Nařízení Rady (ES) č. 2012/2002
ze dne 11. listopadu 2002
o zřízení Fondu solidarity Evropské unie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na třetí pododstavec článku 159 a na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V případě závažných katastrof by mělo Společenství ukázat svou solidaritu s obyvatelstvem postižených regionů poskytnutím finanční pomoci, aby tak přispělo k urychlenému návratu k běžným životním podmínkám v postižených regionech. Pomoc by měla být využívána především v případě přírodních katastrof.
(2) Stávající nástroje hospodářské a sociální soudržnosti jsou schopné financovat opatření na prevenci rizik a opravu poškozené infrastruktury. Měl by však být stanoven rovněž doplňkový nástroj odlišný od stávajících nástrojů Společenství, který umožní Společenství jednat rychle a účinně za účelem co nejrychlejší pomoci při mobilizaci záchranných služeb pro okamžité potřeby obyvatel a přispění k brzké nápravě poškozené infrastruktury, takže bude moci dojít k obnově ekonomické aktivity v postižených regionech.
(3) Evropská unie by rovněž měla projevit solidaritu se státy, se kterými se v současné době jedná o přistoupení k Evropské unii. Rozšíření oblasti působnosti tohoto nařízení na výše uvedené státy vyžaduje použití článku 308 Smlouvy.
(4) Pomoc Společenství by měla doplňovat opatření dotyčných států a pokrývat část veřejných výdajů na nápravu škod způsobených závažnou katastrofou.
(5) V souladu se zásadou subsidiarity by se pomoc v rámci tohoto nástroje měla omezit na závažné katastrofy většího rozsahu, které mají závažné důsledky pro životní podmínky, životní prostředí nebo hospodářství.
(6) "Závažnou katastrofou" ve smyslu tohoto nařízení by se měla rozumět jakákoli katastrofa alespoň v jednom z dotyčných států, jež má za následek významné škody vyčíslené finančně nebo jako procentní poměr hrubého národního důchodu (HND). Pro umožnění intervencí v případě katastrof, jež jsou významné, avšak nedosahují požadovaných prahových hodnot, může být za zcela výjimečných okolností poskytnuta pomoc, pokud je stejnou katastrofou postižen sousední stát způsobilý pro podporu nebo pokud je větší část obyvatelstva určitého regionu zasažena katastrofou se závažnými a dlouhotrvajícími následky pro životní podmínky.
(7) Akce Společenství by neměla zbavovat odpovědnosti třetí osoby, jež jsou podle zásady "znečišťovatel platí" odpovědné za způsobené škody, nebo odrazovat členské státy a Společenství od preventivních opatření.
(8) Tento nástroj by měl umožnit rychlé rozhodování o závazku týkajícím se zvláštních finančních prostředků a jejich co nejrychlejší uvolnění. Správní postupy by měly být odpovídajícím způsobem upraveny a omezeny na zcela nezbytné minimum. Za tímto účelem byla dne 7. listopadu 2002 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí uzavřena interinstitucionální dohoda o financování Fondu solidarity Evropské unie, jež doplňuje interinstitucionální dohodu ze dne 6. května 1999 o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu.
(9) Pro přijímající stát může být žádoucí, v rámci jeho ústavního, institucionálního, právního nebo finančního systému, zapojit regionální nebo místní orgány do uzavření dohody k provedení rozhodnutí o příspěvku, přičemž přijímající stát zůstává za všech okolností odpovědný za provádění pomoci a řízení a kontrolu opatření podporovaných financováním ze strany Společenství.
(10) Prováděcí pravidla k tomuto nástroji je třeba upravit podle naléhavosti situace.
(11) Pro opatření financovaná tímto nástrojem by neměla být pro stejný účel poskytnuta podpora na základě nařízení Rady (ES) č. 1164/94 ze dne 16. května 1994 o zřízení Fondu soudržnosti [5], nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [6], nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [7], nařízení Rady (EHS) č. 3906/89 ze dne 18. prosince 1989 o hospodářské pomoci Maďarské republice a Polské lidové republice [8], nařízení Rady (ES) č. 1267/1999 ze dne 21. června 1999 o zřízení nástroje předvstupních strukturálních politik [9], nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 ze dne 21. června 1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období [10], nařízení Komise (ES) č. 2760/98 ze dne 18. prosince 1998 o provádění programu přeshraniční spolupráce v rámci programu Phare [11], nařízení Rady (ES) č. 1266/1999 ze dne 21. června 1999 o koordinaci podpory kandidátským zemím v rámci předvstupní strategie a o změně nařízení (EHS) č. 3906/89 [12], nařízení Rady (ES) č. 555/2000 ze dne 13. března 2000 o provádění operací v rámci předvstupní strategie pro Kyperskou republiku a Republiku Malta [13] nebo nařízení Rady (ES) č. 2236/95 ze dne 18. září 1995, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování finanční pomoci Společenství v oblasti transevropských sítí [14]. Škoda nahrazená v rámci nástrojů Společenství nebo mezinárodních nástrojů pro náhradu zvláštních škod by neměla být zároveň hrazena tímto nástrojem.
(12) Při provádění finanční pomoci Společenství se vyžaduje maximální průhlednost a náležitá kontrola používání prostředků.
(13) Aby Společenství mělo možnost zasáhnout v případě více závažných katastrof ve stejném roce, je nutné obezřetné finanční řízení.
(14) Ve výjimečných případech a s ohledem na finanční prostředky dostupné v rámci tohoto nástroje v roce, v němž došlo ke katastrofě, je třeba přijmout ustanovení ohledně možných doplňkových příspěvků na základě tohoto nástroje, a to z prostředků pro následující rok.
(15) Měla by být stanovena lhůta pro použití poskytnuté finanční pomoci a přijímající státy by měly odůvodnit způsob použití získané pomoci. Částka získané pomoci, jež je následně získána zpět od třetí osoby, nebo částka, která přesáhla konečné ohodnocení škod, by měla být vrácena.
(16) S ohledem na výjimečné okolnosti by měly mít nárok na pomoc v rámci tohoto nástroje státy zasažené katastrofami počínaje létem roku 2002.
(17) Aby se zajistila rychlá pomoc zemím zasaženým nedávnými povodněmi, je třeba urychleně přijmout tento nástroj; je proto nezbytné udělit výjimku z šestitýdenního období poskytnutého vnitrostátním parlamentům na posouzení podle části I bodu 3 Protokolu o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvám o založení Evropských společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zřizuje se Fond solidarity Evropské unie (dále jen "fond"), aby Společenství mohlo rychle, účinně a pružně reagovat na nouzové situace podle podmínek tohoto nařízení.
Článek 2
1. Na žádost členského státu nebo státu, se kterým se jedná o přistoupení k Evropské unii (dále jen "přijímající stát"), může být pomoc z fondu uvolněna, pokud na jeho území dojde k závažné přírodní katastrofě s vážnými následky pro životní podmínky, životní prostředí nebo hospodářství v jednom nebo více regionech nebo v jednom nebo více státech.
2. "Závažnou katastrofou" ve smyslu tohoto nařízení se rozumí jakákoli katastrofa, jež má alespoň v jednom z uvedených států za následek škody v odhadované výši přesahující 3 miliardy eur v cenách roku 2002 nebo škody vyšší než 0,6 % hrubého národního důchodu (HND).
Ve výjimečných případech může sousední členský stát nebo stát, se kterým se jedná o přistoupení k Evropské unii, jež byly zasaženy stejnou katastrofou, rovněž získat pomoc z fondu.
Za výjimečných okolností, i když nejsou splněna kvantitativní kritéria stanovená v prvním pododstavci, může rovněž získat pomoc z fondu region, pokud byl postižen mimořádnou katastrofou, zejména přírodní, která zasáhla podstatnou část obyvatelstva, se závažnými a trvalými následky pro životní podmínky a hospodářskou stabilitu regionu. Celková roční částka pomoci podle tohoto pododstavce se stanoví v maximální výši 7,5 % roční částky, kterou má fond k dispozici. Zvláštní důraz se klade na vzdálené nebo izolované regiony, jako jsou ostrovní a nejvzdálenější regiony vymezené v čl. 299 odst. 2 Smlouvy. Komise co nejpečlivěji posoudí všechny žádosti, jež jí jsou podány na základě tohoto pododstavce.
Článek 3
1. Pomoc z fondu se poskytuje ve formě příspěvků. Pro každou zjištěnou katastrofu obdrží přijímající stát jeden finanční příspěvek.
2. Cílem fondu je doplnit úsilí dotyčných států a uhradit část jejich veřejných výdajů, a to za účelem pomoci přijímajícím státům při provádění těchto základních záchranných opatření, podle typu katastrofy:
a) okamžitá obnova zničené infrastruktury a provozů v odvětví energetiky, vod a odpadních vod, telekomunikací, dopravy, zdravotnictví a vzdělávání;
b) poskytnutí dočasného ubytování a financování záchranných prací k zajištění okamžitých potřeb postiženého obyvatelstva;
c) okamžité zajištění ochranných zařízení a opatření na okamžitou ochranu kulturního dědictví;
d) okamžité vyčištění oblastí zasažených katastrofou včetně přírodních oblastí.
3. Platby z fondu jsou v zásadě omezeny na financování opatření na zmírnění nepojistitelných škod a budou získány zpět, jestliže jsou náklady na nápravu škody následně uhrazeny třetí osobou v souladu s článkem 8.
Článek 4
1. Dotčený členský stát může co nejdříve, nejpozději však do deseti týdnů od vzniku první škody způsobené katastrofou, podat Komisi žádost o pomoc z fondu, přičemž uvede veškeré dostupné informace týkající se mimo jiné
a) celkové škody způsobené katastrofou a jejího dopadu na dotyčné obyvatelstvo a hospodářství;
b) odhadované výše nákladů na opatření uvedená v článku 3;
c) jakýchkoli jiných finančních zdrojů Společenství;
d) jakýchkoliv jiných vnitrostátních nebo mezinárodních finančních zdrojů, včetně veřejného a soukromého pojistného, jež by mohlo přispět k vyrovnání nákladů na nápravu škod.
2. Na základě těchto informací a veškerých vysvětlení poskytnutých dotyčným státem Komise posoudí, zda jsou splněny podmínky pro uvolnění prostředků z fondu, a určí co nejdříve v rámci dostupných prostředků navrhovanou částku případné finanční pomoci. K 1. říjnu každého roku by měla zůstat k dispozici alespoň jedna čtvrtina roční částky na pokrytí potřeb, které vzniknou do konce roku.
Komise zajistí spravedlivé posouzení žádostí podaných státy.
3. Komise předloží rozpočtovému orgánu návrhy potřebné ke schválení odpovídajících přidělených částek. Tyto návrhy obsahují veškeré dostupné informace uvedené v odstavci 1 a veškeré další věcné informace, jež má Komise k dispozici, důkaz o splnění podmínek uvedených v článku 2 a odůvodnění navrhovaných částek.
4. Jakmile jsou uvedené částky rozpočtovým orgánem schváleny, přijme Komise rozhodnutí o poskytnutí finančního příspěvku, který bezodkladně vyplatí v jediné splátce přijímajícímu státu po podpisu dohody uvedené v článku 5.
5. Výdaj je způsobilý pro příspěvek ode dne uvedeného v odstavci 1.
Článek 5
1. Komise a přijímající stát uzavřou v souladu s ústavními, institucionálními, právními nebo finančními předpisy přijímajícího státu a Společenství dohodu k provedení rozhodnutí o poskytnutí finančního příspěvku. Tato dohoda obsahuje zejména údaje o druhu a místě opatření, jež mají být z fondu financována.
2. Komise zajistí, aby závazky, jež přijaly členské státy v rámci tohoto nařízení, přijaly v rámci odpovídajících dohod a nástrojů i státy, se kterými se jedná o přistoupení k Evropské unii.
3. Odpovědnost za volbu jednotlivých opatření a provádění finanční pomoci podle dohody má přijímající stát, a to v souladu s podmínkami tohoto nařízení, rozhodnutí o poskytnutí finanční pomoci a dohody. Přijímající stát vykonává tuto odpovědnost, aniž je tím dotčena odpovědnost Komise za plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie, v souladu s ustanoveními finančního nařízení pro společnou nebo decentralizovanou správu.
Článek 6
1. Přijímající stát odpovídá za koordinaci příspěvku fondu na opatření uvedená v článku 3 na straně jedné s pomocí od Evropské investiční banky (EIB) a jiných finančních nástrojů Společenství na straně druhé.
2. Opatření, pro která je poskytnuta pomoc v rámci tohoto nařízení, nesmějí využívat pomoc z fondů a nástrojů upravovaných nařízeními (ES) č. 1164/94, (ES) č. 1260/1999, (ES) č. 1257/1999, (ES) č. 1267/1999, (ES) č. 1268/1999, (EHS) č. 3906/89, (ES) č. 2760/98, (ES) č. 555/2000 a (ES) č. 2236/95 a musí být v souladu s nařízením (ES) č. 1266/1999. Přijímající stát zajistí soulad s tímto ustanovením.
3. Škodu nahrazenou na základě nástrojů Společenství nebo mezinárodních nástrojů vztahujících se k náhradě zvláštních škod nelze zároveň hradit z fondu.
Článek 7
Opatření financovaná fondem musí být slučitelná s ustanoveními Smlouvy, a akty přijatými na jejím základě, s politikami a opatřeními Společenství a s nástroji předvstupní pomoci.
Článek 8
1. Finanční pomoc musí být použita do jednoho roku ode dne jejího vyplacení Komisí. Část finanční pomoci, která nebyla použita v této lhůtě v souladu s podmínkami tohoto nařízení, vrátí přijímající státu Komisi.
Přijímající státy usilují o každou možnou náhradu od třetích osob.
2. Nejpozději do šesti měsíců po uplynutí lhůty jednoho roku ode dne výplaty finanční pomoci předloží přijímající stát zprávu o použití finanční pomoci s odůvodněním výdajů, ve kterém jsou uvedeny ostatní zdroje finanční pomoci pro dotyčná opatření, včetně vyplaceného pojistného a náhrady od třetích osob. Zpráva podrobně popíše preventivní opatření zavedená nebo navržená členským státem za účelem omezení rozsahu škod a co možná nejúčinnějšího zabránění opakování podobné katastrofy.
Na konci tohoto postupu Komise ukončí pomoc prostřednictvím fondu.
3. Pokud jsou náklady na nápravu škod následně uhrazeny třetí osobou, Komise požaduje na přijímajícím státu náhradu odpovídající částky finanční pomoci.
Článek 9
Žádosti o finanční pomoc a rozhodnutí o poskytnutí pomoci z fondu a finanční dohoda, zprávy a jakékoli jiné související dokumenty jsou vyjádřeny v eurech.
Článek 10
1. Ve výjimečných případech a pokud zbývající dostupné finanční prostředky fondu v roce, kdy došlo ke katastrofě, nestačí k uhrazení částky pomoci považované rozpočtovým orgánem za nezbytnou, může Komise navrhnout čerpání chybějících prostředků z fondu pro následující rok. Roční rozpočtový strop fondu v roce, kdy došlo ke katastrofě, a v roce následujícím, musí být za všech okolností dodržen.
2. V případě výrazně nižšího ohodnocení vzniklých škod zjištěného na základě nových skutečností Komise požaduje od přijímajícího státu náhradu odpovídající částky finanční pomoci.
Článek 11
Rozhodnutí o financování a veškeré dohody a smlouvy z nich vyplývající stanoví kontroly prováděné Komisí prostřednictvím Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) a kontroly na místě prováděné Komisí a Účetním dvorem vhodnými postupy.
Článek 12
Před 1. červencem předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o činnosti fondu v předcházejícím roce. Tato zpráva obsahuje zejména informace podle článků 3, 4 a 8.
Článek 13
Odchylně od lhůty stanovené v čl. 4 odst. 1 členské státy a státy, se kterými se jedná o přistoupení k Evropské unii, jež byly postiženy katastrofami vymezenými v článku 2, mohou od 1. srpna 2002 žádat o pomoc z fondu do dvou měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 14
Rada přezkoumá toto nařízení na návrh Komise nejpozději do 31. prosince 2006.
Článek 15
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech
V Bruselu dne 11. listopadu 2002.
Verordnung (EG) Nr. 2012/2002 des Rates
vom 11. November 2002
zur Errichtung des Solidaritätsfonds der Europäischen Union
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 159 Absatz 3 und Artikel 308,
auf Vorschlag der Kommission(1),
nach Stellungnahme des Europäischen Parlaments(2),
nach Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses(3),
nach Entschließung des Ausschusses der Regionen(4),
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1) Bei Katastrophen größeren Ausmaßes sollte sich die Gemeinschaft mit der Bevölkerung in den betroffenen Regionen solidarisch zeigen, indem sie eine finanzielle Unterstützung bereitstellt, um umgehend zur Wiederherstellung von normalen Lebensbedingungen in den geschädigten Regionen beizutragen.
(2) Die vorhandenen Instrumente zur Förderung des wirtschaftlichen und sozialen Zusammenhalts ermöglichen die Finanzierung von Maßnahmen zur Risikovermeidung und zur Wiederherstellung von zerstörten Infrastrukturen. Es sollte jedoch ein zusätzliches Instrument vorgesehen werden, das nicht mit bestehenden Gemeinschaftsinstrumenten zu verwechseln ist und das es der Gemeinschaft ermöglicht, rasch und effizient zu handeln, um umgehend zur Mobilisierung der Hilfsdienste für die unmittelbaren Bedürfnisse der Bevölkerung sowie zum kurzfristigen Wiederaufbau der wesentlichen geschädigten Infrastrukturen beizutragen und so die Wiederaufnahme der Wirtschaftstätigkeit in den geschädigten Regionen zu fördern.
(3) Die Europäische Union sollte sich auch mit den Staaten, über deren Beitritt zur Europäischen Union derzeit verhandelt wird, solidarisch zeigen. Um diese Staaten in den Anwendungsbereich dieser Verordnung einzubeziehen, ist auf Artikel 308 des Vertrags Rückgriff zu nehmen.
(4) Die Gemeinschaftshilfe sollte die Maßnahmen der betroffenen Staaten ergänzen und einen Teil der öffentlichen Aufwendungen abdecken, mit denen den durch eine Katastrophe größeren Ausmaßes verursachten Schäden begegnet werden soll.
(5) Gemäß dem Subsidiaritätsgrundsatz sollten die Interventionen dieses Instruments auf Katastrophen größeren Ausmaßes begrenzt werden, die gravierende Folgen für die Lebensbedingungen der Bürger, die Umwelt oder die Wirtschaft haben.
(6) Als "Katastrophe" im Sinne dieser Verordnung sollte eine Katastrophe gelten, die in zumindest einem der betroffenen Staaten erhebliche Schäden in finanzieller Höhe oder ausgedrückt in einem Prozentsatz des Bruttoinlandsprodukts (BIP) verursacht. Um auch bei Katastrophen helfen zu können, deren Schäden zwar erheblich sind, aber nicht die festgesetzten Schwellenwerte erreichen, kann unter ganz außergewöhnlichen Umständen auch dann Hilfe geleistet werden, wenn ein angrenzender grundsätzlich anspruchsberechtigter Staat von derselben Katastrophe betroffen ist oder wenn der größere Teil der Bevölkerung einer bestimmten Region von einer Katastrophe mit schweren und dauerhaften Auswirkungen auf die Lebensbedingungen in Mitleidenschaft gezogen wird.
(7) Die Gemeinschaftsaktion sollte weder Dritte von ihrer Verantwortung befreien, die nach dem Verursacherprinzip für den von ihnen verursachten Schaden haften, noch sollte sie die Mitgliedstaaten und die Gemeinschaft von Präventivmaßnahmen abhalten.
(8) Ein solches Instrument sollte insbesondere eine rasche Beschlussfassung zur unverzüglichen Bindung und Mobilisierung spezifischer Finanzmittel ermöglichen. Verwaltungsverfahren sollten entsprechend angepasst und auf das absolut erforderliche Mindestmaß beschränkt werden. Zu diesem Zweck haben das Europäische Parlament, der Rat und die Kommission am 7. November 2002 eine interinstitutionelle Übereinkunft über die Finanzierung eines Europäischen Solidaritätsfonds zur Ergänzung der Interinstitutionellen Vereinbarung vom 6. Mai 1999 über die Haushaltsdisziplin und die Verbesserung des Haushaltsverfahrens getroffen.
(9) Es könnte für den Empfängerstaat wünschenswert sein, im Rahmen seiner verfassungsmäßigen, institutionellen, rechtlichen oder finanziellen Systeme, die regionalen oder lokalen Behörden an der Vereinbarung zur Umsetzung der Zuschussentscheidung zu beteiligen; die Verantwortung für die Abwicklung der Hilfe sowie für die Verwaltung und Kontrolle der aus Gemeinschaftsmitteln unterstützten Maßnahmen liegt jedoch auf jeden Fall beim Empfängerstaat.
(10) Die Modalitäten des Einsatzes dieses Instruments sollten der Dringlichkeit der Lage angepasst werden.
(11) Eine aus diesem Instrument finanzierte Maßnahme sollte nicht gleichzeitig im Rahmen der Verordnung (EG) Nr. 1164/94 des Rates vom 16. Mai 1994 zur Errichtung des Kohäsionsfonds(5), der Verordnung (EG) Nr. 1260/1999 des Rates vom 21. Juni 1999 mit allgemeinen Bestimmungen über die Strukturfonds(6), der Verordnung (EG) Nr. 1257/1999 des Rates vom 17. Mai 1999 über die Förderung der Entwicklung des ländlichen Raums durch den Europäischen Ausrichtungs- und Garantiefonds für die Landwirtschaft (EAGFL)(7), der Verordnung (EWG) Nr. 3906/89 des Rates vom 18. Dezember 1989 über Wirtschaftshilfe für die Republik Ungarn und die Volksrepublik Polen(8), der Verordnung (EG) Nr. 1267/1999 des Rates vom 21. Juni 1999 über ein strukturpolitisches Instrument zur Vorbereitung auf den Beitritt(9), der Verordnung (EG) Nr. 1268/1999 des Rates vom 21. Juni 1999 über eine gemeinschaftliche Förderung für Maßnahmen in den Bereichen Landwirtschaft und Entwicklung des ländlichen Raumes zur Vorbereitung des Beitritts der Bewerberländer in Mittel- und Osteuropa während des Heranführungszeitraums(10), der Verordnung (EG) Nr. 2760/98 der Kommission vom 18. Dezember 1998 über die Durchführung eines Programms für grenzübergreifende Zusammenarbeit im Rahmen des PHARE-Programms(11), der Verordnung (EG) Nr. 1266/1999 des Rates vom 21. Juni 1999 zur Koordinierung der Hilfe für die beitrittswilligen Länder im Rahmen der Heranführungsstrategie und zur Änderung der Verordnung (EWG) Nr. 3906/89(12), der Verordnung (EG) Nr. 555/2000 des Rates vom 13. März 2000 über die Durchführung von Maßnahmen im Rahmen der Heranführungsstrategie für die Republik Zypern und die Republik Malta(13), oder der Verordnung (EG) Nr. 2236/95 vom 18. September 1995 über die Grundregeln für die Gewährung von Gemeinschaftszuschüssen für transeuropäische Netze(14), unterstützt werden; Schaden, der nach Gemeinschafts- oder internationalen Instrumenten zum Ersatz spezifischer Schäden ersetzt wird, sollte nicht gleichzeitig durch dieses Instrument ersetzt werden.
(12) Es muss für eine maximale Transparenz bei der Abwicklung der finanziellen Unterstützung durch die Gemeinschaft sowie für eine angemessene Kontrolle der Verwendung dieser Mittel gesorgt werden.
(13) Es bedarf eines umsichtigen Finanzmanagements, damit die Gemeinschaft auch dann tätig werden kann, wenn im Laufe desselben Jahres mehrere Katastrophen größeren Ausmaßes eintreten.
(14) In Ausnahmefällen und unter Berücksichtigung der nach diesem Instrument für das Jahr der Katastrophe verfügbaren finanziellen Mittel sollten zusätzliche Zuschüsse nach diesem Instrument aus dem Fonds des Folgejahres vorgesehen werden.
(15) Es sollte eine Frist für die Verwendung der gewährten Finanzhilfe festgesetzt werden und die Empfängerstaaten sollten die Verwendung der erhaltenen Finanzhilfe begründen müssen. Empfangene Hilfe, die später von Dritten erstattet wird, oder die gegenüber der endgültigen Bewertung der Schäden zu viel gezahlt wurde, sollte zurückerstattet werden.
(16) Aufgrund der außergewöhnlichen Umstände sollten die Staaten, die von den seit Sommer 2002 eingetretenen Katastrophen getroffen wurden, aus diesem Instrument unterstützt werden.
(17) Zur Gewährleistung einer zügigen Hilfe der Staaten, die durch die jüngsten Überschwemmungen betroffen sind, ist der Erlass des vorliegenden Rechtsakts besonders dringlich; es ist deshalb erforderlich, eine Ausnahme von der sechswöchigen Überprüfungsfrist der nationalen Parlamente nach Abschnitt I Nummer 3 des dem Vertrag über die Europäische Union und die Verträge zur Gründung der Europäischen Gemeinschaften beigefügten Protokolls über die Rolle der einzelstaatlichen Parlamente in der Europäischen Union zu gewähren -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Es wird ein Solidaritätsfonds der Europäischen Union (nachstehend "Fonds" genannt) errichtet, um es der Gemeinschaft zu ermöglichen, in Notfällen unter den in dieser Verordnung festgelegten Bedingungen rasch, wirksam und flexibel zu reagieren.
Artikel 2
(1) Auf Antrag eines Mitgliedstaates oder eines Staates, über dessen Beitritt zur Europäischen Union derzeit verhandelt wird, nachstehend "Empfängerstaat" genannt, kann Hilfe von dem Fonds mobilisiert werden, wenn auf dem Hoheitsgebiet des betreffenden Staates eine Naturkatastrophe größeren Ausmaßes eintritt, die gravierende Folgen für die Lebensbedingungen der Bürger, die Umwelt oder die Wirtschaft einer oder mehrerer Regionen bzw. eines oder mehrerer Länder hat.
(2) Als "Katastrophe größeren Ausmaßes" im Sinne dieser Verordnung gilt eine Katastrophe, die in zumindest einem der betroffenen Staaten Schäden verursacht, die auf über 3 Mrd. EUR, zu Preisen von 2002 oder mehr als 0,6 % seines BIP geschätzt werden.
Ausnahmsweise kann auch ein Nachbarmitgliedstaat oder ein Staat, über dessen Beitritt zur Europäischen Union derzeit verhandelt wird, der von derselben Katastrophe betroffen ist, von der Hilfe des Fonds profitieren.
Jedoch kann eine Region, die von einer außergewöhnlichen Katastrophe hauptsächlich natürlicher Art betroffen ist, welche den größten Teil der Bevölkerung in Mitleidenschaft zieht und schwere und dauerhafte Auswirkungen auf die Lebensbedingungen und die wirtschaftliche Stabilität der Region hat, unter außergewöhnlichen Umständen auch dann von der Hilfe durch den Fonds profitieren, wenn die quantitativen Voraussetzungen des Unterabsatzes 1 nicht erfuellt sind. Der Gesamtbetrag der Hilfe nach diesem Unterabsatz wird auf nicht mehr als 7,5 % der gesamten, dem Fonds zur Verfügung stehenden Mittel, begrenzt. Besonderes Augenmerk wird auf abgelegene oder isolierte Gebiete wie die Inseln und die Gebiete in äußerster Randlage im Sinne von Artikel 299 Absatz 2 des Vertrags gelegt. Die Kommission prüft alle Anträge, die gemäß diesem Unterabsatz an sie gerichtet werden, mit äußerster Sorgfalt.
Artikel 3
(1) Die Unterstützung des Fonds erfolgt in Form von Zuschüssen. Für jede bestimmte Katastrophe erhält ein Empfängerstaat eine einmalige Finanzhilfe.
(2) Ziel des Fonds ist es, die Anstrengungen der betroffenen Staaten zu ergänzen und einen Teil ihrer öffentlichen Ausgaben zu decken, um den Empfängerstaat bei folgenden wesentlichen Rettungsmaßnahmen je nach der Art der Katastrophe zu unterstützen:
a) kurzfristiger Wiederaufbau zerstörter Infrastrukturen und Ausrüstungen in den Bereichen Energieversorgung, Wasser/Abwasser, Telekommunikation, Verkehr, Gesundheit und Bildung;
b) Bereitstellung von Notunterkünften und Mobilisierung der für die unmittelbaren Bedürfnisse der betroffenen Bevölkerung bestimmten Hilfsdienste;
c) unverzügliche Sicherung der Schutzeinrichtungen und Maßnahmen zum unmittelbaren Schutz des Kulturerbes;
d) Säuberung der von der Katastrophe betroffenen Gebiete einschließlich der Naturräume.
(3) Zahlungen des Fonds sind grundsätzlich auf Finanzmaßnahmen beschränkt, die nicht versicherbare Schäden ausgleichen, und werden zurückgefordert, wenn die Kosten für die Schadensbeseitigung später von Dritten gemäß Artikel 8 übernommen werden.
Artikel 4
(1) Der betreffende Staat kann umgehend, jedoch spätestens innerhalb von zehn Wochen nach Auftreten der ersten Schäden, die durch die Katastrophe verursacht wurden, bei der Kommission einen Antrag auf Unterstützung aus dem Fonds stellen; dabei sind Angaben unter anderem über folgende Faktoren zu machen:
a) den Gesamtschaden, der durch die Katastrophe verursacht wurde, und die Auswirkungen auf die betroffene Bevölkerung und die betroffene Wirtschaft;
b) die geschätzten Kosten der Maßnahmen gemäß Artikel 3;
c) andere Quellen der Gemeinschaftsförderung;
d) sonstige gemeinschaftliche und nationale Finanzierungsquellen, einschließlich privater Geldgeber, die sich an einem Ausgleich der Kosten für die Behebung der Schäden beteiligen könnten.
(2) Auf der Grundlage dieser Informationen und etwaiger Erläuterungen des betroffenen Staates prüft die Kommission, ob die Voraussetzungen für die Mobilisierung des Fonds erfuellt sind, und setzt umgehend im Rahmen der verfügbaren Haushaltsmittel den Betrag der möglichen Finanzhilfe fest. Am 1. Oktober eines jeden Jahres sollte mindestens ein Viertel des jährlichen Betrags verfügbar bleiben, damit ein bis zum Ende des Jahres auftretender Bedarf gedeckt werden kann.
Die Kommission gewährleistet die gleichmäßige Behandlung der von den Staaten vorgelegten Anträge.
(3) Die Kommission legt der Haushaltsbehörde die Vorschläge zur Mobilisierung der entsprechenden Mittel vor. Diese Vorschläge umfassen alle in Absatz 1 genannten Informationen und jede andere der Kommission zur Verfügung stehende sachdienliche Information, einen Nachweis, dass die Voraussetzungen des Artikels 2 erfuellt sind und eine Begründung der vorgeschlagenen Beträge.
(4) Stehen die erforderlichen Mittel zur Verfügung, so erlässt die Kommission eine Entscheidung zur Bewilligung des Zuschusses, den sie nach Unterzeichnung der Vereinbarung gemäß Artikel 5 unverzüglich in Form einer einzigen Zahlung an den Empfängerstaat auszahlt.
(5) Die Ausgaben sind ab dem Zeitpunkt gemäß Absatz 1 zuschussfähig.
Artikel 5
(1) Die Kommission und der Empfängerstaat schließen gemäß den verfassungsmäßigen, institutionellen, rechtlichen und finanziellen Systemen des Empfängerstaates und der Gemeinschaft eine Vereinbarung zur Umsetzung der Entscheidung über die Zuschussgewährung. Diese Vereinbarung enthält insbesondere Angaben über die Art und den Ort der Durchführung der aus dem Fonds zu finanzierenden Maßnahmen.
(2) Die Kommission achtet darauf, dass die von den Mitgliedstaaten im Rahmen dieser Verordnung eingegangenen Verpflichtungen auch von den Staaten, über deren Beitritt zur Europäischen Union derzeit verhandelt wird, im Rahmen der einschlägigen Abkommen und Instrumente eingegangen werden.
(3) Für die Auswahl der Einzelmaßnahmen und die Abwicklung der Finanzhilfe im Rahmen der Vereinbarung sind die Empfängerstaaten zuständig, die dabei den Bedingungen dieser Verordnung, der Bewilligungsentscheidung und der Vereinbarung Rechnung tragen. Die Empfängerstaaten üben diese Verantwortung unbeschadet der Verantwortung der Kommission für die Ausführung des Gesamthaushaltsplans der Europäischen Union und gemäß den Bestimmungen der Haushaltsordnung für die gemeinsame oder dezentrale Verwaltung aus.
Artikel 6
(1) Der Empfängerstaat sorgt für die Koordinierung der Beiträge des Fonds mit den Maßnahmen gemäß Artikel 3 einerseits und den Interventionen der Europäischen Investitionsbank (EIB) und anderen Finanzinstrumenten der Gemeinschaft andererseits.
(2) Die im Rahmen dieser Verordnung unterstützten Maßnahmen können nicht von der Hilfe aus den Fonds und Instrumenten gemäß den Verordnungen (EG) Nr. 1164/94, (EG) Nr. 1260/1999, (EG) Nr. 1257/1999, (EG) Nr. 1267/1999, (EG) Nr. 1268/1999, (EG) Nr. 3906/89, (EG) Nr. 2760/98, (EG) Nr. 555/2000 und (EG) Nr. 2236/95 profitieren und haben der Verordnung (EG) Nr. 1266/1999 zu entsprechen. Der Empfängerstaat achtet auf die Einhaltung dieser Bestimmung.
(3) Schaden, der nach Gemeinschafts- oder internationalen Instrumenten zum Ersatz spezifischer Schäden ersetzt wird, wird nicht gleichzeitig von dem Fond ersetzt.
Artikel 7
Maßnahmen, die Gegenstand einer Finanzierung durch den Fonds sind, müssen dem Vertrag und den aufgrund des Vertrags erlassenen Rechtsakten sowie den Gemeinschaftspolitiken und Aktionen und den Heranführungsinstrumenten entsprechen.
Artikel 8
(1) Die Finanzhilfe ist innerhalb eines Jahres ab dem Zeitpunkt zu verwenden, an dem die Kommission sie ausgezahlt hat. Der Teil der Finanzhilfe, der innerhalb dieser Frist nicht verwendet wurde, wird von der Kommission gemäß den Bedingungen dieser Verordnung wieder vom Empfängerstaat eingezogen.
Die Empfängerstaaten streben jede mögliche Entschädigung durch Dritte an.
(2) Spätestens sechs Monate nach Ablauf der Jahresfrist im Anschluss an die Auszahlung der Finanzhilfe legt der Empfängerstaat einen Bericht über die Verwendung der Finanzhilfe mit einer Begründung der Ausgaben vor, in dem alle sonstigen Finanzierungsbeiträge zu den betreffenden Maßnahmen, einschließlich Versicherungserstattungen und Schadensersatzleistungen durch Dritte, aufgeführt sind. In dem Bericht sind die von dem Empfängerstaat beschlossenen oder geplanten Präventivmaßnahmen anzugeben, die das Ausmaß der Schäden begrenzen und, soweit möglich, die Wiederholung solcher Katastrophen verhindern sollen.
Am Ende dieses Verfahrens schließt die Kommission die Fondsintervention ab.
(3) Werden die Kosten für die Behebung der Schäden zu einem späteren Zeitpunkt von einem Dritten übernommen, so verlangt die Kommission vom Empfängerstaat den entsprechenden Betrag der Finanzhilfe zurückzuerstatten.
Artikel 9
Der Antrag und die Entscheidung über die Gewährung einer Fondsunterstützung sowie die Finanzierungsvereinbarung, die Berichte und alle sonstigen einschlägigen Dokumente lauten auf Euro.
Artikel 10
(1) In Ausnahmefällen und wenn die im Jahr der Katastrophe noch verfügbaren Mittel des Fonds nicht ausreichen, um die von der Haushaltsbehörde als erforderlich betrachtete Hilfe zu leisten, kann die Kommission vorschlagen, die fehlenden Mittel aus dem Fonds des Folgejahres zu schöpfen. Die jährliche Haushaltsobergrenze des Fonds für das Jahr der Katastrophe und für das Folgejahr wird auf keinen Fall überschritten.
(2) Im Falle einer durch neue Elemente nachgewiesenen wesentlich niedrigeren Bewertung des Schadens verlangt die Kommission vom Empfängerstaat, den entsprechenden Betrag der Finanzhilfe zurückzuerstatten.
Artikel 11
Die Finanzierungsentscheidungen sowie alle dazugehörigen Vereinbarungen und Verträge unterliegen der Kontrolle der Kommission (über das Europäische Amt für Betrugsbekämpfung (OLAF)) und Kontrollen vor Ort durch die Kommission und den Rechnungshof nach den einschlägigen Verfahren.
Artikel 12
Die Kommission legt dem Europäischen Parlament und dem Rat vor dem 1. Juli einen Bericht über die Tätigkeit des Fonds im Vorjahr vor. Der Bericht enthält insbesondere die Informationen nach den Artikeln 3, 4 und 8.
Artikel 13
Ungeachtet der Frist gemäß Artikel 4 Absatz 1 können die Mitgliedstaaten und die Staaten, über deren Beitritt zur Europäischen Union derzeit verhandelt wird, soweit sie seit dem 1. August 2002 von Katastrophen im Sinne von Artikel 2 getroffen wurden, innerhalb von zwei Monaten nach Inkrafttreten dieser Verordnung eine Unterstützung aus dem Fonds beantragen.
Artikel 14
Auf Vorschlag der Kommission überprüft der Rat diese Verordnung spätestens am 31. Dezember 2006.
Artikel 15
Diese Verordnung tritt am Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Geschehen zu Brüssel am 11. November 2002.