Směrnice Rady
ze dne 21. prosince 1978,
kterou se zakazuje uvádění na trh a používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících určité účinné látky
(79/117/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že rostlinná výroba zaujímá v Evropském hospodářském společenství velmi důležité místo;
vzhledem k tomu, že výnos této výroby je neustále ohrožován škodlivými organismy a plevely; že je bezpodmínečně nutné chránit rostliny před těmito riziky, aby se zabránilo poklesu výnosů a napomohlo zajistit spolehlivost zásobování;
vzhledem k tomu, že jedním z nejdůležitějších způsobů ochrany rostlin a rostlinných produktů a zvyšování produktivity zemědělství je používání přípravků na ochranu rostlin;
vzhledem k tomu, že tyto přípravky na ochranu rostlin nemusí mít na rostlinnou výrobu výhradně příznivé účinky; že jejich použití může ohrozit člověka a životní prostředí, protože jde většinou o toxické látky nebo přípravky s nebezpečnými účinky;
vzhledem k tomu, že v případě určitých přípravků na ochranu rostlin jsou tato rizika tak velká, že jejich úplné ani částečné použití nelze nadále tolerovat;
vzhledem k tomu, že členské státy proto přijaly nejen právní předpisy, které upravují uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh, ale rovněž zavedly pro určité přípravky na ochranu rostlin omezení nebo zákazy použití, které se vztahují také na jejich uvádění na trh;
vzhledem k tomu, že mezi těmito předpisy v různých členských státech existují rozdíly, které jsou překážkami obchodu, a tím přímo ovlivňují vytvoření a fungování společného trhu;
vzhledem k tomu, že je tedy žádoucí tyto překážky odstranit sbližováním příslušných právních a správních předpisů členských států;
vzhledem k tomu, že se jeví oprávněným přijmout jako hlavní zásadu zákaz použití veškerých přípravků na ochranu rostlin obsahujících účinné látky, které i v případě správného použití pro určený účel mají nebo mohou mít škodlivé účinky na lidské zdraví nebo na zdraví zvířat nebo nepřijatelné nepříznivé účinky na životní prostředí;
vzhledem k tomu, že pro určité z těchto přípravků na ochranu rostlin však mohou být v omezeném rozsahu povoleny vnitrostátní odchylky pro zvláštní použití, jestliže jsou potřebné z ekologických důvodů a jestliže je riziko nižší než v případě jejich jiných dříve schválených použití;
vzhledem k tomu, že i tyto odchylky by měly být postupně odstraňovány, jakmile budou dostupné méně nebezpečné prostředky ošetření;
vzhledem k tomu, že je na druhé straně nezbytné udělit členským státům omezené právo na vlastní odpovědnost dočasně pozastavit zákazy použití v případě nepředvídatelného nebezpečí, které by ohrozilo rostlinnou výrobu a které by nebylo možné zvládnout jinými prostředky;
vzhledem k tomu, že se tato směrnice nevztahuje na přípravky na ochranu rostlin pro výzkumné a analytické účely;
vzhledem k tomu, že mimoto není vhodné použít předpisy Společenství o přípravcích na ochranu rostlin na přípravky na ochranu rostlin určené pro vývoz do třetích zemí, protože tyto země většinou mají vlastní předpisy;
vzhledem k tomu, že provádění této směrnice a přizpůsobení její přílohy pokroku v technických a vědeckých poznatcích nutně vyžaduje úzkou spolupráci mezi Komisí a členskými státy; že postup Stálého rostlinolékařského výboru, zpočátku časově omezený, a zapojení Vědeckého výboru pro pesticidy nabízejí vhodnou základnu pro tuto spolupráci,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice se týká zákazu uvádění na trh a používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících určité účinné látky.
Článek 2
Pro účely této směrnice se použijí následující definice:
1. Přípravky na ochranu rostlin
Účinné látky a přípravky obsahující jednu nebo více účinných látek určené
1.1 k hubení organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům nebo k jejich ochraně před těmito organismy, pokud nejsou tyto látky nebo přípravky definovány v následujících předpisech;
1.2 k ovlivňování životních pochodů rostlin jinak než jako živiny;
1.3 ke konzervaci rostlinných produktů, pokud se na tyto látky nebo přípravky nevztahují zvláštní předpisy Rady nebo Komise o konzervantech;
1.4 k ničení nežádoucích rostlin nebo
1.5 k ničení částí rostlin nebo k zamezení nežádoucímu růstu rostlin.
2. Látky
Chemické prvky a jejich sloučeniny tak, jak se přirozeně vyskytují, nebo jak jsou vyrobeny.
3. Přípravky
Směsi nebo roztoky složené ze dvou nebo více látek nebo z mikroorganismů či virů používané jako přípravky na ochranu rostlin.
4. Účinné látky
Látky, mikroorganismy a viry, které mají obecný nebo specifický účinek
4.1 proti škodlivým organismům, nebo
4.2 na rostliny, části rostlin nebo rostlinné produkty.
5. Rostliny
Živé rostliny a živé části rostlin, včetně čerstvých plodů a semen.
6. Rostlinné produkty
Produkty rostlinného původu v nezpracovaném stavu nebo produkty, které prošly pouze jednoduchou úpravou, jako je mletí, sušení nebo lisování, avšak s výjimkou rostlin ve smyslu bodu 5.
7. Škodlivé organismy
Organismy škodící rostlinám nebo rostlinným produktům, kteří patří do živočišné nebo rostlinné říše, jakož i viry, mykoplasmy nebo jiné patogeny.
8. Zvířata
Zvířata náležející k druhům, které člověk běžně krmí a chová nebo konzumuje.
9. Uvedení na trh
Jakékoliv předání, za úplatu nebo bezplatně.
10. Životní prostředí
Vztah mezi lidskými bytostmi a vodou, ovzduším, zemí a veškerými formami života.
Článek 3
Členské státy zajistí, aby přípravky na ochranu rostlin obsahující jednu nebo více účinných látek uvedených v příloze nesměly být uváděny na trh ani používány.
První odstavec se nevztahuje na přípravky na ochranu rostlin, které obsahují zanedbatelné nečistoty v důsledku výrobního postupu, pokud nemají škodlivé účinky na člověka, zvířata nebo životní prostředí.
Článek 4
1. Odchylně od článku 3 jsou členské státy dočasně oprávněny povolit na svém území uvádění na trh nebo použití přípravků na ochranu rostlin, které obsahují určité účinné látky uvedené v prvním sloupci přílohy, v případech uvedených ve druhém sloupci.
2. Členské státy informují ostatní členské státy a Komisi o veškerých případech, kdy použily odstavec 1, a jestliže to Komise požaduje, poskytnou jí podrobné údaje o rozsahu použití každé takové účinné látky.
Článek 5
Směrnice se nevztahuje na přípravky na ochranu rostlin určené
a) k výzkumným nebo analytickým účelům, nebo
b) k vývozu do třetích zemí.
Článek 6
1. Komise po konzultaci s Vědeckým výborem pro pesticidy zřízeným rozhodnutím 78/436/EHS [4] přijme postupem podle článku 8:
a) veškeré nezbytné změny ve skupinách látek A (sloučeniny rtuti) a B (persistentní chlorované organické sloučeniny) uvedených ve sloupci 1 přílohy;
b) veškeré nezbytné změny sloupce 2 přílohy. Má-li být zrušena některá odchylka, není nezbytná předcházející konzultace s vědeckým výborem, jestliže veškeré členské státy informovaly Komisi o tom, že nemají v úmyslu nebo již nadále nehodlají této odchylky využít. Tato informace může být poskytnuta Stálému rostlinolékařskému výboru zřízenému rozhodnutím 76/894/EHS [5].
2. Odstavec 1 je použitelný po dobu pěti let, počínaje 1. lednem 1981.
Rada může návrh Komise jednomyslně schválit a rozhodnout o prodloužení období použitelnosti odstavce 1 nebo o zrušení veškerých omezení jeho použití.
3. Veškeré změny přílohy, které nejsou stanoveny v odstavci 1, přijímá Rada na návrh Komise.
4. Komise alespoň každé dva roky prověří, zda a do jaké míry má být změněn druhý sloupec přílohy.
5. Veškeré změny přílohy se provádějí na základě pokroku ve vědeckých a technických poznatcích.
6. Účinná látka bude zařazena do přílohy, jestliže její použití má nebo může mít, a to i v případě, že je pro určený účel použita správně,
a) škodlivé účinky na zdraví lidí nebo zvířat;
b) nepřijatelný nepříznivý vliv na životní prostředí.
Článek 7
1. Členský stát může povolit na dobu nepřesahující 120 dní uvést na trh a používat přípravek na ochranu rostlin obsahující jednu nebo více účinných látek uvedených v příloze, jestliže se takové opatření jeví nezbytným vzhledem k nepředvídatelnému nebezpečí, jež nelze zvládnout jinými prostředky. Neprodleně o tom uvědomí ostatní členské státy a Komisi.
2. Postupem podle článku 8 musí být neprodleně stanoveno, zda, a případně za jakých podmínek, může být opatření přijaté členským státem podle odstavce 1 zachováno nebo obnoveno.
Článek 8
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému rostlinolékařskému výboru (dále jen "výbor") neprodleně jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost některého členského státu.
2. Hlasům členských států ve výboru je přidělena váha podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy. Předseda nehlasuje.
3. Zástupce Komise předloží návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k těmto opatřením ve lhůtě stanovené předsedou podle naléhavosti dané otázky. Stanoviska se přijímají většinou 41 hlasů.
4. Komise přijme zamýšlená opatření (a ihned je provede), jsou-li v souladu se stanoviskem výboru. Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise neprodleně Radě návrh opatření, která mají být přijata. Rada přijme opatření kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců od předložení věci Radě, přijme navrhovaná opatření Komise a ihned je provede.
Článek 9
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1981. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 10
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 21. prosince 1978.
Richtlinie des Rates
vom 21. Dezember 1978
über das Verbot des Inverkehrbringens und der Anwendung von Pflanzenschutzmitteln, die bestimmte Wirkstoffe enthalten
(79/117/EWG)
DER RAT DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft, insbesondere auf Artikel 100,
auf Vorschlag der Kommission [1],
nach Stellungnahme des Europäischen Parlaments [2],
nach Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses [3]
in Erwägung nachstehender Gründe:
Die Pflanzenerzeugung nimmt in der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft einen sehr wichtigen Platz ein.
Der Ertrag der Pflanzenerzeugung wird ständig durch Schadorganismen und Unkräuter beeinträchtigt, so daß Pflanzen unbedingt gegen diese Gefahren geschützt werden müssen, um eine Ertragsminderung zu verhindern und zur Versorgungssicherheit beizutragen.
Der Einsatz von Pflanzenschutzmitteln ist eines der wichtigsten Mittel zum Schutz von Pflanzen und Pflanzenerzeugnissen und damit zur Steigerung der Produktivität der Landwirtschaft.
Diese Pflanzenschutzmittel haben nicht nur nützliche Auswirkungen auf die Pflanzenerzeugung, sondern bringen auch Risiken für Mensch und Umwelt mit sich, weil es sich zumeist um giftige Stoffe oder Zubereitungen mit gefährlicher Wirkung handelt.
Diese Risiken sind bei einigen Pflanzenschutzmitteln so groß, daß ihre Verwendung weder ganz noch teilweise hingenommen werden kann.
Die Mitgliedstaaten haben deshalb nicht nur das Inverkehrbringen von Pflanzenschutzmitteln geregelt, sondern für einige dieser Erzeugnisse auch Verwendungsbeschränkungen oder Verwendungsverbote ausgesprochen, die gleichzeitig das Inverkehrbringen dieser Erzeugnisse berühren.
Diese Vorschriften sind in den einzelnen Mitgliedstaaten so unterschiedlich, daß dadurch Handelshemmnisse entstehen, die sich unmittelbar auf die Errichtung und das Funktionieren des Gemeinsamen Marktes auswirken.
Es ist deshalb wichtig, daß diese Hemmnisse durch eine Angleichung der Rechts- und Verwaltungsvorschriften der Mitgliedstaaten beseitigt werden.
Als Grundsatz erscheint es daher gerechtfertigt, alle diejenigen Pflanzenschutzmittel zu verbieten, die Wirkstoffe enthalten, die sich, selbst bei bestimmungsgemäßer Verwendung, auf die Gesundheit von Menschen und Tieren schädlich auswirken oder für die Umwelt eine unannehmbar nachteilige Wirkung haben oder haben können.
Bei einigen dieser Pflanzenschutzmittel können jedoch für eine besondere Verwendung in beschränktem Maße nationale Ausnahmen zugelassen werden, wenn dies aus ökologischen Gründen erforderlich ist und wenn die Gefahr geringer ist als bei anderen bisher zugelassenen Verwendungen.
Auch diese Ausnahmen sollten nach und nach abgebaut werden, sobald weniger bedenkliche Behandlungsverfahren zur Verfügung stehen.
Ferner müssen die Mitgliedstaaten in beschränktem Umfang das Recht haben, bei einer unvorhersehbaren Gefahr für die Pflanzenerzeugung, die mit anderen Mitteln nicht zu überwinden wäre, Verwendungsverbote in eigener Verantwortung vorübergehend zu suspendieren.
Die Richtlinie gilt nicht für Pflanzenschutzmittel, die für die Forschung und zu analytischen Zwecken bestimmt sind.
Da in dritten Ländern im allgemeinen andere Vorschriften gelten, erscheint es im übrigen nicht angebracht, die Gemeinschaftsregelung auf Pflanzenschutzmittel anzuwenden, die zur Ausfuhr in diese Länder bestimmt sind.
Die Anwendung dieser Richtlinie und die Anpassung des Anhangs an die Entwicklung der technischen und wissenschaftlichen Erkenntnisse erfordert eine enge Zusammenarbeit zwischen der Kommission und den Mitgliedstaaten. Hierfür bietet das - vorerst zeitlich begrenzte - Verfahren des Ständigen Ausschusses für Pflanzenschutz sowie die Einschaltung des wissenschaftlichen Ausschusses für Schädlingsbekämpfungsmittel eine brauchbare Grundlage -
HAT FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN:
Artikel 1
Diese Richtlinie betrifft das Verbot des Inverkehrbringens und der Anwendung von Pflanzenschutzmitteln, die bestimmte Wirkstoffe enthalten.
Artikel 2
Im Sinne dieser Richtlinie sind:
1. Pflanzenschutzmittel
Wirkstoffe und Zubereitungen, die einen oder mehrere Wirkstoffe enthalten und die dazu bestimmt sind,
1.1. Schadorganismen von Pflanzen und Pflanzenerzeugnisse zu bekämpfen oder ihrer Einwirkung vorzubeugen, soweit diese Stoffe oder Zubereitungen nicht in den nachstehenden Vorschriften definiert werden;
1.2. die Lebensvorgänge von Pflanzen zu beeinflussen, ohne ihrer Ernährung zu dienen;
1.3. Pflanzenerzeugnisse zu konservieren, soweit keine besonderen Vorschriften des Rates oder der Kommission für konservierende Stoffe bestehen;
1.4. unerwünschte Pflanzen zu vernichten oder
1.5. Pflanzenteile zu vernichten oder ein unerwünschtes Wachstum von Pflanzen zu verhindern;
2. Stoffe
chemische Elemente und deren Verbindungen, wie sie natürlich vorkommen oder wie sie in der Produktion anfallen;
3. Zubereitungen
Gemenge, Gemische und Lösungen, die aus zwei oder mehreren Stoffen oder aus Mikroorganismen oder Viren bestehen und als Pflanzenschutzmittel angewandt werden;
4. Wirkstoffe
Stoffe, Mikroorganismen und Viren mit allgemeiner oder spezifischer Wirkung
4.1. auf Schadorganismen oder
4.2. auf Pflanzen, Pflanzenteile oder Pflanzenerzeugnisse;
5. Pflanzen
lebende Pflanzen und lebende Teile von Pflanzen einschließlich der frischen Früchte und der Samen;
6. Pflanzenerzeugnisse
Erzeugnisse pflanzlichen Ursprungs, unverarbeitet oder durch einfache Verfahren, wie Mahlen, Trocknen oder Pressen bearbeitet, soweit sie nicht Pflanzen im Sinne von Nummer 5 sind;
7. Schadorganismen
Schädlinge der Pflanzen oder Pflanzenerzeugnisse tierischer oder pflanzlicher Art sowie solche in Form von Viren, Mykoplasmen oder anderen Krankheitserregern;
8. Tiere
Tiere von Arten, die üblicherweise von Menschen gefüttert und gehalten oder verzehrt werden;
9. Inverkehrbringen
jede entgeltliche oder unentgeltliche Abgabe;
10. Umwelt
die Beziehungen zwischen Wasser, Luft, Erde und anderen biologischen Erscheinungsformen und dem Menschen.
Artikel 3
Die Mitgliedstaaten tragen dafür Sorge, daß Pflanzenschutzmittel, die einen oder mehrere der im Anhang aufgeführten Wirkstoffe enthalten, weder in den Verkehr gebracht noch angewendet werden können.
Absatz 1 gilt nicht für unbedeutende Unreinheiten aufgrund des Herstellungsverfahrens, solange schädliche Auswirkungen auf Menschen, Tiere und Umwelt ausgeschlossen sind.
Artikel 4
(1) Die Mitgliedstaaten werden in Abweichung von Artikel 3 vorübergehend ermächtigt, in ihrem Hoheitsgebiet das Inverkehrbringen oder die Anwendung von Pflanzenschutzmitteln, welche bestimmte der im Anhang, Spalte 1, aufgeführten Wirkstoffe enthalten, in den in Spalte 2 genannten Fällen zu gestatten.
(2) Die Mitgliedstaaten setzen die anderen Mitgliedstaaten und die Kommission von der Anwendung des Absatzes 1 in Kenntnis und teilen der Kommission auf deren Wunsch Angaben darüber mit, in welchem Umfang jeder der betreffenden Wirkstoffe verwendet worden ist.
Artikel 5
Diese Richtlinie gilt nicht für Pflanzenschutzmittel, die
a) für die Forschung oder zu analytischen Zwecken
oder
b) zur Ausfuhr nach dritten Ländern
bestimmt sind.
Artikel 6
(1) Nachdem die Kommission den durch Beschluß 78/436/EWG [4] eingesetzten Wissenschaftlichen Ausschuß für Schädlingsbekämpfungsmittel gehört hat, werden nach dem Verfahren des Artikels 8 erlassen:
a) alle erforderlichen Änderungen innerhalb der Wirkstoffgruppen A (Quecksilberverbindungen) und B (beständige organische Chlorverbindungen) der Spalte 1 des Anhangs;
b) alle erforderlichen Änderungen der Spalte 2 des Anhangs. Soll eine Ausnahmeregelung aufgehoben werden, so kann eine vorherige Anhörung des Wissenschaftlichen Ausschusses unterbleiben, wenn alle Mitgliedstaaten die Kommission davon unterrichtet haben, daß sie nicht oder nicht mehr die Absicht haben, von dieser Ausnahmeregelung Gebrauch zu machen. Diese Information kann an den durch Beschluß Nr. 76/894/EWG [5] eingesetzten Ständigen Ausschuß für Pflanzenschutz weitergegeben werden.
(2) Absatz 1 gilt für einen Zeitraum von fünf Jahren ab dem 1. Januar 1981.
Der Rat kann auf Vorschlag der Kommission einstimmig beschließen, entweder die Anwendungsdauer von Absatz 1 zu verlängern oder jegliche Befristung seiner Anwendungsdauer aufzuheben.
(3) Alle nicht in Absatz 1 vorgesehenen Änderungen des Anhangs werden vom Rat auf Vorschlag der Kommission vorgenommen.
(4) Die Kommission überprüft mindestens alle zwei Jahre, ob und inwieweit Spalte 2 des Anhangs zu ändern ist.
(5) Alle Änderungen des Anhangs erfolgen aufgrund der Entwicklung der wissenschaftlichen und technischen Erkenntnisse.
(6) Ein Wirkstoff wird im Anhang aufgeführt, wenn er, selbst bei bestimmungsgemäßer Verwendung,
a) für die menschliche und tierische Gesundheit schädliche Auswirkungen hat oder haben kann oder
b) eine unannehmbar nachteilige Auswirkung auf die Umwelt hat oder haben kann.
Artikel 7
(1) Erscheint in einem Mitgliedstaat die Anwendung eines Pflanzenschutzmittels, das einen oder mehrere der im Anhang aufgeführten Wirkstoffe enthält, aufgrund einer unvorhersehbaren Gefahr für die Pflanzenerzeugung, die mit anderen Mitteln nicht überwunden werden kann, notwendig, so kann der Mitgliedstaat das Inverkehrbringen und die Anwendung dieses Pflanzenschutzmittels vorübergehend bis zu 120 Tagen gestatten. Er setzt hiervon unverzüglich die übrigen Mitgliedstaaten und die Kommission in Kenntnis.
(2) Nach dem Verfahren des Artikels 8 wird unverzüglich festgestellt, ob und gegebenenfalls unter welchen Bedingungen die von dem Mitgliedstaat gemäß Absatz 1 getroffenen Maßnahmen aufrechterhalten oder erneut getroffen werden dürfen.
Artikel 8
(1) Wird auf das in diesem Artikel festgelegte Verfahren Bezug genommen, so befaßt der Vorsitzende den Ständigen Ausschuß für Pflanzenschutz unverzüglich von sich aus oder auf Antrag eines Mitgliedstaats.
(2) In dem Ausschuß werden die Stimmen der Mitgliedstaaten nach Artikel 148 Absatz 2 des Vertrages gewogen. Der Vorsitzende nimmt an der Abstimmung nicht teil.
(3) Der Vertreter der Kommission unterbreitet einen Entwurf für die zu treffenden Maßnahmen. Der Ausschuß nimmt zu diesen Maßnahmen innerhalb einer Frist Stellung, die der Vorsitzende entsprechend der Dringlichkeit der zu prüfenden Fragen bestimmen kann. Die Stellungnahme kommt mit einer Mehrheit von einundvierzig Stimmen zustande.
(4) Die Kommission erläßt die Maßnahmen und bringt sie unverzüglich zur Anwendung, wenn sie der Stellungnahme des Ausschusses entsprechen. Entsprechen sie der Stellungnahme des Ausschusses nicht oder ist keine Stellungnahme ergangen, so schlägt die Kommission dem Rat alsbald die zu treffenden Maßnahmen vor. Der Rat beschließt die Maßnahmen mit qualifizierter Mehrheit.
Hat der Rat nach Ablauf einer Frist von drei Monaten nach dem Zeitpunkt, zu dem er befaßt worden ist, keine Maßnahmen beschlossen, so erläßt die Kommission die vorgeschlagenen Maßnahmen und bringt sie unverzüglich zur Anwendung.
Artikel 9
Die Mitgliedstaaten erlassen die erforderlichen Rechts- und Verwaltungsvorschriften, um dieser Richtlinie spätestens am 1. Januar 1981 nachzukommen. Sie setzen die Kommission unverzüglich davon in Kenntnis.
Artikel 10
Diese Richtlinie ist an die Mitgliedstaaten gerichtet.
Geschehen zu Brüssel am 21. Dezember 1978.