ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 21. října 2008
o státní podpoře C 10/08 (ex NN 7/08), kterou Německo poskytlo na restrukturalizaci IKB Deutsche Industriebank AG
(oznámeno pod číslem K(2008) 6022)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2009/775/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 pododst. 1 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Řízení bylo zahájeno na základě informací zaslaných Německem dne 3. srpna 2007. Po opakované výměně dalších informací ohlásilo Německo opatření dopisem ze dne 15. ledna 2008 a domáhalo se, aby bylo na tato opatření v každém případě nahlíženo jako na podpory na záchranu, resp. restrukturalizaci, slučitelné se společným trhem.
(2)
Dopisem ze dne 27. února 2008 informovala Komise Německo o svém rozhodnutí zahájit kvůli těmto opatřením řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(3)
Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se k podpoře vyjádřily. Komise neobdržela žádná stanoviska třetích stran.
(4)
Německo se po zahájení formálního vyšetřovacího řízení vyjádřilo dne 27. března 2008 k závěrům Komise a poskytlo dodatečně k informacím zaslaným ve dnech 15. a 25. ledna, 5. a 25 února, 3., 6., 11., 14., 20. a 27. března 2008 další informace dne 3. a 25. dubna, 7. a 30. května, 9. a 27. června, 25. července, 4., 22. a 26. srpna, 2., 3., 4., 5., 16., 18., 19. a 25. září, jakož i 14. října 2008. Společně s těmito informacemi zaslalo Německo 68 různých smluv a dokumentů, které tvoří základ opatření. Mimo to se s Německem, zařízením, které je příjemcem podpory, a společností Kreditanstalt für Wiederaufbau (dále jen „KfW“) uskutečnila řada setkání a telefonických konferencí.
2. POPIS OPATŘENÍ
2.1 Příjemce podpory
(5)
Příjemcem podpory je IKB Deutsche Industriebank AG (dále jen: IKB). IKB je středně velká německá soukromá banka uvedená na indexu SDAX se sídlem v Düsseldorfu. Hlavním akcionářem je německá rozvojová banka KfW, která před krizí vlastnila 38 % akcií. Kromě toho vlastnila nadace Stiftung Industrieforschung, která nevyvíjí vlastní aktivní obchodní činnost, 12 %; se zbývajícími 50 % akcií bylo volně obchodováno. Po plánovaném posílení kapitálu by mohlo vlastnictví akcií KfW vzrůst na 91 %.
(6)
KfW jako většinový akcionář IKB je rozvojovou bankou spolkové rupubliky (80 %) a spolkových zemí (20 %). Tato banka se s bilančním součtem celkem 360 mld. EUR (stav ke dni 31. prosince 2006) řadí k deseti největším bankám v Německu. KfW dává jako veřejnoprávní instituce se sídlem v Německu impulzy v hospodářské, společenské a ekologické oblasti v Německu, v Evropě i ve světě. K úkolům KfW patří podpora malých a středních podniků, podpora financování a modernizace bytového fondu, podpora vzdělání a dalšího vzdělávání, financování projektů komunální infrastruktury, podpora financování exportu a projektů, podpora rozvojových a transformačních zemí, jakož i podpora ochrany životního prostředí a klimatu. KfW získává podpůrné prostředky většinou na kapitálovém trhu. Pověření banky poskytováním podpor ze strany státu je zakotveno v zákoně o KfW (3). KfW má při plnění veřejné zakázky „instituční závazek“.
(7)
Před restrukturalizací byla obchodní činnost IKB rozčleněna do následujících čtyř obchodních odvětví.
1.
Firemní zákazníci
Hlavním oborem činnosti IKB je poskytování dlouhodobého financování středně velkým podnikům s ročním obratem nad 7,5 mil. EUR. Poskytování úvěrů, financování z vlastního kapitálu a poskytování leasingu středně velkým podnikům bylo vždy hlavním zaměřením obchodu s firemními zákazníky, přičemž v popředí stojí tuzemské obchody. Zatímco podíl IKB na trhu s firemními zákazníky činí pouze 1 %, v tržním segmentu pro dlouhodobé úvěry poskytované středně velkým podnikům je banka zastoupena 10 %. Její silnou stránkou jsou dlouhodobé vztahy se zákazníky. Vzhledem k mimořádně ostré hospodářské soutěži jsou však marže nízké. Úvěrové obchody […] (4) jsou méně atraktivní, a proto IKB musí s tímto okruhem zákazníků nezbytně vyvíjet jiné ziskové aktivity (např. strukturované financování nebo produkty v oblasti nemovitostí) a využívat k tomu svých dlouholetých vztahů se zákazníky.
2.
Strukturované financování
Tato oblast obchodní činnosti zahrnuje především následující aktivity: financování přímých investic, financování projektů a exportu, financování akvizic a infrastruktury, jakož i restrukturalizace podnikových struktur, financování a vymístění úvěrů (syndikace) pro zákazníky z řad středně velkých podniků. Pobočky IKB v důležitých finančních centrech, jako jsou Londýn, Lucemburk, Madrid, Milán, New York a Paříž, jsou velmi dobře umístěny, aby se mohly starat o národní a mezinárodní financování akvizic. IKB pomáhá svým zákazníkům při optimalizaci celkového financování jejich podniku a odprodeje úvěrů. V rámci svých syndikovaných úvěrových obchodů se IKB podílí také na úvěrových nástrojích zřizovaných jinými úvěrovými bankami. Střediskem strukturovaného financování je Německo, přičemž IKB se stará i o německé podniky v západní Evropě.
Díky svým aktivitám v oblasti strukturovaného financování dosahuje IKB velmi vysokých zisků. V původním plánu restrukturalizace, v němž ještě nebyla zahrnuta později sjednaná kompenzační opatření, byl pro toto odvětví vykázán výnos vlastního kapitálu ve výši okolo [ 10] %.
3.
Financování nemovitostí
Okolo [ 10] % tržních aktivit IKB je zaměřeno na financování nemovitostí. Hlavním úkolem tohoto odvětví je financování nemovitostí pro kancelářské, obchodní a podnikatelské využití, jakož i logistických nemovitostí a nemovitostí v oblasti managementu a poskytování balíčků financování v lokalitách, od nichž lze očekávat trvalý pronájem a prodejnost. Zde je IKB partnerem středně velkých podniků, velkopodniků, soukromých a institučních investorů, projektantů, společností pro místní rozvoj a fondových společností. Tyto projekty vyžadují financování ve výši minimálně 5 milionů EUR. Jako poskytovatel kompletních investicí do nemovitostí vyvíjí IKB i rozsáhlé koncepce a řešení pro novostavby, sanační a konverzní opatření. Služby v oblasti financování nemovitostí nejsou nabízeny pouze v Německu, ale i v jiných evropských státech, především v Belgii, Francii, Itálii, Lucembursku, Nizozemí, Španělsku a Spojeném království.
V původním plánu restrukturalizace, v němž ještě nebyla zahrnuta později sjednaná kompenzační opatření, byl pro toto odvětví uveden výnos vlastního kapitálu ve výši okolo [ 5] %.
4.
Investice do portfolia
Od počátku tohoto století investuje IKB stále více do mezinárodních úvěrových portfolií z nejrůznějších oblastí investic. Cílem tohoto rozšíření byla diverzifikace rizikového profilu jak s ohledem na regiony, tak i na hospodářská odvětví, a to při současném navýšení zisků z výnosů z provizí. Vyčleněním úvěrových rizik z bilance přes mimobilanční účelově založené společnosti se podařilo uvolnit kapitál, takže IKB mohla investovat do jiných tříd aktiv, např. do financování středního stavu nebo úvěrových portfolií. Z vysvětlení v bodech 10 a násl. je zřejmé, že rozsáhlé investice IKB do portfolia jsou důvodem jejích potíží. Proto IKB mezitím své aktivity v této obchodní oblasti ukončila.
(8)
V obchodním roce 2006/07 bylo v různých odvětvích dosaženo následujících výsledků:
Tabulka 1
Segmenty v přehledu
(v mil. EUR)
Operativní zisk
Objem úvěru
Firemní zákazníci
92,8
16 065
Strukturované financování
90,6
4 889
Nemovitosti
23,2
7 870
Financování z vlastního kapitálu
11,3
18 260
Centrála/konsolidace
- 103
4 114
Celkem
114,5
51 198
(9)
Před krizí měla IKB bilanční součet 49,1 mld. EUR (stav ke dni 31. prosince 2006), který se po opravě s ohledem na všechny mimobilanční aktivity IKB zvýšil na 63,5 mld. EUR (stav ke dni 31. března 2007).
2.2 Důvody potíží IKB
(10)
Potíže IKB mají spojitost s přetrvávající US-subprime krizí, v jejímž důsledku byly IKB, a především jedna z jejích účelově založených společností, Rhineland Funding Capital Corporation (dále jen „Rhineland“), vystaveny vysokým rizikům (5). Na základě této krize vznikly nedostatky likvidity, které společnost Rhineland (v případě, že běžně používané CP nebyly kompletně upsány) překlenula úvěrovými linkami u obchodních bank.
(11)
IKB poskytla Rhineland několik úvěrových linek pro likviditu ve výši cca 8,1 mld. EUR. Rhineland investovala do strukturovaných úvěrových portfolií, k nimž patří rovněž rizika z amerických hypoték ze subprime oblasti, a refinancovala své investice vydáním krátkodobých cenných papírů podložených pohledávkami („Commercial Papers“, dále jen „CP“). Dodatečně k likviditním nástrojům, které byly poskytnuty Rhinelandu přímo, poskytla IKB přes tak zvanou strukturu Havenrock nepřímo rizikovou ochranu pro aktivní položky Rhinelandu. Celkové riziko ztráty pro IKB činilo u struktury Havenrock 1,2 mld. EUR. Jak u přímých likviditních nástrojů pro Rhineland, tak i u struktury Havenrock se jednalo o mimobilanční opatření. Mimo to měla IKB na základě podřazených dlužních titulů ve strukturovaném investičním nástroji Rhinebridge (dále jen „Rhinebridge“) a v jiných druzích investičních portfolií (např. „Collateralised Debt Obligations“, „CDO“) i přímé bilanční investice do portfolia (částečně ze segmentu subprime). V létě 2007 byly části původně velmi vysoce oceněných strukturovaných portfolií Rhineland, Rhinebridge a CDO příslušnými ratingovými agenturami značně devalvovány.
(12)
Na základě přetrvávající krize na hypotečním trhu v USA v oblasti subprime a jako přímý následek devalvace subprime pohledávkami podložených cenných papírů ratingovými agenturami ztratily určité, v tomto segmentu obchodované papíry na hodnotě. Týkalo se to především účelově založené společnosti Rhineland, které hrozilo, že už nebude schopna své investiční portfolio refinancovat na trhu s CP. S ohledem na vyprahlý trh s CP bylo pravděpodobné, že Rhineland využije úvěrové linky na likviditu poskytnuté IKB ve výši 8,1 mld. EUR, pro které však v bilanci IKB zatím nebyla učiněna žádná opatření. Mimo to byly ostatní bilanční investice do portfolia jako Rhinebridge vystaveny silným výkyvům fair value, které bylo nutné evidovat podle mezinárodních účetních standardů (International Financial Reporting Standards - IFRS).
(13)
Důvodem potíží IKB jsou investice do portfolia ve výši 18,3 mld. EUR. Investice do portfolia ve výši 18,3 mld. EUR vykázané v korigované bilanci 2006/07 byly původně drženy z převážné části mimobilančně v Rhineland a jen z malé části vykázány v bilanci IKB. U mimobilančních aktivních položek v Rhinelandu se jednalo o aktiva v hodnotě 11,5 mld. EUR (stav ke dni 31. března 2007 i během krize). V důsledku prodeje a měnových korekcí docházelo k jejich postupnému snížení až na hodnotu 6,3 mld. EUR v srpnu 2008. V korigované bilanci pro rok 2006/07 činily bilancované investice do portfolia 6,8 mld. EUR.
2.3 Opatření
a) První opatření: Riziková ochrana
(14)
Dne 27. července 2007 dala německá banka, která poskytla IKB úvěrovou linku, německému úřadu pro dohled nad finančními trhy (dále jen: BaFin) na vědomí, že se chystá tuto linku uzavřít. Nato oznámil BaFin KfW, Spolkovému ministerstvu financí a ostatním zúčastněným stranám, že IKB zavře (6), pokud uvedené strany nepřevezmou rizika plynoucí z angažmá IKB v Rhineland. Kromě toho se ukázalo, že subprime položky IKB se neomezují jen na Rhineland, ale zahrnují rovněž Rhinebridge a jiné subprime investice do portfolia.
(15)
Dne 29. července 2007 se BaFin, Spolkové ministerstvo financí, KfW a tři velké německé úvěrové svazy (7) dohodly, že KfW po dohodě s BaFin zasáhne a převezme rizikovou ochranu pro IKB. Úvěrové svazy se uvolily převzít 30 % rizik z rizikové ochrany. Toto bylo písemně potvrzeno 16. srpna 2007 dohodou mezi KfW a uvedenými třemi úvěrovými svazy.
(16)
KfW oznámila následující opatření k zajištění bonity IKB:
-
Od pondělí 30. července 2007 riziková ochrana pro všechna práva (poplatky) a závazky IKB v rámci likviditních nástrojů poskytnutých Rhinelandu ve výši 8,1 mld. EUR (tato částka mezitím především kvůli vývoji směnného kurzu klesla na 6,3 mld. EUR). Formální převzetí závazků likviditních nástrojů poskytnutých Rhinelandu, ke kterému došlo 29. července 2007, platí až do splatnosti, resp. prodeje (8) strukturovaného úvěrového portfolia. Taková portfolia mají všeobecně platnost nad pět let.
-
Ochrana IKB proti ztrátám ve výši 1 mld. EUR na základě angažování do Rhinebridge a jiných bilančních subprime investic do portfolia v celkové výši 6,8 mld. EUR.
(17)
Původně odhadovalo Německo očekávané ztráty v rámci rizikové ochrany ve prospěch IKB poskytnuté KfW a úvěrovými svazy na celkem 3,5 mld. EUR (Rhineland a Havenrock: 2,5 mld. EUR, Rhinebridge a jiné subprime investice do portfolia: 1 mld. EUR (9).
(18)
V původní dohodě ze dne 29. července 2007 se KfW a úvěrové svazy dohodly na následném rozdělení očekávaných ztrát z rizikové ochrany:
-
v zásadě nese KfW 70 % očekávaných ztrát, ovšem bez omezení rizik ohledně Rhinelandu; tzn. ztráty překračující 30 % podíl úvěrových svazů (viz níže) ponese ze 100 % KfW,
-
úvěrové svazy převezmou 30 % očekávaných ztrát až do max. výše 1 mld. EUR.
(19)
Rozdělení rizik mezi KfW a úvěrové svazy platí v rámci maximální hranice odpovědnosti ve výši 1 mld. EUR pro úvěrové svazy (viz 18. bod odůvodnění) nezávisle na tom, ve které chráněné oblasti (Rhineland, Rhinebridge nebo přímé investice) ztráty vznikly, přičemž nároky budou na strany uplatňovány podle sjednaného rozdělení rizik rovnocenně.
(20)
Dodatečně ke svému podílu na rizikové ochraně projevily uvedené tři úvěrové svazy ochotu působit na své členy takovým způsobem, aby byly při vypuknutí krize uzavřené úvěrové linky pro IKB opět otevřeny.
(21)
Mimo to je v dohodě ze dne 16. srpna 2007 poukazováno na to, že KfW ze své funkce vedoucího subjektu poolu vyjedná přiměřenou odměnu za ochranná opatření a učiní předběžná opatření pro zpětnou úhradu všech výdajů úvěrových svazů a KfW. Zatímco ohledně zpětných úhrad bylo dosaženo dohody a byla učiněna příslušná opatření, od otázky odměny bylo upuštěno, jelikož by to mohlo být kvalifikováno jako […], která by vyžadovala schválení […].
(22)
30 % podíl na riziku, které svazy převzaly, byl mezi nimi rozdělen následovně:
-
50 % Spolkový svaz německých bank („BdB“),
-
16,7 % Spolkový svaz německých Volksbank a Raiffeisenbank („BVR“),
-
33,3 % Německý svaz spořitelen („DSGV“).
(23)
BdB převzal 50 % podíl, protože v případě insolvence IKB by byly finanční prostředky každého soukromého nebo firemního zákazníka zajištěny fondem soukromých bank na zajištění vkladů až do výše 30 % rozhodujícího ručícího vlastního kapitálu IKB (asi 662 mil. EUR na zákazníka k 26. září 2007) (10).
b) Druhé opatření: Posílení prevence rizik
(24)
Vzhledem k dalšímu zhoršení situace na finančních trzích byla riziková ochrana kompletně využita na ztráty IKB v rámci struktury Havenrock a ukázala se jako nedostatečná. K zajištění pokračování obchodní činnosti IKB byla nutná další opatření k pokrytí ztrát. Dne 30. listopadu 2007 zajistily KfW a úvěrové svazy v souvislosti s úvěrovými linkami IKB ve struktuře Havenrock dodatečná rizika v odhadované výši 350 mil. EUR (440 mil. USD). 150 mil. EUR zajistila KfW, z toho 54,3 mil. EUR ve formě směnitelné obligace, kterou KfW dne 14. února 2008 (s účinností od 28. února 2008) přeměnila na akcie, aby tak zvýšila svůj podíl na IKB na 43 %. BdB převzal dalších 150 mil. EUR, BVR i DSGV pak dalších 50 mil. EUR.
c) Třetí opatření: Doplnění kapitálu a půjčky KfW
(25)
V únoru 2008 uložila Spolková vláda KfW, aby IKB poskytla dalších 2,3 mld. EUR.
(26)
1,05 mld. EUR bylo poskytnuto ve formě půjček, k nimž bylo ihned sjednáno upuštění od vymáhání pohledávky a vydána doložka o zlepšení, podle níž je IKB povinna hradit splátky, pokud v následujících letech opět dosáhne zisků. Tato opatření byla nutná k uzavření kapitálu v bance a zamezení, aby se podíl základního kapitálu IKB dostal pod zákonem stanovený limit.
(27)
Mimo to požadoval BaFin od KfW záruku za navýšení kapitálu v neomezené výši. KfW projevila ochotu k zajištění dodatečného financování ve formě doplnění kapitálu ve výši 1,25 mld. EUR. Předběžná opatření k posílení kapitálu byla v podstatě učiněna již v srpnu 2008, ke skutečnému navýšení kapitálu však může dojít teprve po vydání kladného rozhodnutí Komise. K navýšení kapitálu tudíž ještě nedošlo. Po navýšení kapitálu by podíl KfW na IKB činil cca 90,8 %.
(28)
Třetí opatření KfW bylo podpořeno Spolkovou vládou částkou 1,2 mld. EUR poskytnutou KfW a úvěrovými svazy částkou 300 mil. EUR.
d) Poskytnutí likvidity
(29)
Mimo to KfW poskytla IKB od ledna 2008 úvěrové linky na likviditu v celkové hodnotě [ 2,5] mld. EUR. Tyto prostředky jsou rozděleny na dva rámcové nástroje po […] mld. EUR, přičemž první rámcový nástroj byl zřízen od 24. ledna 2008 s referenční sazbou Euribor plus [ 50] až [ 50] základních bodů se [ 100]% zajištěním. Druhý rámcový nástroj ze dne 18. července 2008 byl poskytnut s referenční sazbou Euribor plus [ 100] základních bodů se [ 100]% zajištěním. Toto silné podložení úvěrových linek má zajistit, aby jistiny i v nejhorším případě postačovaly k pokrytí úvěru.
(30)
IKB získala i od jiných bank úvěrové linky na likviditu. [jedna velká americká banka] a [jiná velká americká banka] poskytly IKB likviditní nástroje za [ 0,75] mld. EUR na měsíční bázi s referenční sazbou Euribor plus [ 100] až [ 100] základních bodů se zajištěním [ 100] % až [ 100] %. Dále měla IKB přístup k úvěrové lince na likviditu ve výši až [ 250] mil. EUR, kterou ji poskytla [jedna německá zemská banka] na jeden rok s referenční sazbou Euribor plus [ 90] až [ 100] základních bodů proti [ 100] % až [ 100] % zajištění. Další úvěrovou linku na likviditu ve výši [ 500] mil. EUR dala k dispozici [jiná německá zemská banka] na jeden rok s referenční sazbou Euribor plus [ 50] základních bodů s příslušným zajištěním.
2.4 Nárůst ztrát během restrukturalizace
(31)
Očekávané ztráty, které měly být kryty rizikovou ochranou pro mimobilanční aktivní položky v Rhinelandu, vzrostly z původně odhadovaných 2,5 mld. EUR (nejhorší případ) na 7,0 mld. EUR (11). V souvislosti s rizikovou ochranou pro Rhineland poskytnutou v červenci 2007 převzala KfW v rámci likviditních nástrojů pro Rhineland veškerá rizika mimobilančních aktivních položek, tzn., že tato rizika přenesla na svou vlastní bilanci. Toto nemá žádné dopady na maximální odpovědnost úvěrových svazů ve výši 1 mld. EUR za ztráty z jiných položek.
(32)
Mimo to pokrylo první opatření ztráty až do výše 1 mld. EUR za bilanční investice do portfolia ve výši 6,8 mld. EUR. Bilanční investice klesly na jaře roku 2008 v důsledku měnových korekcí na 6,31 mld. EUR. Rovněž na jaře roku 2008 se pokusila IKB obě portfolia prodat ve veřejné dražbě. Na základě přetrvávající krize na kapitálovém trhu nedošlo k prodeji, protože nabídky se pohybovaly daleko pod očekávanými prodejními cenami. Na základě toho musela IKB účetní hodnoty těchto portfolií dále snížit. Do srpna 2008 utržila IKB majetkové ztráty ve výši [ 750] mil. EUR. Mimo to se podařilo na trhu prodat aktiva v nominální hodnotě 990 mil. EUR. Nominální hodnota zbývajícího portfolia tak v srpnu 2008 činila [ 5] mld. EUR.
(33)
Za účelem jasného vymezení poskytla KfW v rámci přípravy na možný prodej IKB v srpnu předčasně zbývajících 360 mil. EUR, a splnila tak zbývající rizikovou ochranu pro portfolia v bilanci IKB. Oficiálně nebyly tyto ztráty zatím realizovány, ale aktivní pozice tvořící jejich základ již odpadly. Záruka ve výši 1 mld. EUR tak byla kompletně vyčerpána a lze ji považovat za splněnou.
(34)
V rámci jednání s potenciálními kupci byly zbývající investice do portfolia rozděleny na dvě strukturovaná portfolia (SIP 1 a SIP 2). SIP 1 zahrnuje především [určité cenné papíry] s nominální hodnotou […] mld. EUR a účetní hodnotou [ 1] mld. EUR (12). SIP 2 zahrnuje zbývající [cenné papíry] IKB s nominální hodnotou […] mld. EUR a účetní hodnotou [ 1] mld. EUR.
(35)
Tabulka 2 poskytuje přehled vývoje investic do portfolia do konce srpna 2008. Realizované a očekávané ztráty jsou odhadovány celkem na cca 10,28 mld. EUR.
Tabulka 2
Investice do portfolia v období od března 2007 do srpna 2008
(v mld. EUR)
Opravená nominální hodnota 3/2007
Měnové korekce
Prodej
(nom. hodnota aktiv)
Ztráty z prodeje
(nom. hodnota prodejní ceny)
Realizované ztráty
(nom. hodnota aktiv)
Nominální hodnota 8/2008
(IKB nebo KfW)
Odpisy
Účetní hodnota 8/2008
(IFRS)
Ztráty celkem
(realizované - očekávané ztráty)
Rhineland
11,5
3,7
[ 1]
-
[ 0,5]
[ 5] (KfW)
[ 3]
[ 2,0]
[ 3,5]
Havenrock
(1,2)
-
-
-
1,2
0
0
0
1,2
Bilančně celkem
6,81
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 0,75]
[ 5] (IKB)
[ 1,5]
[ 2]
[ 2,0]
-
SIP 1
neexistuje
-
[…] (IKB)
(…)
[ 1]
(…)
-
SIP 2
neexistuje
[…] (IKB)
(…)
[ 1]
(…)
-
Ostatní
6,81
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 0,5]
0
0
0
[ 0,5]
Celkem (1-3)
18,3
4,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 1,7]
[ 7,5]
[ 4,5]
[ 3,0]
[ 6,0]
2.5 Prodej
(36)
Prodej akcií IKB KfW byl zahájen v lednu 2008 a ukončen dne 21. srpna 2008 rozhodnutím prodat IKB firmě Lone Star Funds VI Financial Holdings, L. P. Dallas, USA (dále jen: Lone Star).
(37)
Prodej proběhl v rámci otevřeného, nediskriminačního a transparentního výběrového řízení. Po obecném oznámení počátkem ledna 2008 projevilo v prvním kole zájem [ 40] potenciálních kupců (včetně německých a mezinárodních bank a finančních investorů). [ 20] potenciálních kupců obdrželo po podpisu prohlášení o utajení informační memorandum (koncem ledna). [ 5] potenciálních kupců předložilo první nabídku (koncem února). [ 5] potenciálních kupců obdrželo přístup k datovému prostoru. Celkem [ 5] potenciálních kupců předložilo konkrétní nabídku (polovina května).
(38)
Koncem května 2008 vyzvala KfW tři z těchto [ 5] potenciálních kupců ([finanční a strategičtí investoři z různých zemí]) k předložení závazné nabídky. Z [ 5] potenciálních kupců, kteří předložili platnou nabídku, byla na základě ekonomického porovnání těchto [ 5] nabídek vybrána Lone Star, jelikož nabídla vyšší konečnou cenu.
(39)
Prodej IKB zahrnuje v podstatě prodejní cenu cca […] mil. EUR (za 90,8 % akcií), jakož i příslib finančního investora Lone Star investovat [ 400] mil. EUR do IKB. Lone Star vycházela při své nabídce z toho, že bude upuštěno od doložky o zlepšení. Na oplátku se Lone Star zavázala, že bude výše uvedenými [ 400] mil. EUR financovat SIP 2. Momentálně uvažuje IKB o prodeji aktivních položek SIP 2 účelově založené společnosti. KfW se uvolila k účasti na refinancování SIP 2 úvěrem ve výši 775 mil. EUR s referenční sazbou Euribor plus [ 80] základních bodů a prioritou před Capital Notes ve výši [ 200] mil. EUR a Mezzanine Notes ve výši [ 150] mil. EUR od Lone Star a IKB.
(40)
KfW koupila SIP 1 za 1 mld. EUR (13). KfW nese riziko první ztráty ve výši 150 mil. EUR, prostřednictvím ručení nese Německo dalších 600 mil. EUR z rizika (jedná se o neočekávané ztráty (14), zbývajících 250 mil. EUR z rizika nese KfW. KfW je přesvědčena, že celkové očekávané ztráty z portfolia jsou již obsaženy v ceně, takže podle jejího názoru nebudou nutná žádná další předběžná opatření.
(41)
Navíc byly oba rámcové nástroje ve výši [ 2,5] mld. EUR, které byly IKB poskytnuty ze strany KfW, prodlouženy maximálně do […] (původně měly vypršet v dubnu, resp. červenci 2009). Podmínky byly minimálně pozměněny. Zajištění prvního nástroje bylo zredukováno z [ 100] % na [ 100] % a úroková sazba pro druhý nástroj byla snížena z Euribor plus [ 100] základních bodů na Euribor plus [ 100] základních bodů. Podle KfW jsou tyto změny oprávněné, protože IKB navýšila svůj vlastní kapitál.
(42)
Mimo to neobsahuje kupní smlouva žádné zvláštní prodejní podmínky, kromě doložky o osvobození od odpovědnosti, podle níž mají výjimku [určité okolnosti] s finančními dopady do výše […] EUR. To se vztahuje především na […]. I když se zde jedná o […], který by mohl činit až […] EUR, je riziko, […], podle Německa velmi nízké, jelikož IKB zaujímala měsíc před příchodem finanční krize se svými velmi dobrými obchodními výsledky v bankovním ratingu pro Německo druhé místo a banka se při posuzování […] podle dostupných informací neodchýlila od běžné obchodní praxe. Jelikož na jedné straně existuje jen velmi malá pravděpodobnost vzniku […], avšak na druhé straně by […] dopady […] mohly být značné, je těžké toto […] posoudit. Německo se domáhá toho, aby při akvizicích takových […] rizika v obvyklém případě nesl i nadále původní vlastník. Proto KfW toto riziko od počátku z prodeje vyloučila. Jelikož skutečný vznik takového rizika je velmi nepravděpodobný, nestanovila IKB ve svém účetnictví žádné rezervy na případné pohledávky.
2.6 Podpůrná opatření
Tabulka 3
Opatření na podporu IKB během restrukturalizace
č.
Opatření
Nominální hodnota
v mld. EUR
1.
Riziková ochrana (Rhineland: 5,8 mld. EUR; Havenrock: 0,85 mld. EUR; bilancované aktivní položky: 1 mld. EUR.
cca 7,65
(z toho 1,00 od úvěrových svazů)
2.
Dodatečná prevence rizik (350 mil. EUR na ochranu před dodatečnými ztrátami - Havenrock)
0,35
(z toho 0,20 od úvěrových svazů)
3.
Navýšení kapitálu a nevratná půjčka (krytí odpisů aktivních položek s vlivem na bilanci)
2,30
(z toho 0,30 od úvěrových svazů)
4.
Likviditní nástroj
[ 2,5]
5.
Prodej akcií IKB
[…]
5.1
Přednostní úvěr na refinancování SIP 2
0,78
5.2
Převod SIP 1 na KfW
1,00
5.3
Doložka o osvobození od odpovědnosti […]
(…)
Celkem
[ 15]
2.7 Plán restrukturalizace
(43)
Německo zaslalo několik přepracovaných znění plánu restrukturalizace IKB. V podkladech ze srpna 2007 byla popsána opatření k překonání bankovní krize a zamezení budoucích problémů. Bezprostředně po poskytnutí prvního opatření pověřila IKB společnost PriceWaterhouseCoopers (PWC) analýzou tehdejší situace. Na základě této studie oznámila IKB dne 3. září 2007 odchod z oblasti mezinárodních strukturovaných investic.
(44)
Mezitím IKB plán aktualizovala a byla prodána firmě Lone Star. Lone Star předložila koncepci sanace IKB, který byl od 16. července do 25. září 2008 zkoumán auditorskou společností KPMG. Koncepce sanace obsahuje přehled relevantních stěžejních trhů IKB, objasňuje příčiny krize, analyzuje problémy a navrhuje opatření k jejich odstranění. Cílem této koncepce je na jedné straně krátkodobá stabilizace finanční situace banky zajištěním potřebné likvidity a na druhé straně obnovení dlouhodobé výnosnosti odstraněním rizikových položek a zaměřením na hlavní obor činnosti. Dlouhodobě koncepce sanace stanoví, že IKB se bude soustředit na obchod s firemními zákazníky ze středně velkých podniků a strukturované financování omezí na míru nezbytně nutnou pro obchody s firemními zákazníky.
(45)
Koncepce sanace potvrzuje výstup z investic do portfolia, pro který se IKB rozhodla bezprostředně po krizi.
(46)
Během pohovorů s Komisí akceptovala IKB mimo to jako kompenzační opatření i výstup z financování nemovitostí. To znamená, že IKB nebude od konce roku 2008 realizovat žádné nové financování nemovitostí a stávající aktivní položky rychle uzavře (úvěrové linky nelze okamžitě zrušit), přičemž na konci období restrukturalizace, tzn. k 30. září 2011, musí být uzavřeno minimálně 60 % a IKB musí do té doby prodat své dceřiné společnosti IKB Immobilien Management GmbH, IKB Projektentwicklungs GmbH Co. KG a IKB Projektentwicklungsverwaltungsgesellschaft mbH (15). Zbývající portfolio ve výši [ 3 mld.] mld. EUR bude zlikvidováno se splatností zbývajících aktivních položek. Kompletní prodej umožní snížení objemu úvěrových obchodů v oblasti financování nemovitostí o 4,9 mld. EUR.
(47)
Mimo to Německo nabídlo jako kompenzační opatření, že se IKB rozloučí s několika svými dceřinými společnostmi:
-
IKB International S.A., Luxemburg bude aktivně ukončena k 30. září 2011 (16): tato společnost byla s bilančním součtem kolem [ 10] mld. EUR důležitou platformou kapitálového trhu. Od 31. března 2009 nebudou uzavírány žádné nové obchody. Všechny obchody, které jsou důležité pro první nebo druhý pilíř, jsou realizovány v centrále IKB v Düsseldorfu (17).
-
IKB Capital Corporaton New York s bilančním součtem [ 2] mld. EUR vyvíjela v USA činnost v oblasti strukturovaného financování. Bude aktivně ukončena do 30. září 2011. Od 31. prosince 2008 nebudou uzavírány žádné nové obchody.
-
Dále se IKB AG vzdá svého pracoviště v Amsterdamu; tamní pobočka s úvěrovým objemem [ 500] mil. EUR se specializovala na financování MSP a obchod s nemovitostmi. Bude aktivně ukončena do 30. března 2010. Od 31. prosince 2008 nebudou uzavírány žádné nové obchody.
-
50 % podíl ve společnosti Movesta Lease and Finance GmbH se stávajícím bilančním součtem [ 500] mil. EUR bude do 30. září 2011 prodán.
-
Dále se IKB zbaví určitých nestrategických aktivních položek v hodnotě 1,7 mld. EUR (bilanční hodnota k 31. březnu 2007). Budou aktivně ukončeny k 30. září 2011.
(48)
Vzhledem k napjaté situaci na trhu však Německo vyjednalo ekonomickou klauzuli, která IKB v případě nepředvídaných okolností, především při přetrvávající krizi na kapitálovém trhu nebo nemožnosti prodeje určitých aktivních položek umožňuje opatření změnit nebo nahradit, popř. prodloužit lhůtu, pokud to bude dostatečně odůvodněno a Komise proti tomu nebude mít námitek.
(49)
Mimo to se Německo zavázalo zajistit, aby celkový bilanční součet IKB činil k 30. září 2011 maximálně 33,5 mld. (18) EUR; to by odpovídalo snížení bilance o 47,2 % oproti 63,5 mld. EUR vykázaným v opravené bilanci z března 2007. Německo navrhuje následující průběh realizace kompenzačních opatření a výstupu z obchodní činnosti v oblasti investic do portfolia.
Tabulka 4
Redukční opatření
(v mld. EUR)
č.
Opatření
Aktiva 31. března 2007
Aktiva 30. září 2011
Zbývající aktivní položky v hlavním oboru činnosti
[ 35,0]
[ 35,0]
Opatření na obnovu výnosnosti
Výstup z investic do portfolia
18,30
0,00
Kompenzační opatření
1.
Financování nemovitostí
4,90
[ 3,0]
2.
IKB International S.A., Luxemburg
[ 10,0]
0,00
3.
IKB Capital Corporation, New York
[ 2,0]
0,00
4.
Amsterdam AG
[ 0,5]
0,00
5.
Prodej nestrategických aktivních položek
1,70
0,00
6.
Prodej 50 % podílu ve společnosti Movesta
[ 0,5]
0,00
Mezisoučet: neuzavřená kompenzační opatření (mezisoučet: realizovaná kompenzační opatření)
[ 15,0]
(0)
[ 3,0]
([ 12,0])
Opětovné vybudování určitých obchodních aktivit, které byly dříve realizovány v Lucembursku)
-
[ 2,0]
Celková bilance bez růstu
63,50
(…)
Maximální bilanční suma
33,50
33,50
Zbývající marže pro nové obchody
-
(…)
(50)
Dále poukazuje koncepce sanace na to, že IKB, jejíž hodnocení ratingovou agenturou Fitch kleslo z A + na BBB-, má za současných podmínek na trhu potíže s financováním. Maximální potřeba likvidity do konce období restrukturalizace je odhadována na [ 10 mld.] EUR. Tento deficit má být vyrovnán navýšením kapitálu, prodloužením likviditních úvěrových linek KfW a refinancováním na bázi pohledávky. Část deficitu likvidity bude pokryta zmenšením objemu nových obchodů.
(51)
Dále obsahuje plán sanace hypotézy pro budoucí vývoj banky s uvedením scénářů pro dobrý případ, základní případ a špatný případ. Na základě těchto hypotéz by mohla IKB v základním případě dosáhnout na konci restrukturalizační fáze v září 2011 výnosu z vlastního kapitálu ve výši […] %. Zisk před zdaněním by činil […] mil. EUR s […] pracovníky na plný úvazek. Ukazatel kapitálové přiměřenosti Tier 1 ratio by se zvýšil na […] % a poměr mezi náklady a výnosy (cost income ratio) by klesl na […] %.
(52)
Dále zaslalo Německo údaje k nákladům na restrukturalizaci, které jsou rozčleněny následovně: náklady v souvislosti se ztrátami z investic do portfolia ve výši [ 6] mld. EUR (Rhineland: 5,8 mld. EUR, Havenrock: 1,2 mld. EUR) a z bilančních investic do portfolia ([…] mld. EUR) (19), skutečné náklady na restrukturalizaci (včetně rizikové ochrany, náklady na výstup z portfolia a správní náklady ve výši cca [ 0,25] mld. EUR), kapitálové ztráty ve výši cca [ 1] mld. EUR, náklady vzniklé v důsledku redukce oborů činnosti, ke které již částečně došlo a částečně vzhledem k prodloužení stávajících smluv z [ 1] mld. EUR ještě dojde, jakož i […] ve výši […] mld. EUR (20). Proto odhaduje Německo náklady na restrukturalizaci IKB celkem na cca [ 15] mld. EUR.
3. FORMÁLNÍ VYŠETŘOVACÍ ŘÍZENÍ
(53)
V rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila Komise pochybnosti, zda opatření KfW ve prospěch IKB odpovídají zásadě tržně jednajícího investora, jelikož riziko KfW spojené s těmito opatřeními nebylo omezeno, zatímco úvěrové svazy svou spoluúčast na rizikové ochraně omezily a ostatní akcionáři IKB se vůbec nepodíleli.
(54)
Mimo to měla Komise tenkrát pochybnosti, zda lze opatření podle čl. 87 odst. 3 Smlouvy o ES považovat za slučitelná se společným trhem. Podle názoru Komise nelze tato opatření považovat za nápravu vážné poruchy v hospodářství některého členského státu slučitelnou se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES. Kromě toho dle názoru Komise nebyl důvod nahlížet na tato opatření jako na podporu na záchranu, jelikož se nejednalo o přechodná opatření. Tenkrát nebyly kompletně splněny předpoklady uvedené v pokynech Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (dále jen „pokyny“) (21).
4. STANOVISKA NĚMECKA V NÁVAZNOSTI NA ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(55)
Německo trvá i nadále na svém původním názoru, že se u opatření nejedná o státní podporu, jelikož splňují zásadu tržně jednajícího investora. Bylo zasaženo na základě uvážení tržně jednajícího investora, neboť pro KfW by byla insolvence IKB spojena s vyššími náklady než opatření na podporu během restrukturalizace IKB. Stran toho zdůrazňuje Německo, že otázka přiměřeného kapitálového výnosu není relevantní. Mimo to musí být ověření, zda byla dodržena zásada tržně jednajícího invesotra, provedeno ex ante.
(56)
Při hodnocení prvního opatření by dle názoru Německa měly být zohledněny pouze původně odhadované ztráty, tzn. ztráty ve výši 3,5 mld. EUR v nejhorším případě a ve výši [ 2,5] mld. v průměrném případě. Německo tvrdí, že tržně jednající investor by vzal za základ přímé náklady na insolvenci IKB, tzn. v tomto případě 1,5 mld. EUR, které by vyplynuly ze zachování účetní hodnoty IKB ve výši cca 620 mil. EUR (22) (podle německých účetních předpisů) a odpisu úvěrů ve výši cca 850 mil. EUR, které IKB poskytla v oblasti podpor KfW třetím subjektům (23). Navíc by insolvence IKB vedla k tomu, že by musely být odepsány další úvěry z oblasti podpor v minimální výši 1,1 mld. EUR, takže by vzrostly náklady na refinancování. Poškozena by však byla nakonec i pověst KfW.
(57)
Dále Německo uvádí, že i kdyby bylo na podpůrná opatření nahlíženo jako na státní podporu, musela by být tato podpora snížena o ztráty, které by KfW utrpěla v případě insolvence.
(58)
Ohledně druhého opatření poukazuje Německo na to, že se jedná pouze o doplnění prvního opatření a že toto opatření bylo z většiny financováno úvěrovými svazy. Vzhledem k rozsudku Alitalia je nutno vycházet z toho, „že doplnění kapitálu z veřejných prostředků vyhovuje zásadě soukromého investora a nepředstavuje státní podporu, pokud zároveň následuje významné doplnění kapitálu soukromým investorem za srovnatelných podmínek“ (24).
(59)
U třetího opatření Německo charakter podpory nepopírá.
(60)
I v případě prodeje IKB se dle názoru Německa nejedná o státní podporu, jelikož KfW jednala jako tržně jednající prodávající. Kupní cena je výsledkem jednání s různými potenciálními kupci, a proto odpovídá tržním podmínkám. Dodatečná opatření jsou nutná k prodeji banky a byla realizována za tržních podmínek.
(61)
To se vztahuje za prvé na SIP 1, které bylo prodáno KfW za cenu o [ 10] % nižší, než je účetní hodnota dle IFRS. Tato cena je skutečně lepší, než prodejní cena vyjednaná firmou Lone Star za SIP 2 ([srážka 10] %), přitom je však nutno uvážit, že SIP 2 na rozdíl od SIP 1 zahrnovalo především […]. Proto se Německo domáhá, aby KfW mohla portfolio prodat anebo bez ztrát držet až do splatnosti. Kromě toho potřebovala KfW pro prodej SIP od svého vlastníka, Spolkové republiky Německo, pomoc, protože […]; to bylo překlenuto státní zárukou, aby se zamezilo povinnosti KfW vázat vlastní kapitál ve výši […] mil. EUR ([…]). Za druhé je účast KfW na SIP 2 odůvodněna i tržně, jelikož vzhledem k prioritě úvěru skýtala jen malé riziko a úhrada (Euribor plus [ 80] základních bodů), pro kterou Německo sdělilo tržní benchmarky, byla vysoká. Skutečnost, že KfW musela za […] převzít riziko odpovědnosti (rezervu) ve výši […] EUR, není u případů s nízkou pravděpodobností vzniku rizika, avšak vysokou hodnotou sporu neobvyklá a byla v posledním kole jednání všemi zúčastněními stranami stanovena jako podmínka.
(62)
Pro případ, že by Komise zastávala názor, že opatření obsahují prvky podpory, uvádí Německo, že na tyto podpory by mělo být v každém případě nahlíženo jako na podpory restrukturalizace slučitelné se společným trhem. Banka se vzdala sektoru, který vedl k jejím obtížím, a bude se do budoucna soustředit na hlavní obor činnosti.
(63)
Dále se Německo zavázalo k realizaci všech opatření uvedených ve 46. bodě odůvodnění.
(64)
Německo kromě toho tvrdí, že banka přispívá k restrukturalizaci vysokým podílem vlastních zdrojů [minimálně 10] mld. EUR). Německo své údaje v tomto bodu několikrát pozměnilo a vlastní podíl naposledy vypočetlo jako součet všech příspěvků na restrukturalizaci, na které nebyla poskytnuta žádná podpora, omezení nových obchodů a výnosů z prodejů po odečtení ztrát. Čisté výnosy z prodejů byly odhadovány na [ 5] mld. EUR; jako jejich základ byly stanoveny aktivní položky prodávané v období restrukturalizace po odečtení […], zbývajícího obchodu v Lucembursku a některých investic do portfolia v Lucembursku. Konkrétně stanovilo Německo odhadem […] mld. EUR pro obchod s nemovitostmi, […] mld. EUR pro lucemburskou dceřinou společnost, […] mld. EUR pro dceřinou společnost v New Yorku, […] mil. EUR pro Amsterdam, […] mld. EUR pro Movestu a […] mld. EUR pro ostatní nestrategická aktiva.
5. PRÁVNÍ ZHODNOCENÍ PODPORY
5.1 Existence podpory
(65)
Komise nejprve zkoumá, zda opatření představují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Podle tohoto odstavce se pod pojmem státní podpora rozumí podpory poskytované v jakékoliv formě státem nebo ze státních prostředků, které mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy.
a) Riziková ochrana a navýšení kapitálu (opatření 1 až 3)
(66)
Komise trvá na svém názoru, který zastávala v rozhodnutí o zahájení řízení, že ani jedno z těchto tří finančních opatření by nebylo realizováno tržně jednajícím investorem, a všechna tato opatření tudíž představují státní podpory. Jelikož IKB působí v přeshraničním a mezinárodním měřítku, je nesporné, že zvýhodnění poskytnutím státních prostředků by narušilo hospodářskou soutěž v bankovním sektoru a mělo dopad na obchod uvnitř Společenství (25).
(67)
Komise bere na vědomí argument Německa, že zmíněná opatření IKB nepřinesla žádný užitek, jelikož KfW jednala výhradně ze své funkce vlastníka, a tudíž jako soukromý investor; Německo však nepopírá, že se v případě KfW jedná o státní úvěrovou banku s veřejným pověřením a že za počínání KfW nese odpovědnost stát. Tím, že Německo přiznává, že Spolkové ministerstvo financí se nejen účastnilo schůzí představenstva, které se podílelo na všech rozhodnutích z víkendu 27. až 29. července 2007, ale dokonce jim i v době rozhodnutí předsedalo, v podstatě potvrzuje, že rozhodnutí KfW lze přičíst státu (26).
(68)
Proto se Komise při svém zkoumání zaměřila na otázku, zda IKB získala intervencí KfW výhodu, kterou by jí za stejných okolností tržně jednající investor neposkytl. Komise připouští, že podle předběžných odhadů by riziková ochrana pro IKB v nejhorším případě pokryla ztráty v celkové výši 2,5 mld. EUR. Stejně jako ve srovnatelných případech (27) vychází Komise i v tomto případě z toho, že v takto nepřehledné situaci by soukromý investor s ohledem na očekávané ztráty vycházel z tohoto nejhoršího případu, a nikoliv z průměrného případu. Kromě toho je nutno zdůraznit, že KfW nevyloučila, že by její odpovědnost mohla potenciálně vzrůst až na 8,1 mld. EUR.
(69)
Není pravda, že by opatření pro KfW a Německo vyšlo levněji než likvidace IKB (28), a to ani v případě, že by se vycházelo z posouzení situace ex ante v době vydání rozhodnutí (29). Komise nemůže akceptovat všechny Německem uplatňované likvidační náklady. I když účetní hodnota IKB skutečně činila 620 mil. EUR, poukazovala Komise již v rozhodnutí o zahájení řízení na to, že kurz akcie IKB už před intervencí KfW značně klesl, takže hodnota podílu KfW v IKB v době intervence s největší pravděpodobností neodpovídala této účetní hodnotě. Mimo to zpochybnila Komise v rozhodnutí o zahájení řízení, že by riziko ztráty ve výši cca [ 15] %, ze kterého bylo vycházeno, bylo u úvěrů poskytnutých v rámci rozvoje realistické. Německo nepředložilo dostatečně přesvědčivé důkazy pro zdůvodnění věrohodnosti odhadu provedeného KfW.
(70)
I pro uplatňované hrozící nepřímé ztráty v důsledku všeobecné bankovní krize, které se, jak je objasněno v rozhodnutí o zahájení řízení, zdají být čistě hypotetické, chybí dle názoru Komise dostatečné odůvodnění. Komise rovněž trvá na tom, že strukturované financování v rámci rozvoje patří k veřejnému pověření KfW a není součástí funkcí KfW jako běžné úvěrové banky. Proto nelze ztráty z této obchodní činnosti považovat za náklady, které by zohlednil i tržně jednající investor (30).
(71)
Rozhodujícím argumentem je pro Komisi i nadále skutečnost, že odhadované ztráty v rámci rizikové ochrany nebyly de facto omezeny na 2,5 mld. EUR, ale mohly neomezeně narůstat. I kdyby bylo možné tvrdit, že tato neomezená odpovědnost BaFin byla požadována jako nezbytný předpoklad pro vzdání se moratoria, neexistují žádné pochybnosti o tom, že tržně jednající investor by tuto okolnost při svém zvažování rovněž zohlednil. To je zřejmé při pohledu na soukromý podíl na rizikové ochraně.
(72)
Ohledně chování KfW a úvěrových svazů Komise připomíná, že v případě veřejného podílníka činného souběžně se soukromými investory musí probíhat poskytování kapitálu přiměřeně a za stejných podmínek (31) a na základě stejných obchodních úvah (32). Z těchto úvah vychází i Německem uváděný rozsudek soudu prvního stupně k případu Alitalia, v němž jsou požadovány srovnatelné okolnosti.
(73)
V této souvislosti Komise konstatuje, že úvěrové svazy svůj podíl na krytí ztrát prvního opatření omezily na 1 mld. EUR (cca 30 %), zatímco KfW se horní hranice vzdala, a tím na sebe vzala mnohem vyšší riziko než úvěrové svazy. I kdyby byly potenciální přímé ztráty na základě vlastnické role KfW a úvěrů odečteny (viz 56. bod odůvodnění), dohromady údajně […] mld. EUR a vycházelo se z nejpříznivějších odhadů, zůstal by podíl KfW na rizikové ochraně stejně velký, jako celkový podíl zúčastněných úvěrových svazů. Proto je nutno konstatovat, že KfW nevykonávala podobnou činnost jako bankovní pool.
(74)
Dále nelze považovat za pádný argument, že by byla v německém bankovním sektoru vyvolána všeobecná krize s katastrofálními následky pro KfW. Všechny ostatní banky by byly touto krizí postiženy podobně. Podíl úvěrových svazů na rizikové ochraně omezený na 1 mld. EUR (cca 30 %) však nelze srovnávat s 95 % tržním podílem jejich členských bank v Německu (33). Komise proto nevidí žádný komerční důvod pro neúměrně vysoké nasazení KfW. KfW možná do jisté míry jednala v zájmu svých dceřiných společností, zašla však přitom nepochybně dál než soukromý investor. Soukromý vlastník by se angažoval mnohem méně a naléhal by na dodatečnou podporu ze strany úvěrových svazů nebo státu. Proto se KfW alespoň v určitém rozsahu nechovala jako tržně jednající investor.
(75)
Totéž platí pro druhé opatření, v jehož případě se podle údajů Německa jedná pouze o opatření na podporu první rizikové ochrany. I když může podíl KfW a úvěrových svazů vypadat v absolutním vyjádření vyváženě (z relativního hlediska by však měl být podíl úvěrových svazů podstatně vyšší), je nutno na toto i na první opatření pohlížet z hlediska celkové restrukturalizace, takže KfW, protože nejednala jako tržní investor, už nemůže podle stálé jurisdikce uplatňovat argument tržně jednajícího investora (34).
(76)
To platí o to více pro třetí opatření, k němuž dal stát KfW jednoznačný pokyn a podpořil i další opatření ve výši 2,3 mld. EUR částkou 1,2 mld. EUR. Tím byla KfW vystavena mnohem většímu nebezpečí než úvěrové svazy, i kdyby bylo v případě insolvence IKB využito bezpečnostního mechanismu, který by zátěže rozložil na celý bankovní sektor.
(77)
V jiných případech Komise zastávala názor, že je složité stanovit částku podpory, pokud je poskytována prostřednictvím rizikové ochrany (35). V souladu s pokyny a jurisdikcí může být prvek podpory u záruky pro podnik v obtížích stejně vysoký jako částka, která je touto zárukou potenciálně pokryta, případ od případu však i nižší (36). Ale i když byl prvek podpory ex ante odhadován na méně než 8,1 mld. EUR (Rhineland, Havenrock a 1 mld. EUR bilanční aktivní položky), je realistický odhad ztrát 6,8 mld. EUR mezitím mnohem vyšší než odhady pro nejhorší případ (viz tabulka 3, bez třetího opatření). Komise proto došla k závěru, že výše podpory poskytnuté v rámci rizikové ochrany a prostřednictvím doplnění kapitálu činí 8,8 mld. EUR (viz tabulka 3 č. 1 až č. 3).
b) Likviditní nástroj
(78)
Dodatečně k doplnění kapitálu a opatřením ke kompenzaci ztrát podpořila KfW i pokračování obchodní činnosti IKB dvěma rámcovými nástroji po [ 1] mld. EUR. Tato opatření byla realizována v průběhu restrukturalizace a nelze je oddělit od prvního a druhého opatření, takže KfW nemůže ani v tomto případě uplatňovat argument tržně jednajícího investora (37). Komisi není jasné, proč by soukromý investor - především bez záruky rizikové podpory - podstupoval tak vysoké riziko. Pokud by se KfW přesto řídila určitými tržními benchmarky, muselo by se to odrazit ve vyčíslení prvku podpory.
(79)
Komise konstatuje, že pro první rámcový nástroj, který již byl využit, byla stanovena pevná úroková sazba Euribor plus [ 50] až [ 50] základních bodů a pro druhou likviditní úvěrovou linku úroková sazba Euribor plus [ 100] základních bodů, a že každý nástroj […] byl zajištěn více než 100 % ([…] %). Zajištění bylo realizováno pomocí plnohodnotných aktivních položek IKB, které nepocházejí z investic do portfolia a v běžném případě by neměly selhat. Zajištění je strukturováno tak, aby jistina de facto nikdy neklesla pod 100 %. Pro poskytnutí likvidity tudíž opravdu existuje vysoké zajištění a relativně nízké riziko selhání. KfW se tedy nespolehla pouze na finanční sílu IKB, ale vlastnila i plnohodnotné jistiny.
(80)
Rizikové marže, z nichž bylo vycházeno, by však měly být v souladu se sdělením Komise o revizi metody stanovování referenčních a diskontních sazeb (38) (dále jen: sdělení o referenčních a diskontních sazbách). Jelikož rating podniku proběhl na základě rizikové ochrany a panuje shoda, že se jedná o podnik v obtížích (viz bod 0), musí Komise vycházet z marží pro podniky v obtížích. V případě vysokého zajištění činí tato marže 400 základních bodů (39). Komise tak vychází z toho, že užitek likviditní úvěrové linky ve výši [ 1] mld. EUR odpovídá při desetiměsíčním období (leden až říjen 2008) průměrně [ 300] základním bodům. Druhá, zatím nevyužitá likviditní úvěrová linka z července 2008 by znamenala u příslušného devítiměsíčního období (únor až říjen 2008) výhodu [ 200] základních bodů. Podpora související s těmito nástroji by tudíž pro první likviditní úvěrovou linku činila […] mil. EUR a pro druhou […] mil. EUR, z čehož vyplývá celková částka podpory ve výši […] mil. EUR.
(81)
Ohledně likviditních úvěrových linek [jedné zemské banky] a [druhé zemské banky] nevidí Komise důvod k domněnce, že tyto linky nebyly poskytnuty se zřetelem na tržní úvahy a mohly IKB přinést výhodu. Okolnosti, za kterých byly tyto likviditní úvěrové linky poskytnuty, především skutečnost, že mezibankovní obchod patří ke každodenní a běžné obchodní činnosti banky, souběžná rozsáhlá účast soukromých ekonomických subjektů a okolnost, že [první zemská banka] a [druhá zemská banka] tyto úvěrové linky nezřídily na pokyn státu, přivádějí Komisi k závěru, že neexistují indikátory, že by za výše uvedené obchodní činnosti odpovídal stát (40). Proto neobsahují tyto nástroje dle názoru Komise žádnou státní podporu.
c) Prodej IKB
(82)
Komise dále zkoumala, zda prodej IKB firmě Lone Star obsahoval státní podporu. Bylo by tomu tak v případě, pokud by byla IKB prodána firmě Lone Star pod tržní cenou. Německo sdělilo Komisi k tomuto tématu mnoho informací (viz oddíl 2.5), které však neobsahují žádné podklady, že by cena zaplacená firmou Lone Star neodpovídala nejvyšší nabídce, která by byla dosažena v otevřeném, transparentním, nediskriminačním a nepodmíněném prodejním řízení. Jelikož to je podle zásad Komise pro privatizaci (41) rozhodujícím kritériem, lze z toho vyvodit, že prodej neobsahuje podporu ve prospěch Lone Star.
(83)
Dále Komise zkoumala, zda prodej obsahuje dodatečné podpory ve prospěch IKB, což by bylo v případě, kdyby byla likvidace pro KfW levnější, než prodej IKB, tzn., že bylo zkoumáno, zda se jedná o prodejní řízení obvyklé na trhu. V této věci konstatuje Komise, že prodejem se nedosáhne pouze prodejní ceny, nýbrž je s ním spojeno i dodatečné doplnění kapitálu KfW, které je nutno považovat za součást prodeje. K tomu patří zachování obou likviditních úvěrových linek ve výši [ 2,5] mld. EUR, přednostní úvěr KfW pro refinancování SIP 2, převod SIP 1 do KfW před prodejem IKB a naplánování rizika odpovědnosti […]. KfW tato opatření učinila jednoznačně za účelem umožnění prodeje IKB a odprodeje co nejvíce aktivních položek v co nejkratší lhůtě. I když KfW dosáhla na první pohled pozitivní prodejní ceny, provázela prodej opatření, která nakonec vedla k záporné prodejní ceně.
(84)
Nelze však nechat bez povšimnutí, že tato opatření proběhla v rámci restrukturalizace IKB, a tudíž v souvislosti s prvními třemi podpůrnými opatřeními. Proto je Komise nemůže posuzovat odděleně od prvních třech opatření a považuje i zde argument tržně jednajícího investora přednesený KfW za neopodstatněný (42).
(85)
Nehledě na to se zdá, že kritérium tržního prodejního chování v tomto případě tak jako tak nebylo splněno. Nakonec je rozhodující, zda došlo k záporné ceně, protože Německo nemohlo uplatnit žádné hodnověrné dodatečné realizační náklady, které by tržně jednající prodávající zohlednil. Komise tak nemůže zohlednit především odhadované ztráty z rizika selhání za úvěry poskytnuté v rámci podpory rozvoje. Podle názoru Komise patří strukturované financování v rámci podpory rozvoje k veřejnému pověření KfW a není součástí funkcí KfW jako běžné úvěrové banky. Proto by nemělo být považováno za nákladovou položku, která by byla důležitá i pro tržně jednajícího investora, jelikož ten by na sebe nevzal žádné závazky ze státních podpůrných opatření (43).
(86)
Proto Komise zkoumala, zda podpůrná opatření vedla de facto k negativní ceně. Jelikož se v případě podpůrných opatření nejedná o dotace, ale především o úvěry a záruky, musí být stejně jako u běžného právního zhodnocení podpory stanovena jejich ekonomická výhoda pro IKB.
(87)
Za prvé, KfW poskytuje IKB i nadále likvidní prostředky. Jak již bylo objasněno dříve v 77. bodu odůvodnění, je složité vyčíslit poskytnutou výhodu, jelikož soukromí investoři by případně byli rovněž ochotni poskytnout za určitých podmínek likvidní prostředky, pokud by byla zajištěna riziková ochrana. Po prodeji IKB firmě Lone Star bude riziková ochrana rozpuštěna. Převzetí IKB firmou Lone Star a schválení restrukturalizační podpory a sanačního plánu Komisí ukazuje, že obnovení výnosnosti je považováno za reálné. Zatímco IKB bude ve fázi restrukturalizace oficiálně považována za podnik v obtížích, je opodstatněné označovat podnik pro účely výpočtu prvku podpory za „slabý“ (ratingová kategorie B) ve smyslu sdělení o referenčních a diskontních sazbách (44). Podle tohoto sdělení by marže půjčky činila 220 základních bodů, což by znamenalo, že druhá likviditní úvěrová linka by byla [ 100] základních bodů a první [ 125] základních bodů pod referenční sazbou. Přepočteno na […] let (říjen 2008 až duben […]) by vyšla další podpora ve výši [asi 90] mil. EUR.
(88)
Za druhé, KfW získala SIP 1 za 1 mld. EUR. Komise konstatuje, že cena vyjednaná KfW je o [ 10] % pod účetní cenou IFRS, a že IKB mohla předtím některé části portfolia prodat nad účetní hodnotou IFRS. Při současné situaci na trhu by snad žádný soukromý investor nebyl schopen či ochoten takové portfolio koupit (alespoň ne jako celek). Skutečnost, že Lone Star neměla o koupi zájem a KfW nebyla s to tuto koupi bez státní pomoci realizovat, hovoří sama za sebe. Nutnost dalších odpisů za portfolio nelze vyloučit. V nejhorším případě by se to dotklo druhořadé tranše ve výši [ 200] mil. EUR. Jelikož neexistují žádné další benchmarky, vychází Komise z toho, že KfW nese se SIP 1 dodatečné riziko až do výše [ 200] mil. EUR.
(89)
Za třetí, pro SIP 2 poskytla KfW přednostní úvěr ve výši 775 mil. EUR, který bude hrazen s referenční sazbou Euribor plus [ 90] základních bodů za prioritu (tzn. úvěr bude uspokojen na prvním místě z přijatých tržeb). Úvěr však bude schválen účelově založené společnosti, která není doposud známa jako dlužník. Úroková sazba poskytnutá takové účelově založené společnosti by podle sdělení o referenčních a diskontních sazbách měla činit minimálně Euribor plus 400 základních bodů (45). Jelikož se však jedná o přednostní úvěr, který má druhořadé postavení za účastí IKB, a tudíž je v zásadě ve prospěch IKB, akceptuje Komise v tomto případě i marži půjčky ve výši 220 základních bodů. Prvek podpory ve spojení s poskytnutím přednostní tranše 775 mld. EUR tak lze odhadem stanovit na [ 30] mil. EUR ([ 100] základních bodů na […] let, tzn. od října 2008 do […]).
(90)
Za čtvrté, důvodem pro převzetí rizika za […] bylo, že v případě převzetí rizika společně s IKB nebylo toto riziko možné přiměřeně vyčíslit. Jelikož existuje nízké riziko odpovědnosti a z poskytnutých informací vyplývá, že vznik tohoto rizika je spíše nepravděpodobný, nebylo by přiměřené nahlížet na toto riziko jako na součást prodeje. Nízké riziko potvrzuje skutečnost, že auditoři nevyžadovali od IKB žádné rezervy. Co se týče případných náhrad škod vzniklých v souvislosti s […], trvá samozřejmě jisté zbytkové riziko. Jelikož nebyl předložen žádný kvantitativní odhad rizika, vychází Komise z toho, že pro současná opatření bude nutno stanovit odhad […] EUR, což odpovídá riziku […] %.
(91)
Celkem zahrnují opatření učiněná KfW v rámci prodeje IKB podpory ve výši 390 mil. EUR; tato částka přesahuje prodejní cenu [ 100] mil. EUR o [ 250] mil. EUR, takže vzniká záporná prodejní cena. Proto je nutno konstatovat, že prodej IKB obsahoval podporu ve prospěch IKB.
d) Přehled státních podpor
(92)
Jak je zřejmé z tabulky 5, činí podpory poskytnuté v rámci všech opatření celkem 9,155 mld. EUR.
Tabulka 5
Opatření podpory ve prospěch IKB během její restrukturalizace
č.
Opatření
V mil. EUR
Částka podpory
v mil. EUR
1.
První riziková ochrana (Rhineland 5,8 mld. EUR, Havenrock: 0,85 mld. EUR; bilancované aktivní položky: 1 mld. EUR)
6 650
2.
Druhá riziková ochrana (350 mil. EUR na dodatečné pokrytí ztrát - Havenrock)
200
3.
Navýšení kapitálu a nevratný úvěr (pro pokrytí odpisů bilancovaných aktivních položek)
2 000
4.
Likviditní nástroj pro IKB (před prodejem)
(…)
5.
Prodej IKB
5a.
Cena akcií IKB
(…)
5b.
Likviditní nástroj pro IKB (po prodeji)
(…)
5c.
Přednostní úvěr na refinancování SIP 2
(…)
5d.
Převod SIP 1 do KfW
(…)
5e.
Osvobození od odpovědnosti […]
(…)
Prodej IKB (netto)
[ 250]
Celkem
[ 10 000]
5.2 Slučitelnost opatření se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES: podpory k nápravě vážné poruchy v hospodářství některého členského státu
(93)
Komise trvá na svém názoru uvedeném v rozhodnutí o zahájení řízení, že čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES v tomto případě nelze použít. Podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES smí být podpory poskytovány k nápravě vážné poruchy v hospodářství některého členského státu. Komise poukazuje na to, že soud prvního stupně zdůraznil, že čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES musí být aplikován restriktivně.
(94)
Vyšetřování potvrdilo poznatek Komise, že problémy IKB vznikly v důsledku podnikově specifických událostí. Mimoto se Německu nepodařilo Komisi předloženými informacemi přesvědčit, že by systémové dopady vyplývající z insolvence IKB dosahovaly rozměrů, které by představovaly „vážnou poruchu v hospodářství“ Německa ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. b) (46). Tento případ se zakládá na specifických problémech IKB, takže jsou nutná cílená opravná opatření, která lze realizovat podle pravidel pro podniky v obtížích. Zmiňovaná opatření nelze tedy podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES klasifikovat jako slučitelná se společným trhem.
5.3 Slučitelnost se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. c) - podpora na restrukturalizaci
(95)
Výsledky vyšetřování připouští závěr, že opatření lze považovat za podporu na restrukturalizaci slučitelnou se společným trhem, jelikož splňují všechny předpoklady stanovené v pokynech. Proto lze upustit od šetření, zda by se v případě opatření mohlo zároveň jednat o podpory na záchranu, což již Komise v rozhodnutí o zahájení řízení na základě nezvratného charakteru rizikové ochrany vyloučila.
a) Podniky v obtížích
(96)
Podle názoru Komise byla IKB podnikem v obtížích ve smyslu bodu 9 pokynů a s největší pravděpodobností by bez intervence KfW nebyla schopna déle čelit krizi likvidity. Hrozící ztráty by vedly k uzavření banky, čímž jsou splněny podmínky v bodu 10 písm. c) pokynů. Německo proti tomuto názoru, který Komise zastávala již v rozhodnutí o zahájení řízení, nemělo námitek.
b) Obnovení dlouhodobé životaschopnosti
(97)
Toto šetření potvrdilo, že díky restrukturalizaci bude obnovena dlouhodobá životaschopnost IKB. Dle názoru Komise má prodej IKB firmě Lone Star rozhodující význam pro řešení vzniklých obtíží a pozitivní ekonomický vývoj banky.
(98)
Dále šetření potvrdilo, že IKB svou činnost zaměřila jiným směrem. Zbavila se ztrátových obchodních oblastí a přestala investovat do portfolia. Banka se mimo to do budoucna soustředí na svůj hlavní obor činnosti, zákazníky z okruhu středně velkých podniků. Zbývající obchody v segmentu strukturovaného financování zůstanou zachovány za účelem uspokojení potřeb v oblasti obchodů s firemními zákazníky, banka se však vzdá [ 20] % segmentu, jakož i kompletní obchodní oblasti financování do nemovitostí. Mimo to učinila IKB opatření na zlepšení rizikového managementu a výrazně zredukovala své rizikové položky. IKB tím zrealizovala interní opatření nutná pro změnu kurzu.
(99)
Mimo to bere Komise na vědomí, že restrukturalizační plán IKB usiluje o trvalé obnovení dlouhodobé životaschopnosti IKB. Z tohoto plánu, který se opírá o solidní prognózy vývoje trhu, vyplývá, že zvolený obchodní model by se mohl osvědčit. Ukazatel kapitálové přiměřenosti Tier-1 ratio […] % a poměr mezi náklady a výnosy (cost income ratio) […] %, kterých má být dosaženo do roku 2011, ukazují, že se jedná o solidní obchodní plán. Relativně nízký výnos vlastního kapitálu ve výši […] % (2012) je nutno vidět v souvislosti s relativně vysokým ukazatelem kapitálové přiměřenosti Tier-1 ratio IKB, který představuje nezbytný záchranný polštář. Komise bere na vědomí značná opatření na úsporu nákladů, která mají být realizována do roku 2011. Komise zkoumala i hypotézy, ze kterých vychází restrukturalizační plán, a nemá pochyby o jejich reálnosti.
(100)
Z restrukturalizačního plánu vyplývá, že i v nejhorším případě bude pozitivní ekonomický vývoj IKB s pozitivním výnosem vlastního kapitálu možný. I v tomto případě bude banka schopna dosáhnout Tier-1 ratio ve výši […] %, a tudíž stát na solidních základech.
c) Omezení podpory na nezbytné minimum - vlastní podíl
(101)
Pochybnosti Komise, že podpora je omezena na nezbytné minimum, se podařilo odstranit. Komise došla nyní k závěru, že podpora je omezena na nezbytné minimum a že banka se na restrukturalizaci podle cílů stanovených v pokynech podílí z velké části vlastními prostředky, tzn., že přes 50 % restrukturalizačních nákladů je financováno z vlastních prostředků.
(102)
Náklady na restrukturalizaci zahrnují několik ztrátových položek (ztráty z portfolií, ztráty na základě vyšších nákladů na financování, ztráty na základě omezení oblastí obchodní činnosti a ztráty v souvislosti s prodejem aktivních položek), jakož i náklady na zřízení rizikové ochrany, náklady na restrukturalizaci personálu, správní náklady, jakož i honoráře pro poradce a právníky. Komise nezpochybňuje, že tyto náklady činí [ 15] mld. EUR, jak Německo uvádí v 52. bodu odůvodnění. Komise rovněž uznává, že se v případě refinancování SIP 1 a přednostního úvěru pro SIP 2 jedná o restrukturalizační náklady, jelikož tyto nástroje jsou potřebné pro obnovu dlouhodobé životaschopnosti. Celkové náklady lze proto odhadnout na cca [ 17] mld. EUR.
(103)
Restrukturalizace IKB může být v souladu s bodem 43 pokynů financována podporami, vlastními prostředky příjemců podpory, prodejem aktiv, prostředky podílníků a cizím financováním za tržních podmínek.
(104)
K restrukturalizaci portfolia přispívá značně podnik sám, jakož i bývalí a noví soukromí podílníci; patří sem především účast úvěrových svazů, vlastní prostředky IKB (47) a kapitálový příspěvek Lone Star. Obchodní ztráty a krizí podmíněné omezení obchodní činnosti však nelze uznat jako vlastní přínos, neboť dle bodu 43 pokynů se musí jednat o konkrétní, tzn. skutečný přínos. Vlastní přínos z této kategorie činí cca […] mld. EUR ([ 20] %).
(105)
Při zohlednění výnosů z prodejů realizovaných jako kompenzační opatření se tato částka výrazně zvýší a činí minimálně 50 %. To se týká aktivních položek s nominální hodnotou [ 15] mld. EUR (viz tabulka 4). Komise však tuto částku nemůže jako celek uznat za vlastní podíl. Za prvé bude část obchodu IKB Luxemburg obnovena v Düsseldorfu ([…] mld. EUR), takže se jedná pouze o částečný prodej. Za druhé není část finančních prostředků získávána aktivními prodeji, nýbrž ke lhůtě splatnosti dotčených aktiv. Za třetí není jasné, za jakou hodnotu budou aktivní položky realizovány. […]. Německo však předneslo dostatečné argumenty k přesvědčení Komise, že aktivní realizací aktivních položek lze v dohledné době získat minimálně [ 5] mld. EUR (48). Toto bude Komise sledovat, aby zajistila, že bude poskytnut dostatečně vysoký vlastní podíl a že je podpora skutečně omezena na nezbytné minimum.
(106)
Prodej aktivních položek má dvojí efekt. Na jedné straně bude snížen objem rizikově vážených aktiv, takže bude uvolněn kapitál a zvýšen stupeň kapitalizace. Na druhé straně bude z prodeje čerpána likvidita, kterou lze použít k financování restrukturalizace anebo k posílení základu likvidity (49). Jak již bylo objasněno v předešlém bodu, jedná se u těchto prostředků částečně o očekávané přílivy kapitálu, část již byla realizována a další část má následovat v nejbližší době. I při vyloučení očekávaných přílivů kapitálu, kterých lze dosáhnout teprve v roce 2011, a při opatrné domněnce, že nebude docíleno všech výnosů v očekávaném rozsahu, došla Komise k závěru, že je splněn předpoklad vlastního podílu v minimální výši 50 % platný pro restrukturalizaci nepochybnou z hlediska práva hospodářské soutěže.
(107)
K tomuto závěru došla Komise s přihlédnutím k následujícím aspektům.
Tabulka 6
Vlastní podíl
(v mld. EUR)
Opatření
Původ prostředků
Hodnota
Riziková ochrana
Úvěrové svazy
1,50
Kapitálové rezervy a hybridní kapitál podniku
IKB
[ 1,5]
Doplnění kapitálu SIP II
Lone Star
[ 0,25]
Mezisoučet
[ 3,25]
Prodej investic do portfolia
Trh
(…)
Ukončení obchodu s nemovitostmi
Trh
[…]
Ukončení IKB Int. Luxembourg
Trh
[…]
Ukončení IKB CC New York
Trh
[…]
Ukončení IKB Amsterdam
Trh
[…]
Prodej podílů ve společnosti Movesta
Trh
[…]
Prodej nestrategických aktivních položek
Trh
[…]
Mezisoučet: Prodeje jako kompenzační opatření
[ 5,0] (minimálně […])
d) Zamezení nepřiměřeného narušování hospodářské soutěže - kompenzační opatření
(108)
Komise je po provedeném šetření přesvědčena o tom, že byla učiněna dostatečná opatření k maximálnímu oslabení možných negativných dopadů podpory na konkurenty.
(109)
Komise konstatuje, že IKB se vzdá jednoho celého obchodního segmentu a zredukuje svůj nejvýnosnější segment, jímž je strukturované financování, o [20-30] %.
(110)
Komise nemůže akceptovat, že největší část krácení (tzn. ukončení investic do portfolia ve výši 18,3 mld. EUR) je uplatňována jako kompenzační opatření, jelikož tato jsou nutná k obnovení dlouhodobé životaschopnosti. Taková opatření nelze dle bodu 40 pokynů uznat jako kompenzační.
(111)
Nehledě na to odpovídají další krácení v rozsahu [ 10] mld. EUR cca [25] % bilančního součtu po odečtení investic do portfolia (tzn. [ 10] mld. EUR ze 45,2 mld. EUR) (50). I když výstup z investic do portfolia nelze akceptovat jako kompenzační opatření, má vliv na velikost banky a její obchodní činnost. Na základě opatření navržených Německem bude bilanční součet IKB snížen o 47,2 % (tzn. 18,3 mld. EUR investic do portfolia a [ 10] mld. EUR pro kompenzační opatření po odečtení […] mld. EUR růstové marže oproti 63,5 mld. EUR celkového bilančního součtu).
(112)
Komise kromě toho poukazuje na to, že snížení celkového bilančního součtu na 33,5 mld. EUR plánované do konce restrukturalizačního období (30. září 2011) zajišťuje, že rušení a prodejům nebude zabráněno obnovou obchodu v jiných částech banky nebo jednoduše jejich přesunutím.
(113)
Mimo to se už na obchodní činnosti IKB nepodílejí bývalí vlastníci ani vedoucí pracovníci banky, což je důležitý signál ohledně potírání morálního hazardu. Navíc byla banka prodána v rámci otevřeného a nediskriminačního řízení, které dalo možnost k získání banky konkurentům z bankovního sektoru, což samo o sobě představuje určitou kompenzaci za narušení hospodářské soutěže vzniklé v důsledku poskytnuté podpory.
(114)
Celkově jsou kompenzační opatření úměrná účinkům narušení vzniklým v důsledku podpory poskytnuté ze strany IKB a zajišťují maximálně možné oslabení negativních dopadů na obchodní podmínky.
(115)
Komisi je nutno průběžně informovat o průběhu realizace těchto kompenzačních opatření.
6. ZÁVĚR
(116)
Komise konstatuje, že zmiňovaná opatření podpory byla realizována za porušení čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES. Komise však došla k závěru, že se v případě sporných opatření jedná o restrukturalizační podporu, kterou lze dle čl. 87 odst. 3 písm. c Smlouvy o ES považovat za slučitelnou se společným trhem, pokud jsou splněny příslušné předpoklady,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podpory, které Německo poskytlo na základě jím předložených dohod a dokumentů ve prospěch IKB Deutsche Industriebank AG (dále jen: IKB), jsou s výhradou podmínek a závazků uvedených v článku 2 slučitelné se společným trhem.
Článek 2
1. Německo zajistí, aby byl restrukturalizační plán pro IKB, který zaslalo Komisi 25. září 2008, do 30. září 2011 kompletně realizován.
2. Německo zajistí, aby byly následující aktivní položky IKB prodány třetí straně nezávislé na IKB a KfW, resp. zlikvidovány:
a)
Kompletní obchodní segment financování nemovitostí, který zahrnuje financování do tuzemských i zahraničních nemovitostí, bude do 31. prosince 2008 pozastaven a aktivně ukončen (51), přičemž […] % musí být prodáno do 30. září 2010, dalších […] % do 30. září 2011 a zbytek během příslušných lhůt splatnosti. Ukončení se týká i společnosti IKB Immobilien Management GmbH, IKB Projektentwicklungs GmbH Co. KG a IKB Projektentwicklungsverwaltungsgesellschaft mbH. (52)
b)
Dceřiná společnost IKB International S.A. Luxembourg bude aktivně ukončena do 30. září 2011. Od 31. března 2009 nebudou uzavírány žádné nové obchody. IKB převezme z obchodních oblastí této dceřiné společnosti obchody důležité pro oblast firemních zákazníků a strukturovaného financování.
c)
IKB Capital Corporation New York bude aktivně ukončena do 30. září 2011, přičemž […] % úvěrového portfolia musí být prodáno k 30. září 2010. Od 31. prosince 2008 nebudou uzavírány žádné nové obchody.
d)
Obchodní činnosti IKB AG v Amsterdamu budou aktivně ukončeny do […]. Od 31. prosince 2008 nebudou uzavírány žádné nové obchody.
e)
50 % podíl ve společnosti Movesta Lease and Finance GmbH bude prodán do 30. září 2011.
f)
Další nestrategické aktivní položky původně vykázané v bilanci budou aktivně ukončeny s nominální hodnotou 1,7 mld. EUR (účetní hodnota k 31. březnu 2007) do 30. září 2011.
3. Německo zajistí, aby celkový bilanční součet IKB činil k 30. září 2011 maximálně 33,5 mld. EUR (53).
4. V případě nepředvídaných okolností, především při přetrvávající krizi na kapitálovém trhu nebo nemožnosti prodeje určitých aktivních položek lze opatření uvedená v odstavcích 2 a 3 změnit nebo nahradit, popřípadě prodloužit lhůtu, pokud to bude minimálně dva měsíce před uplynutím příslušné lhůty dostatečně zdůvodněno a Komise během dvou měsíců nevznese námitky.
5. Za účelem dohledu nad plněním podmínek a závazků stanovených v odstavcích 1, 2 a 3 bude Německo zasílat do roku 2012 každoročně nejpozději k 31. červenci zprávy o průběhu realizace restrukturalizačního plánu a těchto podmínek a závazků.
Článek 3
Toto rozhodnutí je adresováno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 21. října 2008.
ENTSCHEIDUNG DER KOMMISSION
vom 21. Oktober 2008
über die staatliche Beihilfe C 10/08 (ex NN 7/08), die Deutschland für die Umstrukturierung der IKB Deutsche Industriebank AG gewährt hat
(Bekannt gegeben unter Aktenzeichen K(2008) 6022)
(Nur der deutsche Text ist verbindlich)
(Text von Bedeutung für den EWR)
(2009/775/EG)
DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 88 Absatz 2 Unterabsatz 1,
gestützt auf das Abkommen über den Europäischen Wirtschaftsraum, insbesondere auf Artikel 62 Absatz 1 Buchstabe a,
nach Aufforderung der Beteiligten zur Stellungnahme gemäß den genannten Artikeln (1),
in Erwägung nachstehender Gründe:
1 VERFAHREN
(1)
Das Verfahren wurde aufgrund von Informationen, die Deutschland am 3. August 2007 übermittelte, eingeleitet. Nach mehrfachem Austausch weiterer Informationen meldete Deutschland die Maßnahmen mit Schreiben vom 15. Januar 2008 an und machte geltend, dass die Maßnahmen in jedem Fall als mit dem Gemeinsamen Markt vereinbare Rettungs- bzw. Umstrukturierungsbeihilfen anzusehen sein dürften.
(2)
Mit Schreiben vom 27. Februar 2008 setzte die Kommission Deutschland von ihrer Entscheidung in Kenntnis, wegen der Maßnahmen das Verfahren nach Artikel 88 Absatz 2 EG-Vertrag einzuleiten.
(3)
Die Entscheidung der Kommission zur Einleitung des förmlichen Prüfverfahrens (nachstehend: Einleitungsentscheidung) wurde im Amtsblatt der Europäischen Union veröffentlicht (2). Die Kommission forderte die Beteiligten auf, zu der Beihilfe Stellung zu nehmen. Die Kommission erhielt keine Stellungnahmen von Dritten.
(4)
Deutschland nahm nach der Einleitung des förmlichen Prüfverfahrens am 27. März 2008 Stellung zu den Ausführungen der Kommission und übermittelte zusätzlich zu den am 15. und 25. Januar, 5. und 25. Februar, 3., 6., 11., 14., 20. und 27. März 2008 unterbreiteten Informationen weitere Informationen am 3. und 25. April, 7. und 30. Mai, 9. und 27. Juni, 25. Juli, 4., 22. und 26. August, 2., 3., 4., 5., 16., 18., 19. und 25. September sowie am 14. Oktober 2008. Zusammen mit diesen Informationen übermittelte Deutschland 68 unterschiedliche Verträge und Dokumente, die die Grundlage der Maßnahmen bilden. Außerdem wurden mit Deutschland, der begünstigten Einrichtung und der Kreditanstalt für Wiederaufbau (nachstehend: KfW) eine Reihe von Treffen und Telefonkonferenzen abgehalten.
2 BESCHREIBUNG DER MASSNAHMEN
2.1 Die Begünstigte
(5)
Die begünstigte Einrichtung ist die IKB Deutsche Industriebank AG (nachstehend: IKB). Die IKB ist eine im SDAX gelistete deutsche Privatbank mittlerer Größe mit Sitz in Düsseldorf. Hauptaktionär ist die staatliche KfW, die vor der Krise 38 % der Aktien besaß. Darüber hinaus besaß die Stiftung Industrieforschung, die kein eigenes Geschäftsfeld aktiv betreibt, 12 %; die übrigen 50 % der Aktien wurden frei gehandelt. Nach der geplanten Kapitalverstärkung dürfte der Aktienbesitz der KfW auf 91 % steigen.
(6)
Beim Hauptaktionär der IKB, der KfW, handelt es sich um eine Förderbank des Bundes (80 %) und der Länder (20 %). Sie gehört mit einer Bilanzsumme von insgesamt 360 Mrd. EUR (Stand: 31.12.2006) zu den zehn größten Banken in Deutschland. Die KfW gibt als Anstalt des öffentlichen Rechts mit Sitz in Deutschland Impulse für Wirtschaft, Gesellschaft und Ökologie in Deutschland, in Europa und in der Welt. Zu den Aufgaben der KfW gehören die Unterstützung kleiner und mittlerer Unternehmen, die Förderung der Finanzierung und Modernisierung von Wohneigentum sowie von Aus- und Weiterbildung, die Finanzierung kommunaler Infrastrukturvorhaben, die Förderung von Export- und Projektfinanzierung, die Unterstützung von Entwicklungs- und Transformationsländern sowie die Förderung von Umwelt- und Klimaschutz. Die KfW nimmt die Fördergelder mehrheitlich am Kapitalmarkt auf. Der staatliche Förderauftrag der Bank ist in dem Gesetz über die KfW (3) verankert. Die KfW verfügt bei der Erfüllung ihres öffentlichen Auftrags über „Anstaltslast“.
(7)
Vor der Umstrukturierung verteilte sich die Geschäftstätigkeit der IKB auf folgende vier Geschäftsfelder.
1.
Firmenkunden
Kerngeschäft der IKB ist die Bereitstellung langfristiger Finanzierungen für mittelständische Unternehmen mit einem Jahresumsatz ab 7,5 Mio. EUR. Die Bereitstellung von Krediten, Eigenkapitalfinanzierung und Leasing für mittelständische Unternehmen haben immer schon den Schwerpunkt des Firmenkundengeschäfts gebildet, wobei die Inlandsgeschäfte im Vordergrund stehen. Während der Marktanteil der IKB am Firmenkundenmarkt nur 1 % beträgt, ist sie im Marktsegment für langfristige Kredite an den Mittelstand mit 10 % vertreten. Ihre Stärke sind die langfristigen Kundenbeziehungen. Angesichts des äußerst scharfen Wettbewerbs sind die Gewinnspannen allerdings gering. Das Kreditgeschäft ist […] (4) weniger attraktiv, und die IKB muss deshalb unbedingt andere gewinnbringendere Aktivitäten mit diesem Kundenstamm (z. B. strukturierte Finanzierungen oder Immobilienprodukte) entwickeln und dafür ihre langjährigen Kundenbeziehungen nutzen.
2.
Strukturierte Finanzierung
In diesem Geschäftsfeld sind insbesondere die folgenden Aktivitäten angesiedelt: Finanzierung von Direktinvestitionen, Projekt- und Exportfinanzierung, Akquisitions- und Infrastrukturfinanzierung sowie die Umstrukturierung der Finanzierungsstrukturen von Unternehmen und die Ausplatzierung von Krediten (Syndizierung) für Mittelstandskunden. Die Niederlassungen der IKB an den wichtigen Finanzplätzen London, Luxemburg, Madrid, Mailand, New York und Paris sind sehr gut platziert, um nationale und internationale Akquisitionsfinanzierungen zu betreuen. Die IKB hilft ihren Kunden bei der Optimierung der Gesamtfinanzierung ihres Unternehmens und dem Abverkauf von Krediten. Im Rahmen ihres syndizierten Kreditgeschäfts beteiligt sich die IKB auch an Kreditfazilitäten, die von anderen Kreditinstituten eingerichtet werden. Den Schwerpunkt der strukturierten Finanzierungen bildet Deutschland, wobei die IKB auch deutsche Unternehmen in Westeuropa betreut.
Mit ihren Aktivitäten im Geschäftsfeld Strukturierte Finanzierungen erwirtschaftet die IKB sehr hohe Gewinne. Im ursprünglichen Umstrukturierungsplan, in dem die später vereinbarten Ausgleichsmaßnahmen noch nicht enthalten waren, war für dieses Geschäftsfeld eine Eigenkapitalrendite von rund [ 10] % ausgewiesen.
3.
Immobilienfinanzierung
Rund [ 10] % der Marktaktivitäten der IKB konzentrieren sich auf die Immobilienfinanzierung. Den Mittelpunkt dieses Geschäftsfelds bildet die Finanzierung von Büro-, Handels- und Gewerbe-, sowie Logistik- und Managementimmobilien sowie Paketfinanzierungen an Standorten, von denen eine nachhaltige Vermietung und Verkäuflichkeit zu erwarten ist. Hier ist die IKB Partner für mittelständische Unternehmen, Großunternehmen, private und institutionelle Investoren, Projektentwickler, Landesentwicklungsgesellschaften und Fondsgesellschaften. Die Vorhaben haben einen Finanzierungsbedarf von mindestens 5 Mio. EUR. Als Komplettanbieter für Immobilieninvestitionen entwickelt die IKB auch umfassende Konzepte und Lösungen für Neubau, Sanierungs- und Konversionsmaßnahmen. Die Immobilienfinanzierungsdienste werden nicht nur in Deutschland, sondern auch in anderen europäischen Staaten, vor allem in Belgien, Frankreich, Italien, Luxemburg, den Niederlanden, Spanien und dem Vereinigten Königreich, angeboten.
Im ursprünglichen Umstrukturierungsplan, in dem die später vereinbarten Ausgleichsmaßnahmen noch nicht enthalten waren, war für dieses Geschäftsfeld eine Eigenkapitalrendite von rund [ 5] % angegeben.
4.
Portfolioinvestments
Seit Anfang dieses Jahrhunderts investiert die IKB verstärkt in internationale Kredit-Portfolios aus verschiedensten Anlagebereichen. Ziel dieser Ausweitung war eine Diversifizierung des Risikoprofils sowohl in Bezug auf Regionen als auch Wirtschafszweige bei gleichzeitiger Erhöhung der Gewinne aus Provisionserträgen. Indem über außerbilanzielle Zweckgesellschaften die Kreditrisiken aus der Bilanz ausgegliedert wurden, konnte Kapital freigesetzt werden, so dass die IKB in andere Assetklassen wie die Mittelstandsfinanzierung oder Kredit-Portfolios investieren konnte. Aus den Erläuterungen in den Randnummern 10 ff. wird ersichtlich, dass die umfangreichen Portfolioinvestments der IKB der Grund für ihre Schwierigkeiten sind. Deshalb ist die IKB in der Zwischenzeit schon aus diesem Geschäft ausgestiegen.
(8)
Im Geschäftsjahr 2006/2007 wurden in den verschiedenen Geschäftsfeldern folgende Ergebnisse erzielt:
Tabelle 1
Die Segmente im Überblick
(Mio. EUR)
Operativer Gewinn
Kreditvolumen
Firmenkunden
92,8
16 065
Strukturierte Finanzierungen
90,6
4 889
Immobilien
23,2
7 870
Eigenkapitalfinanzierung
11,3
18 260
Zentrale/Konsolidierung
- 103
4 114
Insgesamt
114,5
51 198
(9)
Vor der Krise hatte die IKB eine Bilanzsumme von 49,1 Mrd. EUR (Stand 31.12.2006), die nach Berichtigung unter Berücksichtigung aller außerbilanziellen Aktivitäten der IKB auf 63,5 Mrd. EUR anstieg (Stand 31.3.2007).
2.2 Gründe für die Schwierigkeiten der IKB
(10)
Die Schwierigkeiten der IKB stehen in Verbindung mit der anhaltenden US-amerikanischen Subprime-Krise, durch die die IKB und insbesondere eine ihrer Zweckgesellschaften, Rhineland Funding Capital Corporation (nachstehend: „Rhineland“, hohen Risiken ausgesetzt war (5). Aufgrund der Krise entstanden Liquiditätsengpässe, die Rhineland (sollten die normalerweise verwendeten CP nicht vollständig gezeichnet sein) mit Kreditlinien bei Geschäftsbanken überbrückte.
(11)
Die IKB stellte Rhineland mehrere Liquiditätslinien in Höhe von rund 8,1 Mrd. EUR bereit. Rhineland investierte in strukturierte Kreditportfolios, wozu auch Risiken aus US-Immobilienkrediten aus dem Subprime-Bereich gehören, und refinanzierte ihre Investments durch die Ausgabe von mit Forderungen unterlegten kurzfristigen Wertpapieren („Commercial Papers“, nachstehend: CP). Zusätzlich zu den Rhineland direkt eingeräumten Liquiditätsfazilitäten stellte die IKB über die sogenannte Havenrock-Struktur indirekt einen Risikoschirm für Aktivpositionen von Rhineland bereit. Das Gesamtausfallrisiko der Havenrock-Struktur für die IKB betrug 1,2 Mrd. EUR. Sowohl bei den direkten Liquiditätsfazilitäten für Rhineland als auch der Havenrock- Struktur handelte es sich um außerbilanzielle Maßnahmen. Darüber hinaus hielt die IKB über nachgeordnete Schuldtitel in dem strukturierten Investmentvehikel Rhinebridge (nachstehend: Rhinebridge) und in anderen Arten von Investment-Portfolios (z. B. „Collateralised Debt Obligations“, „CDO“) auch direkte bilanzielle Portfolioinvestments (z. T. aus dem Subprime-Segment). Im Sommer 2007 wurden Teile der ursprünglich sehr hoch bewerteten strukturierten Portfolios von Rhineland und Rhinebridge und die CDO von den einschlägigen Rating-Agenturen erheblich herabgestuft.
(12)
Aufgrund der anhaltenden Krise auf dem US-amerikanischen Hypothekenmarkt im Subprime-Bereich und als direkte Folge der Herabstufung von durch Subprime-Forderungen unterlegten Wertpapieren durch die Rating-Agenturen verloren bestimmte in diesem Marktsegment gehandelte Papiere an Wert. Dies betraf insbesondere die Zweckgesellschaft Rhineland, die Gefahr lief, ihr Investment-Portfolio nicht mehr auf dem CP-Markt refinanzieren zu können. Angesichts des ausgetrockneten CP-Marktes war es wahrscheinlich, dass Rhineland die von der IKB bereitgestellten Liquiditätslinien in Höhe von 8,1 Mrd. EUR, für die in der IKB-Bilanz allerdings keine Vorsorge getroffen worden war, ziehen würde. Darüber hinaus waren die anderen bilanziellen Portfolioinvestments wie Rhinebridge in erheblichem Ausmaß Fair-Value-Schwankungen ausgesetzt, die nach den internationalen Rechnungslegungsstandards (International Financial Reporting Standards - IFRS) erfasst werden mussten.
(13)
Der Grund für die Schwierigkeiten der IKB sind Portfolioinvestments in Höhe von 18,3 Mrd. EUR. Die in der berichtigten Bilanz 2006/2007 ausgewiesenen Portfolioinvestments in Höhe von 18,3 Mrd. EUR wurden ursprünglich zum größten Teil außerbilanziell in Rhineland gehalten und waren nur zu einem geringeren Teil in der Bilanz der IKB ausgewiesen. Bei den außerbilanziellen Aktivpositionen in Rhineland handelte es sich um Assets im Wert von 11,5 Mrd. EUR (Stand 31.3.2007 und auch während der Krise). Durch Verkauf und Währungsberichtigungen nahmen sie nach und nach ab und hatten im August 2008 einen Wert von 6,3 Mrd. EUR. In der berichtigen Bilanz für 2006/2007 beliefen sich die bilanzierten Portfolioinvestments auf 6,8 Mrd. EUR.
2.3 Die Maßnahmen
a) Erste Maßnahme: Der Risikoschirm
(14)
Am 27. Juli 2007 setzte eine deutsche Bank, die IKB eine Kreditlinie zur Verfügung gestellt hatte, die Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht (nachstehend: „BaFin“) davon in Kenntnis, dass sie diese Linie schließen würde. Daraufhin teilte die BaFin der KfW, dem Bundesministerium der Finanzen und anderen Beteiligten mit, dass sie die IKB schließen würde (6), wenn die genannten Parteien nicht die Risiken aus dem Engagement der IKB in Rhineland übernehmen würden. Darüber hinaus stellte sich heraus, dass sich die Subprime-Positionen der IKB nicht auf Rhineland beschränkten, sondern auch Rhinebridge und andere Subprime-Portfolioinvestments umfassten.
(15)
Am 29. Juli 2007 kamen die BaFin, das Bundesministerium der Finanzen, die KfW und die drei großen deutschen kreditwirtschaftlichen Verbände (7) überein, dass die KfW in Absprache mit der BaFin eingreifen und eine Risikoabschirmung für die IKB übernehmen würde. Die kreditwirtschaftlichen Verbände erklärten sich bereit, 30 % der Risiken aus der Risikoabschirmung zu übernehmen. Dies wurde am 16. August 2007 schriftlich in einer Vereinbarung zwischen der KfW und den drei kreditwirtschaftlichen Verbänden bestätigt.
(16)
Die KfW kündigte folgende Maßnahmen zur Sicherstellung der Bonität der IKB an:
-
Ab Montag, dem 30. Juli 2007, Risikoabschirmung für alle Rechte (Gebühren) und Pflichten der IKB im Rahmen der Rhineland zur Verfügung gestellten Liquiditätsfazilitäten in Höhe von 8,1 Mrd. EUR (dieser Betrag hat sich vor allem aufgrund von Wechselkursentwicklungen inzwischen auf 6,3 Mrd. EUR verringert). Die förmliche Übernahme der Pflichten aus den Rhineland zur Verfügung gestellten Liquiditätsfazilitäten am 29. Juli 2007 gilt bis zur Fälligkeit bzw. zum Verkauf (8) der strukturierten Kredit-Portfolios. Solche Portfolios haben im Allgemeinen eine Laufzeit von mehr als fünf Jahren.
-
Abschirmung der IKB gegen Verluste in Höhe von 1 Mrd. EUR aufgrund des Engagements in Rhinebridge und in andere bilanzielle Subprime-Portfolioinvestments in Höhe von insgesamt 6,8 Mrd. EUR.
(17)
Ursprünglich hatte Deutschland die erwarteten Verluste im Rahmen der Risikoabschirmung zugunsten der IKB durch die KfW und die kreditwirtschaftlichen Verbände auf insgesamt 3,5 Mrd. EUR geschätzt (Rhineland und Havenrock: 2,5 Mrd. EUR, Rhinebridge und andere Subprime-Portfolioinvestments: 1 Mrd. EUR (9).
(18)
In der ursprünglichen Vereinbarung vom 29. Juli 2007 kamen die KfW und die kreditwirtschaftlichen Verbände überein, die erwarteten Verluste aus der Risikoabschirmung wie folgt zu verteilen:
-
Im Prinzip trägt die KfW 70 % der erwarteten Verluste, allerdings ohne Risikobegrenzung betreffend Rhineland; d. h. Verluste, die über die 30 %ige Beteiligung der kreditwirtschaftlichen Verbände (siehe unten) hinausgehen, werden von der KfW zu 100 % getragen.
-
Die kreditwirtschaftlichen Verbände übernehmen 30 % der erwarteten Verluste bis zu maximal 1 Mrd. EUR.
(19)
Die Risikoverteilung zwischen der KfW und den kreditwirtschaftlichen Verbänden gilt innerhalb der Haftungshöchstgrenze von 1 Mrd. EUR für die kreditwirtschaftlichen Verbände (siehe Randnummer (18)) unabhängig davon, an welcher Stelle der Abschirmung (Rhineland, Rhinebridge oder Direktinvestitionen) sich die Verluste realisieren, wobei die Inanspruchnahme der Parteien entsprechend der vereinbarten Risikoverteilung gleichrangig erfolgt.
(20)
Zusätzlich zu ihrer Beteiligung an der Risikoabschirmung erklärten sich die drei kreditwirtschaftlichen Verbände bereit, dergestalt auf ihre Mitglieder einzuwirken, dass sie die bei Ausbruch der Krise geschlossenen Kreditlinien für die IKB wieder öffnen.
(21)
Darüber hinaus wird in der Vereinbarung vom 16. August 2007 darauf hingewiesen, dass die KfW in ihrer Eigenschaft als Poolführerin eine angemessene Vergütung für die Abschirmungsmaßnahmen aushandeln und Vorkehrungen für die Rückzahlung aller Aufwendungen der kreditwirtschaftlichen Verbände und der KfW treffen wird. Während in Bezug auf die Rückzahlung eine Einigung erzielt und für diese entsprechende Maßnahmen getroffen wurden, wurde die Frage der Vergütung fallen gelassen, da dies als […] hätte ausgelegt werden können, die einer Genehmigung durch […] bedurft hätte.
(22)
Der von den Verbänden übernommene Risikoanteil von 30 % wurde unter den Verbänden folgendermaßen aufgeteilt:
-
50 % Bundesverband deutscher Banken („BdB“);
-
16,7 % Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken („BVR“);
-
33,3 % Deutscher Sparkassen- und Giroverband („DSGV“).
(23)
Der BdB übernahm einen Anteil von 50 %, weil im Falle einer Insolvenz der IKB die Guthaben jedes einzelnen Privat- oder Firmenkunden durch den Einlagensicherungsfonds der privaten Banken bis zu einer Höhe von 30 % des maßgeblichen haftenden Eigenkapitals der IKB gesichert wären (rund 662 Mio. EUR pro Kunde am 26. September 2007) (10).
b) Die zweite Maßnahme: Erhöhung der Risikovorsorge
(24)
Angesichts einer weiteren Verschlechterung der Lage auf den Finanzmärkten wurde die Risikoabschirmung für die Verluste der IKB im Rahmen der Havenrock- Struktur vollständig in Anspruch genommen und erwies sich als unzureichend. Es wurden weitere Verlustdeckungsmaßnahmen erforderlich, um die Fortführung der Geschäfte der IKB sicherzustellen. Am 30. November 2007 sicherten die KfW und die kreditwirtschaftlichen Verbände im Zusammenhang mit den Kreditlinien in der Havenrock-Struktur der IKB zusätzliche Risiken in Höhe von schätzungsweise 350 Mio. EUR (440 Mio. USD) ab. 150 Mio. EUR wurden von der KfW abgesichert, davon 54,3 Mio. EUR in Form einer Wandelanleihe, die die KfW am 14. Februar 2008 (mit Wirkung vom 28. Februar 2008) in Aktien umtauschte, um ihren Anteil an der IKB auf 43 % zu erhöhen. Der BdB übernahm weitere 150 Mio. EUR und der BVR sowie der DSGV weitere 50 Mio. EUR.
c) Die dritte Maßnahme: Kapitalzuführung und Darlehen der KfW
(25)
Im Februar 2008 wies die Bundesregierung die KfW an, der IKB weitere 2,3 Mrd. EUR bereitzustellen.
(26)
1,05 Mrd. EUR wurden in Form von Darlehen gewährt, für die unmittelbar ein Forderungsverzicht ausgesprochen wurde und eine Besserungsklausel besteht, der zufolge die IKB Rückzahlungen leistet, wenn sie in den kommenden Jahren wieder Gewinne erwirtschaftet. Die Maßnahmen waren erforderlich, um Kapital in die Bank einzuschießen und damit zu verhindern, dass die Kernkapitalquote der IKB den gesetzlich vorgeschriebenen Schwellenwert unterschritt.
(27)
Darüber hinaus verlangte die BaFin von der KfW eine Kapitalerhöhungsgarantie in letztlich unbegrenzter Höhe. Die KfW erklärte sich bereit, eine zusätzliche Finanzierung in Form einer Kapitalzuführung in Höhe von EUR 1,25 Mrd. sicherzustellen. Die Vorkehrungen für diese Kapitalstärkung wurden im Prinzip im August 2008 getroffen; die tatsächliche Kapitalaufstockung kann allerdings erst nach dem Erlass einer positiven Entscheidung der Kommission erfolgen. Die Kapitalerhöhung wurde demnach noch nicht durchgeführt. Nach der Kapitalerhöhung betrüge die Beteiligung der KfW an der IKB rund 90,8 %.
(28)
Die dritte Maßnahme der KfW wurde von der Bundesregierung mit 1,2 Mrd. EUR, die diese der KfW bereitstellte, und von den kreditwirtschaftlichen Verbänden mit 300 Mio. EUR unterstützt.
d) Bereitstellung von Liquidität
(29)
Darüber hinaus hat die KfW der IKB seit Januar 2008 Liquiditätslinien im Wert von insgesamt [ 2,5] Mrd. EUR bereitgestellt. Die Mittel sind auf zwei Rahmenfazilitäten von jeweils […] Mrd. EUR verteilt, wobei die erste Rahmenfazilität vom 24. Januar 2008 zu Euribor plus [ 50] bis [ 50] Basispunkte mit [ 100]%iger Besicherung eingerichtet wurde. Die zweite Rahmenfazilität vom 18. Juli 2008 wurde zu Euribor plus [ 100] Basispunkte mit [ 100]%iger Besicherung gestellt. Diese hohe Unterlegung der Kreditlinien sollte sicherstellen, dass die Sicherheiten selbst bei Eintritt des Worst-case-Szenarios ausreichen, um den Kredit zu decken.
(30)
Auch andere Banken räumten der IKB Liquiditätslinien ein. So stellten [eine US-amerikanische Großbank] und [eine andere US-amerikanische Großbank] der IKB Liquiditätsfazilitäten für [ 0,75] Mrd. EUR auf Monatsbasis und zu Euribor plus [ 100] bis [ 100] Basispunkte mit einer Besicherung zu [ 100] % bis [ 100] zur Verfügung. Des Weiteren hatte die IKB Zugriff auf eine Liquiditätslinie in Höhe von bis zu [ 250] Mio. EUR, die [eine deutsche Landesbank] für ein Jahr zu Euribor plus [ 90] bis [ 100] Basispunkte gegen [ 100] % bis [ 100] % Sicherheiten gestellt hatte. Eine weitere Liquiditätslinie in Höhe von [ 500] Mio. EUR bestand bei [einer anderen deutschen Landesbank] für ein Jahr zu Euribor plus [ 50] Basispunkte mit entsprechender Besicherung.
2.4 Anstieg der Verluste während der Umstrukturierung
(31)
Die erwarteten Verluste, die vom Risikoschirm für außerbilanzielle Aktivpositionen in Rhineland gedeckt werden sollten, stiegen von den ursprünglich veranschlagten 2,5 Mrd. EUR (Worst-case-Szenario) auf 7,0 Mrd. EUR (11). Im Zuge des im Juli 2007 gestellten Risikoschirms für Rhineland übernahm die KfW im Rahmen der Liquiditätsfazilitäten für Rhineland alle Risiken der außerbilanziellen Aktivpositionen, d. h. sie übertrug diese Risiken auf ihre eigene Bilanz. Dies hat keine Auswirkungen auf die von den kreditwirtschaftlichen Verbänden eingegangene Höchsthaftung von 1 Mrd. EUR für Verluste aus anderen Positionen.
(32)
Darüber hinaus deckte die erste Maßnahme Verluste bis zu 1 Mrd. EUR für bilanzielle Portfolioinvestments in Höhe von 6,8 Mrd. EUR. Die bilanziellen Investments sanken im Frühjahr 2008 aufgrund von Währungsberichtungen auf 6,31 Mrd. EUR. Ebenfalls im Frühjahr 2008 versuchte die IKB, die beiden Portfolios in einer öffentlichen Versteigerung zu verkaufen. Aufgrund der andauernden Kapitalmarktkrise kam es zu keinem Verkauf, weil die Angebote weit unter den erwarteten Verkaufspreisen lagen. Daraufhin musste die IKB die Buchwerte dieser Portfolios weiter nach unten korrigieren. Bis August 2008 erlitt die IKB Vermögensverluste von [ 750] Mio. EUR. Außerdem konnten Vermögenswerte mit einem Nominalwert von 990 Mio. EUR auf dem Markt verkauft werden. Damit belief sich der Nominalwert des verbleibenden Portfolios im August 2008 auf [ 5] Mrd. EUR.
(33)
Um einen klaren Schnitt zu machen, wurde in Vorbereitung auf einen möglichen Verkauf der IKB im August der verbleibende Risikoschirm für die Portfolios in der IKB-Bilanz durch die vorzeitige Bereitstellung der restlichen 360 Mio. EUR durch die KfW erfüllt. Offiziell wurden die Verluste noch nicht realisiert, aber die zugrunde liegenden Aktivpositionen sind bereits ausgefallen. Die Garantie in Höhe von 1 Mrd. EUR ist somit vollständig gezogen worden und kann als erfüllt betrachtet werden.
(34)
Im Rahmen der Verhandlungen mit den Bietern sind die verbleibenden Portfolioinvestments auf zwei strukturierte Investmentportfolios (SIP 1 und SIP 2) aufgeteilt worden. SIP 1 umfasst im Wesentlichen [bestimmte Wertpapiere] mit einem Nominalwert von […] Mrd. EUR und einem Buchwert von [ 1] Mrd. EUR (12). SIP 2 enthält die restlichen [Wertpapiere] der IKB mit einem Nominalwert von […] Mrd. EUR und einem Buchwert von [ 1] Mrd. EUR.
(35)
Tabelle 2 gibt einen Überblick über die Entwicklung der Portfolioinvestments bis Ende August 2008. Realisierte und erwartete Verluste werden insgesamt auf rund 10,28 Mrd. EUR geschätzt.
Tabelle 2
Portfolioinvestments in der Zeit von März 2007 bis August 2008
(Mrd. EUR)
Nominalwert berichtigt 3/2007
Währungsberichtigungen
Verkauf
(Nom. wert der Assets)
Verkaufsverluste
(Nom. wert des Verkaufs-preises)
Realisierte Verluste
(Nom. wert der Assets)
Nominalwert 8/2008
(IKB oder KfW)
Abschreibungen
Buchwert 8/2008
(IFRS)
Verluste insgesamt
(realisierte + erwartete Verluste)
Rhineland
11,5
3,7
[ 1]
-
[ 0,5]
[ 5] (KfW)
[ 3]
[ 2,0]
[ 3,5]
Havenrock
(1,2)
-
-
-
1,2
0
0
0
1,2
Bilanziell insgesamt
6,81
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 0,75]
[ 5] (IKB)
[ 1,5]
[ 2]
[ 2,0]
-
SIP 1
existiert nicht
[…] (IKB)
(…)
[ 1]
(…)
-
SIP 2
existiert nicht
[…] (IKB)
(…)
[ 1]
(…)
-
Sonstige
6,81
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 0,5]
0
0
0
[ 0,5]
Insgesamt (1-3)
18,3
4,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 1,7]
[ 7,5]
[ 4,5]
[ 3,0]
[ 6,0]
2.5 Der Verkauf
(36)
Der Verkauf der IKB-Aktien der KfW begann im Januar 2008 und wurde am 21. August 2008 mit der Entscheidung abgeschlossen, IKB an Lone Star Funds VI Financial Holdings, L.P. Dallas, USA (nachstehend: „Lone Star“) zu verkaufen.
(37)
Der Verkauf erfolgte im Rahmen eines offenen, diskriminierungsfreien und transparenten Ausschreibungsverfahrens. Nach allgemeiner Bekanntgabe Anfang Januar 2008 bekundeten in der ersten Runde [ 40] Bieter (einschließlich deutscher und internationaler Banken sowie Finanzinvestoren) ihr Interesse. [ 20] Bieter erhielten nach Unterzeichnung einer Vertraulichkeitserklärung ein Informationsmemorandum (Ende Januar). [ 5] Bieter unterbreiteten ein erstes Angebot (Ende Februar). [ 5] Bieter erhielten Zugang zum Datenraum. Insgesamt [ 5] Bieter unterbreiteten ein konkretes Angebot (Mitte Mai).
(38)
Ende Mai 2008 forderte die KfW drei dieser [ 5] Bieter ([Finanz- und strategische Investoren aus unterschiedlichen Staaten]) auf, ein verbindliches Angebot zu unterbreiten. Von den [ 5] Bietern, die ein gültiges Angebot unterbreiteten, wurde Lone Star auf der Grundlage eines wirtschaftlichen Vergleichs der [ 5] Angebote der Zuschlag erteilt, da Lone Star den höheren Nettopreis geboten hatte.
(39)
Der Verkauf der IKB beinhaltet im Wesentlichen einen Verkaufspreis von rund […] Mio. EUR (für 90,8 % der Aktien) sowie die Zusicherung des Finanzinvestors Lone Star, [ 400] Mio. EUR in die IKB zu investieren. Lone Star ging bei seinem Angebot davon aus, dass auf die Besserungsklausel verzichtet werden würde. Im Gegenzug hat sich Lone Star verpflichtet, das SIP 2 mit den vorgenannten [ 400] Mio. EUR zu finanzieren. Momentan erwägt die IKB die Aktivpositionen des SIP 2 an eine Zweckgesellschaft zu verkaufen. KfW hat sich bereit erklärt, sich mit einem Kredit von 775 Mio. EUR an der Refinanzierung des SIP 2 zu beteiligen, das zu Euribor plus [ 80] Basispunkte vergütet wird und Vorrang hat vor den Capital Notes in Höhe von [ 200] Mio. EUR und den Mezzanine Notes in Höhe von [ 150] Mio. EUR von Lone Star und IKB.
(40)
Die KfW hat SIP 1 für 1 Mrd. EUR gekauft (13). Die KfW trägt das Erstverlustrisiko von 150 Mio. EUR, über eine Bürgschaft trägt Deutschland die nächsten 600 Mio. EUR des Risikos (hierbei handelt es sich um unerwartete Verluste (14), die restlichen 250 Mio. EUR des Risikos trägt die KfW. Die KfW ist zuversichtlich, dass die gesamten zu erwartenden Verluste aus dem Portfolio bereits im Preis reflektiert sind, so dass nach Auffassung der KfW keine weiteren Vorkehrungen erforderlich sind.
(41)
Zudem werden die beiden der IKB von der KfW eingeräumten Rahmenfazilitäten in Höhe von [ 2,5] Mrd. EUR bis höchstens […] verlängert (ursprünglich sollten sie im April bzw. Juli 2009 auslaufen). Die Bedingungen wurden geringfügig geändert. Die Besicherung der ersten Fazilität wurde von [ 100] % auf [ 100] % reduziert und der Zinssatz für die zweite Fazilität von Euribor plus [ 100] Basispunkte auf Euribor plus [ 100] Basispunkte gesenkt. Der KfW zufolge sind diese Änderungen berechtigt, weil die IKB ihr Eigenkapital erhöht hat.
(42)
Darüber hinaus enthält der Kaufvertrag keine besonderen Verkaufsbedingungen außer einer Haftungsfreistellungsklausel, der zufolge [bestimmte Umstände] mit finanziellen Auswirkungen bis zu […] EUR ausgenommen sind. Dies bezieht sich insbesondere auf […]. Obwohl es hier um […] geht, der bei bis zu […] EUR liegen könnte, ist das Risiko, […], Deutschland zufolge sehr gering, da die IKB einen Monat vor Eintritt der Finanzkrise mit ihren sehr guten Geschäftsergebnissen im Bankenrating für Deutschland an zweiter Stelle stand und die Bank bei der Bewertung des […] nach den verfügbaren Informationen nicht von der üblichen Geschäftspraxis abgewichen ist. Da einerseits die Eintrittswahrscheinlichkeit […] sehr gering ist, andererseits aber die […] Auswirkungen […] gravierend sein könnten, ist es schwer, dieses […] zu bewerten. Deutschland macht geltend, dass bei Akquisitionen solche […] Risiken normalerweise beim ehemaligen Eigentümer verbleiben. Deshalb hat die KfW dieses Risiko von Beginn an vom Verkauf ausgenommen. Da der tatsächliche Eintritt eines solchen Risikos sehr unwahrscheinlich ist, hat die IKB in ihren Büchern keine Rückstellungen für eventuelle Forderungen vorgesehen.
2.6 Die Unterstützungsmaßnahmen
Tabelle 3
Maßnahmen zur Unterstützung der IKB während der Umstrukturierung
Nr.
Maßnahme
Nominalwert
(in Mrd. EUR)
1
Risikoschirm (Rhineland: 5,8 Mrd. EUR; Havenrock: 0,85 Mrd. EUR; bilanzierte Aktivpositionen: 1 Mrd. EUR.
rund 7,65
(davon 1,00 von den kreditwirtschaftlichen Verbänden)
2
Zusätzliche Risikovorsorge (350 Mio. EUR zur Abschirmung zusätzlicher Verluste - Havenrock)
0,35
(davon 0,20 von den kreditwirtschaftlichen Verbänden)
3
Kapitalerhöhung und nicht rückzahlbares Darlehen (Deckung der Abschreibungen von bilanzwirksamen Aktivpositionen)
2,30
(davon 0,30 von den kreditwirtschaftlichen Verbänden)
4
Liquiditätsfazilität
[ 2,5]
5
Verkauf von IKB-Aktien
[…]
5.1
Vorrangiger Kredit für die Refinanzierung des SIP 2
0,78
5.2
Übertragung des SIP 1 auf die KfW
1,00
5.3
Haftungsfreistellungsklausel […]
(…)
Insgesamt
[ 15]
2.7 Der Umstrukturierungsplan
(43)
Deutschland hat mehrere überarbeitete Fassungen des Umstrukturierungsplans für die IKB übermittelt. In den Unterlagen vom August 2007 wurden Maßnahmen zur Überwindung der Bankenkrise und zur Vermeidung künftiger Probleme beschrieben. Unmittelbar nach Gewährung der ersten Maßnahme beauftragte die IKB PriceWaterhouseCoopers (PWC), die damalige Lage zu analysieren. Auf der Grundlage dieser Studie kündigte die IKB am 3. September 2007 an, dass sie sich aus dem Bereich der internationalen strukturierten Investments zurückziehen werde.
(44)
In der Zwischenzeit hat die IKB den Plan aktualisiert und ist an Lone Star verkauft worden. Lone Star legte ein Sanierungskonzept für die IKB vor, das von der Wirtschaftsprüfungsgesellschaft KPMG vom 16. Juli 2008 bis zum 25. September 2008 geprüft wurde. Das Sanierungskonzept enthält einen Überblick über die relevanten Kernmärkte der IKB, erläutert die Krisenursachen, analysiert die Probleme und schlägt Maßnahmen zur Behebung dieser Probleme vor. Ziel dieses Konzepts ist einerseits die kurzfristige Stabilisierung der finanziellen Situation der Bank durch Sicherstellung der erforderlichen Liquidität und andererseits die Wiederherstellung der langfristigen Rentabilität durch Abbau von Risikopositionen und Fokussierung auf das Kerngeschäft. Langfristig sieht das Sanierungskonzept vor, dass sich die IKB auf das Firmenkundengeschäft mit mittelständischen Unternehmen konzentriert und dass strukturierte Finanzierungen nur in dem für das Firmenkundengeschäft notwendigen Maß beibehalten werden.
(45)
Das Sanierungskonzept bestätigt den Ausstieg aus dem Portfolioinvestmentgeschäft, für den sich die IKB unmittelbar nach der Krise entschieden hatte.
(46)
Im Laufe der Unterredungen mit der Kommission akzeptierte die IKB außerdem als Ausgleichsmaßnahme den Ausstieg aus der Immobilienfinanzierung. Dies bedeutet, dass die IKB ab Ende 2008 keine neuen Immobilienfinanzierungsgeschäfte tätigen und die bestehenden Aktivpositionen zügig abwickeln wird (Kreditlinien können nicht fristlos aufgehoben werden), wobei am Ende des Umstrukturierungszeitraums, d. h. am 30. September 2011, mindestens 60 % abgewickelt sein müssen und die IKB ihre Tochtergesellschaften IKB Immobilien Management GmbH, IKB Projektentwicklungs GmbH Co. KG und IKB Projektentwicklungsverwaltungsgesellschaft mbH verkauft haben muss. (15) Das verbleibende Portfolio von [ 3 Mrd.] Mrd. EUR wird bei Fälligkeit der verbleibenden Aktivpositionen liquidiert. Die vollständige Veräußerung ermöglicht eine Reduzierung des Kreditvolumens im Geschäftsbereich Immobilienfinanzierung um 4,9 Mrd. EUR.
(47)
Darüber hinaus hat Deutschland als Ausgleichsmaßnahme angeboten, dass sich die IKB von einigen IKB-Tochtergesellschaften trennt:
-
IKB International S.A., Luxemburg wird bis zum 30. September 2011 aktiv abgewickelt (16): Diese Gesellschaft war mit einer Bilanzsumme von rund [ 10] Mrd. EUR eine wichtige Kapitalmarktplattform. Ab dem 31. März 2009 werden keine Neugeschäfte eingegangen. Alle Geschäfte, die für die erste oder zweite Säule wichtig sind, erfolgen in der IKB-Zentrale in Düsseldorf (17).
-
Die IKB Capital Corporaton New York mit einer Bilanzsumme von [ 2] Mrd. EUR war in den USA in der strukturierten Finanzierung tätig. Sie wird bis zum 30. September 2011 aktiv abgewickelt. Ab dem 31. Dezember 2008 werden keine Neugeschäfte mehr eingegangen.
-
Des Weiteren wird die IKB AG ihren Standort in Amsterdam aufgeben; die dortige Niederlassung mit einem Kreditbuch von [ 500] Mio. EUR war auf KMU-Finanzierung und das Immobiliengeschäft spezialisiert. Sie wird bis zum 30. März 2010 aktiv abgewickelt. Ab dem 31. Dezember 2008 werden keine Neugeschäfte mehr eingegangen.
-
Die 50 %ige Beteiligung an der Movesta Lease and Finance GmbH mit einer derzeitigen Bilanzsumme von [ 500] Mio. EUR wird bis zum 30. September 2011 verkauft.
-
Des Weiteren wird sich die IKB von bestimmten nicht strategischen Aktivpositionen im Wert von 1,7 Mrd. EUR (Bilanzwert per 31. März 2007) trennen. Sie werden bis zum 30. September 2011 aktiv abgewickelt.
(48)
In Anbetracht der angespannten Marktlage hat Deutschland allerdings eine Wirtschaftsklausel ausgehandelt, die der IKB die Möglichkeit gibt, im Falle unvorhersehbarer Umstände, insbesondere bei anhaltender Kapitalmarktkrise oder bei Unmöglichkeit des Verkaufs bestimmter Aktivpositionen, eine Maßnahme zu ändern oder zu ersetzen oder eine Frist zu verlängern, wenn dies ausreichend begründet ist und die Kommission keine Einwände erhebt.
(49)
Außerdem hat sich Deutschland verpflichtet sicherzustellen, dass die Gesamtbilanzsumme der IKB zum 30. September 2011 höchstens 33,5 Mrd. (18) EUR beträgt; dies entspräche einer Bilanzkürzung um 47,2 % gegenüber den in der berichtigten Bilanz vom März 2007 ausgewiesenen 63,5 Mrd. EUR. Die Umsetzung der Ausgleichsmaßnahmen und der Ausstieg aus dem Portfolioinvestment-Geschäft hat Deutschland wie folgt veranschlagt.
Tabelle 4
Reduzierungsmaßnahmen
(Mrd. EUR)
Nr.
Maßnahme
Aktiva am 31.3.2007
Aktiva am 30.9.2011
Verbleibende Aktivpositionen im Kerngeschäft
[ 35,0]
[ 35,0]
Maßnahmen zur Wiederherstellung der Rentabilität
Ausstieg aus den Portfolioinvestitionen
18,30
0,00
Ausgleichsmaßnahmen
1
Immobilienfinanzierung
4,90
[ 3,0]
2
IKB International S.A., Luxemburg
[ 10,0]
0,00
3
IKB Capital Corporation, New York
[ 2,0]
0,00
4
Amsterdam AG
[ 0,5]
0,00
5
Veräußerung nicht strategischer Aktivpositionen
1,70
0,00
6
Veräußerung des 50 %igen Anteils an Movesta
[ 0,5]
0,00
Zwischensumme: offene Ausgleichsmaßnahmen (Zwischensumme: durchgeführte Ausgleichsmaßnahmen)
[ 15,0]
(0)
[ 3,0]
([ 12,0])
Erneuter Aufbau bestimmter Geschäfte, die zuvor in Luxemburg abgewickelt wurden
-
[ 2,0]
Gesamtbilanz ohne Wachstum
63,50
(…)
Maximales Bilanzvolumen
33,50
33,50
Verbleibende Marge für Neugeschäfte
-
(…)
(50)
Des Weiteren wird im Sanierungskonzept darauf hingewiesen, dass die IKB, deren Fitch-Rating von A + auf BBB- gefallen ist, unter den derzeitigen Marktbedingungen Finanzierungsschwierigkeiten hat. Der maximale Liquiditätsbedarf bis Ende des Umstrukturierungszeitraums wird auf [ 10 Mrd.] EUR geschätzt. Ausgeglichen werden soll dieses Defizit durch die Kapitalerhöhung, die Verlängerung der Liquiditätslinien der KfW sowie durch eine forderungsbasierte Refinanzierung. Ein Teil des Liquiditätsdefizits wird durch Reduzierung des Neugeschäfts gedeckt.
(51)
Des Weiteren enthält der Sanierungsplan Planungsannahmen für die zukünftige Entwicklung der Bank nach einem Good-case-, einem Base-case- und einem Bad-case-Szenario. Diesen Annahmen zufolge dürfte die IKB im Base Case am Ende der Umstrukturierungsphase im September 2011 eine Eigenkapitalrendite von […] % erwirtschaften. Der Gewinn vor Steuern betrüge […] Mio. EUR mit […] Vollzeitbeschäftigten. Die Tier-1-Ratio würde auf […] % steigen und die Kosten-Ertragsrelation (cost income ratio) auf […] % sinken.
(52)
Des Weiteren übermittelte Deutschland Angaben zu den Umstrukturierungskosten, die sich wie folgt aufschlüsseln lassen: Kosten in Verbindung mit Verlusten aus Portfolioinvestments in Höhe von [ 6] Mrd. EUR (Rhineland: 5,8 Mrd. EUR, Havenrock: 1,2 Mrd. EUR) und aus bilanziellen Portfolioinvestments ([…] Mrd. EUR) (19), echte Umstrukturierungskosten (einschließlich Risikoschirm, Portfolio-Exitkosten und Verwaltungskosten von rund [ 0,25] Mrd. EUR), Kapitalverluste von rund [ 1] Mrd. EUR, Kosten aufgrund der Reduzierung von Geschäftsbereichen, die zum Teil schon erfolgt ist und zum Teil in Anbetracht der Verlängerung bestehender Verträge von [ 1] Mrd. EUR noch bevorsteht, sowie […] in Höhe von […] Mrd. EUR (20). Deshalb veranschlagt Deutschland die Kosten für die Umstrukturierung der IKB insgesamt mit rund [ 15] Mrd. EUR.
3 DAS FÖRMLICHE PRÜFVERFAHREN
(53)
In der Einleitungsentscheidung zog die Kommission in Zweifel, ob die Maßnahmen der KfW zugunsten der IKB dem Grundsatz des marktwirtschaftlich handelnden Kapitelgebers entsprechen, da das mit den Maßnahmen verbundene Risiko für die KfW nicht begrenzt war, während die kreditwirtschaftlichen Verbände ihre Beteiligung an der Risikoabschirmung beschränkten und sich die anderen Aktionäre der IKB überhaupt nicht beteiligten.
(54)
Außerdem hatte die Kommission zum damaligen Zeitpunkt Zweifel, ob die Maßnahmen gemäß Artikel 87 Absatz 3 EG-Vertrag als mit dem Gemeinsamen Markt vereinbar angesehen werden konnten. Nach Auffassung der Kommission konnten die Maßnahmen nicht als mit dem Gemeinsamen Markt vereinbare Beihilfen zur Behebung einer beträchtlichen Störung im Wirtschaftsleben eines Mitgliedstaats im Sinne von Artikel 87 Absatz 3 Buchstabe b EG-Vertrag angesehen werden. Außerdem bestand nach Auffassung der Kommission kein Grund dafür, die Maßnahmen als Rettungshilfe zu betrachten, da es sich nicht um vorübergehende Maßnahmen handelte. Zum damaligen Zeitpunkt waren die in den Leitlinien der Gemeinschaft für staatliche Beihilfen zur Rettung und Umstrukturierung von Unternehmen in Schwierigkeiten (nachstehend: „Leitlinien“) (21) genannten Voraussetzungen nicht sämtlich erfüllt.
4 STELLUNGNAHMEN DEUTSCHLANDS IM ANSCHLUSS AN DIE EINLEITUNGSENTSCHEIDUNG
(55)
Deutschland hält an seiner ursprünglichen Auffassung fest, dass es sich bei den Maßnahmen nicht um staatliche Beihilfen handelt, da sie dem Grundsatz des marktwirtschaftlich handelnden Kapitalgebers genügen. Das Eingreifen sei aus Erwägungen eines marktwirtschaftlich handelnden Kapitalgebers erfolgt, denn für die KfW wäre die Insolvenz der IKB mit höheren Kosten verbunden gewesen als die Maßnahmen zur Unterstützung während der Umstrukturierung der IKB. Diesbezüglich betont Deutschland, dass die Frage einer angemessenen Kapitalrendite nicht relevant sei. Darüber hinaus müsse die Prüfung, ob der Grundsatz des marktwirtschaftlich handelnden Kapitalgebers eingehalten wurde, ex ante erfolgen.
(56)
Bei der Würdigung der ersten Maßnahme sollten nach Auffassung Deutschlands nur die ursprünglich veranschlagten Verluste berücksichtigt werden, d. h. Verluste in Höhe von 3,5 Mrd. EUR im Worst-case-Szenario und in Höhe von [ 2,5] Mrd. im Mid-case-Szenario. Deutschland macht geltend, dass ein marktwirtschaftlich handelnder Kapitalgeber die direkten Kosten einer Insolvenz der IKB, d. h. in diesem Falle 1,5 Mrd. EUR, zugrunde legen würde, die sich aus dem Erhalt des Buchwerts der IKB von rund 620 Mio. EUR (22) (nach deutschen Rechnungslegungsvorschriften) und der Abschreibung von Krediten in Höhe von rund 850 Mio. EUR ergeben würden, die die IKB im Rahmen des Fördergeschäfts der KfW an Dritte vergeben hatte (23). Zudem hätte eine Insolvenz der IKB dazu geführt, dass zusätzliche Kredite aus dem Fördergeschäft in Höhe von mindestens 1,1 Mrd. EUR hätten abgeschrieben werden müssen, so dass die Refinanzierungskosten gestiegen wären. Aber auch der Ruf der KfW hätte letztendlich Schaden genommen.
(57)
Deutschland führt weiter aus, selbst wenn die Unterstützungsmaßnahmen als staatliche Beihilfe betrachtet würden, so müsse die Beihilfe um die Verluste, die die KfW im Insolvenzfall erlitten hätte, reduziert werden.
(58)
Hinsichtlich der zweiten Maßnahme weist Deutschland darauf hin, dass es sich hierbei nur um eine Ergänzung der ersten Maßnahme handele und diese zum größten Teil von den kreditwirtschaftlichen Verbänden finanziert wurde. In Anbetracht des Alitalia-Urteils sei davon auszugehen, „dass eine Kapitalzufuhr aus öffentlichen Mitteln dem Grundsatz des privaten Kapitalgebers genügt und keine staatliche Beihilfe darstellt, wenn sie mit einer bedeutenden Kapitalzufuhr eines privaten Investors einhergeht, die unter vergleichbaren Bedingungen erfolgt“ (24).
(59)
Den Beihilfecharakter der dritten Maßnahme bestreitet Deutschland nicht.
(60)
Auch beim Verkauf der IKB liegt nach Auffassung Deutschland keine staatliche Beihilfe vor, da die KfW wie ein marktwirtschaftlich handelnder Veräußerer handelte. Der Kaufpreis sei das Ergebnis von Verhandlungen mit den verschiedenen potenziellen Käufern und entspreche folglich den Marktbedingungen. Die zusätzlichen Maßnahmen seien notwendig, um die Bank zu verkaufen, und erfolgten zu Marktbedingungen.
(61)
Dies bezieht sich erstens auf das SIP 1, das zu einem um [ 10] % unter dem IFRS-Buchwert liegenden Preis an die KfW verkauft wurde. Dieser Preis ist in der Tat besser als der von Lone Star für SIP 2 ausgehandelte Verkaufspreis ([Abschlag 10] %), dabei ist allerdings zu bedenken, dass das SIP 2 im Gegensatz zum SIP 1 vor allem aus […] bestand. Deshalb macht Deutschland geltend, dass die KfW das Portfolio verkaufen oder aber bis zur Fälligkeit ohne Verluste halten könne. Außerdem brauchte die KfW für den Verkauf des SIP 1 von ihrem Eigentümer, der Bundesrepublik Deutschland, Unterstützung, weil sie […]; dies wurde durch die staatliche Garantie überbrückt, um zu vermeiden, dass die KfW Eigenkapital in Höhe von rund […] Mio. EUR ([…]) hätte binden müssen. Zweitens sei die Beteiligung der KfW am SIP 2 ebenfalls marktwirtschaftlich begründet, da sie in Anbetracht der Vorrangigkeit des Kredits ein geringes Risiko barg und das Entgelt (Euribor plus [ 80] Basispunkte), für das Deutschland Marktbenchmarks übermittelte, hoch war. Die Tatsache, dass die KfW das Haftungsrisiko (Rücklage) in Höhe von […] EUR für […] übernehmen musste, ist für Fälle mit geringer Eintrittswahrscheinlichkeit, aber hohem Streitwert nicht ungewöhnlich und wurde in der letzten Verhandlungsrunde von allen Beteiligten als Bedingung gestellt.
(62)
Für den Fall, dass die Kommission der Auffassung sein sollte, dass die Maßnahmen Beihilfeelemente enthalten, führt Deutschland aus, dass diese Beihilfen in jedem Fall als mit dem Gemeinsamen Markt vereinbare Umstrukturierungsbeihilfen betrachtet werden müssten. Der Geschäftsbereich der Bank, der zu den Schwierigkeiten der Bank geführt habe, sei aufgegeben worden und die Bank werde sich fortan auf ihr Kerngeschäft konzentrieren.
(63)
Des Weiteren hat sich Deutschland verpflichtet, alle in der Randnummer (46) genannten Maßnahmen zu ergreifen.
(64)
Deutschland macht außerdem geltend, dass die Bank eine erhebliche Eigenleistung (mindestens [ 10] Mrd. EUR) zur Umstrukturierung beitrage. Deutschland hat seine Angaben in diesem Punkt mehrmals geändert und die Eigenleistung zuletzt ermittelt als Summe aller Beiträge zur Umstrukturierung, für die keine Beihilfe gewährt wurden, der Reduzierung des Neugeschäfts und der Erträge aus den Veräußerungen abzüglich der Verluste. Die Nettoerträge aus den Veräußerungen wurden auf [ 5] Mrd. EUR geschätzt; zugrunde gelegt wurden dafür die im Umstrukturierungszeitraum zu verkaufenden Aktivpositionen abzüglich […], des verbleibenden Geschäfts in Luxemburg und einiger Portfolioinvestments in Luxemburg. Im Einzelnen veranschlagte Deutschland […] Mrd. EUR für das Immobiliengeschäft, […] Mrd. EUR für die Luxemburger Tochtergesellschaft, […] Mrd. EUR für die New Yorker Tochtergesellschaft, […] Mio. EUR für Amsterdam, […] Mrd. EUR für Movesta und […] Mrd. EUR für andere nicht strategische Vermögenswerte.
5 BEIHILFERECHTLICHE WÜRDIGUNG
5.1 Vorliegen einer Beihilfe
(65)
Die Kommission prüft zunächst, ob die Maßnahmen staatliche Beihilfen im Sinne des Artikels 87 Absatz 1 EG-Vertrag darstellt. Nach diesem Absatz sind staatliche Beihilfen staatliche oder aus staatlichen Mitteln gewährte Beihilfen gleich welcher Art, die durch die Begünstigung bestimmter Unternehmen den Wettbewerb verfälschen oder zu verfälschen drohen, soweit sie den Handel zwischen Mitgliedstaaten beeinträchtigen.
a) Risikoschirm und Kapitalerhöhung (Maßnahmen 1 bis 3)
(66)
Die Kommission hält an ihrem in der Einleitungsentscheidung vertretenen Standpunkt fest, dass keine dieser drei finanziellen Maßnahmen von einem marktwirtschaftlich handelnden Kapitalgeber ergriffen worden wäre und dass sie somit alle staatliche Beihilfen darstellen. Da die IKB grenzübergreifend und international tätig ist, ist unstrittig, dass eine Begünstigung durch eine Bereitstellung staatlicher Mittel den Wettbewerb im Bankensektor beeinträchtigen würde und Auswirkungen auf den innergemeinschaftlichen Handel hätte (25).
(67)
Die Kommission nimmt das Argument Deutschlands zur Kenntnis, dass die in Rede stehenden Maßnahmen der IKB keinen Vorteil verschafft hätten, da die KfW ausschließlich in ihrer Eigenschaft als Eigentümer und somit als privater Kapitalgeber gehandelt habe; Deutschland bestreitet jedoch nicht, dass es sich bei der KfW um eine staatliche Kreditanstalt mit öffentlichem Auftrag handelt und das Verhalten der KfW dem Staat zuzurechnen ist. Indem Deutschland zugibt, dass das Bundesministerium der Finanzen an den Sitzungen des Vorstands, der an allen Entscheidungen vom Wochenende des 27. bis 29. Juli 2007 beteiligt war, nicht nur teilnahm, sondern bei der Entscheidung sogar den Vorsitz führte, bestätigt Deutschland im Grunde, dass die Entscheidungen der KfW dem Staat zuzurechnen sind (26).
(68)
Deshalb konzentrierte sich die Kommission bei ihrer Untersuchung auf die Frage, ob die IKB durch die Intervention der KfW einen Vorteil erhalten hat, den ihr unter denselben Umständen ein marktwirtschaftlich handelnder Kapitalgeber auch gewährt hätte. Die Kommission räumt ein, dass nach den im Voraus vorgenommenen Schätzungen der Risikoschirm für die IKB im ungünstigsten Fall Verluste von insgesamt 2,5 Mrd. EUR gedeckt hätte. Wie in vergleichbaren Fällen (27) geht die Kommission auch hier davon aus, dass in einer derart unüberschaubaren Situation ein privater Kapitalgeber in Bezug auf die zu erwartenden Verluste von diesem ungünstigsten Fall und nicht von einem Mid-case-Szenario ausgegangen wäre. Außerdem ist zu unterstreichen, dass die KfW nicht ausschloss, dass ihre Haftung potenziell auf bis zu 8,1 Mrd. EUR hätte steigen können.
(69)
Es trifft nicht zu, dass die Maßnahme für die KfW und Deutschland kostengünstiger wäre als die Liquidation der IKB (28), selbst dann nicht, wenn die Ex-ante-Beurteilung der Lage zum Zeitpunkt, als die Entscheidung getroffen wurde (29), zugrunde gelegt wird. Die Kommission kann nicht alle von Deutschland geltend gemachten Liquidationskosten akzeptieren. Auch wenn der Buchwert der IKB in der Tat 620 Mio. EUR betrug, wies die Kommission bereits in der Einleitungsentscheidung darauf hin, dass der Kurs der IKB-Aktie schon vor der KfW-Intervention deutlich gefallen war, so dass der Wert der Beteiligung der KfW an der IKB zum Zeitpunkt der Intervention höchstwahrscheinlich nicht diesem Buchwert entsprach. Darüber hinaus bezweifelte die Kommission in der Einleitungsentscheidung, dass das zugrunde gelegte Ausfallrisiko von rund [ 15] % bei den im Rahmen des Fördergeschäfts vergebenen Krediten realistisch war. Deutschland hat keine hinreichend stichhaltigen Beweise vorgelegt, um die Plausibilität der von der KfW vorgenommenen Schätzung zu untermauern.
(70)
Auch für die geltend gemachten drohenden indirekten Verluste infolge einer allgemeinen Bankenkrise, die, wie in der Einleitungsentscheidung erläutert, rein hypothetischer Natur zu sein scheinen, fehlt nach Auffassung der Kommission eine ausreichende Begründung. Die Kommission hält ebenfalls daran fest, dass die strukturierte Finanzierung im Rahmen des Fördergeschäfts zum öffentlichen Auftrag der KfW gehört und nicht Teil der Funktionen der KfW als normales Kreditinstitut ist. Daher können die Verluste aus diesem Geschäft nicht als Kosten angesehen werden, die auch ein marktwirtschaftlich handelnder Kapitalgeber berücksichtigt hätte (30).
(71)
Ein entscheidendes Argument für die Kommission ist nach wie vor, dass die geschätzten Verluste im Rahmen der Risikoabschirmung de facto nicht auf 2,5 Mrd. EUR begrenzt, sondern nach oben offen waren. Selbst wenn geltend gemacht werden könnte, dass diese unbeschränkte Haftung von der BaFin als unabdingbare Voraussetzung für den Verzicht auf das Moratorium gefordert worden war, besteht dennoch kein Zweifel, dass ein marktwirtschaftlich handelnder Kapitalgeber diesen Umstand bei seiner Abwägungsprüfung ebenfalls berücksichtigt hätte. Dies wird deutlich, wenn die private Beteiligung an der Risikoabschirmung betrachtet wird.
(72)
Was das Verhalten der KfW und der kreditwirtschaftlichen Verbände anbetrifft, erinnert die Kommission daran, dass im Falle eines öffentlichen Anteilseigners, der parallel zu privaten Investoren tätig wird, die Kapitalbereitstellung verhältnismäßig sein sowie zu denselben Bedingungen (31) und aus denselben geschäftlichen Erwägungen (32) erfolgen muss. Diese Erwägungen liegen auch dem von Deutschland angeführten Alitalia-Urteil des Gerichts erster Instanz zugrunde, in dem vergleichbare Umstände verlangt werden.
(73)
In diesem Zusammenhang hält die Kommission fest, dass die kreditwirtschaftlichen Verbände ihre Verlustdeckungsbeteiligung an der ersten Maßnahme auf 1 Mrd. EUR (rund 30 %) beschränkten, während die KfW auf eine Obergrenze verzichtete und damit ein sehr viel höheres Risiko einging als die kreditwirtschaftlichen Verbände. Selbst wenn die potenziellen direkten Verluste aufgrund der Eigentümerstellung der KfW und der Kredite, zusammen angeblich […] Mrd. EUR, abgezogen werden (siehe Randnummer (56)) und die ungünstigsten Schätzungen zugrunde gelegt werden, ist die Beteiligung der KfW am Risikoschirm immer noch genauso hoch wie die der beteiligten kreditwirtschaftlichen Verbände insgesamt. Daher ist festzustellen, dass die KfW nicht in ähnlicher Weise wie der Bankenpool tätig wurde.
(74)
Ferner ist das Argument nicht stichhaltig, dass eine allgemeine Krise im deutschen Bankensektor ausgelöst worden wäre, die katastrophale Folgen für die KfW gehabt hätte. Alle anderen Banken wären von einer Krise in ähnlicher Weise betroffen gewesen. Allerdings steht die auf 1 Mrd. EUR (rund 30 %) begrenzte Beteiligung der kreditwirtschaftlichen Verbände an der Risikoabschirmung in keinem Verhältnis zu dem über 95 %igen Marktanteil ihrer Mitgliedsbanken in Deutschland (33). Die Kommission kann deshalb keinen kommerziellen Grund für den unverhältnismäßig hohen Einsatz der KfW erkennen. Zwar mag die KfW in einem gewissen Maße im Interesse ihrer Tochtergesellschaften gehandelt haben, doch ist sie zweifelsohne weitergegangen als ein privater Kapitalgeber. Ein privater Eigentümer hätte sich weitaus weniger engagiert und auf eine zusätzliche Unterstützung der kreditwirtschaftlichen Verbände oder des Staates gedrängt. Deshalb hat sich die KfW mindestens in einem gewissen Umfang nicht wie ein marktwirtschaftlich handelnder Kapitalgeber verhalten.
(75)
Gleiches gilt für die zweite Maßnahme, bei der es sich nach Angaben Deutschlands lediglich um eine Maßnahme zur Unterstützung der ersten Risikoabschirmung handelte. Selbst wenn die Beteiligung der KfW und jene der kreditwirtschaftlichen Verbände in absoluten Zahlen ausgewogener erscheinen mögen (relativ gesehen sollte die Beteiligung der kreditwirtschaftlichen Verbände allerdings erheblich höher sein), muss diese Maßnahme zusammen mit der ersten Maßnahme vor dem Hintergrund der gesamten Umstrukturierung betrachtet werden, so dass die KfW, nachdem sie nicht wie ein marktwirtschaftlicher Kapitalgeber gehandelt hat, nach ständiger Rechtsprechung das Argument des marktwirtschaftlich handelnden Kapitalgebers nicht mehr geltend machen kann (34).
(76)
Dies gilt umso mehr für die dritte Maßnahme, bei der der Bund die KfW eindeutig zum Handeln angewiesen hat und eine weitere Maßnahme von 2,3 Mrd. EUR mit 1,2 Mrd. EUR unterstützte. Damit war die KfW sehr viel stärker exponiert als die kreditwirtschaftlichen Verbände, selbst wenn im Falle der Insolvenz der IKB ein Sicherungsmechanismus greifen würde, durch den die Lasten auf den gesamten Bankensektor verteilt werden würden.
(77)
In anderen Fällen hat die Kommission die Auffassung vertreten, dass es schwierig ist, den Beihilfebetrag zu ermitteln, wenn die Beihilfe über einen Risikoschirm gewährt wird (35). In Einklang mit den Leitlinien und der Rechtsprechung kann das Beihilfeelement einer Garantie für ein in Schwierigkeiten befindliches Unternehmen genauso hoch sein wie der Betrag, der durch die Garantie potenziell gedeckt ist, von Fall zu Fall jedoch auch niedriger (36). Aber selbst wenn das Beihilfeelement ex ante mit weniger als 8,1 Mrd. EUR veranschlagt wurde (Rhineland, Havenrock und 1 Mrd. EUR bilanzielle Aktivpositionen), liegt die realistische Schätzung der Verluste mit 6,8 Mrd. EUR mittlerweile weit über den Schätzungen für den ungünstigsten Fall (siehe Tabelle 3, ohne dritte Maßnahme). Die Kommission kommt deshalb zu dem Ergebnis, dass die Höhe der Beihilfe, die im Rahmen des Risikoschirms und über die Kapitalzuführungen gewährt wurde, 8,8 Mrd. EUR beträgt (siehe Tabelle 3 Nr. 1 bis Nr. 3)
b) Die Liquiditätsfazilität
(78)
Zusätzlich zu der Kapitalzufuhr und den Verlustausgleichsmaßnahmen stützte die KfW auch die Fortführung der Geschäfte der IKB mit zwei Rahmenfazilitäten von jeweils [ 1] Mrd. EUR. Diese Maßnahmen erfolgten im Zuge der Umstrukturierung und können nicht von der ersten und der zweiten Maßnahme getrennt werden, so dass die KfW auch in diesem Falle nicht mehr das Argument des marktwirtschaftlich handelnden Kapitalgebers geltend machen kann (37). Für die Kommission ist nicht einleuchtend, dass ein privater Kapitalgeber - insbesondere ohne die Gewähr einer Risikoabschirmung - ein so hohes Risiko eingegangen wäre. Sollte sich die KfW dennoch an bestimmten Marktbenchmarks orientiert haben, dann müsste sich dies in der Quantifizierung des Beihilfeelements widerspiegeln.
(79)
Die Kommission hält fest, dass für die erste Rahmenfazilität, die bereits gezogen wurde, ein fester Zinssatz zu Euribor plus [ 50] bis [ 50] Basispunkte und für die zweite Liquiditätslinie ein Zinssatz zu Euribor plus [ 100] Basispunkte festgelegt worden war und dass jede Fazilität […] über 100 % ([…] %) unterlegt war. Besichert wurde mit vollwertigen Aktivpositionen der IKB, die nicht aus Portfolioinvestments stammen und normalerweise nicht ausfallen dürften. Die Besicherung ist in einer Weise strukturiert, dass die Sicherheit de facto nie unter 100 % sinken kann. Es besteht somit in der Tat für die Liquiditätsbereitstellung eine hohe Absicherung und ein relativ geringes Ausfallrisiko. Die KfW verließ sich somit nicht nur auf die Finanzkraft der IKB, sondern besaß auch vollwertige Sicherheiten.
(80)
Die zugrunde gelegten Risikomargen sollten jedoch mit der Mitteilung der Kommission über die Änderung der Methode für die Festsetzung der Referenz- und Abzinsungssätze, (38) (nachstehend: Mitteilung über Referenz- und Abzinsungssätze) im Einklang stehen. Da das Rating des Unternehmens auf der Grundlage des Risikoschirms erfolgte und Einigkeit darüber besteht, dass es sich um ein in Schwierigkeiten befindliches Unternehmen handelt (siehe Randnummer (96)), muss die Kommission die Margen für Unternehmen in Schwierigkeiten zugrunde legen. Im Falle einer hohen Besicherung beträgt diese Marge 400 Basispunkte (39). Die Kommission geht somit davon aus, dass der Vorteil der ersten Liquiditätslinie in Höhe von [ 1] Mrd. EUR bei einem Zeitraum von zehn Monaten (Januar bis Oktober 2008) durchschnittlich [ 300] Basispunkten entspricht. Die zweite, bislang noch nicht gezogene Liquiditätslinie vom Juli 2008 gewährte entsprechend bei einem Zeitraum von neun Monaten (Februar bis Oktober 2008) einen Vorteil von [ 200] Basispunkten. Die mit diesen Fazilitäten verbundene Beihilfe würde somit für die erste Liquiditätslinie […] Mio. EUR und für die zweite […] Mio. EUR betragen, was einen Gesamtbeihilfebetrag von […] Mio. EUR ergibt.
(81)
In Bezug auf die Liquiditätslinien der [einen Landesbank] und der [anderen Landesbank] sieht die Kommission keinen Anlass zu der Annahme, dass diese nicht unter Berücksichtigung marktwirtschaftlicher Erwägungen zur Verfügung gestellt worden wären und der IKB möglicherweise einen Vorteil verschafft hätten. Die Umstände, unter denen diese Liquditätslinien eingeräumt wurden, insbesondere die Tatsache, dass das Interbankengeschäft zum täglichen und normalen Geschäft einer Bank gehört, die gleichzeitige umfangreiche Beteiligung privater Wirtschaftsbeteiligter und der Umstand, dass die [eine Landesbank] und die [andere Landesbank] diese Kreditlinien nicht auf Anweisung des Staates einrichteten, lassen die Kommission zu dem Schluss kommen, dass es keine Indizien dafür gibt, dass die vorgenannten Geschäfte dem Staat zuzurechnen sind (40). Deshalb beinhalten diese Fazilitäten nach Auffassung der Kommission keine staatliche Beihilfe.
c) Der Verkauf der IKB
(82)
Die Kommission prüfte ferner, ob die Veräußerung der IKB an Lone Star eine staatliche Beihilfe beinhaltete. Dies wäre der Fall, wenn die IKB unter Marktpreis an Lone Star verkauft worden wäre. Deutschland hat der Kommission diesbezüglich zahlreiche Informationen übermittelt (siehe Abschnitt 2.5), in denen es jedoch keine Anhaltspunkte dafür gibt, dass der von Lone Star gezahlte Preis nicht dem höchsten Angebot entspricht, das in einem offenen, transparenten, diskriminierungs- und bedingungsfreien Verkaufsverfahren erzielt worden wäre. Da dies nach den Grundsätzen der Kommission für Privatisierungen (41) das entscheidende Kriterium ist, kann der Schluss gezogen werden, dass der Verkauf keine Beihilfe zugunsten von Lone Star beinhaltet.
(83)
Des Weiteren prüfte die Kommission, ob der Verkauf zusätzliche Beihilfen zugunsten der IKB beinhaltet, was der Fall wäre, wenn die Liquidation für die KfW kostengünstiger gewesen wäre als der Verkauf der IKB, d. h. es wurde geprüft, ob es sich um ein marktübliches Veräußererverhalten handelt. Diesbezüglich hält die Kommission fest, dass mit dem Verkauf nicht nur ein Verkaufspreis erzielt wird, sondern zusätzliche Kapitalzuführungen der KfW verbunden sind, die als Teil des Verkaufs betrachtet werden müssen. Hierzu zählen die Aufrechterhaltung der beiden Liquiditätslinien in Höhe von [ 2,5] Mrd. EUR, der vorrangige Kredit der KfW für die Refinanzierung des SIP 2, die vor dem Verkauf der IKB erfolgte Überführung des SIP 1 in die KfW und die Einplanung des Haftungsrisikos […]. Die KfW hat diese Maßnahmen eindeutig ergriffen, um den Verkauf der IKB zu ermöglichen und so viele Aktivpositionen wie möglich in einem kürzestmöglichen Zeitraum abzustoßen. Obwohl die KfW auf den ersten Blick einen positiven Verkaufspreis erzielt hat, wurde der Verkauf von Maßnahmen begleitet, die letztendlich zu einem negativen Verkaufpreis führten.
(84)
Aber es darf nicht außer Acht gelassen werden, dass diese Maßnahmen im Rahmen der Umstrukturierung der IKB und somit in Verbindung mit den ersten drei Unterstützungsmaßnahmen erfolgten. Deshalb kann die Kommission diese nicht getrennt von den ersten drei Maßnahmen betrachten und hält auch hier das von der KfW vorgebrachte Argument des marktwirtschaftlich handelnden Kapitalgebers für nicht stichhaltig (42).
(85)
Ungeachtet dessen scheint das Kriterium des marktüblichen Veräußererverhaltens in diesem Falle ohnehin nicht erfüllt zu sein. Entscheidend ist letztendlich, ob es zu einem negativen Preis kam, weil Deutschland keine glaubwürdigen zusätzlichen Abwicklungskosten geltend machen konnte, die ein marktwirtschaftlich handelnder Veräußerer berücksichtigt hätte. So kann die Kommission insbesondere die geschätzten Verluste aus dem Ausfallrisiko für die im Rahmen des Fördergeschäfts vergebenen Kredite nicht berücksichtigen. Nach Auffassung der Kommission gehört die strukturierte Finanzierung im Rahmen des Fördergeschäfts zum öffentlichen Auftrag der KfW und ist nicht Teil der Funktionen der KfW als normales Kreditinstitut. Sie sollte deshalb nicht als ein Kostenpunkt betrachtet werden, der auch für einen marktwirtschaftlich handelnden Kapitalgeber wichtig wäre, da ein solcher Verpflichtungen aus staatlichen Unterstützungsmaßnahmen überhaupt nicht eingegangen wäre (43).
(86)
Deshalb prüfte die Kommission, ob die Unterstützungsmaßnahmen de facto zu einem negativen Preis führten. Da es sich bei den Unterstützungsmaßnahmen nicht um Zuschüsse, sondern im Wesentlichen um Kredite und Garantien handelt, muss wie bei einer normalen beihilferechtlichen Würdigung der durch sie gewährte wirtschaftliche Vorteil für die IKB bestimmt werden.
(87)
Erstens, die KfW stellt der IKB weiterhin Liquidität zur Verfügung. Wie bereits zuvor in Punkt 77 erläutert, ist es schwierig, den gewährten Vorteil zu beziffern, da private Investoren eventuell auch bereit gewesen wären, unter bestimmten Bedingungen Liquidität bereitzustellen, solange eine Risikoabschirmung gewährleistet war. Nach dem Verkauf der IKB an Lone Star wird die Risikoabschirmung aufgelöst. Die Übernahme der IKB durch Lone Star und die Freigabe der Umstrukturierungsbeihilfe und des Sanierungsplans durch die Kommission zeigen, dass eine Wiederherstellung der Rentabilität für möglich gehalten wird. Während die IKB in der Umstrukturierungsphase offiziell als in Schwierigkeiten befindliches Unternehmen betrachtet wird, ist es gerechtfertigt, das Unternehmen für die Zwecke der Berechnung des Beihilfeelements als „schwach“ (Ratingkategorie B) im Sinne der Mitteilung über Referenz- und Abzinsungssätze zu bezeichnen (44). Nach dieser Mitteilung betrüge die Darlehensmarge 220 Basispunkte, was bedeuten würde, dass die zweite Liquiditätslinie [ 100] Basispunkte und die erste [ 125] Basispunkte unter dem Referenzsatz läge. Auf […] Jahre (Oktober 2008 bis April […]) hochgerechnet ergäbe sich eine zusätzliche Beihilfe von [rd. 90] Mio. EUR.
(88)
Zweitens, die KfW erwarb das SIP 1 für 1 Mrd. EUR. Die Kommission hält fest, dass der von der KfW ausgehandelte Preis den IFRS-Buchwert um [ 10] % unterschreitet und dass die IKB zuvor einige Teile des Portfolios zu Preisen über dem IFRS-Buchwert hat verkaufen können. Bei der derzeitigen Marktlage dürfte wohl kaum ein privater Investor in der Lage oder gewillt sein, ein solches Portfolio (zumindest nicht in seiner Gesamtheit) zu kaufen. Die Tatsache, dass Lone Star an einem Kauf nicht interessiert war und die KfW nicht in der Lage war, einen solchen Kauf ohne staatliche Hilfe zu tätigen, spricht für sich. Die Notwendigkeit weiterer Abschreibungen für das Portfolio kann nicht ausgeschlossen werden. Im Worst Case würde dies die nachrangige Tranche von [ 200] Mio. EUR treffen. Da es keine anderen Benchmarks gibt, geht die Kommission davon aus, dass die KfW mit dem SIP 1 ein zusätzliches Risiko bis zu [ 200] Mio. EUR trägt.
(89)
Drittens, für das SIP 2 stellte die KfW einen vorrangigen Kredit von 775 Mio. EUR zur Verfügung, der nach Euribor plus [ 90] Basispunkte für die Vorrangigkeit (d. h. der Kredit wird an erster Stelle aus eingehenden Erlösen bedient) vergütet wird. Der Kredit wird allerdings einer Zweckgesellschaft bewilligt, die als Kreditnehmer noch nicht bekannt ist. Der einer solchen Zweckgesellschaft eingeräumte Zinssatz sollte nach der Mitteilung über Referenz- und Abzinsungssätze mindestens Euribor plus 400 Basispunkte betragen (45). Da es sich jedoch um einen vorrangigen Kredit handelt, der einer Beteiligung der IKB nachrangig ist und demnach im Grunde der IKB zugute kommt, akzeptiert die Kommission in diesem Fall auch eine Darlehensmarge von 220 Basispunkten. Das Beihilfeelement in Verbindung mit der Bereitstellung der vorrangigen Tranche von 775 Mrd. EUR kann somit mit rund [ 30] Mio. EUR veranschlagt werden ([ 100] Basispunkte über […] Jahre, d. h. von Oktober 2008 bis […]).
(90)
Viertens, Grund für die Übernahme des Risikos für […] war, dass im Falle der Übernahme des Risikos gemeinsam mit der IKB dieses Risiko nicht angemessen beziffert werden konnte. Da ein geringes Haftungsrisiko besteht und den Informationen zu entnehmen ist, dass ein Eintreten dieses Risiko eher unwahrscheinlich ist, wäre es nicht angemessen gewesen, dieses Risiko als Teil des Verkaufs zu betrachten. Das geringe Risiko wird durch die Tatsache bestätigt, dass die Wirtschaftsprüfer keine Rücklagen von der IKB verlangten. In Bezug auf etwaige […] entstehende Schadensersatzzahlungen bleibt natürlich ein gewisses Restrisiko bestehen. Da keine quantitative Risikoabschätzung übermittelt wurde, geht die Kommission davon aus, dass für die derzeitigen Maßnahmen […] EUR veranschlagt werden müssen, was einem Risiko von […] % entspricht.
(91)
Insgesamt beinhalten die von der KfW im Rahmen des Verkaufs der IKB ergriffenen Maßnahmen Beihilfen in Höhe von 390 Mio. EUR; dieser Betrag übersteigt den Verkaufspreis von [ 100] Mio. EUR um [ 250] Mio. EUR, so dass sich ein negativer Verkaufspreis ergibt. Deshalb ist festzustellen, dass der Verkauf der IKB eine Beihilfe zugunsten der IKB beinhaltete.
d) Die staatlichen Beihilfen im Überblick
(92)
Wie Tabelle 5 zu entnehmen ist, belaufen sich die im Rahmen aller Maßnahmen gewährten Beihilfen auf insgesamt 9,155 Mrd. EUR.
Tabelle 5
Beihilfen zugunsten der IKB während ihrer Umstrukturierung
Nr.
Maßnahme
Mio. EUR
Beihilfebetrag
(Mio. EUR)
1
Erste Risikoabschirmung (Rhineland: 5,8 Mrd. EUR, Havenrock: 0,85 Mrd. EUR; bilanzielle Aktivpositionen: 1 Mrd. EUR)
6 650
2
Zweite Risikoabschirmung (350 Mio. EUR für zusätzliche Verlustdeckung - Havenrock)
200
3
Kapitalerhöhung und nicht rückzahlbarer Kredit (zur Deckung von Abschreibungen für bilanzierte Aktivpositionen
2 000
4
Liquiditätsfazilität für IKB (vor dem Verkauf)
(…)
5
Verkauf der IKB
5a
Preis der IKB-Aktien
(…)
5b
Liquiditätsfazilität für IKB (nach dem Verkauf)
(…)
5c
Vorrangiger Kredit für die Refinanzierung des SIP 2
(…)
5d
Übertragung des SIP 1 in die KfW
(…)
5e
Haftungsfreistellung […]
(…)
Verkauf der IKB (netto)
[ 250]
Insgesamt
[ 10 000]
5.2 Vereinbarkeit der Maßnahmen mit dem Gemeinsamen Markt nach Artikel 87 Absatz 3 Buchstabe b EG-Vertrag: Beihilfen zur Behebung einer beträchtlichen Störung im Wirtschaftsleben eines Mitgliedstaats
(93)
Die Kommission hält an ihrem Standpunkt in der Einleitungsentscheidung fest, dass Artikel 87 Absatz 3 Buchstabe b EG-Vertrag im vorliegenden Fall nicht zur Anwendung kommt. Nach Artikel 87 Absatz 3 Buchstabe b EG-Vertrag dürfen Beihilfen gewährt werden, um eine beträchtliche Störung im Wirtschaftsleben eines Mitgliedstaats zu beheben. Die Kommission weist darauf hin, dass das Gericht erster Instanz betont hat, dass Artikel 87 Absat 3 Buchstabe b EG-Vertrag restriktiv anzuwenden ist.
(94)
Die Untersuchung hat die Beobachtung der Kommission bestätigt, dass die Probleme der IKB auf unternehmensspezifische Ereignisse zurückzuführen sind. Außerdem haben die von Deutschland vorgelegten Informationen die Kommission nicht davon überzeugen können, dass die sich aus einer Insolvenz der IKB ergebenden systemischen Auswirkungen ein Ausmaß erreichen würden, das „eine beträchtliche Störung im Wirtschaftsleben“ Deutschlands im Sinne des Artikels 87 Absatz 3 Buchstabe b darstellen würde (46). Der vorliegende Fall beruht auf spezifischen Problemen der IKB, so dass gezielte Abhilfemaßnahmen erforderlich sind, die gemäß den Regeln für Unternehmen in Schwierigkeiten getroffen werden können. Die in Rede stehenden Maßnahmen können daher nicht gemäß Artikel 87 Absatz 3 Buchstabe b EG-Vertrag für mit dem Gemeinsamen Markt vereinbar erklärt werden.
5.3 Vereinbarkeit mit dem Gemeinsamen Markt nach Artikel 87 Absatz 3 Buchstabe c - Umstrukturierungsbeihilfe
(95)
Die Untersuchungsergebnisse ließen den Schluss zu, dass die Maßnahmen als mit dem Gemeinsamen Markt vereinbare Umstrukturierungsbeihilfe betrachtet werden können, da sie alle Voraussetzungen der Leitlinien erfüllt. Deshalb kann auf eine Untersuchung, ob es sich bei den Maßnahmen auch um Rettungsbeihilfen gehandelt haben könnte, verzichtet werden, was die Kommission bereits in der Einleitungsentscheidung aufgrund des irreversiblen Charakters des Risikoschirms ausgeschlossen hatte.
a) Unternehmen in Schwierigkeiten
(96)
Nach Auffassung der Kommission war die IKB ein Unternehmen in Schwierigkeiten im Sinne der Randnummer 9 der Leitlinien und wäre ohne die Intervention der KfW mit großer Wahrscheinlichkeit nicht in der Lage gewesen, der Liquiditätskrise sehr viel länger standzuhalten. Die drohenden Verluste hätten zur Schließung der Bank geführt, womit die Bedingungen in Randnummer 10 Buchstabe c der Leitlinien erfüllt sind. Deutschland hat diesen bereits in der Einleitungsentscheidung vertretenen Standpunkt nicht beanstandet.
b) Wiederherstellung der langfristigen Rentabilität
(97)
Die vorliegende Untersuchung hat bestätigt, dass mit der Umstrukturierung die langfristige Rentabilität der IKB wiederhergestellt wird. Nach Auffassung der Kommission ist der Verkauf der IKB an Lone Star für die Lösung der aufgetretenen Schwierigkeiten und für eine positive wirtschaftliche Entwicklung der Bank von entscheidender Bedeutung.
(98)
Des Weiteren hat die Untersuchung bestätigt, dass die IKB ihre Tätigkeit neu ausgerichtet hat. Sie hat die verlustbringenden Geschäftsbereiche abgestoßen und investiert nicht mehr in Portfolio-Geschäfte. Die Bank wird sich außerdem fortan auf ihr Kerngeschäft, die Mittelstandskunden, konzentrieren. Die verbleibenden Geschäfte im Segment Strukturierte Finanzierung bleiben erhalten, um den Erfordernissen im Firmenkundengeschäft gerecht zu werden, wobei jedoch [ 20] % des Segments sowie der gesamte Geschäftsbereich der Immobilienfinanzierung aufgegeben werden. Darüber hinaus hat die IKB Maßnahmen zur Verbesserung des Risikomanagements ergriffen und ihre Risikopositionen erheblich reduziert. Die IKB hat somit die für einen Kurswechsel erforderlichen internen Maßnahmen getroffen.
(99)
Außerdem nimmt die Kommission zur Kenntnis, dass in dem Umstrukturierungsplan der IKB eine nachhaltige Wiederherstellung der langfristigen Rentabilität der IKB angestrebt wird. Dem Plan, der sich auf solide Marktentwicklungsprognosen stützt, ist zu entnehmen, dass sich das gewählte Geschäftsmodell bewähren würde. Die Tier-1-Ratio von […] % und die Kosten-Ertragsrelation (cost income ratio) von […] %, die bis 2011 erreicht sein sollen, lassen auf einen soliden Geschäftsplan schließen. Die relativ niedrige Eigenkapitalrendite von […] % (2012) muss im Zusammenhang mit der relativ hohen Tier-1-Ratio der IKB gesehen werden, die ein unverzichtbares Polster ist. Die Kommission nimmt die erheblichen Kosteneinsparungsmaßnahmen zur Kenntnis, die bis 2011 durchgeführt werden sollen. Die Kommission hat auch die dem Umstrukturierungsplan zugrunde liegenden Annahmen untersucht und hat keinen Zweifel daran, dass sie realistisch sind.
(100)
Aus dem Umstrukturierungsplan geht hervor, dass selbst im ungünstigsten Fall eine positive wirtschaftliche Entwicklung der IKB mit einer positiven Eigenkapitalrendite möglich sein wird. Auch in diesem Fall wird die Bank eine Tier-1-Ratio von […] % erzielen können und somit auf einem soliden Fundament stehen.
c) Die Zweifel der Kommission, dass die Beihilfe auf das erforderliche Mindestmaß
(101)
Begrenzung der Beihilfe auf das erforderliche Mindestmaß - Eigenleistung begrenzt ist, konnten ausgeräumt werden. Die Kommission kann jetzt den Schluss ziehen, dass die Beihilfe auf das erforderliche Mindestmaß beschränkt ist und dass entsprechend den Vorgaben in den Leitlinien mit eigenen Mitteln ein erheblicher Beitrag zur Umstrukturierung geleistet wird, d. h. es werden über 50 % der Umstrukturierungskosten selbst finanziert.
(102)
Die Kosten der Umstrukturierung umfassen mehrere Verlustposten (Verluste aus den Portfolios, Verluste aufgrund höherer Finanzierungskosten, Verluste aufgrund der Reduzierung der Geschäftsfelder und Verluste im Zuge der Veräußerung von Aktivpositionen) sowie Kosten für die Einrichtung des Risikoschirms, Personalumstrukturierungskosten, Verwaltungskosten sowie Berater- und Rechtsanwaltshonorare. Die Kommission stellt nicht in Frage, dass sich diese Kosten, wie von Deutschland in Randnummer (52) dargestellt, auf [ 15] Mrd. EUR belaufen. Sie erkennt ebenfalls an, dass es sich bei der Refinanzierung des SIP 1 und bei dem vorrangigen Kredit für das SIP 2 um Umstrukturierungskosten handelt, da diese Instrumente für die Wiederherstellung der langfristigen Rentabilität erforderlich sind. Die Gesamtkosten sind demnach mit etwa [ 17] Mrd. EUR zu veranschlagen.
(103)
Die Umstrukturierung der IKB kann im Einklang mit Randnummer 43 der Leitlinien durch Beihilfen, mit Eigenmitteln der Begünstigten, durch den Verkauf von Vermögenswerten, mit Mitteln der Anteilseigner und durch Fremdfinanzierung zu Marktbedingungen finanziert werden.
(104)
Ein erheblicher Beitrag zur Restrukturierung der Portfolios wird vom Unternehmen selbst sowie von den ehemaligen und den neuen privaten Anteilseignern geleistet; hierzu zählen vor allem die Beteiligung der kreditwirtschaftlichen Verbände, die Eigenmittel der IKB (47) und die Kapitalzuführung von Lone Star. Allerdings können Geschäftseinbußen und krisenbedingte Reduzierungen der Geschäftstätigkeiten nicht als Eigenbeitrag anerkannt werden, denn gemäß Randnummer 43 der Leitlinien muss es sich um einen konkreten, d. h. tatsächlichen Beitrag handeln. Aus dieser Kategorie beläuft sich damit die Eigenleistung auf rund […] Mrd. EUR ([ 20] %).
(105)
Werden die Erträge aus den als Ausgleichsmaßnahmen getätigten Veräußerungen berücksichtigt, erhöht sich dieser Betrag erheblich und liegt bei mindestens 50 %. Dies betrifft Aktivpositionen mit einem Nominalwert von [ 15] Mrd. EUR (siehe Tabelle 4). Die Kommission kann diesen Betrag jedoch nicht in seiner Gesamtheit als Eigenleistung anerkennen. Erstens wird ein Teil des Geschäfts der IKB Luxemburg in Düsseldorf wieder aufgenommen ([…] Mrd. EUR), so dass es sich nur um eine Teilveräußerung handelt. Zweitens wird ein Teil der Finanzmittel nicht durch aktive Verkäufe, sondern zum Fälligkeitstermin der betreffenden Vermögenswerte erwirtschaftet. Drittens ist nicht klar, zu welchem Wert die Aktivpositionen abgewickelt werden können. […]. Deutschland hat jedoch ausreichende Argumente vorgebracht, um die Kommission davon überzeugten, dass durch die aktive Abwicklung der Aktivpositionen in absehbarer Zukunft mindestens [ 5] Mrd. EUR eingebracht werden können (48). Dies wird von der Kommission verfolgt werden um sicherzustellen, dass tatsächlich eine ausreichend hohe Eigenleistung erbracht wird und die Beihilfe tatsächlich auf das erforderliche Mindestmaß begrenzt ist.
(106)
Die Veräußerung der Aktivpositionen hat einen doppelten Effekt. Einerseits wird das Volumen an risikogewichteten Vermögenswerten reduziert, so dass Kapital freigesetzt und der Kapitalisierungsgrad erhöht wird. Andererseits wird durch die Veräußerung Liquidität geschöpft, die zur Finanzierung der Umstrukturierung oder aber zur Stärkung der Liquiditätsgrundlage genutzt werden kann (49). Wie bereits im vorangegangenen Punkt erläutert, handelt es sich bei diesen Mitteln teilweise um erwartete Kapitalzuflüsse, ein Teil wurde bereits realisiert und ein weiterer Teil wird in naher Zukunft einfließen. Selbst bei Ausklammerung der erwarteten Kapitalzuflüsse, die erst 2011 erzielt werden können, und in der vorsichtigen Annahme, dass nicht alle erwarteten Erträge in vollem Umfang erzielt werden, kommt die Kommission zu dem Ergebnis, dass die für eine wettbewerbsrechtlich unbedenkliche Umstrukturierung geltende Voraussetzung einer Eigenleistung von mindestens 50 % erfüllt ist.
(107)
Zu diesem Schluss ist die Kommission unter Berücksichtigung der folgenden Aspekte gekommen.
Tabelle 6
Eigenleistung
(Mrd. EUR)
Maßnahme
Herkunft der Mittel
Wert
Risikoschirm
Kreditwirtschaftliche Verbände
1,50
Kapitalrücklagen und Hybridkapital des Unternehmens
IKB
[ 1,5]
Kapitalzuführungen SIP II
Lone Star
[ 0,25]
Zwischensumme
[ 3,25]
Veräußerung der Portfolioinvestments
Markt
(…)
Abwicklung des Immobiliengeschäfts
Markt
[…]
Abwicklung von IKB Int. Luxembourg
Markt
[…]
Abwicklung von IKB CC New York
Markt
[…]
Abwicklung von IKB Amsterdam
Markt
[…]
Veräußerung der Anteile an Movesta
Markt
[…]
Veräußerung nicht strategischer Aktivpositionen
Markt
[…]
Zwischensumme: Veräußerungen als Ausgleichsmaßnahmen
[ 5,0] (mindestens […])
d) Vermeidung unzumutbarer Wettbewerbsverfälschungen - Ausgleichsmaßnahmen
(108)
Die Kommission ist nach der Untersuchung davon überzeugt, dass ausreichende Maßnahmen ergriffen werden, um mögliche nachteilige Auswirkungen der Beihilfe auf die Wettbewerber soweit wie möglich abzuschwächen.
(109)
Die Kommission stellt fest, dass sich die IKB von einem ganzen Geschäftssegment trennt und ihr ertragreichstes Geschäftssegment, Strukturierte Finanzierungen, um [20 - 30] % schrumpft.
(110)
Die Kommission kann nicht akzeptieren, dass der größte Teil des Abbaus (d. h. Abwicklung von Portfolioinvestments in Höhe von 18,3 Mrd. EUR) als Ausgleichsmaßnahmen geltend gemacht wird, da die Abbaumaßnahmen für die Wiederherstellung der langfristigen Rentabilität erforderlich sind. Solche Maßnahmen können gemäß Randnummer 40 der Leitlinien nicht als Ausgleichsmaßnahmen anerkannt werden.
(111)
Ungeachtet dessen entsprechen die weiteren Reduzierungen im Umfang von [ 10] Mrd. EUR rund [25] % der Bilanzsumme nach Abzug der Portfolioinvestments (d. h. [ 10] Mrd. EUR von 45,2 Mrd. EUR) (50). Während der Ausstieg aus den Portfolioinvestments nicht als Ausgleichsmaßnahme akzeptiert werden kann, wirkt er sich dennoch auf die Größe der Bank und ihre Geschäftstätigkeit aus. Anhand der von Deutschland vorgeschlagenen Maßnahmen wird die Bilanzsumme der IKB um 47,2 % gesenkt werden (d. h. 18,3 Mrd. EUR Portfolioinvestments und [ 10] Mrd. EUR für Ausgleichsmaßnahmen abzüglich […] Mrd. EUR Wachstumsmarge gegenüber 63,5 Mrd. EUR Gesamtbilanzsumme).
(112)
Die Kommission weist außerdem darauf hin, dass die bis zum Ende des Umstrukturierungszeitraums (30. September 2011) angestrebte Senkung der Gesamtbilanzsumme auf 33,5 Mrd. EUR sicherstellt, dass die Schließungen und Veräußerungen nicht durch den Wiederaufbau des Geschäfts in anderen Teilen der Bank oder eine einfache Verlagerung konterkariert werden.
(113)
Außerdem sind die ehemaligen Eigentümer und Führungskräfte der Bank nicht mehr an den Geschäftstätigkeiten der IKB beteiligt, womit ein wichtiges Signal in Bezug auf die Bekämpfung von Moral Hazard gesetzt wurde. Zudem wurde die Bank in einem offenen und nicht diskriminierenden Verfahren verkauft, das den Mitbewerbern im Bankensektor die Möglichkeit gab, die Bank zu erwerben, was als solches schon eine Art Ausgleich für die ihnen durch die Beihilfe verursachte Wettbewerbsschädigung darstellt.
(114)
Insgesamt stehen die Ausgleichsmaßnahmen im Verhältnis zu den durch die IKB gewährte Beihilfe verursachten Verzerrungseffekten und stellen sicher, dass die nachteiligen Auswirkungen auf die Handelsbedingungen so weit wie möglich abgeschwächt werden.
(115)
Es ist erforderlich, dass die Kommission über den Fortgang der Umsetzung der dieser Ausgleichsmaßnahmen auf dem Laufenden gehalten wird.
6 SCHLUSSFOLGERUNG
(116)
Die Kommission stellt fest, dass die in Rede stehenden Beihilfemaßnahmen unter Verstoß gegen Artikel 88 Absatz 3 EG-Vertrag durchgeführt wurden. Die Kommission kommt jedoch zu dem Schluss, dass es sich bei den fraglichen Maßnahmen um eine Umstrukturierungsbeihilfe handelt, die gemäß Artikel 87 Absatz 3 Buchstabe c EG-Vertrag als mit dem Gemeinsamen Markt vereinbar angesehen werden kann, wenn die einschlägigen Voraussetzungen erfüllt sind -
HAT FOLGENDE ENTSCHEIDUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Die Beihilfen, die Deutschland auf der Grundlage der von ihm vorgelegten Vereinbarungen und Dokumente zugunsten der IKB Deutsche Industriebank AG (nachstehend: IKB) gewährt hat, sind vorbehaltlich der in Artikel 2 genannten Bedingungen und Auflagen mit dem Gemeinsamen Markt vereinbar.
Artikel 2
(1) Deutschland stellt sicher, dass der Umstrukturierungsplan für die IKB, den Deutschland der Kommission am 25. September 2008 übermittelte, bis zum 30. September 2011 vollständig umgesetzt wird.
(2) Deutschland stellt sicher, dass die folgenden Aktivpositionen der IKB an eine dritte, von der IKB und der KfW unabhängige Partei veräußert bzw. liquidiert werden:
a)
Das gesamte Geschäftssegment der Immobilienfinanzierung, das sowohl die inländische als auch die internationale Immobilienfinanzierung umfasst, wird zum 31 Dezember 2008 eingestellt und aktiv abgewickelt (51), wobei […] % bis zum 30. September 2010, weitere […] % bis zum 30. September 2011 und der Rest innerhalb der jeweiligen Fälligkeitsfristen zu veräußern sind. Die Abwicklung betrifft auch die IKB Immobilien Management GmbH, die IKB Projektentwicklungs GmbH Co. KG, und die IKB Projektentwicklungsverwaltungsgesellschaft mbH. (52)
b)
Die Tochtergesellschaft IKB International S.A. Luxembourg wird bis zum 30. September 2011 aktiv abgewickelt. Ab dem 31. März 2009 werden keine Neugeschäfte mehr eingegangen. Von den Geschäftsfeldern dieser Tochtergesellschaft werden die für die Bereiche Firmenkunden und Strukturierte Finanzierungen wichtigen Geschäfte von der IKB- übernommen.
c)
Die IKB Capital Corporation New York wird bis zum 30. September 2011 aktiv abgewickelt, wobei […] % des Kreditportfolios zum 30. September 2010 zu veräußern sind. Ab dem 31. Dezember 2008 werden keine Neugeschäfte mehr eingegangen.
d)
Die Geschäftstätigkeiten der IKB AG in Amsterdam werden bis zum […] aktiv abgewickelt. Ab dem 31. Dezember 2008 werden keine Neugeschäfte mehr eingegangen.
e)
Die 50 %ige Beteiligung an der Movesta Lease and Finance GmbH wird bis zum 30. September 2011 veräußert.
f)
Weitere in der Bilanz ursprünglich ausgewiesene nicht strategische Aktivpositionen werden mit einem Nominalwert von 1,7 Mrd. EUR (Buchwert per 31. März 2007) bis zum 30. September 2011 aktiv abgewickelt.
(3) Deutschland stellt sicher, dass die Gesamtbilanzsumme der IKB zum 30. September 2011 höchstens 33,5 Mrd. EUR beträgt (53).
(4) Im Falle unvorhersehbarer Umstände, insbesondere bei anhaltender Kapitalmarktkrise oder bei Unmöglichkeit der Veräußerung bestimmter Aktivpositionen, können die in den Absätzen 2 und 3 genannten Maßnahmen geändert oder ersetzt werden oder eine Fristverlängerung vorgenommen werden, sofern dies mindestens zwei Monate vor der jeweiligen Frist ausreichend begründet wird und die Kommission binnen zwei Monaten keine Einwände erhebt.
(5) Damit die Erfüllung der in den Absätzen 1, 2 und 3 festgelegten Bedingungen und Auflagen überwacht werden kann, übermittelt Deutschland bis 2012 jährlich spätestens am 31. Juli Berichte über den Fortgang der Umsetzung des Umstrukturierungsplans und dieser Bedingungen und Auflagen.
Artikel 3
Diese Entscheidung ist an die Bundesrepublik Deutschland gerichtet.
Brüssel, den 21. Oktober 2008