 der Richtlinie 2003/6/EG, gemäß der Richtlinie 2003/124/EG der Kommission(6) zur Durchführung der Richtlinie 2003/6/EG betreffend die Begriffsbestimmung und die Veröffentlichung von Insider-Informationen und die Begriffsbestimmung der Marktmanipulation und gemäß Artikel 4 der vorliegenden Richtlinie zugrunde legen. Unbeschadet des Artikels 10 der Richtlinie 2003/6/EG gelten für die Meldungen von Personen, die beruflich Geschäfte mit Finanzinstrumenten tätigen, die Vorschriften des Mitgliedstaates, in dem sie zugelassen sind oder in dem sie ihre Hauptniederlassung haben oder, bei Zweigniederlassungen, die Vorschriften des Mitgliedstaates ihrer Zweigniederlassung. Die Meldung erfolgt bei der zuständigen Behörde dieses Mitgliedstaates.
Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass die zuständigen Behörden, denen verdächtige Geschäfte gemeldet werden, dies unverzüglich den für die betreffenden geregelten Märkte zuständigen Behörden mitteilen.
Artikel 8
Meldefrist
Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass die in Artikel 1 Nummer 3 genannten Personen, denen Fakten oder Informationen zur Kenntnis gelangen, die für eine Transaktion einen begründeten Verdacht nahe legen, diese unverzüglich melden.
Artikel 9
Inhalt der Meldung
(1) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass die der Meldepflicht unterliegenden Personen den zuständigen Behörden die folgenden Angaben übermitteln:
a) Beschreibung der Geschäfte einschließlich der Art des Auftrags (z. B. Limitauftrag, Bestens-Auftrag oder sonstige Auftragsmerkmale) und Art des Handels (z. B. Pakethandel),
b) Gründe für den Verdacht auf Marktmissbrauch,
c) Angaben zum Zwecke der Identifizierung der Personen, in deren Auftrag die Geschäfte ausgeführt wurden, sowie sonstiger an diesen Geschäften beteiligter Personen,
d) Funktion, in der die der Meldepflicht unterliegende Person handelt (z. B. in eigenem Namen oder im Auftrag Dritter),
e) sonstige Angaben, die für die Prüfung der verdächtigen Transaktionen von Belang sein können.
(2) Sollten diese Angaben zum Zeitpunkt der Meldung nicht verfügbar sein, so sind zumindest die Gründe anzugeben, die die Meldung erstattende Person zu der Vermutung veranlassen, es könne sich bei den Geschäften um Insider-Geschäfte oder um eine Marktmanipulation handeln. Die übrigen Angaben werden der zuständigen Behörde mitgeteilt, sobald sie vorliegen.
Artikel 10
Übermittlung der Angaben
Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass die zuständigen Behörden auf postalischem oder elektronischem Wege, per Telefax oder telefonisch unterrichtet werden können, wobei im Falle einer telefonischen Mitteilung auf Verlangen der zuständigen Behörde eine schriftliche Bestätigung nachzureichen ist.
Artikel 11
Haftung und Berufsgeheimnis
(1) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass die Personen, die nach den Artikeln 7 bis 10 eine Meldung bei der zuständigen Behörde erstatten, niemand anderen, insbesondere nicht die Personen, in deren Auftrag die Transaktionen ausgeführt wurden, oder Personen, die mit letzteren in Beziehung stehen, über die erfolgte Meldung unterrichten, es sei denn, dies geschieht aufgrund gesetzlicher Bestimmung. Die Erfuellung dieser Verpflichtung darf für die Person, die die Meldung erstattet hat, keinerlei Haftung nach sich ziehen, sofern sie in gutem Glauben handelt.
(2) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass die zuständigen Behörden den Namen der Person, die diese Transaktionen gemeldet hat, niemand anderem mitteilen, wenn dies der meldenden Person schaden würde oder könnte. Diese Bestimmung gilt unbeschadet der in der Richtlinie 2003/6/EG festgelegten Vorschriften für die Durchsetzung und für Sanktionen sowie der Bestimmungen für die Übermittlung personenbezogener Daten nach der Richtlinie 95/46/EG.
(3) Eine nach den Bestimmungen der Artikel 7 bis 10 in gutem Glauben erfolgende Meldung bei der zuständigen Behörde kann nicht als Verletzung etwaiger vertraglich oder durch Rechts- oder Verwaltungsvorschriften geregelter Einschränkung der Offenlegung von Informationen angesehen werden und hat keine diesbezügliche Haftung der Person, die die Meldung erstattet hat, zur Folge.
Artikel 12
Umsetzung
(1) Die Mitgliedstaaten erlassen die erforderlichen Rechts- und Verwaltungsvorschriften, um dieser Richtlinie bis spätestens 12. Oktober 2004 nachzukommen. Die Mitgliedstaaten übermitteln der Kommission unverzüglich den Wortlaut dieser Rechts- und Verwaltungsvorschriften sowie eine Entsprechungstabelle zwischen den Vorschriften und dieser Richtlinie.
Wenn die Mitgliedstaaten diese Vorschriften erlassen, nehmen sie in den Vorschriften selbst oder durch einen Hinweis bei der amtlichen Veröffentlichung auf diese Richtlinie Bezug. Die Mitgliedstaaten regeln die Einzelheiten dieser Bezugnahme.
(2) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission den Wortlaut der wichtigsten Bestimmungen der nationalen Rechtsvorschriften mit, die sie auf dem unter diese Richtlinie fallenden Gebiet erlassen.
Artikel 13
Inkrafttreten
Diese Richtlinie tritt am Tag ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Artikel 14
Adressaten
Diese Richtlinie ist an alle Mitgliedstaaten gerichtet.
Brüssel, den 29. April 2004