Směrnice Komise 1999/10/ES
ze dne 8. března 1999,
kterou se stanoví odchylky od ustanovení článku 7 směrnice Rady 79/112/EHS, pokud jde o označování potravin
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/4/ES [2], a zejména na čl. 7 odst. 3 písm. d) a odstavec 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že článek 7 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 79/112/EHS stanoví, že pokud je daná složka uvedena v názvu, pod kterým je potravina prodávána, nebo je v označení zdůrazněna, musí být množství složky uvedeno v označení;
vzhledem k tomu, že na jedné straně směrnice Komise 94/54/ES [3], ve znění směrnice Rady 96/21/ES [4] požaduje, aby byly údaje "s náhradním sladidlem (s náhradními sladidly)" nebo "s cukrem (s cukry) a s náhradním sladidlem (s náhradními sladidly)" uvedeny v označení výrobku obsahujícího takové složky; že tyto údaje musí být uvedeny spolu s názvem, pod kterým je výrobek prodáván;
vzhledem k tomu, že uvádění těchto údajů požadované směrnicí 94/54/ES má za následek povinné uvádění množství této složky nebo složek v souladu s čl. 7 odst. 2 písm. a) nebo b) směrnice 79/112/EHS;
vzhledem k tomu, že však údaj o množství náhradních sladidel pravděpodobně není pro zákazníka při koupi výrobku rozhodující;
vzhledem k tomu, že na druhé straně uvedení údajů o přidání vitaminů a minerálních látek má za následek povinnost uvádět nutriční označování v souladu se směrnicí Rady 90/496/EHS [5];
vzhledem k tomu, že tyto údaje jsou považovány za nedílnou součást názvu, pod kterým je výrobek prodáván, nebo za zdůraznění složky ve smyslu ustanovení čl. 7 odst. 2 písm. a) nebo b) směrnice 79/112/EHS, což znamená povinnost uvádět množství vitaminů a minerálních látek;
vzhledem k tomu, že opakování těchto informací není pro spotřebitele užitečné a dokonce jej může uvést v omyl, neboť množství je uváděno v procentech podle čl. 7 odst. 4 směrnice 79/112/EHS a v mg v nutričním označení;
vzhledem k tomu, že za těchto okolností je nutné stanovit další výjimky z pravidla o uvádění množství složek;
vzhledem k tomu, že čl. 7 odst. 4 směrnice 79/112/EHS stanoví, že množství uvedené v procentech musí odpovídat množství složky nebo složek v okamžiku použití; že však uvedený odstavec stanoví možnost odchylek od této zásady;
vzhledem k tomu, že se navíc složení některých potravin znatelně mění vařením nebo jiným zpracováním, které způsobuje dehydrataci jejich složek;
vzhledem k tomu, že odchylka od způsobu výpočtu množství složek uvedeného v čl. 7 odst. 4 směrnice 79/112/EHS je u těchto produktů nutná za účelem lepšího vyjádření skutečného složení potravin, a tím předejít uvedení spotřebitele v omyl;
vzhledem k tomu, že čl. 6 odst. 5 písm. a) směrnice 79/112/EHS uplatňuje stejnou zásadu na pořadí složek uvedených v seznamu složek;
vzhledem k tomu, že však článek 6 stanoví odchylky pro určité potraviny nebo složky; že za účelem zachování souvislosti by měly být stejné odchylky stanoveny pro způsoby výpočtu množství;
vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou subsidiarity a zásadou proporcionality, jak jsou stanoveny článkem 3a Smlouvy, nelze cílů navrhované činnosti, které má zajistit účinné provádění zásady množstevního označování složek, uspokojivě dosáhnout na úrovni členských států v takovém rozsahu, aby byla základní pravidla zahrnuta do právních předpisů Společenství; že se tato směrnice nepřekračuje minimum nutné k dosažení těchto cílů;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Čl. 7 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 79/112/EHS se nevztahuje na případy, kdy jsou slova "s náhradním sladidlem (s náhradními sladidly)" nebo "s cukrem (s cukry) a s náhradním sladidlem (s náhradními sladidly)" uvedeny spolu s názvem, pod kterým je potravina prodávána, jak je uvedeno ve směrnici 94/54/ES.
2. Čl. 7 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 79/112/EHS se nevztahuje na údaje o přidání vitaminů a minerálních látek v případech, kdy tyto látky podléhají nutričnímu označení.
Článek 2
1. Odchylně od zásad stanovených v čl. 7 odst. 4 směrnice 79/112/EHS se odstavce 2 a 3 tohoto článku vztahují na uvádění množství složek.
2. V případě potravin, které ztratily po tepelné nebo jiné úpravě vodu, uvedené množství odpovídá množství použité složky nebo použitých složek v hotovém výrobku. Množství se vyjádří v procentech.
Jestliže však množství složky nebo celkové množství všech složek vyjádřené v označení překračuje 100 %, nahradí se údaj v procentech hmotností složky (složek) použité (použitých) k přípravě 100 g hotového výrobku.
3. Množství těkavých složek se uvádí v závislosti na jejich hmotnostních podílech v konečném výrobku.
Množství složek použitých v koncentrované nebo dehydratované formě a obnovených během zpracování může být uvedeno na základě jejich hmotnostních podílů před koncentrací nebo dehydratací.
V případě koncentrovaných nebo dehydratovaných potravin, které mají být obnoveny přidáním vody, může být množství složek uvedeno na základě jejich hmotnostních podílů v obnoveném výrobku.
Článek 3
Členské státy provedou do 31. srpna 1999 potřebné změny svých právních a správních předpisů tak, aby:
- byl nejpozději 1. září 1999 povolen obchod s výrobky, které jsou v souladu s touto směrnicí,
- byl s účinkem od 14. února 2000 zakázán obchod s výrobky, které nejsou v souladu s touto směrnicí. Obchod s výrobky uvedenými na trh nebo označenými před uvedeným dnem, které nejsou v souladu s touto směrnicí, však může pokračovat až do spotřebování zásob.
Neprodleně o tom informují Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 8. března 1999.
RICHTLINIE 1999/10/EG DER KOMMISSION vom 8. März 1999 über Ausnahmen von Artikel 7 der Richtlinie 79/112/EWG des Rates hinsichtlich der Etikettierung von Lebensmitteln (Text von Bedeutung für den EWR)
DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft,
gestützt auf die Richtlinie 79/112/EWG des Rates vom 18. Dezember 1978 zur Angleichung der Rechtsvorschriften der Mitgliedstaaten über die Etikettierung und Aufmachung von Lebensmitteln sowie die Werbung hierfür (1), zuletzt geändert durch die Richtlinie 97/4/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (2), insbesondere auf Artikel 7 Absatz 3 Buchstabe d) und Absatz 4,
in Erwägung nachstehender Gründe:
Artikel 7 Absatz 2 Buchstaben a) und b) der Richtlinie 79/112/EWG legt fest, daß die Menge einer Zutat auf dem Etikett von Lebensmitteln anzugeben ist, sofern die Zutat in der Verkehrsbezeichnung genannt wird oder auf dem Etikett hervorgehoben ist.
Zum einen schreibt die Richtlinie 94/54/EG der Kommission (3), geändert durch die Richtlinie 96/21/EG des Rates (4), die Verwendung der Angabe "mit Süßungsmittel(n)" oder "mit einer Zuckerart (Zuckerarten) und Süßungsmittel(n)" auf dem Etikett von Erzeugnissen vor, die diese Zutaten enthalten; diese Hinweise müssen in Verbindung mit der Verkehrsbezeichnung angebracht werden.
Aus der Angabe dieser durch die Richtlinie 94/54/EG vorgeschriebenen Hinweise folgt, daß gemäß Artikel 7 Absatz 2 Buchstabe a) und/oder b) der Richtlinie 79/112/EWG die Pflicht zur Angabe der Menge dieser Zutat(en) besteht.
Die Angabe der Süßungsmittelmenge ist jedoch nicht ausschlaggebend für die Entscheidung des Verbrauchers beim Kauf des Lebensmittels.
Zum anderen haben Angaben über die Hinzufügung von Vitaminen und Mineralstoffen zur Folge, daß eine Nährwertkennzeichnung gemäß der Richtlinie 90/496/EWG des Rates (5) obligatorisch ist.
Diese Angaben werden als notwendiger Bestandteil der Verkehrsbezeichnung oder als Hervorhebung einer Zutat im Sinne von Artikel 7 Absatz 2 Buchstaben a) und b) der Richtlinie 79/112/EWG angesehen und machen somit die Angabe der Menge der Vitamine und Mineralstoffe zwingend erforderlich.
Eine solche zweifache Information ist für den Verbraucher nicht nützlich und könnte ihm sogar irreführen, da die Menge gemäß Artikel 7 Absatz 4 als Prozentsatz und zum Zweck der Nährwertkennzeichnung in mg anzugeben ist.
Unter diesen Umständen ist es angezeigt, zusätzliche Ausnahmen von der Regel der Mengenangabe von Zutaten einzuführen.
Ferner entspricht nach Artikel 7 Absatz 4 die als Prozentsatz angegebene Menge der Menge der Zutat bzw. Zutaten zum Zeitpunkt ihrer Verarbeitung; der genannte Absatz sieht jedoch die Möglichkeit von Ausnahmen vor.
Die Zusammensetzung bestimmter Lebensmittel wird durch eine Dehydratisierung der Zutaten im Zuge des Kochvorgangs oder sonstiger Behandlungen merklich geändert.
Für diese Produkte ist eine Abweichung von der in Artikel 7 Absatz 4 der Richtlinie 79/112/EWG vorgeschriebenen Berechnungsweise für die Menge der Zutaten erforderlich, damit die tatsächliche Zusammensetzung des Lebensmittels besser kenntlich gemacht und der Verbraucher nicht irregeführt wird.
Nach Artikel 6 Absatz 5 Buchstabe a) der Richtlinie 79/112/EWG gilt der gleiche Grundsatz für die Reihenfolge der Zutaten im Zutatenverzeichnis.
Der genannte Artikel 6 sieht allerdings Ausnahmen für bestimmte Lebensmittel oder Zutaten vor; daher ist es aus Gründen der Kohärenz angezeigt, für die Berechnungsweise der Menge die gleichen Ausnahmen vorzusehen.
Entsprechend dem in Artikel 3b) EG-Vertrag niedergelegten Subsidiaritäts- und Verhältnismäßigkeitsprinzip können die Ziele der in Betracht gezogenen Maßnahme, die in der Sicherstellung einer effektiven Anwendung des Grundsatzes der Mengenangabe von Zutaten bestehen, auf die Ebene der Mitgliedstaaten nicht ausreichend erreicht werden, da die Grundregeln im Gemeinschaftsrecht verankert sind; diese Richtlinie beschränkt sich auf das für die Erreichung dieser Ziele notwendige Mindestmaß und geht nicht über das Erforderliche hinaus.
Die in dieser Richtlinie vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ständigen Lebensmittelausschusses -
HAT FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN:
Artikel 1
(1) Artikel 7 Absatz 2 Buchstaben a) und b) der Richtlinie 79/112/EWG gilt nicht in den Fällen, in denen der Hinweis "mit Süßungsmittel(n)" oder "mit einer Zuckerart (Zuckerarten) und Süßungsmittel(n)" gemäß Richtlinie 94/54/EG in Verbindung mit der Verkehrsbezeichnung eines Lebensmittels angebracht ist.
(2) Artikel 7 Absatz 2 Buchstaben a) und b) der Richtlinie 79/112/EWG gilt nicht für Hinweise betreffend die Hinzufügung von Vitaminen und Mineralstoffen in Fällen, in denen diese Stoffe im Rahmen der Nährwertkennzeichnung angegeben sind.
Artikel 2
(1) Abweichend von dem in Artikel 7 Absatz 4 der Richtlinie 79/112/EWG festgelegten Grundsatz gelten für die Mengenangabe der Zutaten die Absätze 2 und 3 dieses Artikels.
(2) Die angegebene Menge entspricht bei Lebensmitteln, denen infolge einer Hitzebehandlung oder einer sonstigen Behandlung Wasser entzogen wurde, der Menge der verarbeiteten Zutat oder Zutaten, bezogen auf das Enderzeugnis. Diese Menge ist in Prozent ausgedrückt.
Übersteigt die Menge einer Zutat oder die auf der Etikettierung angegebene Gesamtmenge aller Zutaten 100 %, so erfolgt die Angabe statt in Prozent in Gewicht der für die Zubereitung von 100 g des Enderzeugnisses verwendeten Zutat bzw. Zutaten.
(3) Die Menge der fluechtigen Zutaten wird nach Maßgabe ihres Gewichtsanteils am Enderzeugnis angegeben.
Die Menge derjenigen Zutaten, die in konzentrierter oder getrockneter Form verwendet und während der Herstellung in ihren ursprünglichen Zustand zurückgeführt werden, kann nach Maßgabe ihres Gewichtsanteils vor der Konzentration oder der Trocknung angegeben werden.
Bei konzentrierten oder getrockneten Lebensmitteln, denen Wasser zugefügt werden muß, kann die Menge der Zutaten nach Maßgabe ihres Gewichtsanteils im zurückgeführten Erzeugnis angegeben werden.
Artikel 3
Die Mitgliedstaaten erlassen, soweit erforderlich, spätestens am 31. August 1999 die notwendigen Rechts- und Verwaltungsvorschriften, um
- den Handel mit Erzeugnissen, die mit dieser Richtlinie in Einklang sind, spätestens am 1. September 1999 zuzulassen;
- Erzeugnisse, die nicht mit dieser Richtlinie in Einklang sind, spätestens am 14. Februar 2000 zu verbieten. Gleichwohl können die vor diesem Datum in den Verkehr gebrachten oder etikettierten Erzeugnisse, die nicht mit dieser Richtlinie in Einklang sind, bis zum Verbrauch der Lagerbestände verkauft werden.
Die Mitgliedstaaten unterrichten die Kommission unverzüglich hiervon.
Bei dem Erlaß dieser Vorschriften nehmen die Mitgliedstaaten in diesen Vorschriften selbst oder durch einen Hinweis bei der amtlichen Veröffentlichung auf diese Richtlinie Bezug. Die Mitgliedstaaten regeln die Einzelheiten dieser Bezugnahme.
Artikel 4
Diese Richtlinie tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft.
Artikel 5
Diese Richtlinie ist an alle Mitgliedstaaten gerichtet.
Brüssel, den 8. März 1999