Nařízení Komise (ES) č. 1825/2000
ze dne 25. srpna 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000, pokud jde o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 ze dne 17. července 2000 o systému identifikace a registrace skotu, o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 820/97 [1], a zejména na článek 19 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je nutné stanovit prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1760/2000, zejména pokud jde o prodej mezi členskými státy, aby systém označování nevedl k narušení obchodu na trhu s hovězím a telecím masem.
(2) V zájmu zpětného vysledování je v rámci systému jak povinného, tak nepovinného označování hovězího masa nezbytné, aby hospodářské subjekty a organizace používaly systém identifikace a podrobný systém registrace hovězího masa ve všech fázích produkce a prodeje.
(3) Za účelem identifikace jatek bez schvalovacího čísla je na přechodné období nutné stanovit alternativní metody pro jejich identifikaci.
(4) Je rovněž nezbytné stanovit postup, který má být použit při označování hovězího masa ze zvířat, o nichž nejsou k dispozici úplné údaje o narození a přesunech, neboť nařízení Rady (ES) č. 820/97 ze dne 21. dubna 1997, kterým se stanoví systém identifikace a registrace skotu a které se týká označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa [2], požadovalo zaznamenávání těchto údajů až od 1. ledna 1998. Podobné ustanovení se požaduje pro označování hovězího masa ze zvířat, která se dovážejí živá do Společenství ze třetích zemí.
(5) V rámci úplné identifikace původu a s cílem předejít zbytečnému opakování údajů na štítku členských států nebo třetích zemí, ve kterých byla zvířata chována, je nezbytné zavést zjednodušenou obchodní úpravu na základě doby, po kterou bylo zvíře, z něhož hovězí maso pochází, chováno v členském státě nebo třetí zemi narození nebo porážky.
(6) V rámci zjednodušeného postupu označování mletého masa je nezbytné objasnit situaci týkající se doplňujících informací, které mohou být uvedeny na štítcích. Doplňující údaje mohou být podle článku 13 nařízení (ES) č. 1760/2000 poskytovány do 1. září 2000. Některé údaje mohou být uváděny pouze do 1. ledna 2002, pokud se příslušný členský stát rozhodne používat vnitrostátní systém povinného označování zahrnující uvedené údaje nebo pokud příslušný hospodářský subjekt uvádí takové údaje nepovinně.
(7) V rámci systému nepovinného označování hovězího masa je nezbytné stanovit zrychlený nebo zjednodušený schvalovací postup pro některé kusy hovězího masa, které jsou označované v členském státě podle schválených zadávacích podmínek a přivezené na území jiného členského státu.
(8) S cílem zaručit spolehlivost zadávacích podmínek je nezbytné, aby nezávislý subjekt a příslušný orgán měly přístup ke všem záznamům, které vedou hospodářské subjekty a organizace, a aby pravidelně prováděly namátkové kontroly na základě analýzy rizika.
(9) Článek 17 nařízení (ES) č. 1760/2000 stanoví některá opatření pro případ, kdy je hovězí maso zcela nebo částečně vyprodukováno ve třetí zemi. Je vhodné stanovit prováděcí pravidla pro schvalovací postup dovozů hovězího masa ze třetích zemí.
(10) Za účelem zajistit, aby systémy označování dováženého hovězího masa byly stejně spolehlivé jako systémy používané pro hovězí maso ze Společenství, Komise prověří oznámení, která obdržela ze třetích zemí. Oznámení jsou předána členským státům, pokud Komise dojde k závěru, že postupy a/nebo kritéria používané v třetí zemi odpovídají standardům podle nařízení (ES) č. 1760/2000.
(11) Za účelem zaručit spolehlivost systému označování ve třetích zemích může Komise požadovat doplňující údaje a na základě informací získaných z těchto žádostí může podniknout nezbytná opatření.
(12) Komise může provádět kontroly ve třetích zemích. K provádění těchto kontrol potřebuje Komise předchozí souhlas příslušné třetí země. Pokud takový souhlas Komise neobdrží, přijme nezbytná opatření.
(13) Je nezbytné, aby členské státy prováděly kontroly s cílem zabezpečit dostatečnou přesnost nepovinných štítků.
(14) Je nutné stanovit rámec pro sankce ukládané hospodářským subjektům. Takový rámec by měl brát v úvahu situace, kdy hospodářský subjekt neoznačil hovězí maso v souladu s pravidly systému povinného označování nebo kdy hospodářský subjekt v rámci systému nepovinného označování neoznačil hovězí maso v souladu se stanovenými zadávacími podmínkami nebo kdy takové schválené zadávací podmínky neexistují. Za účelem zohlednit potíže hospodářských subjektů při provádění tohoto nařízení by po omezené období do 1. ledna 2001 měly být nejpřísnější sankce ukládány pouze tehdy, pokud štítek obsahuje údaje, které jsou pro spotřebitele klamavé nebo které nejsou v souladu se zadávacími podmínkami.
(15) Nařízení (ES) č. 820/97 stanoví, že každý hospodářský subjekt nebo organizace, která chce na štítcích uvádět nepovinné údaje, předloží příslušnému orgánu každého ze členských států, ve kterých probíhá produkce nebo prodej příslušného hovězího masa, zadávací podmínky ke schválení. Nařízení Rady (ES) č. 2772/1999 ze dne 21. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k systému povinného označování hovězího masa [3], umožňuje hospodářským subjektům, aby jako doplněk k povinným údajům nadále uváděly na štítcích hovězího údaje masa nepovinné, a to až do 31. srpna 2000.
(16) Pokud nedošlo k žádným změnám ve schválených nepovinných zadávacích podmínkách a pokud jsou tyto zadávací podmínky v souladu s novými pravidly, je vhodné, aby takové zadávací podmínky, jakož i zadávací podmínky schválené pro třetí země, zůstaly nadále platné.
(17) Nařízení (ES) č. 820/97 stanoví, že členské státy, jejichž systém identifikace a registrace skotu disponuje dostatkem údajů, mohou rozhodnout, že na štítcích hovězího masa ze zvířat narozených, chovaných a poražených ve stejném členském státě musí být uvedeny i doplňující údaje. Nařízení (ES) č. 2772/1999 stanoví, že v souladu s čl. 19 odst. 4 nařízení (ES) č. 820/97 mohou členské státy na přechodné období do 31. srpna 2000 i nadále využívat systém povinného označování hovězího masa ze zvířat narozených, chovaných a poražených na jejich vlastním území.
(18) Rozhodnutí Komise 98/595/ES ze dne 13. října 1998 týkající se žádosti o zavedení systému povinného označování hovězího masa ve Francii a Belgii [4] a rozhodnutí Komise 1999/1/ES ze dne 14. prosince 1998 týkající se žádosti o zavedení systému povinného označování hovězího masa ve Finsku [5] umožňují příslušným členským státům předepsat systém povinného označování hovězího masa ze zvířat narozených, chovaných a poražených na jejich vlastním území. Uvedená rozhodnutí, jakož i další případná rozhodnutí podobného typu, by se měla nadále používat do 1. ledna 2002, kdy vstoupí v platnost označování původu v rámci systému povinného označování Společenství.
(19) S cílem sledovat řádné používání systému nepovinného označování by měly členské státy zaznamenávat všechny schválené zadávací podmínky a sdělit Komisi údaje o svých vnitrostátních prováděcích pravidlech a o nepovinných údajích schválených na jejich území. Je nutné tyto údaje pravidelně aktualizovat.
(20) Je nezbytné zrušit nařízení Komise (ES) č. 1141/97 ze dne 23. června 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 820/97, které se týká označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 824/98 [7]. S cílem zabránit nedorozumění během přechodného období před zavedením povinného systému podle nařízení (ES) č. 1760/2000 by se pro maso ze zvířat poražených před 1. zářím 2000 mělo používat nařízení (ES) č. 1141/97.
(21) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zpětné vysledování
Všechny hospodářské subjekty a organizace ve smyslu čl. 12 třetí odrážky nařízení (ES) č. 1760/2000 mají ve všech fázích produkce a prodeje k dispozici systém identifikace a podrobný systém registrace.
Tento systém se používá tak, aby byla zaručena souvislost mezi identifikací masa a příslušným zvířetem nebo zvířaty v souladu s čl. 13 odst. 1 a čl. 16 odst. 2 uvedeného nařízení.
Systém registrace obsahuje zejména záznamy o dovozech a odvozech zvířat, jatečně upravených těl zvířat a/nebo kusů zvířat, aby byla zajištěna vzájemná souvislost mezi dovozy a odvozy.
Článek 2
Označování, pokud nejsou k dispozici údaje
1. Schvalovací číslo podle čl. 13 odst. 2 písm b) nařízení (ES) č. 1760/2000 je:
a) buď schvalovací číslo stanovené v čl. 10 odst. 1 směrnice Rady 64/433/EHS [8];
b) nebo, pokud schvalovací číslo neexistuje, vnitrostátní registrační číslo.
Pokud není k dispozici ani jedno z těchto dvou čísel, mohou být tato čísla do 1. ledna 2001 nahrazena jménem a adresou jatek.
2. Ve smyslu čl. 13 odst. 5 nařízení (ES) č. 1760/2000:
a) pro maso ze zvířat narozených ve Společenství před 1. lednem 1998, pro která nejsou k dispozici údaje o místě narození a/nebo místě chovu (kromě posledního místa chovu), je údaj o místě narození a/nebo o místě chovu nahrazen údajem "*(narozená před 1. lednem 1998)";
b) pro maso ze živých zvířat dovezených do Společenství, pro která nejsou k dispozici údaje o místě narození a/nebo místě chovu (kromě posledního místa chovu), je údaj o místě narození a/nebo o místě chovu nahrazen údajem "*(dovoz živých zvířat do ES)" nebo "*(dovoz živých zvířat z [jméno třetí země])".
Článek 3
Zjednodušení označení původu
Ve smyslu čl. 13 odst. 5 písm. a) nařízení (ES) č. 1760/2000 se pro hovězí maso ze zvířat, která byla chována alespoň po dobu 30 dní:
- v členském státě nebo ve třetí zemi narození,
- v členském státě nebo ve třetí zemi porážky,
nepožaduje označení uvedených členských států nebo třetích zemí, ve kterých byla zvířata chována, pokud byla zvířata chována v jiném členském státě nebo třetí zemi více než 30 dní.
Článek 4
Velikost skupiny
1. Během bourání jatečně upravených těl nebo čtvrtí jatečně upravených těl je velikost skupiny podle čl. 13 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1760/2000 dána počtem jatečně upravených těl nebo čtvrtí jatečně upravených těl bouraných společně a tvořících jednu šarži příslušné bourárny. Velikost skupiny nesmí být v žádném případě větší než denní produkce.
2. Během dalšího bourání nebo mletí masa může být skupina znovu vytvořena ze všech skupin podle odstavce 1, které jsou bourány nebo mlety ve stejný den.
Článek 5
Mleté maso
1. Pro účely tohoto nařízení se "mletým masem" rozumí maso, které bylo rozemleto na malé kousky nebo které bylo rozemleto šnekovým mlýnkem.
2. Doplňující údaje, které mohou být uvedeny na štítcích podle čl. 14 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1760/2000, jsou tyto:
a) od 1. září 2000 údaje podle čl. 13 odst. 2 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1760/2000, jakož i datum mletí masa;
b) od 1. září 2000 do 1. ledna 2002 údaje podle čl. 13 odst. 5 písm. a) odrážek (i) a (ii) a písm. b) nařízení (ES) č. 1760/2000, pokud příslušný členský stát rozhodne o použití vnitrostátního systému povinného označování zahrnující uvedené údaje nebo pokud příslušný hospodářský subjekt nepovinně uvede uvedené údaje v souladu s částí II hlavy II uvedeného nařízení;
c) od 1. ledna 2002 údaje podle čl. 13 odst. 5 písm. a) odrážek (i) a (ii) nařízení (ES) č. 1760/2000.
Článek 6
Schvalovací postup
1. Lhůta stanovená v čl. 16 odst. 3 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1760/2000, během které nebylo zamítnuto ani uděleno žádné schválení nebo příslušný orgán členského státu, do kterého bylo hovězí maso odesláno, nežádal žádné doplňující údaje, je stanovena na dva měsíce počínaje dnem následujícím po dni podání žádosti.
2. Podle čl. 16 odst. 5 nařízení (ES) č. 1760/2000 je lhůta stanovená v čl. 16 odst. 3 druhého pododstavce uvedeného nařízení stanovena na 14 dní, pokud jde o vysoce jakostní kusy hovězího masa v jednotlivých baleních, které jsou označeny v některém členském státě v souladu se schválenými zadávacími podmínkami a přivezeny na území jiného členského státu, pokud nebyl na jejich původní štítek přidán žádný údaj.
3. Pro účely čl. 16 odst. 5 nařízení (ES) č. 1760/2000 může být hovězí maso v maloobchodním balení označené v některém členském státě v souladu se schválenými zadávacími podmínkami přivezeno na území jiného členského státu a tam uváděno na trh bez předchozího schválení zadávacích podmínek pro označování tímto členským státem, pokud:
a) příslušná balení zůstávají nezměněná;
b) zadávací podmínky schválené členským státem provádějícím balení rovněž zahrnují uvádění na trh hovězího masa baleného v jiných členských státech;
c) členský stát schvalující zadávací podmínky předem poskytne všem ostatním členským státům, ve kterých má být balené hovězí maso uváděno na trh, veškeré nezbytné údaje.
Článek 7
Kontroly
1. Hospodářské subjekty a organizace umožní odborníkům Komise, příslušnému orgánu a příslušnému nezávislému kontrolnímu subjektu ve smyslu čl. 16 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1760/2000 vstup do svých zařízení a přístup ke všem záznamům, které prokazují správnost údajů uvedených na štítku.
2. Příslušný orgán a v případě uvedeném v čl. 16 odst. 1 třetím pododstavci nařízení (ES) č. 1760/2000 i nezávislý kontrolní subjekt pravidelně provádějí namátkové kontroly na základě analýzy rizika, přičemž zejména zohlední složitost příslušných zadávacích podmínek. O každé kontrole je vypracována zpráva, která uvádí případné nedostatky a navrhovaná opatření s cílem napravit situaci, jakož i lhůty a uložené sankce.
3. Pokud není využita možnost stanovená v čl. 16 odst. 1 třetím pododstavci nařízení (ES) č. 1760/2000, provádějí členské státy kontroly takovým způsobem, aby dostatečně zaručily správnost používaných štítků. Četnost těchto kontrol se stanoví zejména s ohledem na složitost příslušných zadávacích podmínek.
4. Hospodářské subjekty, organizace a nezávislé kontrolní subjekty sdělí příslušnému orgánu veškeré důležité údaje.
Článek 8
Schválení udělená třetími zeměmi
1. Komise ověří, zda jsou oznámení podle čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 1760/2000 úplná. Při obdržení neúplného oznámení o tom Komise informuje příslušnou třetí zemi a upřesní, které údaje jsou požadovány.
Úplná oznámení jsou předána členským státům, pokud však Komise v souladu se svou pravomocí podle čl. 17 odst. 2 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1760/2000 neshledá, že postupy a/nebo kritéria používaná v příslušné třetí zemi neodpovídají standardům podle nařízení (ES) č. 1760/2000.
2. Pokud Komise na základě oznámení podle čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 1760/2000 usoudí, že je vhodné ověřit, zda postupy a/nebo kritéria oznámená třetí zemí odpovídají standardům podle uvedeného nařízení, může požádat třetí zemi o poskytnutí veškerých nezbytných informací. Komise může zejména požádat o poskytnutí kopií zadávacích podmínek schválených určeným příslušným orgánem. Komise může rovněž požadovat, aby třetí země povolila zástupcům Komise provést kontroly v této třetí zemi.
3. Pokud Komise ve lhůtě, kterou stanovila, neobdrží údaje nebo povolení požadované podle předchozího odstavce, může rozhodnout, že postupy a/nebo kritéria používané ve třetí zemi neodpovídají standardům podle nařízení (ES) č. 1760/2000.
4. Komise může kdykoli změnit své původní rozhodnutí o rovnocennosti postupů a/nebo kritérií používaných v příslušné třetí zemi podle čl. 17 odst. 2 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1760/2000.
Článek 9
Sankce
1. Členské státy stanoví režim sankcí, který se použije v případě porušení nařízení (ES) č. 1760/2000, a přijmou veškerá opatření nezbytná k jeho prosazení. Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
2. Aniž jsou dotčeny sankce podle článku 18 nařízení (ES) č. 1760/2000, pokud bylo hovězí maso označeno:
- bez souladu se systémem povinného označování, nebo
- v případě systému nepovinného označování, bez souladu se zadávacími podmínkami, nebo bez schválených zadávacích podmínek,
požádají členské státy o stažení hovězího masa z trhu do té doby, než je znovu označeno v souladu s tímto nařízením.
Pokud však příslušné maso odpovídá veškerým veterinárním a hygienickým předpisům, mohou členské státy kromě sankcí uvedených v odstavci 1 povolit, aby takové hovězí maso bylo přímo zpracováno na hovězí výrobky jiné, než které jsou uvedeny v čl. 12 první odrážce nařízení (ES) č. 1760/2000.
3. Před 1. lednem 2001 může ke stažení hovězího masa z trhu dojít pouze tehdy, pokud štítek obsahuje údaje, které by mohly klamat spotřebitele nebo které neodpovídají schváleným zadávacím podmínkám.
Článek 10
Záznamy
Příslušný orgán vede záznamy o schválených zadávacích podmínkách, a zejména o všech hospodářských subjektech a organizacích zodpovědných za označování hovězího masa a o příslušném nezávislém kontrolním subjektu.
Článek 11
Sdělení
Členské státy sdělí Komisi:
a) jména orgánů příslušných k zavádění systému označování podle nařízení (ES) č. 1760/2000 a prováděcích pravidel, a zejména jména orgánů příslušných k provádění kontrol a ukládání sankcí;
b) do 30. září 2000 seznam všech nepovinných údajů schválených na jejich území;
c) každé tři měsíce aktualizaci seznamu podle písmene b).
Článek 12
Přechodná ustanovení
Pokud jsou v souladu s nařízením (ES) č. 1760/2000 a s tímto nařízením,
a) nepovinné zadávací podmínky schválené podle článků 14 a 15 nařízení (ES) č. 820/97 zůstávají nadále v platnosti;
b) vnitrostátní systémy povinného označování hovězího masa schválené podle čl. 19 odst. 4 nařízení (ES) č. 820/97, jakož i případná další rozhodnutí tohoto typu zůstávají v platnosti do 1. ledna 2002.
Článek 13
Zrušení
Zrušuje se nařízení (ES) č. 1141/97.
Uvedené nařízení se nadále použije pro maso ze zvířat poražených do 1. září 2000.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských Společenství.
Použije se pro hovězí maso ze zvířat poražených po 1. září 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 25. srpna 2000.
Verordnung (EG) Nr. 1825/2000 der Kommission
vom 25. August 2000
mit Durchführungsvorschriften zur Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 des Europäischen Parlaments und des Rates hinsichtlich der Etikettierung von Rindfleisch und Rindfleischerzeugnissen
DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 17. Juli 2000 zur Einführung eines Systems zur Kennzeichnung und Registrierung von Rindern und über die Etikettierung von Rindfleisch und Rindfleischerzeugnissen sowie zur Aufhebung der Verordnung (EG) Nr. 820/97 des Rates(1), insbesondere auf Artikel 19,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1) Es ist angezeigt, insbesondere zur Regelung des Handels zwischen Mitgliedstaaten Durchführungsvorschriften zur Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 festzulegen, um zu vermeiden, dass das Etikettierungssystem zu Handelsverzerrungen auf dem Rind- und Kalbfleischmarkt führt.
(2) Im Interesse der Herkunftssicherung ist es sowohl im Rahmen des obligatorischen als auch des freiwilligen Etikettierungssystems erforderlich, dass Marktteilnehmer und Organisationen auf den verschiedenen Stufen der Rindfleischerzeugung und des Rindfleischverkaufs ein Kennzeichnungs- und umfassendes Registriersystem anwenden.
(3) Zur Identifizierung von Schlachthöfen, für die keine Zulassungsnummer vorliegt, müssen für eine Übergangszeit alternative Identifizierungsmethoden vorgesehen werden.
(4) Darüber hinaus muss das Etikettierungsverfahren für Fleisch von Rindern festgelegt werden, für die keine vollständigen Geburts- und Verbringungsdaten vorliegen, weil die Erfassung dieser Daten erst mit der Verordnung (EG) Nr. 820/97 des Rates vom 21. April 1997 zur Einführung eines Systems zur Kennzeichnung und Registrierung von Rindern und über die Etikettierung von Rindfleisch und Rindfleischerzeugnissen(2), d. h. ab 1. Januar 1998, verbindlich wurde. Eine ähnliche Regelung ist für die Etikettierung von Fleisch von Rindern erforderlich, die lebend aus Drittländern in die Gemeinschaft eingeführt wurden.
(5) Im Hinblick auf eine lückenlose Herkunftsangabe und zur Vermeidung unnötiger Doppelangaben über die Aufzuchtmitgliedstaaten oder Aufzuchtdrittländer auf dem Etikett sollten die Angaben auf dem Etikett auf der Grundlage des Zeitraums, in dem das Rind, von dem das Fleisch gewonnen wurde, im Geburts- oder Schlachtmitgliedstaat oder -drittland gehalten wurde, vereinfacht werden.
(6) Im Rahmen des vereinfachten Etikettierungsverfahrens für Hackfleisch muss die Frage der zusätzlichen Angaben, die auf dem Etikett gemacht werden können, geklärt werden. Diese zusätzlichen Angaben können gemäß Artikel 13 der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 ab 1. September 2000 gemacht werden. Bestimmte Angaben brauchen jedoch erst bis 1. Januar 2002 gemacht zu werden, wenn der betreffende Mitgliedstaat beschlossen hat, für sein Hoheitsgebiet ein obligatorisches Etikettierungssystem anzuwenden, das derartige Angaben vorsieht, oder wenn der betreffende Marktteilnehmer die Angaben auf freiwilliger Basis macht.
(7) Im Rahmen des freiwilligen Rindfleischetikettierungssystems ist ein beschleunigtes bzw. vereinfachtes Genehmigungsverfahren für bestimmte Rindfleischteilstücke erforderlich, die in einem Mitgliedstaat nach einer genehmigten Spezifikation etikettiert und in das Hoheitsgebiet eines anderen Mitgliedstaats verbracht werden.
(8) Um die Zuverlässigkeit der Spezifikation zu gewährleisten, müssen die unabhängige Stelle und die zuständige Behörde Zugang zu allen Aufzeichnungen der Marktteilnehmer und Organisationen haben und auf der Grundlage von Risikoanalysen regelmäßig Stichprobekontrollen durchführen.
(9) Artikel 17 der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 enthält bestimmte Vorschriften für den Fall, dass Rindfleisch ganz oder teilweise in einem Drittland erzeugt wird. Es empfiehlt sich, ausführliche Verfahrensvorschriften für die Zulassung von Rindfleischeinfuhren aus Drittländern festzulegen.
(10) Um zu gewährleisten, dass die Etikettierungsvorschriften für Einfuhrrindfleisch ebenso zuverlässig sind wie die Vorschriften für Gemeinschaftsrindfleisch, prüft die Kommission die Mitteilungen, die sie von den betreffenden Drittländern erhalten hat. Vollständige Mitteilungen werden an die Mitgliedstaaten weitergeleitet, wenn die Kommission zu dem Schluss gelangt, dass die in dem betreffenden Drittland geltenden Verfahren und/oder Kriterien den Normen der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 gleichwertig sind.
(11) Um die Zuverlässigkeit der Etikettierungssysteme von Drittländern zu gewährleisten, kann die Kommission zusätzliche Informationen anfordern und sollte unter Berücksichtigung dieser Informationen die erforderlichen Vorkehrungen treffen.
(12) Die Kommission kann in Drittländern Kontrollen vor Ort durchführen, sofern das betreffende Drittland zuvor seine Zustimmung erteilt hat. Wird die Zustimmung für eine Kontrolle der Gemeinschaft nicht erteilt, so sollte die Kommission alle erforderlichen Vorkehrungen treffen.
(13) Die Mitgliedstaaten müssen Kontrollen durchführen, um sicherzustellen, dass die freiwilligen Angaben auf den Etiketten hinreichend genau sind.
(14) Es sollten Rahmenvorschriften für Sanktionen festgelegt werden, die bei Nichteinhaltung der Spezifikation gegen Marktteilnehmer verhängt werden können. Dabei sollten auch Fälle berücksichtigt werden, in denen die Rindfleischetikettierung eines Marktteilnehmers nicht den Vorgaben des obligatorischen Etikettierungssystems entspricht oder in denen die Etikettierung von Rindfleisch nach dem freiwilligen System nicht der Spezifikation entspricht bzw. die Spezifikation nicht genehmigt wurde. Um den Problemen von Marktteilnehmern mit der Durchführung dieser Verordnung Rechnung zu tragen, sollten für eine begrenzte Zeit, d. h. bis 1. Januar 2001, die schärfsten Sanktionen nur verhängt werden, wenn das Etikett Angaben enthält, die den Verbraucher irreführen oder die der genehmigten Spezifikation nicht entsprechen.
(15) Gemäß der Verordnung (EG) Nr. 820/97 legten Marktteilnehmer bzw. Organisationen, die auf einem Etikett freiwillige Angaben machen wollen, der zuständigen Behörde jedes Mitgliedstaats, in dem das betreffende Rindfleisch erzeugt oder verkauft wird, eine Spezifikation zur Genehmigung vor. Gemäß der Verordnung (EG) Nr. 2772/1999 des Rates vom 21. Dezember 1999 mit den allgemeinen Regeln für ein obligatorisches Etikettierungssystem für Rindfleisch(3) ist es Marktteilnehmern bis 31. August 2000 gestattet, die obligatorischen Angaben auf den Etiketten um freiwillige Angaben zu ergänzen.
(16) Sofern genehmigte Spezifikationen für die freiwillige Etikettierung nicht geändert wurden und mit den neuen Vorschriften konform sind, sollten sie - auch im Falle von Drittländern - gültig bleiben.
(17) Gemäß der Verordnung (EG) Nr. 820/97 kann ein Mitgliedstaat, soweit das Kennzeichnungs- und Registriersystem für Rinder genügend Angaben enthält, beschließen zu verlangen, dass auf den Etiketten von Fleisch und Rindern, die in seinem Hoheitsgebiet geboren, aufgezogen und geschlachtet wurden, zusätzliche Angaben gemacht werden. Gemäß der Verordnung (EG) Nr. 2772/1999 können die Mitgliedstaaten das obligatorische System gemäß Artikel 19 Absatz 4 der Verordnung (EG) Nr. 820/97 zur Etikettierung von Fleisch von Rindern, die in ihrem Hoheitsgebiet geboren, aufgezogen und geschlachtet wurden, vorläufig, d. h. bis 31. August 2000, weiterhin vorschreiben.
(18) Mit der Entscheidung 98/595/EG der Kommission vom 13. Oktober 1998 über den Antrag auf Einführung eines obligatorischen Etikettierungssystems für Rindfleisch in Frankreich und Belgien(4) und der Entscheidung 1999/1/EG der Kommission vom 14. Dezember 1998 über den Antrag auf Einführung eines obligatorischen Etikettierungssystems für Rindfleisch in Finnland(5) wurde diesen Mitgliedstaaten die Möglichkeit eingeräumt, die obligatorische Etikettierung von Fleisch von Rindern vorzuschreiben, die in ihrem Hoheitsgebiet geboren, aufgezogen und geschlachtet wurden. Diese und etwaige weitere Entscheidungen dieser Art sollten in Kraft bleiben, bis am 1. Januar 2002 mit dem obligatorischen Etikettierungssystem der Gemeinschaft die lückenlose Herkunftsangabe verbindlich wird.
(19) Um die ordnungsgemäße Anwendung des freiwilligen Etikettierungssystems zu überwachen, sollten die Mitgliedstaaten alle genehmigten Spezifikationen aufzeichnen und der Kommission Informationen über ihre nationalen Durchführungsvorschriften und die für ihr Hoheitsgebiet genehmigten freiwilligen Angaben mitteilen. Diese Informationen sollten stets auf dem neuesten Stand gehalten werden.
(20) Die Verordnung (EG) Nr. 1141/97 der Kommission vom 23. Juni 1997 mit Durchführungsvorschriften zu der Verordnung (EG) Nr. 820/97 des Rates betreffend die Etikettierung von Rindfleisch und Rindfleischerzeugnissen(6), zuletzt geändert durch Verordnung Nr. 824/98(7), sollte aufgehoben werden. Um Unsicherheiten während des Übergangs zum obligatorischen System gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 zu vermeiden, sollte die Verordnung (EG) Nr. 1141/97 jedoch für Fleisch von Tieren, die vor dem 1. September 2000 geschlachtet werden, weiterhin gelten.
(21) Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsausschusses für Rindfleisch -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Herkunftssicherung
Alle Marktteilnehmer und Organisationen im Sinne des Artikels 12 dritter Gedankenstrich der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 müssen auf den verschiedenen Stufen der Erzeugung und des Verkaufs von Rindfleisch ein Kennzeichnungssystem und ein umfassendes Registriersystem haben.
Das System muss so angewendet werden, dass gewährleistet ist, dass gemäß Artikel 13 Absatz 1 und Artikel 16 Absatz 2 der genannten Verordnung zwischen der Kennzeichnung des Fleisches und dem (den) betreffenden Tier(en) eine Verbindung besteht.
Das Registriersystem dient insbesondere der Erfassung der Ein- und Abgänge von Tieren, Schlachtkörpern und/oder Teilstücken, um sicherzustellen, dass zwischen Ein- und Abgängen eine Verbindung besteht.
Artikel 2
Etikettierung bei Fehlen von Informationen
(1) Die Zulassungsnummer gemäß Artikel 13 Absatz 2 Buchstabe b) der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 ist
a) entweder die Veterinärkontrollnummer gemäß Artikel 10 Absatz 1 der Richtlinie 64/433/EWG des Rates(8)
b) oder, sofern keine Veterinärkontrollnummer existiert, die nationale Registernummer.
Liegt bis 1. Januar 2001 weder eine Veterinärkontrollnummer noch eine nationale Registernummer vor, so kann die Nummer durch Namen und Anschrift des Schlachthofs ersetzt werden.
(2) In Anwendung von Artikel 13 Absatz 5 der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 wird
a) bei Fleisch von vor dem 1. Januar 1998 in der Gemeinschaft geborenen Tieren, soweit über den Geburtsort und/oder den Aufzuchtort dieser Tiere (den letzten Aufzuchtort ausgenommen) keine Informationen vorliegen, die Angabe des Geburtsortes und/oder des Aufzuchtortes durch die Angabe "*(vor dem 1. Januar 1998 geboren)" ersetzt;
b) bei Fleisch von lebend in die Gemeinschaft eingeführten Tieren, soweit über den Geburtsort und/oder den Aufzuchtort dieser Tiere (den letzten Aufzuchtort ausgenommen) keine Informationen vorliegen, die Angabe des Geburtsortes und/oder des Aufzuchtortes durch die Angabe "*(lebend in die Gemeinschaft einführt)" oder "*(lebend eingeführt aus ... (Name des Drittlands))" ersetzt.
Artikel 3
Vereinfachung der Herkunftsangabe
In Anwendung von Artikel 13 Absatz 5 Buchstabe a) der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 ist für Fleisch von Rindern, die für höchstens 30 Tage
- im Geburtsmitgliedstaat oder Geburtsdrittland,
- im Mitgliedstaat oder Drittland der Schlachtung
aufgezogen wurden, die Angabe dieses Mitgliedstaats oder Drittlands als Aufzuchtmitgliedstaat oder Aufzuchtdrittland nicht erforderlich, sofern diese Tiere in einem anderen Mitgliedstaat oder Drittland für länger als 30 Tage aufgezogen wurden.
Artikel 4
Hoechstzahl Tiere in einer Gruppe
(1) Beim Zerlegen von Schlachtkörpern oder Schlachtkörpervierteln wird, soweit sie gemäß Artikel 13 Absatz 1 Unterabsatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 von mehreren Tieren stammen, die Hoechstzahl Tiere in dieser Gruppe nach der Zahl der zusammen zerlegten und für den betreffenden Zerlegungsbetrieb eine Partie ausmachenden Schlachtkörper bzw. Schlachtkörperviertel bestimmt. Diese Zahl darf die Tagesproduktion auf keinen Fall überschreiten.
(2) Beim Feinzerlegen oder beim Hacken von Fleisch, das von mehreren Tieren stammt, kann sich eine Gruppe aus sämtlichen Gruppen gemäß Absatz 1 zusammensetzen, die an ein und demselben Tag zerlegt oder gehackt werden.
Artikel 5
Hackfleisch
(1) Im Sinne dieser Verordnung wird Hackfleisch definiert als Fleisch, das fein zerkleinert oder durch einen Fleischwolf gedreht wurde.
(2) Als zusätzliche Angaben, die gemäß Artikel 14 Unterabsatz 3 der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 auf dem Etikett gemacht werden können, kommen in Frage:
a) ab 1. September 2000: die Angaben gemäß Artikel 13 Absatz 2 Buchstaben b) und c) der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 sowie das Hackdatum;
b) ab 1. September 2000 bis 1. Januar 2002: die Angaben gemäß Artikel 13 Absatz 5 Buchstabe a) Ziffern i) und ii) und Buchstabe b) der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000, wenn der betreffende Mitgliedstaat beschlossen hat, für sein Hoheitsgebiet ein obligatorisches Etikettierungssystem anzuwenden, das derartige Informationen vorsieht, oder wenn der betreffende Marktteilnehmer die Angaben nach Maßgabe von Titel II Abschnitt II der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 freiwillig macht;
c) ab 1. Januar 2002: die Angaben gemäß Artikel 13 Absatz 5 Buchstabe a) Ziffern i) und ii) der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000.
Artikel 6
Genehmigungsverfahren
(1) Die Frist gemäß Artikel 16 Absatz 3 Unterabsatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000, in der eine Genehmigung weder verweigert noch erteilt wurde bzw. in der die zuständige Behörde des Mitgliedstaats, in den das Rindfleisch verbracht wird, keine zusätzlichen Angaben verlangt hat, wird beginnend ab dem Tag der Antragstellung auf zwei Monate festgesetzt.
(2) Gemäß Artikel 16 Absatz 5 der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 wird für hochwertige Rindfleischteilstücke in Einzelpackungen, die in einem Mitgliedstaat nach Maßgabe einer genehmigten Spezifikation etikettiert und in das Hoheitsgebiet eines anderen Mitgliedstaats verbracht werden und deren ursprüngliches Etikett nicht um weitere Angaben ergänzt wird, die Frist gemäß Artikel 16 Absatz 3 Unterabsatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000, auf 14 Tage festgesetzt.
(3) Im Sinne von Artikel 16 Absatz 5 der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 kann Rindfleisch in Kleinpackungen für den Einzelhandel, die in einem Mitgliedstaat nach Maßgabe einer genehmigten Spezifikation etikettiert wurden, in das Hoheitsgebiet eines anderen Mitgliedstaats verbracht und dort vermarktet werden, ohne dass die Etikettierungsspezifikation zuvor von diesem Mitgliedstaat genehmigt werden muss, sofern
a) die betreffenden Packungen unverändert bleiben;
b) die vom Verpackungsmitgliedstaat genehmigte Spezifikation auch die Vermarktung des verpackten Rindfleisches in anderen Mitgliedstaaten berücksichtigt;
c) der Mitgliedstaat, der die Genehmigung für eine derartige Spezifikation erteilt, allen anderen Mitgliedstaaten, in denen verpacktes Rindfleisch nach Maßgabe der genehmigten Spezifikation vermarktet werden soll, im Voraus alle erforderlichen Informationen übermittelt.
Artikel 7
Kontrollen
(1) Marktteilnehmer und Organisationen gewähren den Sachverständigen der Kommission der zuständigen Behörde und der zuständigen unabhängigen Kontrollstelle im Sinne von Artikel 16 Absatz 1 Unterabsatz 3 der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 jederzeit Zugang zu ihren Betriebsstätten und allen Aufzeichnungen, die belegen, dass die Angaben auf den betreffenden Etiketten korrekt sind.
(2) Die zuständige Behörde und - im Falle des Artikels 16 Absatz 1 Unterabsatz 3 der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 - die zuständige unabhängige Kontrollstelle führt auf der Grundlage von Risikoanalysen und insbesondere unter Berücksichtigung der Komplexität der betreffenden Spezifikation regelmäßig Stichprobekontrollen durch. Für jede Kontrolle wird ein Kontrollbericht erstellt, in dem etwaige Mängel sowie die vorgeschlagenenen Abhilfemaßnahmen, etwaige Fristsetzungen und verhängte Sanktionen aufgeführt sind.
(3) Wird von der Möglichkeit gemäß Artikel 16 Absatz 1 Unterabsatz 3 der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 nicht Gebrauch gemacht, so führen die Mitgliedstaaten die Kontrollen so durch, dass die Genauigkeit der Angaben auf den Etiketten hinreichend gewährleistet wird. Die Häufigkeit der Kontrollen richtet sich insbesondere nach der Komplexität der betreffenden Spezifikation.
(4) Marktteilnehmer, Organisationen und unabhängige Kontrollstellen teilen der zuständigen Behörde alle sachdienlichen Informationen mit.
Artikel 8
Genehmigungen durch Drittländer
(1) Die Kommission überprüft, ob die Mitteilungen gemäß Artikel 17 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 vollständig sind. Bei Erhalt einer unvollständigen Mitteilung informiert die Kommission das betreffende Drittland und verweist auffehlenden Informationen.
Vollständige Mitteilungen werden an die Mitgliedstaaten weitergeleitet, es sei denn, die Kommission gelangt im Rahmen ihrer Befugnisse gemäß Artikel 17 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 zu dem Schluss, dass die in dem betreffenden Drittland geltenden Verfahren und/oder Kriterien den Normen der genannten Verordnung nicht gleichwertig sind.
(2) Wann immer es die Kommission auf der Grundlage der Mitteilung gemäß Artikel 17 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 für angemessen hält zu überprüfen, ob die von einem Drittland mitgeteilten Verfahren und/oder Kriterien den Normen der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 nach wie vor gleichwertig sind, kann sie das betreffende Drittland auffordern, alle erforderlichen Informationen vorzulegen. Die Kommission kann das betreffende Drittland insbesondere auffordern, Kopien der von der benannten zuständigen Behörde genehmigten Spezifikationen vorzulegen. Sie kann das betreffende Drittland außerdem auffordern, Vertretern der Kommission zu erlauben, in seinem Hoheitsgebiet Kontrollen durchzuführen.
(3) Werden die verlangten Informationen oder die Erlaubnis gemäß Absatz 2 der Kommission nicht innerhalb der von ihr gesetzten Fristen vorgelegt, so kann die Kommission daraus den Schluss ziehen, dass die in dem betreffenden Drittland angewandten Verfahren und/oder Kriterien den Normen der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 nicht gleichwertig sind.
(4) Die Kommission kann ihre ursprüngliche Entscheidung über die Gleichwertigkeit der in dem betreffenden Drittland angewandten Verfahren und/oder Kriterien gemäß Artikel 17 Absatz 2 Unterabsatz 3 der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 jederzeit ändern.
Artikel 9
Sanktionen
(1) Die Mitgliedstaaten legen fest, welche Sanktionen bei einem Verstoß gegen die Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 zu verhängen sind, und treffen die zu deren Durchsetzung erforderlichen Maßnahmen. Die Sanktionen müssen wirksam, verhältnismäßig und abschreckend sein.
(2) Unbeschadet der Sanktionen gemäß Artikel 18 der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 bestimmen die Mitgliedstaaten für den Fall, dass die Rindfleischetikettierung
- den Vorgaben des obligatorischen Etikettierungssystems nicht entspricht oder,
- bei freiwilliger Etikettierung, den Vorgaben der Spezifikation nicht entspricht bzw. eine Spezifikation nicht genehmigt wurde,
dass das Rindfleisch vom Markt genommen wird, bis es nach Maßgabe dieser Verordnung neuetikettiert wurde.
Erfuellt das betreffende Fleisch ansonsten jedoch alle einschlägigen Veterinär- und Hygienebedingungen, so können die Mitgliedstaaten abgesehen von den Sanktionen gemäß Absatz 1 genehmigen, dass dieses Fleisch auf direktem Wege der Verarbeitung zu Rindfleischerzeugnissen, ausgenommen die Erzeugnisse gemäß Artikel 12 erster Gedankenstrich der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000, zugeführt wird.
(3) Bis 1. Januar 2001 wird Rindfleisch nur vom Markt genommen, wenn das Etikett Angaben enthält, die geeignet sind den Verbraucher irrezuführen oder die der genehmigten Spezifikation nicht entsprechen.
Artikel 10
Aufzeichnungen
Die zuständige Behörde führt Aufzeichnungen über die genehmigten Spezifikationen und insbesondere über die für die Rindfleischetikettierung verantwortlichen Marktteilnehmer und Organisationen und die zuständigen unabhängigen Kontrollstellen.
Artikel 11
Mitteilungen
Die Mitgliedstaaten übermitteln der Kommission
a) die Namen der für die Durchsetzung des Etikettierungssystems gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 und der anderen Durchführungsvorschriften zuständigen Behörden und insbesondere der für die vorgesehenen Kontrollen und Sanktionen zuständigen Kontrollbehörden,
b) bis 30. September 2000 eine Liste aller freiwilligen Angaben, die in ihrem jeweiligen Hoheitsgebiet genehmigt wurden,
c) alle drei Monate eine aktualisierte Fassung der Liste gemäß Buchstabe b).
Artikel 12
Übergangsbestimmung
Sofern ihre Konformität mit der Verordnung (EG) Nr. 1760/2000 und der vorliegenden Verordnung gewährleistet ist,
a) bleiben die im Rahmen des freiwilligen Etikettierungssystems gemäß Artikel 14 und 15 der Verordnung (EG) Nr. 820/97 genehmigten Spezifikationen weiterhin gültig,
b) bleiben die gemäß Artikel 19 Absatz 4 der Verordnung (EG) Nr. 820/97 genehmigten nationalen obligatorischen Etikettierungssysteme für Rindfleisch sowie etwaige weitere Entscheidungen dieser Art bis 1. Januar 2002 gültig.
Artikel 13
Aufhebung geltender Vorschriften
Die Verordnung (EG) Nr. 1141/97 wird aufgehoben.
Sie gilt jedoch weiterhin für Fleisch von Rindern, die vor dem 1. September 2000 geschlachtet werden.
Bezugnahmen auf die aufgehobene Verordnung gelten als Bezugnahmen auf die vorliegende Verordnung und sollten gemäß der Entsprechungstabelle im Anhang gelesen werden.
Artikel 14
Inkrafttreten
Diese Verordnung tritt am dritten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft.
Sie gilt für Fleisch von Rindern, die nach dem 1. September 2000 geschlachtet werden.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 25. August 2000