NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 2046/97
ze dne 13. října 1997
o spolupráci mezi severem a jihem v boji proti drogám a drogové závislosti
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130w této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise[1],
jednajíce v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy[2],
vzhledem k tomu, že vliv, jejž má na struktury rozvíjející se společnosti ekonomika, která je založena na výrobě drog nebo které z této výroby plynou značné zisky, znesnadňuje plynulou integraci země do světového hospodářství;
vzhledem k tomu, že rozklad sociálních struktur, ke kterému došlo v rozvojových zemích v důsledku užívání drog a průmyslu spojeného s drogami, je škodlivý pro trvalý sociální rozvoj a pro dosažení cílů politiky Společenství v oblasti rozvojové spolupráce, jak jsou stanoveny v článku 130u Smlouvy;
vzhledem k tomu, že v rámci boje proti nabídce drog je zejména důležité, aby na jihu došlo k radikálnímu snížení chudoby a aby obyvatelstvu byla nabídnuta dovolená alternativa k pěstování nedovolených plodin;
vzhledem k tomu, že je třeba poskytovat institucionální podporu těm rozvojovým zemím, které o ni požádají, aby mohly účinněji bojovat proti drogám;
vzhledem k tomu, že Komise ve svém sdělení ze dne 23. června 1994 pro Evropský parlament a Radu představila svůj návrh akčního plánu Evropské unie pro boj proti drogám (1995-1999), zejména na mezinárodní úrovni;
vzhledem k tomu, že Evropský parlament se k tomuto návrhu vyjádřil ve stanovisku, které k uvedenému sdělení přijal dne 15. června 1995;
vzhledem k tomu, že čtvrtá úmluva AKT-ES a dohody o spolupráci, přidružení nebo partnerství, které Evropské společenství uzavřelo s rozvojovými zeměmi, obsahují ustanovení o spolupráci v boji proti zneužívání drog a nedovolenému obchodu s drogami, o sledování obchodu s prekurzory, chemickými výrobky a psychotropními látkami a o výměně souvisejících informací, včetně opatření v oblasti praní peněz; že existuje souvislost mezi bojem proti drogám a drogové závislosti a cíli politiky spolupráce, kterou provádí Společenství a jeho partnerské rozvojové země;
vzhledem k tomu, že všeobecné přistoupení k Jednotné úmluvě o omamných látkách z roku 1961 ve znění protokolu z roku 1972, k Úmluvě o psychotropních látkách z roku 1971, k Úmluvě proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropními látkami z roku 1988, jakož i systematické provádění těchto úmluv na vnitrostátní i mezinárodní úrovni jsou úhelným kamenem mezinárodní strategie boje proti zneužívání drog a nedovolenému obchodu s drogami;
vzhledem k tomu, že Evropské společenství je stranou úmluvy z roku 1988 na základě článku 12 této úmluvy a že přijalo právní předpisy Společenství o kontrole obchodu s prekurzory na základě doporučení pracovní skupiny pro chemické výrobky (CATF), kterou zřídila skupina G7 a předseda Komise v roce 1989 a jejíž celosvětová účinnost by se značně zvýšila přijetím náležitého právního rámce a vhodných mechanismů v jiných částech světa;
vzhledem k tomu, že účinný boj proti drogám musí také zahrnovat opatření proti praní peněz pocházejících z nedovoleného obchodu s drogami, jako je přijetí náležitého právního rámce a vhodných mechanismů v dotyčných zemích;
vzhledem k tomu, že při používání opatření podle tohoto nařízení musí být náležitě dodržována lidská práva;
vzhledem k tomu, že členské státy Evropského společenství podpořily politické prohlášení a celosvětový akční program, které přijalo Valné shromáždění OSN na svém sedmnáctém zvláštním zasedání;
vzhledem k tomu, že v tomto nařízení je zahrnuta finanční referenční částka ve smyslu bodu 2 prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise ze dne 6. března 1995 pro období let 1998 až 2000, aniž by tím byly dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu stanovené ve Smlouvě,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V rámci své politiky rozvojové spolupráce a s ohledem na škodlivé účinky výroby, prodeje a spotřeby drog na opatření zaměřená na rozvoj spolupracuje Společenství s rozvojovými zeměmi v boji proti drogám a drogové závislosti, přičemž dává přednost těm zemím, které na nejvyšší úrovni projevily politickou vůli řešit problémy s drogami. Projevem této vůle může být kromě jiného ratifikace jednotné úmluvy z roku 1961 ve znění protokolu z roku 1972, úmluvy z roku 1971 a úmluvy z roku 1988. Politická angažovanost rozvojových zemí se musí zejména projevit uplatňováním vnitrostátních právních předpisů proti praní peněz získaných v souvislosti s nedovolenými drogami.
Článek 2
Pomoc poskytovaná podle tohoto nařízení doplňuje a posiluje pomoc poskytovanou podle jiných nástrojů rozvojové spolupráce.
Článek 3
Na žádost partnerské země Společenství přednostně podpoří přípravu vnitrostátního rámcového plánu boje proti drogám v těsné návaznosti na Program OSN pro mezinárodní kontrolu drog (UNDCP). Tento plán stanoví pro určitou partnerskou zemi cíle, strategie a priority boje proti drogám, jakož i prostředky potřebné k zajištění tohoto boje, včetně finančních prostředků, a tak představuje komplexní, multidisciplinární a mnohoodvětvový přístup, jehož cílem je maximalizovat účinnost vnitrostátních programů boje proti drogám a mezinárodní spolupráce.
Prevence drogové závislosti a snižování poptávky musí být cílem důsledné politiky v oblasti výchovy a poskytování objektivních informací o důsledcích drogové závislosti, přičemž tato politika musí být zaměřena zejména na mladé lidi.
Spolupráce Společenství se uskutečňuje formou dialogu odrážejícího skutečné kulturní odlišnosti, které ovlivňují vnímání problémů spojených s drogami. Dialog tohoto druhu má klíčový význam pro zajištění sociální a politické uskutečnitelnosti strategií boje proti drogám.
Článek 4
Společenství rovněž podpoří, nejlépe v mezích strategického rámce stanoveného vnitrostátními plány, zvláštní opatření se změřitelným účinkem (tj. účinnými a konkrétními výsledky dosaženými v předem stanovené lhůtě) v těchto oblastech:
- rozvoj institucionální kapacity, zejména za účelem:
- provádění vnitrostátních plánů boje proti drogám rozvojovými zeměmi,
- provádění dohod mezi Společenstvím a některými rozvojovými zeměmi, zejména v oblasti boje proti zneužívání chemických prekurzorů a proti praní peněz,
- snižování poptávky, zejména prostřednictvím analýzy místních podmínek, zavádění opatření na kontrolu obchodu a spotřeby omamných a psychotropních látek, prostřednictvím léčby a společenské integrace drogově závislých, jakož i snižování rizik. Tato opatření se musí stát součástí zdravotnické a vzdělávací politiky, politiky rozvoje a boje proti chudobě a proti vyloučení z hospodářského a společenského života,
- podpora pilotních projektů alternativního rozvoje koncipovaných jako proces, jehož cílem je bojovat proti výrobě nedovolených drog a zlikvidovat ji pomocí vhodných opatření napomáhajících rozvoji venkova v souvislostech udržitelného hospodářského rozvoje. Tyto projekty zahrnují hospodářská a sociální opatření, která byla stanovena s přihlédnutím k faktorům přispívajícím k nedovolené výrobě, jakož i opatření, která mohou vést ke zlepšení využívání obchodních preferencí. V této souvislosti se systematicky zvažuje, zda pro alternativní rozvojové projekty lze ve větší míře využít jiných finančních nástrojů Společenství (např. ALA) a Evropského rozvojového fondu,
- financování studií, seminářů a jednání umožňujících výměnu zkušeností ve výše uvedených oblastech.
Zvláštní pozornost je třeba věnovat tomu, aby se místní obyvatelé a cílové skupiny účastnily výběru, plánování a provádění jednotlivých opatření.
Společenství poskytuje podporu pouze takovým projektům, u nichž je zaručeno dodržování lidských práv.
Článek 5
Partneři spolupráce, kteří jsou na základě tohoto nařízení oprávněni získat finanční podporu, jsou regionální a mezinárodní organizace, zejména UNDCP, místní nevládní organizace nebo nevládní organizace se sídlem v členských státech, dále celostátní, oblastní a místní orgány veřejné správy a organizace, instituce a veřejné nebo soukromé subjekty se sídlem ve Společenství.
Článek 6
1. Prostředky, které lze použít v rámci opatření uvedených v článcích 3 a 4, zahrnují zejména studie, technickou pomoc, vzdělávací akce nebo jiné služby, dodávky a stavební práce, jakož i audity a hodnotící a pozorovací mise.
2. Financování Společenství může podle nároků na provedení dotyčného opatření krýt jak investiční výdaje, kromě nákupu nemovitostí, tak provozní náklady, a to v cizí i v domácí měně. S výjimkou vzdělávacích programů však může být úhrada provozních nákladů běžně poskytnuta pouze v počáteční fázi a v klesající výši.
3. Pro každé opatření spolupráce se usiluje o finanční příspěvek od partnerů uvedených v článku 5. Tento příspěvek je požadován v rámci možností dotyčných partnerů a v závislosti na povaze opatření.
4. Finanční příspěvek od místních partnerů, zejména na provozní náklady, musí být vyžadován především v případě projektů určených k zahájení činnosti dlouhodobé povahy s cílem zajistit udržitelnost těchto projektů poté, co financování Společenstvím skončí.
5. Je možné hledat možnosti spolufinancování u ostatních poskytovatelů prostředků, zejména u členských států.
6. Komise zajistí, aby bylo zdůrazněno, že při poskytování podpor podle tohoto nařízení jde o podpory Společenství.
7. K dosažení cílů soudržnosti a doplňkovosti uvedených ve Smlouvě a s cílem zajistit co nejvyšší účinnost všech uvedených opatření může Komise přijmout veškerá nezbytná koordinační opatření, zejména:
a) zřízení systému pro systematickou výměnu a analýzu informací o financovaných opatřeních a o opatřeních, jejichž financování Společenství a členské státy zamýšlejí;
b) koordinace provádění těchto opatření přímo na místě prostřednictvím pravidelných jednání a výměny informací mezi zástupci Komise a členských států v přijímající zemi.
8. Ve spolupráci s členskými státy Komise vyvíjí veškeré úsilí nezbytné k zabezpečení náležité koordinace a úzké spolupráce s přijímajícími zeměmi, poskytovateli prostředků a ostatními dotčenými mezinárodními orgány, zejména s těmi, které tvoří součást systému OSN, a zvláště pak UNDCP, aby dopad její činnosti na světové i vnitrostátní úrovni byl co největší.
Článek 7
Finanční podpora podle tohoto nařízení se poskytuje formou grantů.
Článek 8
Finanční referenční částka pro provádění tohoto programu v letech 1998 až 2000 činí 30 milionů ECU.
Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 9
1. Komise hodnotí, schvaluje a řídí opatření uvedená v tomto nařízení na základě platných rozpočtových a ostatních postupů, zejména postupů stanovených ve finančním nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
2. Při hodnocení projektů a programů se berou v úvahu tyto faktory:
- účinnost a proveditelnost opatření,
- kulturní a sociální hlediska, hlediska týkající se rovnosti mezi pohlavími a hlediska životního prostředí,
- institucionální rozvoj nezbytný k dosažení cílů projektu,
- zkušenosti získané z opatření stejného druhu.
3. Rozhodnutí o opatřeních, jejichž financování podle tohoto nařízení přesahuje částku 2 miliony ECU na jedno opatření, a všechny změny těchto opatření vedoucí k překročení nákladů o více než 20 % částky původně schválené pro dané opatření se přijímají postupem podle článku 10.
Komise uvědomí výbor uvedený v článku 10 stručně o rozhodnutích o financování, která zamýšlí přijmout u projektů a programů, jejichž hodnota nedosahuje 2 milionů ECU. Tyto informace poskytne nejpozději jeden týden před přijetím rozhodnutí.
4. Komise je oprávněna schvalovat, bez potřeby stanoviska výboru uvedeného v článku 10, všechny dodatečné závazky potřebné ke krytí očekávaného nebo skutečného zvýšení nákladů v souvislosti s opatřeními, u kterých činí překročení původního závazku nebo dodatečná potřeba nejvýše 20 % původního závazku stanoveného rozhodnutím o financování.
5. Veškeré finanční dohody nebo smlouvy uzavřené na základě tohoto nařízení stanoví, že Komise a Účetní dvůr mohou podle potřeby provádět kontroly na místě v souladu s obvyklými postupy stanovenými Komisí na základě platných předpisů, zejména na základě ustanovení finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
6. Pokud jsou opatření předmětem finančních dohod mezi Společenstvím a přijímající zemí, stanoví tyto dohody, že Společenství nehradí daně, cla ani jiné poplatky.
7. Účast ve veřejných nabídkových řízeních a zadávání zakázek je za stejných podmínek otevřená všem fyzickým i právnickým osobám členských států a přijímající země. Může být rozšířena i na další rozvojové země.
8. Dodávky musí pocházet z členských států, z přijímající země nebo z jiných rozvojových zemí. Ve výjimečných, řádně odůvodněných případech mohou dodávky pocházet odjinud.
9. Zvláštní pozornost je třeba věnovat:
- úsilí o dosažení efektivnosti nákladů a trvalého účinku při plánování projektu,
- jasné definici a kontrole cílů a ukazatelů splnění těchto cílů u všech projektů.
Článek 10
1. Komisi je nápomocen zeměpisně příslušný výbor pro rozvoj.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata. Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
3. Jednou ročně se v rámci společné schůze výborů uvedených v odstavci 1 koná rozprava na základě zprávy zástupce Komise o obecných zásadách pro opatření, která mají být uskutečněna v následujícím roce.
Článek 11
1. Na konci každého rozpočtového roku Komise předkládá zprávu Evropskému parlamentu a Radě, která obsahuje shrnutí opatření financovaných během uvedeného roku a hodnotí provádění tohoto nařízení během uvedeného období.
Ve shrnutí jsou uvedeny zejména informace o subjektech, se kterými byly uzavřeny smlouvy.
2. Komise pravidelně hodnotí opatření financovaná Společenstvím za účelem zjištění, zda bylo dosaženo cílů těchto opatření, a aby se stanovily zásady ke zlepšení účinnosti budoucích opatření. Komise předloží výboru uvedenému v článku 10 přehled hodnocení, která tento výbor případně projedná. Hodnotící zprávy se na žádost zpřístupní kterémukoliv členskému státu.
3. Komise uvědomí členské státy nejpozději jeden měsíc po přijetí rozhodnutí o schválených opatřeních a projektech a uvede jejich náklady a povahu, přijímající země a partnery.
Článek 12
1. Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Tři roky po vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě celkové hodnocení opatření financovaných Společenstvím na základě tohoto nařízení, jakož i návrhy týkající se budoucího provádění tohoto nařízení, popřípadě rovněž návrhy na jeho změnu nebo zrušení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 13. října 1997.
VERORDNUNG (EG) Nr. 2046/97 DES RATES vom 13. Oktober 1997 über die Nord-Süd-Zusammenarbeit bei der Bekämpfung von Drogen und Drogenabhängigkeit
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 130w,
auf Vorschlag der Kommission (1),
gemäß dem Verfahren des Artikels 189c des Vertrags (2),
in Erwägung nachstehender Gründe:
Die Auswirkungen einer auf die Erzeugung von Suchtstoffen gestützten - oder daraus bedeutende Einnahmen erzielenden - Wirtschaft auf die Strukturen einer in der Entwicklung begriffenen Gesellschaft stellen die harmonische Eingliederung des Landes in die Weltwirtschaft in Frage.
Die Auflösung der sozialen Strukturen in den Entwicklungsländern, die der Drogenkonsum und die damit verbundene Industrie bewirken, beeinträchtigt die nachhaltige soziale Entwicklung und die Verwirklichung der in Artikel 130u des Vertrags festgelegten Ziele der Gemeinschaftspolitik für Entwicklungszusammenarbeit.
Im Rahmen der Bekämpfung des Drogenangebots ist es insbesondere wesentlich, daß im Süden die Armut ganz erheblich verringert wird und daß der Bevölkerung eine legale Alternative zum Anbau illegaler Kulturen geboten wird.
Den Entwicklungsländern, die dies wünschen, sollte im Hinblick auf eine wirksame Drogenbekämpfung institutionelle Unterstützung gewährt werden.
In ihrer Mitteilung vom 23. Juni 1994 hat die Kommission dem Europäischen Parlament und dem Rat Leitlinien für einen Aktionsplan der Europäischen Union zur - Drogenbekämpfung (1995-1999), der Maßnahmen auf internationaler Ebene einschließt, übermittelt.
Zu diesen Leitlinien hat sich das Europäische Parlament in seiner am 15. Juni 1995 zu der genannten Mitteilung abgegebenen Stellungnahme geäußert.
Das Vierte AKP-EG-Abkommen und die Kooperations-, Assoziations- oder Partnerschaftsabkommen, die die Gemeinschaft mit Entwicklungsländern geschlossen hat, enthalten Bestimmungen über die Zusammenarbeit bei der Bekämpfung des Drogenmißbrauchs und des illegalen Drogenhandels, die Überwachung des Handels mit Drogenausgangsstoffen, chemischen Erzeugnissen und psychotropen Substanzen und über den Austausch einschlägiger Informationen, einschließlich Maßnahmen gegen die Geldwäsche. Es besteht ein Zusammenhang zwischen der Kampagne gegen Drogen und Drogenabhängigkeit und den Zielen der Politik der Zusammenarbeit, die die Gemeinschaft und die Entwicklungsländer, mit denen sie Abkommen geschlossen hat, verfolgen.
Der Beitritt aller Staaten zum Einheitsübereinkommen von 1961 über Suchtstoffe in der durch das Protokoll von 1972 geänderten Fassung, zum Übereinkommen von 1971 über psychotrope Stoffe und zum Übereinkommen von 1988 gegen den unerlaubten Verkehr mit Suchtstoffen und psychotropen Stoffen und die systematische Umsetzung dieser Übereinkommen auf nationaler und internationaler Ebene bilden die Grundlage der internationalen Strategie zur Bekämpfung des Drogenmißbrauchs und des illegalen Drogenhandels.
Die Gemeinschaft ist Vertragspartei des Übereinkommens von 1988, insbesondere aufgrund des Artikels 12 dieses Übereinkommens. Die Gemeinschaft hat aufgrund der Empfehlungen der von der G-7 und dem Präsidenten der Kommission im Jahr 1989 eingesetzten Arbeitsgruppe Chemie (CATF) Gemeinschaftsvorschriften erlassen, deren globale Wirksamkeit durch den Erlaß angemessener Rechtsvorschriften und die Einführung geeigneter Mechanismen in anderen Regionen der Welt gesteigert würde.
Zu einer wirksamen Drogenbekämpfung gehören ferner Maßnahmen gegen die Wäsche von aus dem Drogenhandel stammenden Geldern, wie etwa die Festlegung eines angemessenen rechtlichen Rahmens und geeigneter Mechanismen in den betreffenden Ländern.
Die Menschenrechte müssen bei der Durchführung von Maßnahmen nach dieser Verordnung gebührend beachtet werden.
Die Mitgliedstaaten der Gemeinschaft haben die Politische Erklärung und das Globale Aktionsprogramm unterschrieben, die von der Generalversammlung der Vereinten Nationen anläßlich deren 17. Sondertagung angenommen wurden.
In dieser Verordnung wird für den Zeitraum von 1998 bis 2000 ein als finanzieller Bezugsrahmen im Sinne der Nummer 2 der Erklärung des Europäischen Parlaments, des Rates und der Kommission vom 6. März 1995 dienender Betrag eingesetzt, ohne daß dadurch die im Vertrag festgelegten Befugnisse der Haushaltsbehörde berührt werden -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Im Rahmen ihrer Politik der Entwicklungszusammenarbeit führt die Gemeinschaft unter Berücksichtigung der schädlichen Auswirkungen von Drogenherstellung, -handel und -konsum auf die Entwicklungsanstrengungen Kooperationsmaßnahmen zur Bekämpfung von Drogen und Drogenabhängigkeit in den Entwicklungsländern durch, und zwar vorrangig in den Ländern, die auf höchster Ebene den politischen Willen zur Lösung des Drogenproblems bekundet haben. Ausdruck dieses Willens kann unter anderem die Ratifikation des Einheitsübereinkommens von 1961 über Suchtstoffe in der durch das Protokoll von 1972 geänderten Fassung, des Übereinkommens von 1971 und des Übereinkommens von 1988 sein. Die Entwicklungsländer stellen ihr Engagement unter anderem dadurch unter Beweis, daß sie innerstaatliche Rechtsvorschriften gegen die Wäsche von Geldern aus illegalen Drogengeschäften zur Anwendung bringen.
Artikel 2
Die im Rahmen dieser Verordnung gewährte Hilfe soll die Unterstützung durch andere Instrumente der Entwicklungszusammenarbeit ergänzen und verstärken.
Artikel 3
Die Gemeinschaft leistet auf Antrag eines Partnerlandes in enger Abstimmung mit dem Internationalen Drogenkontrollprogramm der Vereinten Nationen (UNDCP) vorrangig Hilfe bei der Ausarbeitung von nationalen Gesamtplänen zur Drogenbekämpfung. In diesen Plänen werden die Ziele, Strategien und Prioritäten der Drogenbekämpfung sowie der entsprechende Mittelbedarf (einschließlich des Finanzmittelbedarfs) festgelegt; damit wird ein integriertes, pluridisziplinäres und multisektorales Konzept geschaffen, das maximale Wirksamkeit der nationalen Drogenbekämpfungsprogramme und der internationalen Unterstützung gewährleisten soll.
Vorbeugende Maßnahmen gegen die Drogenabhängigkeit und zur Nachfragereduzierung müssen Gegenstand einer kohärenten Politik sein, die Erziehung und sachliche Information über die Folgen der Drogenabhängigkeit einschließt und sich in erster Linie an die Jugendlichen richtet.
Seitens der Gemeinschaft findet die Zusammenarbeit in einem vom Dialog geprägten Klima statt, wobei den realen kulturellen Unterschieden, die die Einstellung gegenüber den mit Drogen verbundenen Problemen beeinflussen, Rechnung getragen wird; ein solcher Dialog ist ausschlaggebend, um die soziale und politische Tragbarkeit der Drogenbekämpfungsstrategien zu gewährleisten.
Artikel 4
Ferner unterstützt die Gemeinschaft, vorzugsweise in dem durch die nationalen Pläne festgelegten strategischen Rahmen, spezifische Aktionen in den nachstehenden Bereichen, wobei es möglich sein muß, mit diesen Aktionen meßbare Wirkungen (d. h. konkrete und greifbare Ergebnisse innerhalb eines zuvor festgelegten Zeitraums) zu erzielen:
- Entwicklung institutioneller Kapazität, und zwar insbesondere im Hinblick auf
- die Durchführung von nationalen Gesamtplänen der Entwicklungsländer zur Drogenbekämpfung;
- die Durchführung von Abkommen zwischen der Gemeinschaft und bestimmten Entwicklungsländern insbesondere auf dem Gebiet der Bekämpfung der Abzweigung von chemischen Ausgangsstoffen und der Bekämpfung der Geldwäsche;
- Nachfragereduzierung insbesondere durch die Untersuchung der lokalen Bedeutung der Drogen, die Einrichtung von Kontrollmechanismen für den Handel mit und Konsum von Suchtstoffen und psychotropen Stoffen, die Behandlung und Wiedereingliederung von Drogenabhängigen sowie die Verringerung der Risiken. Diese Aktionen müssen in die Politik in den Bereichen Gesundheit und Bildung, Entwicklung, Kampf gegen die Armut und gegen die wirtschaftliche und soziale Ausgrenzung einbezogen werden;
- Förderung von Pilotprojekten der alternativen Entwicklung im Sinne eines Prozesses, in dessen Verlauf die illegale Drogenerzeugung durch geeignete Maßnahmen der ländlichen Entwicklung im Rahmen eines stetigen nationalen Wirtschaftswachstums bekämpft und ausgeschaltet wird. Zu diesen Projekten gehören wirtschaftliche und soziale Maßnahmen, bei denen die Faktoren berücksichtigt werden, die die illegale Drogenerzeugung fördern, sowie Maßnahmen, die zu einer verbesserten Nutzung der Handelspräferenzen beitragen können. In diesem Zusammenhang wird systematisch geprüft, ob es möglich ist, bei Projekten der alternativen Entwicklung noch stärker auf andere Finanzinstrumente der Gemeinschaft (zum Beispiel ALA) und auf den Europäischen Entwicklungsfonds zurückzugreifen;
- Finanzierung von Studien, Seminaren und Symposien für den Erfahrungsaustausch in den vorgenannten Bereichen.
Der Beteiligung der lokalen Bevölkerung und der jeweiligen Zielgruppen bei der Auswahl, Planung und Ausführung der Aktionen ist besondere Beachtung zu schenken.
Die Gemeinschaft unterstützt nur solche Projekte, bei denen die Achtung der Menschenrechte gewährleistet ist.
Artikel 5
Die Partner der Zusammenarbeit, die gemäß dieser Verordnung eine finanzielle Unterstützung erhalten können, sind die regionalen und internationalen Organisationen, insbesondere das UNDCP, sowie die nichtstaatlichen Organisationen vor Ort und in den Mitgliedstaaten, die Verwaltungen und Behörden auf nationaler Ebene, auf Provinzebene und auf lokaler Ebene, die dörflichen Gemeinschaften sowie sonstige Einrichtungen und öffentliche und private Träger.
Artikel 6
(1) Die Mittel, die bei Maßnahmen nach den Artikeln 3 und 4 eingesetzt werden können, umfassen insbesondere Studien, technische Hilfe, Ausbildungsmaßnahmen und andere Dienstleistungen, Lieferungen und Bauleistungen sowie Rechnungsprüfungen und Evaluierungs- und Kontrollmissionen.
(2) Die Finanzierung durch die Gemeinschaft kann je nachdem, wie es die Durchführung der Aktionen erfordert, sowohl die Investitionskosten - mit Ausnahme von Immobilienkäufen - als auch die Betriebskosten in Devisen oder in Landeswährung decken. Außer im Fall von Ausbildungsprogrammen können die Betriebskosten jedoch im allgemeinen nur während der Anlaufphase und in abnehmendem Maße übernommen werden.
(3) Für jede Aktion im Rahmen der Zusammenarbeit wird ein finanzieller Beitrag der in Artikel 5 genannten Partner angestrebt. Dieser Beitrag wird im Rahmen der Möglichkeiten der betreffenden Partner und nach Maßgabe der Art der jeweiligen Aktion abgerufen.
(4) Ein finanzieller Beitrag der lokalen Partner, vor allem zu den Betriebskosten, ist vorrangig im Fall der Projekte anzustreben, die auf eine langfristige Aktivität abzielen, um die Lebensfähigkeit solcher Projekte zu gewährleisten, wenn die Finanzierung durch die Gemeinschaft endet.
(5) Es kann nach Möglichkeiten für gemeinsame Finanzierungen mit anderen Geldgebern, insbesondere mit den Mitgliedstaaten, gesucht werden.
(6) Die Kommission gewährleistet, daß der Gemeinschaftscharakter der im Rahmen dieser Verordnung gewährten Hilfen hervorgehoben wird.
(7) Um die im Vertrag vorgesehenen Ziele der Kohärenz und Komplementarität zu verwirklichen und um eine optimale Effizienz sämtlicher Aktionen zu gewährleisten, kann die Kommission alle notwendigen Koordinierungsmaßnahmen treffen, was insbesondere folgendes einschließt:
a) ein System für den systematischen Austausch und die systematische Analyse von Informationen über die von der Gemeinschaft und den Mitgliedstaaten finanzierten oder von ihnen zur Finanzierung vorgeschlagenen Aktionen;
b) Koordinierung der Durchführung der Aktionen an Ort und Stelle, und zwar im Rahmen regelmäßiger Treffen und des Informationsaustausches zwischen den Vertretern der Kommission und der Mitgliedstaaten in dem begünstigten Land.
(8) Im Hinblick auf eine größtmögliche Effizienz auf globaler und nationaler Ebene ergreift die Kommission im Benehmen mit den Mitgliedstaaten alle notwendigen Initiativen, um eine ordnungsgemäße Koordinierung und eine enge Zusammenarbeit mit den begünstigten Ländern und mit den Geldgebern und anderen betroffenen internationalen Organisationen, insbesondere mit denen des Systems der Vereinten Nationen, vor allem dem UNDCP, zu gewährleisten.
Artikel 7
Die Finanzhilfe gemäß dieser Verordnung wird in Form von Zuschüssen gewährt.
Artikel 8
Der als finanzieller Bezugsrahmen dienende Betrag für die Durchführung dieses Programms beläuft sich für den Zeitraum 1998-2000 auf 30 Mio. ECU.
Die jährlichen Mittel werden von der Haushaltsbehörde innerhalb der durch die Finanzielle Vorausschau gesetzten Grenzen bewilligt.
Artikel 9
(1) Die Kommission hat die in dieser Verordnung vorgesehenen Aktionen gemäß den geltenden Haushaltsverfahren und sonstigen Verfahren, insbesondere denen, die in der Haushaltsordnung für den Gesamthaushaltsplan der Europäischen Gemeinschaften vorgesehen sind, zu bewerten, zu beschließen und zu verwalten.
(2) Bei der Bewertung von Projekten und Programmen werden folgende Faktoren berücksichtigt:
- Effizienz und Lebensfähigkeit der Akteure,
- kulturelle, soziale, geschlechter- und umweltspezifische Gegebenheiten,
- zur Erreichung der Projektziele erforderliche institutionelle Entwicklung,
- Erfahrungen mit gleichartigen Aktionen.
(3) Beschlüsse über Zuschüsse von mehr als 2 Mio. ECU je Aktion, die nach Maßgabe dieser Verordnung finanziert wird, sowie über Änderungen, die zu einer Steigerung des ursprünglich bewilligten Betrags für eine Aktion um mehr als 20 v. H. führen, werden nach dem Verfahren des Artikels 10 gefaßt.
Die Kommission unterrichtet den in Artikel 10 genannten Ausschuß in einer Kurzdarstellung über die Finanzierungsbeschlüsse, die sie bei Projekten und Programmen mit einem Wert von weniger als 2 Mio. ECU zu fassen beabsichtigt. Diese Unterrichtung erfolgt spätestens eine Woche vor der Beschlußfassung.
(4) Die Kommission wird ermächtigt, ohne Einholung der Stellungnahme des in Artikel 10 genannten Ausschusses die zusätzlichen Mittelbindungen zu bewilligen, die zur Deckung der im Rahmen der Aktionen absehbaren oder festgestellten Mittelüberschreitungen erforderlich sind, wenn die Überschreitung oder der zusätzliche Bedarf nicht mehr als 20 v. H. der ursprünglich durch den Finanzierungsbeschluß festgesetzten Mittelbindung beträgt.
(5) Die gemäß dieser Verordnung geschlossenen Finanzierungsabkommen und -verträge sehen insbesondere vor, daß die Kommission und der Rechnungshof Kontrollen vor Ort nach den üblichen Verfahren durchführen können, die von der Kommission im Rahmen der geltenden Bestimmungen, insbesondere der Haushaltsordnung für den Gesamthaushaltsplan der Europäischen Gemeinschaften, festgelegt wurden.
(6) Soweit im Rahmen der Aktionen Finanzierungsabkommen zwischen der Gemeinschaft und dem begünstigten Land geschlossen werden, sehen diese Abkommen vor, daß Steuern, Zölle und sonstige Abgaben nicht von der Gemeinschaft finanziert werden.
(7) Die Teilnahme an Ausschreibungen und Aufträgen steht allen natürlichen und juristischen Personen der Mitgliedstaaten und des begünstigten Landes zu gleichen Bedingungen offen. Sie kann auf andere Entwicklungsländer ausgedehnt werden.
(8) Die Lieferungen müssen ihren Ursprung in den Mitgliedstaaten, in dem begünstigten Land oder in anderen Entwicklungsländern haben. In durch besondere Umstände begründeten Ausnahmefällen sind Lieferungen mit Ursprung in anderen Ländern zulässig.
(9) Besondere Aufmerksamkeit gilt
- bei der Konzipierung der Projekte dem Bemühen um Rentabilität und nachhaltige Wirkung;
- einer präzisen Benennung der Ziele und Erfolgsindikatoren aller Projekte und deren Kontrolle.
Artikel 10
(1) Die Kommission wird von dem für Entwicklungsfragen zuständigen geographischen Ausschuß unterstützt.
(2) Der Vertreter der Kommission unterbreitet dem Ausschuß einen Entwurf der zu treffenden Maßnahmen. Der Ausschuß gibt seine Stellungnahme zu diesem Entwurf innerhalb einer Frist ab, die der Vorsitzende unter Berücksichtigung der Dringlichkeit der betreffenden Frage festsetzen kann. Die Stellungnahme wird mit der Mehrheit abgegeben, die in Artikel 148 Absatz 2 des Vertrags für die Annahme der vom Rat auf Vorschlag der Kommission zu fassenden Beschlüsse vorgesehen ist. Bei der Abstimmung im Ausschuß werden die Stimmen der Vertreter der Mitgliedstaaten gemäß dem vorgenannten Artikel gewogen. Der Vorsitzende nimmt an der Abstimmung nicht teil.
Die Kommission erläßt die beabsichtigten Maßnahmen, wenn sie mit der Stellungnahme des Ausschusses übereinstimmen.
Stimmen die beabsichtigten Maßnahmen mit der Stellungnahme des Ausschusses nicht überein oder liegt keine Stellungnahme vor, so unterbreitet die Kommission dem Rat unverzüglich einen Vorschlag über die zu treffenden Maßnahmen. Der Rat beschließt mit qualifizierter Mehrheit.
Hat der Rat nach Ablauf einer Frist von drei Monaten ab seiner Befassung keinen Beschluß gefaßt, so werden die vorgeschlagenen Maßnahmen von der Kommission erlassen.
(3) Im Rahmen einer gemeinsamen Sitzung der in Absatz 1 genannten Ausschüsse findet einmal im Jahr ein Gedankenaustausch auf der Grundlage eines Berichts des Vertreters der Kommission über die allgemeinen Leitlinien für die im folgenden Jahr durchzuführenden Aktionen statt.
Artikel 11
(1) Nach Ablauf eines jeden Haushaltsjahres unterbreitet die Kommission dem Europäischen Parlament und dem Rat einen Bericht, der eine Zusammenfassung der im Laufe des Haushaltsjahres finanzierten Aktionen sowie eine Bewertung der Durchführung dieser Verordnung während des Haushaltsjahres enthält.
Die Zusammenfassung enthält insbesondere Angaben über die Akteure, an die Aufträge vergeben oder mit denen Verträge geschlossen wurden.
(2) Die Kommission nimmt regelmäßig eine Bewertung der von der Gemeinschaft finanzierten Aktionen vor, um festzustellen, ob die mit diesen Aktionen angestrebten Ziele erreicht wurden, und um Leitlinien zur Verbesserung der Effizienz künftiger Aktionen festzulegen. Die Kommission unterbreitet dem in Artikel 10 genannten Ausschuß eine Zusammenfassung der durchgeführten Bewertungen, die vom Ausschuß gegebenenfalls geprüft werden können. Die Bewertungsberichte werden den Mitgliedstaaten auf Wunsch zur Verfügung gestellt.
(3) Die Kommission unterrichtet die Mitgliedstaaten spätestens einen Monat nach ihrem Beschluß über die gebilligten Aktionen und Projekte unter Angabe der für sie angesetzten Kosten, ihrer Art, der begünstigten Länder und der Partner.
Artikel 12
(1) Diese Verordnung tritt am dritten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft.
(2) Die Kommission unterbreitet drei Jahre nach Inkrafttreten dieser Verordnung dem Europäischen Parlament und dem Rat eine Gesamtbewertung der von der Gemeinschaft im Rahmen dieser Verordnung finanzierten Aktionen zusammen mit Empfehlungen für die weitere Behandlung dieser Verordnung und erforderlichenfalls Vorschlägen zu ihrer Änderung oder zur Beendigung ihrer Laufzeit.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Geschehen zu Luxemburg am 13. Oktober 1997.