ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 633/2009/ES
ze dne 13. července 2009
o poskytnutí záruky Společenství na případné ztráty Evropské investiční banky z úvěrů a úvěrových záruk na projekty mimo Společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 179 a 181a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Od roku 1963 provádí Evropská investiční banka (EIB) operace mimo Společenství na podporu vnějších politik Společenství.
(2)
Většina těchto operací byla uskutečněna na žádost Rady a využívala rozpočtové záruky Společenství spravované Komisí. Naposledy byla zřízena záruka Společenství na období 2000 až 2007 rozhodnutím Rady 2008/580/ES ze dne 23. června 2008 o poskytnutí záruky Společenství na případné ztráty z úvěrů na projekty mimo Společenství (sousední země jihovýchodní Evropy, země Středomoří, Latinská Amerika, Asie a Jihoafrická republika) (2) a rozhodnutími Rady 2001/777/ES ze dne 6. listopadu 2001 o záruce Společenství pro Evropskou investiční banku za ztráty ze zvláštního úvěrování vybraných ekologických projektů v ruské oblasti Baltského moře v rámci Severní dimenze (3) a 2005/48/ES ze dne 22. prosince 2004 o poskytnutí záruky Společenství na případné ztráty Evropské investiční banky z úvěrů na některé druhy projektů v Rusku, Ukrajině, Moldávii a Bělorusku (4) na regionální úvěrové akce.
(3)
S cílem podpořit vnější činnost Společenství, aniž by to mělo nepříznivý dopad na úvěrovou bonitu EIB, by mělo Společenství poskytnout EIB rozpočtovou záruku na operace uskutečňované mimo Společenství. EIB by měla být povzbuzována, aby zvyšovala objem svých operací mimo Společenství bez využití záruky Společenství, zejména v zemích usilujících o přistoupení k EU a zemích Středomoří, jakož i v zemích, které dosahují požadovaného investičního stupně v jiných regionech, přičemž by měl být upřesněn charakter krytí záruky Společenství ve smyslu krytí rizik politické nebo státní povahy.
(4)
Záruka Společenství by měla krýt případné ztráty z úvěrů a úvěrových záruk na investiční projekty způsobilé pro financování ze strany EIB prováděné v zemích, na které se vztahuje nástroj předvstupní pomoci (5) (dále jen „NPP“), evropský nástroj sousedství a partnerství (6) (dále jen „ENPI“) a nástroj pro rozvojovou spolupráci (7) (dále jen „DCI“), pokud úvěrové financování nebo záruka byly poskytnuty v souladu s podepsanou dohodou, jejíž platnost dosud neuplynula a jež nebyla ani zrušena (dále jen „finanční operace EIB“).
(5)
Částky kryté zárukou Společenství podle tohoto rozhodnutí by měly představovat stropy pro financování EIB v rámci záruky. Tyto částky by neměly představovat cíle, kterých je EIB povinna dosáhnout.
(6)
Politiky Společenství v oblasti vnějších vztahů byly v posledních letech upraveny a rozšířeny. Tyto změny byly provedeny zejména v případě předvstupní strategie, evropské politiky sousedství, obnovených partnerství s Latinskou Amerikou a jihovýchodní Asií, jakož i strategických partnerství Evropské unie s Ruskem, střední Asií, Čínou a Indií. To platí dále pro rozvojové politiky Společenství, které byly nyní rozšířeny na všechny rozvojové země. Tyto rozvojové politiky jsou jedním z pilířů vnějších vztahů Společenství a nabízejí řešení přizpůsobené potřebám rozvojových zemí.
(7)
Od roku 2007 jsou vnější vztahy Společenství podporovány také novými finančními nástroji, totiž NPP, ENPI, DCI, evropským nástrojem pro demokracii a lidská práva (EIDHR) (8) a nástrojem stability (9).
(8)
Finanční operace EIB by měly být v souladu s vnějšími politikami Společenství, včetně specifických regionálních cílů, měly by je podporovat a přispívat k dosažení obecného cíle, tedy podle článků 177 a 179 Smlouvy k prosazování a upevňování demokracie a právního státu, dodržování lidských práv a základních svobod a k dodržování mezinárodních smluv o životním prostředí, jichž je Společenství smluvní stranou. Zejména v případě rozvojových zemí by finanční operace EIB měly podpořit: udržitelný hospodářský a sociální rozvoj těchto zemí, především těch nejvíce znevýhodněných, jejich hladké a postupné začlenění do světového hospodářství, kampaň proti chudobě, obecný cíl rozvoje a upevňování demokracie a právního státu, obecný cíl dodržování lidských práv a základních svobod, jakož i soulad s cíli přijatými Společenstvím v rámci Organizace spojených národů a jiných příslušných mezinárodních organizací. Zajištěním celkové soudržnosti s činnostmi Společenství by financování EIB mělo doplňovat odpovídající politiky, programy a nástroje pomoci Společenství v jednotlivých regionech. Součástí finančních cílů EIB ve všech způsobilých regionech by dále měla být ochrana životního prostředí a zabezpečení dodávek energie do členských států. Finanční operace EIB by měly být prováděny v zemích, které splňují příslušné podmínky v souladu s dohodami Společenství na vysoké úrovni o politických a makroekonomických aspektech.
(9)
Měl by být posílen politický dialog mezi Komisí a EIB, jakož i strategické plánování a soudržnost mezi financováním EIB a Komisí. Návaznost činností EIB mimo Společenství a politik Společenství by měla být posílena prostřednictvím užší spolupráce mezi EIB a Komisí na ústřední i místní úrovni. Tato posílená koordinace by měla mimo jiné zahrnovat včasnou vzájemnou konzultaci ve vztahu k politickým otázkám, přípravě dokumentů s významem pro obě strany a zásobárny vhodných projektů. Zvláštní význam má včasná konzultace ke strategickým programovým dokumentům připravovaným Komisí nebo EIB s cílem maximalizovat součinnost mezi činnostmi EIB a Komise a kvantifikovat pokrok při naplňování příslušných politických cílů Společenství.
(10)
Pokud jde o země usilující o přistoupení k EU, mělo by financování EIB v těchto zemích odrážet priority stanovené v přístupových a evropských partnerstvích, v dohodách o stabilizaci a přidružení a při jednáních se Společenstvím. Zaměření činnosti Společenství na západním Balkáně by se mělo i nadále postupně přesouvat z obnovy na předvstupní podporu. V této souvislosti by měla činnost EIB navíc usilovat o podporu aspektu budování institucí, případně ve spolupráci s jinými mezinárodními finančními institucemi působícími v regionu. V průběhu let 2007 až 2011 by se mělo financování určené kandidátským zemím (Chorvatsko, Turecko a Bývalá jugoslávská republika Makedonie) v rostoucí míře uskutečňovat v rámci nástroje předvstupní pomoci zřízeného EIB, který by měl být postupem času rozšířen tak, aby se vztahoval na potenciální kandidátské země na západním Balkáně v souladu s pokrokem jejich přístupového procesu.
(11)
Pokud jde o země, na které se vztahuje ENPI, měla by EIB pokračovat ve svých činnostech týkajících se oblasti Středomoří a posílit je kladením většího důrazu na rozvoj soukromého sektoru. V tomto ohledu je zapotřebí spolupráce partnerských zemí s cílem usnadnit rozvoj soukromého sektoru a podporovat strukturální reformy, zejména reformu finančního sektoru, jakož i jiná opatření k usnadnění činností EIB, především s cílem zajistit, aby EIB mohla vydávat dluhopisy na místních trzích. Pokud jde o východní Evropu, jižní Kavkaz a Rusko, měla by EIB posilovat své činnosti v dotyčných zemích podle příslušných podmínek v souladu s dohodami Společenství na vysoké úrovni o politických a makroekonomických aspektech, uzavřenými s dotyčnou zemí. V tomto regionu by EIB měla financovat projekty v oblasti dopravy, energetiky, telekomunikací a environmentální infrastruktury, na kterých má Společenství zvláštní zájem. Prioritu by měly mít projekty na prodloužených hlavních osách transevropské sítě, projekty s přeshraničními dopady pro jeden nebo více členských států a velké projekty podporující regionální integraci prostřednictvím větší propojenosti. V oblasti životního prostředí by měla EIB v Rusku jako prioritní stanovit projekty v rámci partnerství Severní dimenze v oblasti životního prostředí. V odvětví energetiky mají význam především strategické projekty zásobování energií a přepravy energie, v souladu s cílem politiky Společenství diverzifikovat zdroje energie a s ohledem na zajištění stabilních a bezpečných zdrojů pro spotřebitele. Finanční operace EIB v tomto regionu by měly být prováděny v úzké spolupráci s Evropskou bankou pro obnovu a rozvoj (EBRD), zejména v souladu s podmínkami, které jsou stanoveny v trojstranném memorandu o porozumění mezi Komisí, EIB a EBRD.
(12)
Financování EIB v asijských a latinskoamerických zemích bude postupně uvedeno do souladu se strategií Unie pro spolupráci v těchto regionech a bude doplňovat nástroje financované z rozpočtových zdrojů Společenství. EIB by měla vyvíjet úsilí směrem k postupnému rozšiřování svých činností na větší počet zemí v těchto regionech, včetně méně prosperujících zemí. Financování EIB v asijských a latinskoamerických zemích by se mělo za účelem podpory cílů Společenství zaměřit na udržitelnost životního prostředí (včetně zmírňování změny klimatu) a projekty pro zabezpečení dodávek energie, jakož i na pokračující podporu přítomnosti Unie v Asii a Latinské Americe prostřednictvím přímých zahraničních investic a na předávání technologií a know-how. S přihlédnutím k efektivitě nákladů by měla být EIB rovněž schopna spolupracovat přímo s místními společnostmi, zejména v oblasti udržitelnosti životního prostředí a zabezpečení dodávek energií. V rámci přezkumu v polovině období budou znovu posouzeny cíle financování EIB v Asii a Latinské Americe.
(13)
Ve střední Asii by se měla EIB zaměřit na velké projekty zásobování energií a přepravy energie, které slouží zájmům Společenství v oblasti energetiky a jsou v souladu s politickými cíli Společenství, které spočívají v diverzifikaci zdrojů energie a plnění požadavků z Kjóta a v posílení ochrany životního prostředí, a podporují je. Financování EIB ve střední Asii by mělo být prováděno v úzké spolupráci s EBRD, zejména v souladu s podmínkami stanovenými v trojstranném memorandu o porozumění mezi Komisí, EIB a EBRD.
(14)
Pro doplnění činností EIB v rámci Dohody o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (10) (dohody z Cotonou) ve vztahu k těmto zemím by se EIB měla v Jihoafrické republice zaměřit na projekty veřejného zájmu v oblasti infrastruktury (včetně komunální infrastruktury, dodávek elektrické energie a vody) a na podporu soukromého sektoru, včetně malých a středních podniků. Provádění ustanovení o hospodářské spolupráci podle Dohody o obchodu, rozvoji a spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Jihoafrickou republikou na straně druhé (11) bude dále podporovat činnosti EIB v tomto regionu.
(15)
S cílem posílit vzájemnou soudržnost celkové podpory Společenství v dotyčných regionech by se měly vyhledávat možnosti případného spojení finančních prostředků EIB s rozpočtovými zdroji Společenství formou grantové podpory, rizikového kapitálu a úrokových dotací vedle technické pomoci při vypracování projektu, provádění nebo posílení právního a regulačního rámce prostřednictvím NPP, ENPI, nástroje stability, EIDHR a v případě Jihoafrické republiky DCI.
(16)
EIB již úzce spolupracuje s mezinárodními finančními institucemi a evropskými dvoustrannými institucemi. Tato spolupráce se řídí regionálními memorandy o porozumění, která by měla být schválena řídícími orgány EIB. Při svých finančních operacích mimo Společenství, které spadají do oblasti působnosti tohoto rozhodnutí, by měla EIB usilovat o další posílení koordinace a spolupráce s mezinárodními finančními institucemi a případně s evropskými dvoustrannými institucemi, včetně případné spolupráce, pokud jde o odvětvové podmínky, větší využívání spolufinancování a podílení se spolu s dalšími mezinárodními finančními institucemi na celosvětových iniciativách, jako je podpora koordinace a účinnosti pomoci.
(17)
Je třeba, aby EIB a Komise zkvalitnily podávání zpráv a předávání informací o finančních operacích EIB. Na základě informací obdržených od EIB by měla Komise předkládat Evropskému parlamentu a Radě každý rok zprávu o finančních operacích EIB prováděných podle tohoto rozhodnutí. Tato zpráva by měla především obsahovat strategické dokumenty a zahrnovat oddíl o přidané hodnotě v souladu s politikami Společenství a oddíl o spolupráci s Komisí, jinými mezinárodními finančními institucemi a dvoustrannými dárci, včetně spolufinancování.
(18)
Záruka Společenství zřízená tímto rozhodnutím by měla krýt finanční operace EIB podepsané během období od 1. února 2007 do 31. října 2011. Aby bylo možné zhodnotit vývoj za první polovinu tohoto období, měly by EIB a Komise připravit přezkum rozhodnutí v polovině období. Tento přezkum by měl především zahrnovat externí hodnocení, jehož rámec je upřesněn v příloze II.
(19)
Finanční operace EIB by měly být i nadále řízeny v souladu s jejími vlastními pravidly a postupy, včetně vhodných kontrolních opatření, a v souladu s příslušnými pravidly a postupy ve vztahu k Účetnímu dvoru a Evropskému úřadu pro boj proti podvodům (OLAF).
(20)
Záruční fond pro vnější vztahy (dále jen „záruční fond“), zřízený nařízením Rady (ES, Euratom) č. 2728/94 (12), by měl i nadále zajišťovat likvidní rezervu pro rozpočet Společenství pro případ ztrát z finančních operací EIB.
(21)
EIB by měla v konzultaci s Komisí připravit orientační víceletý program objemu podepsaných finančních operací EIB, aby bylo zajištěno odpovídající plánování rozpočtu, pokud jde o financování záručního fondu. Komise by měla tento plán zohlednit ve svém pravidelném rozpočtovém plánování předávaném rozpočtovému orgánu.
(22)
Soudní dvůr Evropských společenství svým rozsudkem ze dne 6. listopadu 2008 ve věci C-155/07 (Parlament v. Rada) zrušil rozhodnutí Rady 2006/1016/ES ze dne 19. prosince 2006 o poskytnutí záruky Společenství na případné ztráty Evropské investiční banky z úvěrů a úvěrových záruk na projekty mimo Společenství (13). Působnost rozhodnutí 2006/1016/ES byla rozšířena na pět středoasijských zemí (konkrétně Kazachstán, Kyrgyzstán, Tádžikistán, Turkmenistán a Uzbekistán) rozhodnutím Rady 2008/847/ES ze dne 4. listopadu 2008 o způsobilosti zemí Střední Asie pro financování podle rozhodnutí 2006/1016/ES (14).
(23)
Soudní dvůr však rozhodl, že účinky rozhodnutí 2006/1016/ES se zachovávají, co se týče finančních operací EIB, které budou ve lhůtě dvanácti měsíců od vydání tohoto rozsudku sjednány do nabytí účinku nového rozhodnutí přijatého na náležitém právním základě, totiž společně na článcích 179 a 181a Smlouvy. Z tohoto rozsudku vyplývá, že postup spolurozhodování se použije pro aktivaci doplňkového mandátu, rozhodnutí o způsobilosti zemí uvedených v příloze I a o pozastavení nového financování EIB v určité zemi v případě vážného znepokojení v souvislosti s politickou nebo hospodářskou situací.
(24)
Proto by mělo být přijato nové rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady s cílem poskytnout stálou nezměněnou záruku pro příslušné finanční operace EIB mimo Společenství.
(25)
Rychlého přijetí tohoto rozhodnutí by nicméně mělo být dosaženo při současném zajištění toho, že budou plně respektovány pravomoci Evropského parlamentu; z tohoto důvodu by měla Komise do 30. dubna 2010 předložit návrh nového rozhodnutí, které mimo jiné zohlední závěry přezkumu v polovině období.
(26)
Návrh nového rozhodnutí by měl řešit mimo jiné otázku větší kontroly ze strany Evropského parlamentu a Rady nad veškerými rozpočtovými a politickými rozhodnutími, která přijímají EIB a Komise v rámci tohoto nového rozhodnutí, otázku transparentnosti celého mechanismu financování a otázku omezení záruky Společenství na vyplacené prostředky,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Záruka a stropy
1. Společenství poskytne Evropské investiční bance (EIB) paušální záruku (dále jen „záruka Společenství“) na všechny splatné platby dosud neobdržené EIB v souvislosti s úvěry a úvěrovými zárukami, které EIB poskytla na investiční projekty způsobilé pro financování ze strany EIB a uskutečněné v zemích, na které se vztahuje toto rozhodnutí, pokud byly úvěrové financování nebo úvěrová záruka poskytnuty v souladu s podepsanou dohodou, jejíž platnost dosud neuplynula a jež ani nebyla zrušena (dále jen „finanční operace EIB“), a pokud byly poskytnuty v souladu s vlastními pravidly a postupy EIB a na podporu příslušných cílů vnější politiky Společenství.
2. Záruka Společenství je omezena na 65 % celkové částky vyplacených úvěrů a záruk poskytnutých v rámci finančních operací EIB po odečtení všech uhrazených částek a přičtení všech souvisejících částek.
3. Maximální strop finančních operací EIB během období 2007-2013 po odečtení zrušených částek je 27 800 000 000 EUR. Tento maximální strop je rozdělen na dvě části:
a)
základní strop s pevně stanovenou maximální výší 25 800 000 000 EUR, včetně jeho regionálního rozdělení vymezeného v odstavci 4, aby bylo pokryto celé období 2007-2013;
b)
doplňkový mandát ve výši 2 000 000 000 EUR. O aktivaci celé této doplňkové částky nebo její části a o jejím regionálním rozdělení rozhodne Evropský parlament a Rada postupem podle článku 251 Smlouvy. Rozhodnutí bude vycházet z výsledku přezkumu v polovině období podle článku 9.
4. Základní strop uvedený v čl. 3 písm. a) je rozdělen na tyto závazné regionální stropy:
a)
Země usilující o přistoupení k EU: 8 700 000 000 EUR.
b)
Země v rámci politiky sousedství a partnerství: 12 400 000 000 EUR;
rozdělený na tyto orientační podstropy:
i)
země Středomoří: 8 700 000 000 EUR,
ii)
východní Evropa, jižní Kavkaz a Rusko: 3 700 000 000 EUR.
c)
Asie a Latinská Amerika: 3 800 000 000 EUR;
rozdělený na tyto orientační podstropy:
i)
Latinská Amerika: 2 800 000 000 EUR,
ii)
Asie (včetně střední Asie): 1 000 000 000 EUR.
d)
Jihoafrická republika: 900 000 000 EUR.
5. V rámci regionálních stropů mohou řídící orgány EIB rozhodnout o přerozdělení částky ve výši až 10 % regionálního stropu mezi podstropy.
6. Záruka Společenství kryje finanční operace EIB podepsané během období od 1. února 2007 do 31. října 2011. Finanční operace EIB podepsané podle rozhodnutí 2006/1016/ES a 2008/847/ES nadále využívají záruky Společenství podle tohoto rozhodnutí.
7. Pokud po uplynutí období uvedeného v odstavci 6 Evropský parlament a Rada nepřijmou rozhodnutí o poskytnutí nové záruky Společenství na finanční operace EIB mimo Společenství, prodlužuje se toto období automaticky o šest měsíců.
Článek 2
Země, na které se vztahuje záruka Společenství
1. Seznam zemí, které jsou způsobilé nebo by mohly být způsobilé pro financování EIB v rámci záruky Společenství, je uveden v příloze I.
2. U zemí uvedených v příloze I a označených symbolem „*“ a u jiných zemí, které nejsou uvedeny v příloze I, rozhodne o způsobilosti dané země pro financování EIB v rámci záruky Společenství Evropský parlament a Rada v jednotlivých případech postupem podle článku 251 Smlouvy.
3. Záruka Společenství se vztahuje pouze na finanční operace EIB uskutečňované v zemích, které s EIB uzavřely rámcovou dohodu zakládající právní podmínky, podle nichž mají být tyto operace prováděny.
4. V případě vážného znepokojení v souvislosti s politickou nebo hospodářskou situací v určité zemi může Evropský parlament a Rada rozhodnout o pozastavení nového financování EIB v rámci záruky Společenství v této zemi postupem podle článku 251 Smlouvy.
5. Záruka Společenství se nevztahuje na finanční operace EIB v určité zemi, jestliže dohoda o těchto operacích byla podepsána po přistoupení této země k Evropské unii.
Článek 3
Soulad s politikami Společenství
1. Je posilován soulad vnějších činností EIB s cíli vnější politiky Společenství s cílem maximalizovat součinnost mezi financováním EIB a rozpočtovými zdroji Evropské unie, zejména prostřednictvím pravidelného a systematického dialogu a včasných konzultací týkajících se:
a)
strategických dokumentů připravených Komisí, jako jsou strategické dokumenty pro jednotlivé země a regiony, akční plány a předvstupní dokumenty;
b)
strategických plánovacích dokumentů a přípravy zásobáren vhodných projektů EIB;
c)
ostatních politických a operativních hledisek.
2. Spolupráce se uskutečňuje na regionálně rozlišeném základě při zohlednění úlohy EIB i politik Společenství v jednotlivých regionech.
3. Záruka Společenství se nevztahuje na finanční operaci EIB, pokud k této operaci Komise zaujme záporné stanovisko v rámci postupu podle článku 21 statutu EIB.
4. Soulad finančních operací EIB s cíli vnější politiky Společenství je sledován v souladu s článkem 6.
Článek 4
Spolupráce s jinými mezinárodními finančními institucemi
1. Finanční operace EIB se stále častěji provádějí v případné spolupráci mezi EIB a jinými mezinárodními finančními institucemi nebo evropskými dvoustrannými institucemi nebo formou spolufinancování ze strany EIB a jiných mezinárodních finančních institucí nebo evropských dvoustranných institucí s cílem maximalizovat součinnost, spolupráci a účinnost a zajistit přiměřené sdílení rizik a soudržné projektové a odvětvové podmínky.
2. Spolupráce uvedená v odstavci 1 se usnadní prostřednictvím koordinace, zejména v rámci případných memorand o porozumění mezi Komisí, EIB, hlavními mezinárodními finančními institucemi a evropskými dvoustrannými institucemi, které působí v jednotlivých regionech.
3. Spolupráce s mezinárodními finančními institucemi a jinými dárci se vyhodnotí v rámci přezkumu v polovině období stanoveného v článku 9.
Článek 5
Krytí a podmínky záruky Společenství
1. V případě finančních operací EIB, u nichž je jednou ze stran stát nebo za něž se stát zaručil, a jiných finančních operací EIB, u nichž jsou jednou ze stran regionální nebo místní orgány nebo státem vlastněné nebo kontrolované podniky nebo instituce veřejného práva, jestliže u těchto jiných finančních operací EIB provedla EIB náležité hodnocení úvěrového rizika zohledňující situaci dané země, pokud jde o úvěrová rizika, kryje záruka Společenství veškeré splatné platby dosud neobdržené EIB (dále jen „globální záruka“).
Pro účely tohoto článku a čl. 6 odst. 4 zahrnuje pojem „stát“ západní břeh Jordánu a pásmo Gazy zastupované palestinskou samosprávou a Kosovo (15) zastupované Prozatímní správní misí OSN.
2. V případě finančních operací EIB neuvedených v odstavci 1 kryje záruka Společenství veškeré splatné platby dosud neobdržené EIB, pokud bylo nezaplacení způsobeno naplněním jednoho z těchto politických rizik („záruka na politická rizika“):
a)
zastavení devizového transferu;
b)
vyvlastnění;
c)
válka nebo občanské nepokoje;
d)
odepření spravedlnosti po porušení smlouvy.
Článek 6
Podávání zpráv a účetnictví
1. Komise předkládá každý rok Evropskému parlamentu a Radě zprávu o finančních operacích EIB uskutečněných na základě tohoto rozhodnutí. Tato zpráva zahrnuje hodnocení dopadu a účinnosti finančních operací EIB na úrovni projektů a odvětví a na celostátní a regionální úrovni, jakož i příspěvek finančních operací EIB k naplňování cílů vnější politiky Společenství s přihlédnutím k operačním cílům EIB. Obsahuje rovněž hodnocení rozsahu spolupráce mezi EIB a Komisí a mezi EIB a jinými mezinárodními finančními institucemi a dvoustrannými dárci.
2. Pro účely odstavce 1 předkládá EIB Komisi roční zprávy o finančních operacích EIB uskutečněných na základě tohoto rozhodnutí a o naplňování cílů vnější politiky Společenství, včetně spolupráce s jinými mezinárodními finančními institucemi.
3. EIB poskytne Komisi o každé své finanční operaci statistické, finanční a účetní údaje nezbytné k tomu, aby EIB splnila svou povinnost podávat zprávy nebo požadavky Účetního dvora, spolu s osvědčením auditora o nesplacených částkách finančních operací EIB.
4. Pro účely účetnictví a podávání zpráv Komise o rizicích, na která se vztahuje globální záruka, předloží EIB Komisi hodnocení rizik vypracované EIB a informace o bonitě týkající se finančních operací EIB s dlužníky nebo ručiteli jinými než státy.
5. Informace uvedené v odstavcích 2, 3 a 4 poskytuje EIB na vlastní náklady.
Článek 7
Zpětné získávání plateb provedených Komisí
1. Pokud Komise provede jakoukoli platbu v rámci záruky Společenství, usiluje EIB jménem a na účet Komise o uplatnění nároků z vyplacených částek.
2. EIB a Komise uzavřou dohodu, kterou se stanoví podrobná ustanovení o uplatňování nároků a postupech pro jejich vymáhání, a to do uzavření dohody uvedené v článku 8.
Článek 8
Dohoda o záruce
EIB a Komise uzavřou dohodu o záruce, kterou se stanoví podrobná ustanovení a postupy týkající se záruky Společenství.
Článek 9
Přezkum
1. Do 30. dubna 2010 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu v polovině období o uplatňování tohoto rozhodnutí, ke které bude připojen návrh na jeho změnu, mimo jiné vypracovaný na základě externího hodnocení, jehož rámec je uveden v příloze II tohoto rozhodnutí.
2. Komise předloží závěrečnou zprávu o uplatňování tohoto rozhodnutí do 31. července 2013.
Článek 10
Zrušení
Rozhodnutí 2008/847/ES se zrušuje.
Článek 11
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 13. července 2009.
BESCHLUSS Nr. 633/2009/EG DES EUROPÄISCHEN PARLAMENTS UND DES RATES
vom 13. Juli 2009
über eine Garantieleistung der Gemeinschaft für etwaige Verluste der Europäischen Investitionsbank aus Darlehen und Darlehensgarantien für Vorhaben außerhalb der Gemeinschaft
DAS EUROPÄISCHE PARLAMENT UND DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf die Artikel 179 und 181a,
auf Vorschlag der Kommission,
gemäß dem Verfahren des Artikels 251 des Vertrags (1),
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Seit 1963 führt die Europäische Investitionsbank („EIB“) Finanzierungen außerhalb der Gemeinschaft zur Unterstützung der Außenpolitik der Gemeinschaft durch.
(2)
Die meisten dieser Transaktionen wurden auf Ersuchen des Rates durchgeführt und stützten sich auf eine Haushaltsgarantie der Gemeinschaft, die von der Kommission verwaltet wurde. Zuletzt wurde die Gemeinschaftsgarantie durch den Beschluss 2008/580/EG des Rates vom 23. Juni 2008 über eine Garantieleistung der Gemeinschaft für etwaige Verluste der Europäischen Investitionsbank aus Darlehen für Vorhaben außerhalb der Gemeinschaft (südöstliche Nachbarländer, Mittelmeerländer, Lateinamerika und Asien sowie Republik Südafrika) (2) sowie durch die Beschlüsse 2001/777/EG des Rates vom 6. November 2001 über eine Garantie der Gemeinschaft für etwaige Verluste der Europäischen Investitionsbank aus einer Darlehenssonderaktion für ausgewählte Umweltprojekte im russischen Ostseebecken im Rahmen der Nördlichen Dimension (3) und 2005/48/EG des Rates vom 22. Dezember 2004 über eine Garantieleistung der Gemeinschaft für etwaige Verluste der Europäischen Investitionsbank aus Darlehen für bestimmte Vorhaben in Russland, der Ukraine, der Republik Moldau und Belarus (4) für die regionale Darlehenstätigkeit für den Zeitraum von 2000 bis 2007 gewährt.
(3)
Im Hinblick auf die Unterstützung der Außenpolitik der Gemeinschaft ohne Beeinträchtigung der Bonität der EIB sollte der EIB eine Haushaltsgarantie der Gemeinschaft für Transaktionen außerhalb der Gemeinschaft gewährt werden. Die EIB sollte dabei unterstützt werden, ihre Finanzierungstätigkeit außerhalb der Gemeinschaft ohne Inanspruchnahme der Gemeinschaftsgarantie auszubauen, insbesondere in den Heranführungsländern und in den Ländern des Mittelmeerraums sowie in investitionswürdigen Ländern in anderen Regionen, wobei die Art der Risikodeckung der Gemeinschaftsgarantie im Sinne einer Abdeckung politischer und staatlicher Risiken präzisiert werden sollte.
(4)
Die Gemeinschaftsgarantie sollte Verluste aus Darlehen und Darlehensgarantien für seitens der EIB förderfähige Investitionsprojekte in Ländern abdecken, in denen das Instrument für Heranführungshilfe (5) („IPA“), das Europäische Nachbarschafts- und Partnerschaftsinstrument (6) („ENPI“) und das Instrument für Entwicklungszusammenarbeit (7) („DCI“) zur Anwendung kommen, wenn das jeweilige Darlehen bzw. die Darlehensgarantie entsprechend einer unterzeichneten Vereinbarung gewährt wurde, die weder abgelaufen ist noch annulliert wurde („EIB-Finanzierungen“).
(5)
Die von der Gemeinschaftsgarantie im Rahmen dieses Beschlusses abgedeckten Beträge sollten die Obergrenzen für die EIB-Finanzierungen im Rahmen der Gemeinschaftsgarantie darstellen. Es sollte sich nicht um Zielbeträge handeln, die die EIB erreichen muss.
(6)
In den letzten Jahren wurde die Außenpolitik der Gemeinschaft überprüft und erweitert. Dies gilt insbesondere für die Heranführungsstrategie, die Europäische Nachbarschaftspolitik, die erneuerte Partnerschaft mit Lateinamerika und Südostasien sowie für die strategische Partnerschaft der Europäischen Union mit Russland, Zentralasien, China und Indien. Dies gilt ferner für die Entwicklungspolitik der Gemeinschaft, die jetzt auf sämtliche Entwicklungsländer ausgeweitet worden ist. Diese Entwicklungspolitik ist einer der Grundpfeiler der Außenbeziehungen der Gemeinschaft und bietet eine Lösung, die auf die Bedürfnisse von Entwicklungsländern zugeschnitten ist.
(7)
Seit 2007 wird die Außenpolitik der Gemeinschaft auch durch die neuen Finanzinstrumente, und zwar IPA, ENPI, DCI, Europäische Initiative für Demokratie und Menschenrechte (EIDHR) (8) und Stabilitätsinstrument (9), unterstützt.
(8)
Die EIB-Finanzierungen sollten mit der Außenpolitik der Gemeinschaft in Einklang stehen und diese unterstützen, und zwar auch im Hinblick auf spezifische regionale Ziele, und zu dem in den Artikeln 177 und 179 des Vertrags genannten allgemeinen Ziel der Förderung und Festigung der Demokratie und der Rechtsstaatlichkeit, der Menschenrechte und der Grundfreiheiten sowie zur Einhaltung internationaler Umweltübereinkommen beitragen, deren Vertragspartei die Gemeinschaft ist. Insbesondere in Bezug auf die Entwicklungsländer sollten die EIB-Finanzierungen die nachhaltige wirtschaftliche und soziale Entwicklung dieser Länder, insbesondere der am stärksten benachteiligten unter ihnen, ihre reibungslose und schrittweise Integration in die Weltwirtschaft, die Kampagne gegen die Armut, das allgemeine Ziel der Weiterentwicklung und Festigung der Demokratie und der Rechtsstaatlichkeit, das allgemeine Ziel der Achtung der Menschenrechte und Grundfreiheiten sowie die Übereinstimmung mit den von der Gemeinschaft im Rahmen der Vereinten Nationen und anderer zuständiger internationaler Organisationen gebilligten Zielen fördern. Durch die Sicherstellung der allgemeinen Kohärenz mit den Maßnahmen der Gemeinschaft sollten die EIB-Finanzierungen die Politik, Programme und Instrumente der Gemeinschaft für Hilfen in den verschiedenen Regionen ergänzen. Außerdem sollten der Umweltschutz und die Sicherheit der Energieversorgung der Mitgliedstaaten zu den Zielen der EIB-Finanzierungen in allen förderfähigen Regionen gehören. EIB-Finanzierungen sollten in Ländern durchgeführt werden, in denen angemessene Bedingungen erfüllt sind, die mit auf hoher Ebene getroffenen Vereinbarungen der Gemeinschaft über politische und makroökonomische Aspekte in Einklang stehen.
(9)
Der politische Dialog zwischen Kommission und EIB sowie die strategische Planung und die Kohärenz zwischen der Finanzierung durch die EIB und die Kommission sollten gestärkt werden. Die Verbindung zwischen der Tätigkeit der EIB außerhalb der Gemeinschaft und der Politik der Gemeinschaft sollte durch eine bessere Zusammenarbeit zwischen der EIB und der Kommission - und zwar sowohl auf der Ebene der Institutionen als auch vor Ort - verstärkt werden. Diese verstärkte Koordinierung sollte unter anderem durch frühzeitige gegenseitige Konsultationen in politischen Fragen, die Erstellung von Arbeitspapieren, die für beide Seiten von Bedeutung sind, und Projektplanungen erfolgen. Besonders wichtig sind frühzeitige Konsultationen zu strategischen Planungsdokumenten der Kommission oder der EIB, um bei den Tätigkeiten der EIB und der Kommission ein Maximum an Synergie zu erreichen und die Fortschritte bei der Verwirklichung der einschlägigen politischen Ziele der Gemeinschaft zu messen.
(10)
In den Heranführungsländern sollten die EIB-Finanzierungen die Prioritäten der Beitrittspartnerschaften und der europäischen Partnerschaften, der Stabilisierungs- und Assoziierungsabkommen und der Verhandlungen mit der Gemeinschaft widerspiegeln. In den westlichen Balkanländern sollte weiterhin der Schwerpunkt der Maßnahmen der Gemeinschaft allmählich von der Unterstützung des Wiederaufbaus auf die Heranführungshilfe verlagert werden. In diesem Zusammenhang sollte durch die EIB-Tätigkeit - in Zusammenarbeit mit anderen in der jeweiligen Region tätigen internationalen Finanzinstitutionen - gegebenenfalls zusätzlich auch die Förderung des Aufbaus von Institutionen angestrebt werden. Im Zeitraum von 2007 bis 2011 sollten Finanzierungen zugunsten von Bewerberländern (Kroatien, Türkei und ehemalige jugoslawische Republik Mazedonien) verstärkt im Rahmen der EIB-Heranführungsfazilität vorgenommen werden, die nach und nach auf die potenziellen Bewerberländer im westlichen Balkanraum ausgedehnt werden sollte, entsprechend den Fortschritten dieser Länder im Beitrittsprozess.
(11)
In den Ländern, in denen das ENPI zur Anwendung kommt, sollte die EIB ihre Tätigkeit in Bezug auf den Mittelmeerraum fortsetzen und konsolidieren, wobei der Schwerpunkt verstärkt auf der Förderung der Entwicklung des Privatsektors liegen sollte. In diesem Zusammenhang ist eine Zusammenarbeit zwischen den Partnerländern erforderlich, um die Entwicklung des Privatsektors zu erleichtern und Strukturreformen, insbesondere Reformen im Finanzsektor, zu fördern, und bedarf es ferner anderer Maßnahmen, die die Tätigkeit der EIB erleichtern, vor allem um sicherzustellen, dass die EIB Schuldverschreibungen auf den lokalen Märkten ausgeben kann. Im Zusammenhang mit Osteuropa, dem Südkaukasus und Russland sollte die EIB ihre Tätigkeit in den betreffenden Ländern verstärken, soweit angemessene Bedingungen erfüllt sind, die in auf hoher Ebene mit dem jeweiligen Land getroffenen Vereinbarungen über politische und makroökonomische Aspekte in Einklang stehen. Die EIB sollte in dieser Region Projekte von erheblichem Interesse für die Gemeinschaft in den Bereichen Verkehr, Energie, Telekommunikation und Umweltinfrastrukturen finanzieren. Projekte zu den verlängerten großen Achsen der transeuropäischen Netze, Projekte mit grenzüberschreitenden Auswirkungen für einen oder mehrere Mitgliedstaaten und Großprojekte, die durch stärkere Vernetzung zur regionalen Integration beitragen, sollten den Vorrang erhalten. Im Umweltsektor sollte die EIB in Russland jenen Projekten besonderen Vorrang einräumen, die im Rahmen der Umweltpartnerschaft für die Nördliche Dimension durchgeführt werden. Im Energiesektor sind die strategische Energieversorgung und Energieübertragungsprojekte entsprechend dem Ziel der Gemeinschaftspolitik, die Energiequellen zu diversifizieren, und mit Blick auf die Gewährleistung stabiler und sicherer Rohstoffquellen für die Verbraucher von besonderer Bedeutung. Die EIB sollte ihre Finanzierungen in dieser Region in enger Zusammenarbeit mit der Europäischen Bank für Wiederaufbau und Entwicklung („EBWE“) durchführen, wobei insbesondere die Modalitäten einer Vereinbarung zwischen der Kommission, der EIB und der EBWE zu beachten sind.
(12)
EIB-Finanzierungen zugunsten von Ländern in Asien und Lateinamerika werden schrittweise an der Strategie der Europäischen Union für die Zusammenarbeit mit diesen Regionen ausgerichtet werden und die Instrumente ergänzen, die aus Haushaltsmitteln der Gemeinschaft finanziert werden. Die EIB sollte sich darum bemühen, ihre Tätigkeit allmählich auf eine größere Anzahl von Ländern in diesen Regionen, einschließlich der weniger wohlhabenden, auszudehnen. Zur Unterstützung der Ziele der Gemeinschaft sollte bei den EIB-Finanzierungen in Ländern in Asien und Lateinamerika der Schwerpunkt auf Projekte im Bereich ökologische Nachhaltigkeit (einschließlich Eindämmung der Klimaänderung) und Energieversorgungssicherheit sowie auf die weitere Unterstützung der Präsenz der Europäischen Union in Asien und Lateinamerika durch ausländische Direktinvestitionen sowie Technologie- und Wissenstransfer gelegt werden. Unter dem Aspekt der Kostenwirksamkeit sollte die EIB, insbesondere im Bereich ökologische Nachhaltigkeit und Energieversorgungssicherheit, die Möglichkeit haben, mit Unternehmen vor Ort direkt zusammenzuarbeiten. Im Rahmen der Halbzeitüberprüfung werden die Ziele der EIB-Finanzierung in Asien und Lateinamerika noch einmal überprüft.
(13)
In Zentralasien sollte sich die EIB auf bedeutende Projekte im Bereich Energieversorgung und -übertragung konzentrieren, die auch den energiepolitischen Interessen der Gemeinschaft dienen und mit den politischen Zielen der Gemeinschaft im Hinblick auf die Diversifizierung der Energiequellen und die Kyoto-Verpflichtungen sowie die Verbesserung des Umweltschutzes in Einklang stehen. Die EIB sollte ihre Finanzierungen in Zentralasien in enger Zusammenarbeit mit der EBWE durchführen, wobei insbesondere die Modalitäten einer Vereinbarung zwischen der Kommission, der EIB und der EBWE zu beachten sind.
(14)
Zur Ergänzung der EIB-Tätigkeit im Rahmen des Partnerschaftsabkommens zwischen den Mitgliedern der Gruppe der Staaten in Afrika, im Karibischen Raum und im Pazifischen Ozean einerseits und der Europäischen Gemeinschaft und ihren Mitgliedstaaten andererseits (10) (Abkommen von Cotonou) für die betroffenen Länder sollte sich die EIB in Südafrika auf Infrastrukturprojekte von öffentlichem Interesse (einschließlich kommunaler Infrastrukturen, Strom- und Wasserversorgung) sowie auf die Unterstützung des Privatsektors (einschließlich kleiner und mittlerer Unternehmen) konzentrieren. Im Rahmen der Umsetzung der Bestimmungen zur wirtschaftlichen Zusammenarbeit des Abkommens über Handel, Entwicklung und Zusammenarbeit zwischen der Europäischen Gemeinschaft und ihren Mitgliedstaaten einerseits und der Republik Südafrika andererseits (11) wird die Tätigkeit der EIB in dieser Region weiter gefördert.
(15)
Um die Kohärenz der gesamten Unterstützung der Gemeinschaft in den betreffenden Regionen zu verbessern, sollte gegebenenfalls nach Möglichkeiten gesucht werden, EIB-Finanzierungen mit Haushaltsmitteln der Gemeinschaft in Form von Darlehen, Risikokapital und Zinszuschüssen zu verknüpfen, neben der technischen Hilfe bei der Projektvorbereitung, Durchführung oder Verbesserung der rechtlichen Rahmenbedingungen im Rahmen des IPA, des ENPI, des Stabilitätsinstruments, der EIDHR und - im Falle Südafrikas - des DCI.
(16)
Die EIB arbeitet bereits eng mit internationalen Finanzinstitutionen und europäischen bilateralen Einrichtungen zusammen. Diese Zusammenarbeit unterliegt regionalen Vereinbarungen, die von den Leitungsgremien der EIB genehmigt werden sollten. Bei ihren Finanzierungen außerhalb der Gemeinschaft, die in den Geltungsbereich dieses Beschlusses fallen, sollte die EIB eine verstärkte Koordinierung und Zusammenarbeit mit internationalen Finanzinstitutionen und europäischen bilateralen Einrichtungen anstreben, gegebenenfalls einschließlich einer Zusammenarbeit bei der sektoralen Bedingungen, eines verstärkten Einsatzes des Kofinanzierung und einer Beteiligung an globalen Initiativen zusammen mit anderen internationalen Finanzinstitutionen, etwa zur Förderung der Koordinierung und Effizienz der Hilfe.
(17)
Die Berichterstattung und die Weiterleitung von Informationen durch die EIB und die Kommission über die EIB-Finanzierungen sollten ausgebaut werden. Auf der Grundlage der von der EIB übermittelten Informationen sollte die Kommission dem Europäischen Parlament und dem Rat alljährlich über die EIB-Finanzierungen, die unter diesen Beschluss fallen, Bericht erstatten. Der Bericht sollte insbesondere die strategischen Planungsdokumente und entsprechend der Politik der Gemeinschaft einen Abschnitt über den erzielten Mehrwert sowie einen Abschnitt über die Zusammenarbeit mit der Kommission, anderen internationalen Finanzinstitutionen und bilateralen Gebern, einschließlich Kofinanzierungen, enthalten.
(18)
Die durch diesen Beschluss gewährte Gemeinschaftsgarantie sollte EIB-Finanzierungen abdecken, die zwischen dem 1. Februar 2007 und dem 31. Oktober 2011 unterzeichnet werden. EIB und Kommission sollten eine Halbzeitüberprüfung zu diesem Beschluss durchführen, um eine Bestandsaufnahme der Entwicklungen während der ersten Hälfte dieses Zeitraums vornehmen zu können. Diese Überprüfung sollte insbesondere eine externe Bewertung umfassen, deren Spezifikationen in Anhang II festgelegt sind.
(19)
Die EIB-Finanzierungen sollten weiterhin gemäß den Vorschriften und Verfahren der EIB, zu denen auch geeignete Kontrollmaßnahmen gehören, und im Einklang mit den einschlägigen Vorschriften und Verfahren, die für den Rechnungshof und das Europäische Amt für Betrugsbekämpfung (OLAF) gelten, verwaltet werden.
(20)
Der mit der Verordnung (EG, Euratom) Nr. 2728/94 des Rates (12) eingerichtete Garantiefonds für Maßnahmen im Zusammenhang mit den Außenbeziehungen („Garantiefonds“) sollte auch in Zukunft für den Gemeinschaftshaushalt einen Liquiditätspuffer gegen Zahlungsausfälle bei EIB-Finanzierungen bilden.
(21)
Die EIB sollte in Absprache mit der Kommission eine vorläufige mehrjährige Planung für das Volumen der unterzeichneten EIB-Finanzierungen vorlegen, damit die Mittelausstattung des Garantiefonds entsprechend geplant werden kann. Die Kommission sollte dieser Planung bei ihrer regelmäßigen Haushaltsplanung, die der Haushaltsbehörde übermittelt wird, Rechnung tragen.
(22)
Mit Urteil vom 6. November 2008 in der Rechtssache C-155/07 (Parlament/Rat) erklärte der Gerichtshof der Europäischen Gemeinschaften den Beschluss 2006/1016/EG des Rates vom 19. Dezember 2006 über eine Garantieleistung der Gemeinschaft für etwaige Verluste der Europäischen Investitionsbank aus Darlehen und Darlehensgarantien für Vorhaben außerhalb der Gemeinschaft (13) für nichtig. Durch den Beschluss 2008/847/EG des Rates vom 4. November 2008 über die Förderfähigkeit zentralasiatischer Länder im Rahmen des Beschlusses 2006/1016/EG (14) war der Beschluss 2006/1016/EG auf fünf zentralasiatische Länder (Kasachstan, Kirgisistan, Tadschikistan, Turkmenistan und Usbekistan) ausgedehnt worden.
(23)
Der Gerichtshof ordnete jedoch an, dass die Wirkungen des Beschlusses 2006/1016/EG hinsichtlich der Finanzierungen durch die EIB aufrechterhalten werden, die bis zum Inkrafttreten eines neuen Beschlusses binnen zwölf Monaten ab der Verkündung des genannten Urteils auf der geeigneten Rechtsgrundlage, nämlich Artikel 179 in Verbindung mit Artikel 181a des Vertrags, vorgenommen werden. Aufgrund dieses Urteils wird das Verfahren der Mitentscheidung jetzt auf die Aktivierung des fakultativen Mandats, die Förderfähigkeit von in Anhang I genannten Ländern und die Aussetzung neuer EU-Finanzierungen in einem bestimmten Land im Falle ernsthafter Besorgnisse über die politische oder wirtschaftliche Lage Anwendung finden.
(24)
Daher sollte ein neuer Beschluss des Europäischen Parlaments und des Rates erlassen werden, um eine durchgängige unveränderte Garantieleistung für die betreffenden EIB-Finanzierungen außerhalb der Gemeinschaft vorzusehen.
(25)
Nichtsdestoweniger sollte die zügige Annahme dieses Beschlusses unter uneingeschränkter Berücksichtigung der Vorrechte des Europäischen Parlaments erreicht werden; aus diesem Grund sollte die Kommission bis zum 30. April 2010 einen Vorschlag für einen neuen Beschluss vorlegen, in dem sie unter anderem die Schlussfolgerungen der Halbzeitüberprüfung berücksichtigt.
(26)
In jenem Vorschlag für einen neuen Beschluss sollten u. a. die Frage einer verstärkten Prüfung sämtlicher Haushaltsbeschlüsse und politischen Beschlüsse, die von der EIB und der Kommission im Rahmen des neuen Beschlusses zu fassen sind, durch das Europäische Parlament und den Rat, die Frage der Transparenz des Finanzierungsmechanismus in seiner Gesamtheit und die Frage der Begrenzung der Gemeinschaftsgarantie im Verhältnis zu den ausgezahlten Mitteln geregelt werden -
BESCHLIESSEN:
Artikel 1
Garantie und Höchstbeträge
(1) Die Gemeinschaft gewährt der Europäischen Investitionsbank („EIB“) eine Pauschalgarantie („Gemeinschaftsgarantie“) für alle Zahlungsausfälle im Zusammenhang mit Darlehen und Darlehensgarantien für seitens der EIB förderfähige Investitionsprojekte in Ländern, die unter diesen Beschluss fallen, wenn das Darlehen bzw. die Darlehensgarantie entsprechend einer unterzeichneten Vereinbarung gewährt wurde, die weder abgelaufen ist noch aufgehoben wurde („EIB-Finanzierungen“), und das Darlehen bzw. die Darlehensgarantie entsprechend den Vorschriften und Verfahren der EIB und zur Unterstützung der einschlägigen außenpolitischen Ziele der Gemeinschaft gewährt wurde.
(2) Die Garantie ist auf 65 % des Gesamtbetrags der im Rahmen der EIB-Finanzierungen eröffneten Darlehen und gewährten Garantien, abzüglich der Rückzahlungen und zuzüglich aller damit zusammenhängenden Beträge, begrenzt.
(3) Die Obergrenze der EIB-Finanzierungen während des Zeitraums von 2007 bis 2013, abzüglich annullierter Beträge, darf 27 800 000 000 EUR nicht überschreiten. Diese Obergrenze wird in zwei Teilbeträge aufgeteilt:
a)
einen festen Grundhöchstbetrag von 25 800 000 000 EUR, dessen regionale Aufteilung in Absatz 4 festgelegt ist, der den gesamten Zeitraum von 2007 bis 2013 abdeckt;
b)
ein fakultatives Mandat in Höhe von 2 000 000 000 EUR. Über die vollständige oder teilweise Inanspruchnahme dieses fakultativen Betrags und seine regionale Aufteilung entscheiden das Europäische Parlament und der Rat nach dem Verfahren des Artikels 251 des Vertrags. Der betreffende Beschluss stützt sich auf das Ergebnis der Halbzeitüberprüfung gemäß Artikel 9.
(4) Der in Absatz 3 Buchstabe a festgelegte Grundhöchstbetrag wird in folgende verbindliche regionale Höchstbeträge aufgeteilt:
a)
Heranführungsländer: 8 700 000 000 EUR;
b)
Länder im Rahmen des Nachbarschafts- und Partnerschaftsinstruments: 12 400 000 000 EUR;
aufgegliedert in folgende indikative Teilhöchstbeträge:
i)
Mittelmeerländer: 8 700 000 000 EUR;
ii)
Osteuropa, Südkaukasus und Russland: 3 700 000 000 EUR;
c)
Asien und Lateinamerika: 3 800 000 000 EUR;
aufgegliedert in folgende indikative Teilhöchstbeträge:
i)
Lateinamerika: 2 800 000 000 EUR;
ii)
Asien (einschließlich Zentralasien): 1 000 000 000 EUR;
d)
Republik Südafrika: 900 000 000 EUR.
(5) Im Rahmen der regionalen Höchstbeträge können die Leitungsgremien der EIB Mittelumschichtungen zwischen den Teilhöchstbeträgen von bis zu 10 % des regionalen Höchstbetrags beschließen.
(6) Die Gemeinschaftsgarantie deckt EIB-Finanzierungen ab, die zwischen dem 1. Februar 2007 und dem 31. Oktober 2011 unterzeichnet werden. Für EIB-Finanzierungen, die im Rahmen der Beschlüsse 2006/1016/EG und 2008/847/EG unterzeichnet wurden, gilt die im Rahmen des vorliegenden Beschlusses gewährte Garantie fort.
(7) Haben das Europäische Parlament und der Rat bei Ablauf des in Absatz 6 genannten Zeitraums noch keinen Beschluss gefasst, mit dem der EIB eine neue Gemeinschaftsgarantie für ihre Finanzierungen außerhalb der Gemeinschaft gewährt wird, so verlängert sich jener Zeitraum automatisch um sechs Monate.
Artikel 2
Geografischer Geltungsbereich
(1) Die Liste der Länder, die für EIB-Finanzierungen im Rahmen der Gemeinschaftsgarantie förderfähig oder potenziell förderfähig sind, ist in Anhang I enthalten.
(2) Ob in Anhang I aufgeführte Länder, die mit einem „*“ gekennzeichnet sind, sowie Länder, die nicht in Anhang I aufgeführt sind, für EIB-Finanzierungen im Rahmen der Gemeinschaftsgarantie förderfähig sind, entscheiden das Europäische Parlament und der Rat im Einzelfall nach dem Verfahren des Artikels 251 des Vertrags.
(3) Die Gemeinschaftsgarantie deckt nur EIB-Finanzierungen ab, die in Ländern durchgeführt werden, die mit der EIB eine Rahmenvereinbarung getroffen haben, in der die rechtlichen Bedingungen festgelegt sind, unter denen diese Finanzierungen durchgeführt werden.
(4) Bei schwerwiegenden Bedenken hinsichtlich der politischen oder wirtschaftlichen Lage eines Landes können das Europäische Parlament und der Rat nach dem Verfahren des Artikels 251 des Vertrags beschließen, neue EIB-Finanzierungen im Rahmen der Gemeinschaftsgarantie in diesem Land auszusetzen.
(5) Die Gemeinschaftsgarantie deckt EIB-Finanzierungen in einem Land nicht ab, wenn die Vereinbarung über die betreffenden Finanzierungen nach dem Beitritt des Landes zur Europäischen Union unterzeichnet wurde.
Artikel 3
Übereinstimmung mit der Politik der Gemeinschaft
(1) Die Übereinstimmung der EIB-Tätigkeit außerhalb der Gemeinschaft mit den außenpolitischen Zielen der Gemeinschaft wird mit dem Ziel verstärkt, größtmögliche Synergie zwischen den EIB-Finanzierungen und dem Einsatz von Haushaltsmitteln der Europäischen Union zu erreichen, insbesondere durch regelmäßige und systematische Kontakte und frühzeitige Konsultationen zu
a)
strategischen Dokumenten der Kommission, z. B. Strategiepapieren für Länder oder Regionen, Aktionsplänen und Dokumenten im Zusammenhang mit der Heranführung;
b)
den strategischen Planungsdokumenten der EIB und den Projektplanungen;
c)
sonstigen politischen und praktischen Aspekten.
(2) Bei der Zusammenarbeit wird regional differenziert vorgegangen, wobei die Funktion der EIB und die Politik der Gemeinschaft in der jeweiligen Region berücksichtigt werden.
(3) Eine EIB-Finanzierung wird nicht in die Gemeinschaftsgarantie aufgenommen, wenn die Kommission im Rahmen des Verfahrens gemäß Artikel 21 der EIB-Satzung eine negative Stellungnahme dazu abgibt.
(4) Die Übereinstimmung der EIB-Finanzierungen mit den außenpolitischen Zielen der Gemeinschaft wird gemäß Artikel 6 überwacht.
Artikel 4
Zusammenarbeit mit anderen internationalen Finanzinstitutionen
(1) EIB-Finanzierungen werden, sofern dies zweckmäßig ist, zunehmend in Zusammenarbeit zwischen und/oder im Rahmen einer Kofinanzierung durch EIB und andere internationale Finanzinstitutionen oder europäische bilaterale Einrichtungen durchgeführt, um ein Höchstmaß an Synergie, Zusammenarbeit und Effizienz zu erreichen und eine sinnvolle Teilung des Risikos sowie einheitliche Projektauflagen und sektorale Bedingungen zu gewährleisten.
(2) Die Zusammenarbeit gemäß Absatz 1 wird durch Koordinierungsmaßnahmen erleichtert, gegebenenfalls im Rahmen von Vereinbarungen zwischen der Kommission, der EIB und den wichtigsten internationalen Finanzinstitutionen und europäischen bilateralen Einrichtungen, die in den verschiedenen Regionen tätig sind.
(3) Die Zusammenarbeit mit internationalen Finanzinstitutionen und anderen Gebern wird im Rahmen der Halbzeitüberprüfung gemäß Artikel 9 bewertet.
Artikel 5
Deckung und Bedingungen der Gemeinschaftsgarantie
(1) Bei EIB-Finanzierungen, die mit einem Staat unterzeichnet werden oder von einem Staat garantiert werden, sowie bei sonstigen EIB-Finanzierungen, die mit regionalen oder lokalen Behörden oder öffentlichen Unternehmen und Einrichtungen in staatlichem Eigentum und/oder unter staatlicher Kontrolle unterzeichnet werden, sofern für diese sonstigen EIB-Finanzierungen eine entsprechende Kreditrisikoeinschätzung der EIB vorliegt, die die Kreditrisikolage des jeweiligen Landes berücksichtigt, deckt die Gemeinschaftsgarantie alle Zahlungsausfälle bei der EIB („Pauschalgarantie“).
Für die Zwecke dieses Artikels und des Artikels 6 Absatz 4 gelten Westjordanland und Gazastreifen, vertreten durch die Palästinensische Behörde, und Kosovo (15), vertreten durch die Mission der Vereinten Nationen zur Übergangsverwaltung, als Staaten.
(2) Bei anderen EIB-Finanzierungen als den in Absatz 1 genannten gilt die Gemeinschaftsgarantie für alle Zahlungsausfälle bei der EIB, die auf die Realisierung eines der nachstehenden politischen Risiken zurückzuführen sind („Garantie bei politischen Risiken“):
a)
Devisentransferstopps,
b)
Enteignung,
c)
Krieg oder innere Unruhen,
d)
Vertragsbruch und anschließende Rechtsverweigerung.
Artikel 6
Berichte und Rechnungslegung
(1) Die Kommission erstattet dem Europäischen Parlament und dem Rat alljährlich Bericht über die im Rahmen dieses Beschlusses durchgeführten EIB-Finanzierungen. Der Bericht schließt u. a eine Bewertung der Auswirkungen und der Wirksamkeit der EIB-Finanzierungen auf der Projekt-, Sektor-, Länder- und Regionenebene sowie des Beitrags der EIB-Finanzierungen zur Verwirklichung der außenpolitischen Ziele der Gemeinschaft unter Berücksichtigung der operationellen Ziele der EIB ein. Er enthält außerdem eine Bewertung des Umfangs der Zusammenarbeit zwischen der EIB und der Kommission sowie zwischen der EIB und anderen internationalen Finanzinstitutionen und bilateralen Gebern.
(2) Für die Zwecke von Absatz 1 legt die EIB der Kommission jährliche Berichte über die EIB-Finanzierungen im Rahmen dieses Beschlusses und über die Verwirklichung der außenpolitischen Ziele der Gemeinschaft vor, unter anderem auch über die Zusammenarbeit mit anderen internationalen Finanzinstitutionen.
(3) Die EIB übermittelt der Kommission die statistischen Daten, Finanz- und Rechnungslegungsdaten über die einzelnen EIB-Finanzierungen, die zur Erfüllung ihrer Berichterstattungspflicht oder zur Beantwortung von Anfragen des Europäischen Rechnungshofes erforderlich sind, sowie einen Rechnungsprüfungsbericht über die ausstehenden Beträge im Rahmen der EIB-Finanzierungen.
(4) Für die Zwecke der Rechnungslegung und Berichterstattung der Kommission über die Risiken, die im Rahmen der Pauschalgarantie abgedeckt sind, übermittelt die EIB der Kommission die Informationen zur Kreditrisikoeinschätzung und Bonitätsbeurteilung im Zusammenhang mit EIB-Finanzierungen zugunsten von Darlehens- oder Garantienehmern, die keine Staaten sind.
(5) Die EIB stellt die Informationen gemäß den Absätzen 2, 3 und 4 auf eigene Kosten zur Verfügung.
Artikel 7
Rückforderung von Zahlungen der Kommission
(1) Leistet die Kommission Zahlungen im Rahmen der Gemeinschaftsgarantie, ist die EIB für die Beitreibung der entsprechenden Rückforderungen im Namen der Kommission zuständig.
(2) Die EIB und die Kommission treffen spätestens bis zum Datum des Abschlusses der in Artikel 8 genannten Vereinbarung eine Vereinbarung über Bestimmungen und Verfahren für die Beitreibung von Rückforderungen.
Artikel 8
Garantievereinbarung
Die EIB und die Kommission treffen eine Garantievereinbarung, in der die Bestimmungen und Verfahren im Zusammenhang mit der Gemeinschaftsgarantie im Einzelnen festgelegt werden.
Artikel 9
Überprüfung
(1) Die Kommission legt dem Europäischen Parlament und dem Rat bis zum 30. April 2010 einen Halbzeitbericht über die Anwendung dieses Beschlusses mit einem Vorschlag zu dessen Änderung vor, wobei sie sich unter anderem auf eine externe Bewertung stützt, deren Spezifikationen in Anhang II dieses Beschlusses enthalten sind.
(2) Die Kommission legt bis zum 31. Juli 2013 einen Abschlussbericht über die Anwendung dieses Beschlusses vor.
Artikel 10
Aufhebung
Der Beschluss 2008/847/EG wird aufgehoben.
Artikel 11
Inkrafttreten
Dieser Beschluss tritt am dritten Tag nach seiner Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Geschehen zu Brüssel am 13. Juli 2009.