NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 498/2007
ze dne 26. březena 2007,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1198/2006 o Evropském rybářském fondu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1198/2006 ze dne 27. července 2006 o Evropském rybářském fondu (1) a zejména na jeho článek 102,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 1198/2006 (dále jen „základní nařízení“) nahrazuje nařízení Rady (ES) č. 1263/1999 (2) a (ES) č. 2792/1999 (3) a zohledňuje nový vývoj v rybářství, rybolovných oblastech a vnitrozemském rybolovu. Je proto vhodné stanovit prováděcí pravidla k základnímu nařízení.
(2)
Je třeba stanovit prováděcí pravidla pro předložení operačních programů. S cílem usnadnit vypracování operačních programů, jejich posouzení a schválení Komisí, je třeba stanovit společná pravidla pro strukturu a obsah těchto programů založená zejména na požadavcích článku 20 základního nařízení.
(3)
Pokud jde o podporu opatřením k přizpůsobení rybářského loďstva Společenství, měly by členské státy ve svých operačních programech uvést metody výpočtu prémií.
(4)
Pokud jde o možnost uvedenou v čl. 25 odst. 4 základního nařízení dosáhnout snížení výkonu motoru u skupiny plavidel, je třeba určit podmínky pro tuto možnost.
(5)
Měly by se definovat některé termíny vztahující se k akvakultuře a zpracování produktů rybolovu a akvakultury a jejich uvádění na trh, aby bylo zajištěno, že jsou tyto termíny chápány jednotně.
(6)
Pokud jde o podporu produktivním investicím do akvakultury a investicím do zpracování produktů a jejich uvádění na trh, měly by členské státy ve svých operačních programech popsat, jak zajistí, aby byly upřednostněny mikropodniky a malé podniky.
(7)
Pokud jde o podporu opatřením v oblasti zdraví zvířat, měla by být stanovena pravidla vedoucí k zajištění souladu se směrnicí Rady 2006/88/ES ze dne 24. října 2006 o veterinárních požadavcích na živočichy pocházející z akvakultury a produkty z nich získané a o prevenci a tlumení některých chorob vodních živočichů (4).
(8)
Pokud jde o podporu opatřením společného zájmu, měly by být definovány způsobilé výdaje.
(9)
Pokud jde o rybolovné oblasti uvedené v článku 43 základního nařízení, měly by být stanoveny podmínky pro jejich výběr.
(10)
Partnerství soukromého a veřejného sektoru podporované podle článku 45 základního nařízení by mělo být v souladu s některými prováděcími pravidly.
(11)
Pokud jde o podporu udržitelnému rozvoji v rybolovných oblastech, postupy pro výběr skupin by měly být transparentní, aby zajišťovaly, že na podporu budou vybrány vhodné a vysoce kvalitní strategie místního rozvoje.
(12)
Měla by být stanovena pravidla společná několika opatřením. Zejména by za účelem zajištění lepšího cílení investičních operací měl být k dispozici soubor společných pravidel definujících způsobilé výdaje.
(13)
S cílem zajistit co největší rozšíření informací o možnostech financování mezi všechny dotčené strany a rovněž v zájmu transparentnosti by měl být s ohledem na zásadu proporcionality stanoven minimální obsah informačních opatření, jež jsou potřebná k informování případných příjemců o možnostech financování, které Společenství spolu s členskými státy nabízí prostřednictvím Evropského rybářského fondu (ERF), včetně povinnosti zveřejnit kroky, jež musí případný příjemce učinit při podávání žádosti o financování, a použitá výběrová kritéria.
(14)
V zájmu větší transparentnosti, pokud jde o využívání pomoci z ERF, by měl být každoročně členskými státy elektronicky nebo jinak zveřejněn seznam příjemců, názvy operací a částka z veřejných zdrojů přidělená na tyto operace. Cílem zveřejnění těchto informací veřejnosti je zvýšení transparentnosti akce Společenství v oblasti rozvoje odvětví rybolovu, rybolovných oblastí a vnitrozemského rybolovu, zlepšení řádného finančního řízení použitých veřejných prostředků a zejména posílení kontroly použitých veřejných peněžních prostředků a zabránění narušení hospodářské soutěže mezi příjemci opatření ERF. Vzhledem k převažujícímu významu uskutečňovaných cílů je oprávněné, s ohledem na zásadu proporcionality a požadavek na ochranu osobních údajů, zajistit obecné zveřejnění příslušných informací, pokud to nepřekračuje rámec toho, co je nutné v demokratické společnosti a pro předcházení nesrovnalostem.
(15)
Za účelem lepšího provádění informačních opatření a lepší výměny informací o informačních a propagačních strategiích a jejich výsledcích mezi členskými státy a Komisí, je třeba jmenovat kontaktní osoby odpovědné za informační a propagační opatření.
(16)
Na základě zkušeností z programového období 2000-2006 je nezbytné podrobně stanovit podmínky, které by měly splňovat nástroje finančního inženýrství, aby mohly být financovány v rámci operačního programu.
(17)
S ohledem na článek 59 základního nařízení a vzhledem k získaným zkušenostem je nutné stanovit povinnosti, které by řídící orgány měly mít vůči příjemcům ve fázi před výběrem a schválením operací, které mají být financovány, a to i s aspekty, jež by měla zahrnovat ověření výdajů vykázaných příjemcem, včetně správních ověření žádostí o úhradu a ověření jednotlivých operací přímo na místě, a s ohledem na podmínky, které je třeba dodržet při ověřováních prováděných na místě na základě vzorku.
(18)
Je rovněž nezbytné podrobně stanovit informace, které by měly být zahrnuty do účetních záznamů operací, a rovněž informace, které by se měly uchovávat jakožto údaje o provádění, jež by měly řídící orgány zaznamenat, uložit a předložit Komisi na její žádost.
(19)
V zájmu zajištění řádné kontroly výdajů v rámci operačních programů je nezbytné stanovit kritéria, jimž by měla odpovídat auditní stopa, aby bylo možné ji pokládat za dostatečnou.
(20)
Audit operací se provádí v rámci odpovědnosti auditního orgánu. K zajištění odpovídajícího rozsahu a účinnosti těchto auditů a jejich provádění podle stejných norem ve všech členských státech, je nezbytné stanovit podmínky, které by měly audity splňovat.
(21)
Podle dosavadních zkušeností je nezbytné podrobně stanovit základ pro výběr vzorků operací, u nichž má být proveden audit, které by měl auditní orgán dodržet při vytváření nebo schvalování metody pro výběr vzorků, včetně určitých technických kritérií, která je třeba použít pro namátkové statistické výběry vzorků, a faktorů, které je třeba vzít v úvahu pro doplňkový výběr vzorků.
(22)
V zájmu zjednodušení a sladění norem pro přípravu a předložení auditní strategie, výroční kontrolní zprávy a prohlášení o uzavření, za něž je auditní orgán odpovědný podle článku 61 základního nařízení, je nezbytné stanovit prováděcí pravidla k jejich obsahu a blíže určit povahu a kvalitu informací, ze kterých vycházejí.
(23)
Za účelem zajištění co nejúčinnějšího používání článku 87 základního nařízení, pokud jde o dostupnost dokumentů a práva Účetního dvora a Komise na přístup ke všem podkladům týkajícím se výdajů a auditů, by měly řídící orgány zajistit, aby byly informace o totožnosti a sídle subjektů, které dané podklady vlastní, snadno dostupné, a tyto podklady by měly být okamžitě poskytnuty omezenému počtu osob a subjektů. Ze stejného důvodu je nezbytné stanovit, které nosiče dat mohou být pokládány za běžné pro účely uchovávání těchto dokumentů. Proto by měly vnitrostátní orgány stanovit postupy nezbytné podle potřeby k zajištění souladu uložených dokumentů s originály, je-li to třeba, a jejich spolehlivosti pro účely auditu.
(24)
V zájmu harmonizace norem pro certifikaci výdajů a pro přípravu žádostí o platby by měl být stanoven obsah těchto certifikačních výkazů a žádostí a měla by být blíže vymezena povaha a kvalita informací, ze kterých vycházejí. Je třeba stanovit podrobné postupy, podle kterých se v souladu s čl. 60 písm. f) základního nařízení vedou účetní záznamy o částkách, jež mají být získány zpět, a částkách odejmutých z důvodu zrušení celého příspěvku na operaci nebo jeho části, a podle kterých jsou podávány příslušné informace Komisi.
(25)
Podle článku 71 základního nařízení se požaduje, aby členské státy před podáním první žádosti o průběžnou platbu nebo nejpozději do dvanácti měsíců od schválení operačního programu předložily Komisi popis řídících a kontrolních systémů, zprávu uvádějící výsledky posouzení zavedených systémů a stanovisko k jejich souladu s ustanoveními o řídících a kontrolních systémech uvedeného nařízení. Vzhledem k tomu, že tyto doklady patří mezi klíčové prvky, na něž se Komise v souvislosti se sdíleným řízením rozpočtu Společenství spoléhá a ujišťuje se tak, že členské státy využívají dotčenou finanční pomoc v souladu s platnými pravidly a zásadami nezbytnými k ochraně finančních zájmů Společenství, je nezbytné podrobně stanovit, jaké informace by takové doklady měly obsahovat, a základ pro posouzení a stanovisko.
(26)
Článek 57 základního nařízení stanoví, že opatření pro audit musí být úměrná celkové výši veřejných výdajů na daný operační program. Jsou-li veřejné výdaje na operační program omezené, je vhodné, aby měly členské státy možnost se více spolehnout na vnitrostátní subjekty a pravidla pro výkon některých funkcí spojených s kontrolními a auditními opatřeními a aby Komise proto určila, která ověření, které audity operací a které povinnosti mohou být vykonávány a provedeny vnitrostátními subjekty v souladu s vnitrostátními pravidly. Za těchto okolností by měla Komise rovněž rozlišovat mezi prostředky, pomocí kterých musejí členské státy vykonávat certifikaci výdajů a ověřování řídícího a kontrolního systému, a stanovit podmínky, za kterých může omezit svůj vlastní audit a spoléhat se na ujištění vnitrostátních orgánů.
(27)
Mezi řídící a kontrolní povinnosti členských států náleží podávání zpráv o nesrovnalostech a monitorování těchto nesrovnalostí. Podrobná pravidla k provedení tohoto požadavku byla uvedena v nařízení Komise (ES) č. 1681/94 ze dne 11. července 1994 o nesrovnalostech a navrácení neoprávněně vyplacených částek v souvislosti s financováním strukturálních politik a organizaci informačního systému v této oblasti (5). Z důvodu jasnosti a zjednodušení je vhodné zahrnout tato pravidla do tohoto nařízení.
(28)
Je třeba učinit opatření, aby mohla Komise proplatit soudní náklady, pokud žádá, aby členský stát zahájil soudní řízení za účelem navrácení neoprávněně vyplacených částek následkem nesrovnalosti nebo aby v tomto řízení pokračoval, a aby mohly být členskému státu poskytnuty informace umožňující mu rozhodnout o rozdělení nákladů na ztrátu částek, které nelze získat zpět, podle čl. 70 odst. 2 základního nařízení. Měl by být rovněž zajištěn pravidelný kontakt Komise a členských států týkající se nesrovnalostí, využívání informací poskytovaných za účelem provádění hodnocení rizik a shrnujících zpráv a poskytování informací příslušným výborům.
(29)
V zájmu omezení administrativní zátěže způsobené systémem podávání zpráv při zachování nezbytné úrovně informovanosti by členské státy neměly mít povinnost podávat zprávy o nesrovnalostech, které se týkají částek nižších než je určitá stanovená výše, nevyžádá-li si tuto zprávu výslovně Komise, aniž jsou dotčeny povinnosti vyplývající přímo z čl. 60 písm. f) základního nařízení.
(30)
Používání elektronických prostředků k výměně informací a údajů finančního rázu vede ke zjednodušení, vyšší výkonnosti a transparentnosti a k časovým úsporám. Za účelem plného využití těchto výhod a při zachování bezpečnosti výměn by měl být vytvořen společný počítačový systém a seznam dokumentů společného zájmu Komise a členských států. Je proto nutné přesně stanovit formát každého dokumentu a uvést podrobný popis informací, které by tyto dokumenty měly obsahovat. Ze stejných důvodů je nezbytné stanovit, jak bude tento počítačový systém fungovat, pokud jde o určení strany odpovědné za ukládání dokumentů do tohoto systému a jejich aktualizace.
(31)
V souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne 13. prosince 1999 o zásadách Společenství pro elektronické podpisy (6), s přihlédnutím k úrovni bezpečnosti a důvěrnosti vyžadované pro finanční řízení fondů z ERF, k úrovni znalostí a k analýze nákladů a přínosů, je nezbytné požadovat používání elektronického podpisu.
(32)
Za účelem zajištění rychlého vývoje a řádného fungování společného počítačového systému by měly být náklady na jeho vývoj financovány ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství podle čl. 46 odst. 1 základního nařízení a náklady na rozhraní s celostátními, regionálními a místními počítačovými systémy by měly být způsobilé na finanční příspěvek z ERF podle článku 46 uvedeného nařízení.
(33)
Na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (7) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (8) je nezbytné zajistit, v souvislosti s informačními a propagačními opatřeními a s audity podle tohoto nařízení, aby Komise a členské státy předcházely jakémukoli neoprávněnému zveřejnění osobních údajů nebo možnosti přístupu k nim, a určit, k jakému účelu Komise a členské státy mohou tyto údaje zpracovávat.
(34)
Nařízení Komise (ES) č. 2722/2000 ze dne 13. prosince 2000, kterým se stanoví podmínky, za nichž může finanční nástroj pro orientaci rybolovu (FNOR) přispívat k eradikaci patologických rizik v akvakultuře (9), nařízení Komise (ES) č. 908/2000 ze dne 2. května 2000 o pravidlech pro výpočet podpor, které členské státy poskytují organizacím producentů v odvětví rybolovu a akvakultury (10) a nařízení Komise (ES) č. 366/2001 ze dne 22. února 2001 o prováděcích pravidlech k opatřením podle nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 (11) by měla být zrušena.
(35)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro Evropský rybářský fond,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1198/2006 (dále jen „základní nařízení“), pokud jde o:
a)
strukturu a předání operačních programů;
b)
opatření v odvětví rybolovu;
c)
hodnocení operačních programů;
d)
informace a propagaci;
e)
nástroje finančního inženýrství;
f)
řízení, monitorování a kontrolu;
g)
nesrovnalosti;
h)
elektronickou výměnu údajů;
i)
osobní údaje.
Článek 2
Zvláštní ujednání pro některé operační programy
V případě operačních programů, jejichž celkové způsobilé veřejné výdaje nejsou vyšší než 90 milionů EUR v cenách roku 2004, se stanoví zvláštní ujednání v čl. 28 odst. 2, článcích 51, 52 a 53.
KAPITOLA II
STRUKTURA A PŘEDÁNÍ OPERAČNÍCH PROGRAMŮ
Článek 3
Struktura a předání operačních programů
1. Obsah operačního programu uvedený v článku 20 základního nařízení se stanoví v souladu s částí A přílohy I tohoto nařízení a finanční plán se stanoví s souladu s částí B uvedené přílohy.
Hodnocení ex ante podle článku 48 základního nařízení tvoří přílohu k operačnímu programu.
2. Členské státy umožní Komisi přístup k elektronické verzi operačního programu, kterou při každé revizi programu aktualizují. Žádosti o revize programu podle článku 18 základního nařízení předají členské státy Komisi elektronickou cestou v souladu s článkem 65 tohoto nařízení. Členské státy předloží Komisi žádosti o revizi operačního programu, která se týká příspěvku z Evropského rybářského fondu (ERF) ve stávajícím roce, nejpozději do 30. září uvedeného roku.
KAPITOLA III
PRIORITNÍ OSY
ODDÍL 1
Prioritní osa 1: Opatření k přizpůsobení rybářského loďstva Společenství
Článek 4
Veřejná podpora v případě trvalého zastavení rybolovných činností
1. Po trvalém zastavení rybolovných činností je dotčené rybářské plavidlo natrvalo vyškrtnuto z rejstříku rybářského loďstva Společenství a případně je tomuto plavidlu trvale zrušena licence k rybolovu na něj vázaná.
2. Operační program určí metody pro výpočet prémií poskytnutých podle článku 23 základního nařízení.
3. Je-li trvalého zastavení rybolovných činností dosaženo přeřazením plavidla jak je uvedeno v čl. 23 odst. 1 písm. b) základního nařízení, upraví členský stát v souladu s tím výši prémie s ohledem na kritéria jako jsou tržní hodnota licence pro plavidlo a zbytková hodnota plavidla.
4. Dojde-li ke ztrátě rybářského plavidla v době mezi datem rozhodnutí o poskytnutí prémie a skutečným datem trvalého ukončení rybolovných činností, provede řídící orgán finanční opravu ve výši náhrady vyplacené pojišťovnou.
Článek 5
Veřejná podpora pro dočasné zastavení rybolovných činností
1. Operační program určí metody pro výpočet prémií poskytnutých podle článku 24 základního nařízení.
2. Pro účely čl. 24 odst. 2 základního nařízení se „finančním příspěvkem Společenství přiděleným odvětví“ rozumí příspěvek ERF na operační program dotčeného členského státu.
Článek 6
Investice do rybářských plavidel a selektivnost
1. Pro účely článku 25 základního nařízení je řídící orgán odpovědný za posouzení souladu s odstavci 2 až 5 tohoto článku a za to, že poskytne Komisi na její žádost všechny příslušné doklady.
2. Celkové způsobilé výdaje, na něž se vztahuje podpora na rybářské plavidlo během celého programového období podle článku 25 základního nařízení, kromě čl. 25 odst. 6 písm. e), nejsou vyšší než celková částka stanovená na základě objektivních kritérií jako jsou např. kritéria uvedená v čl. 23 odst. 3 uvedeného nařízení a zahrnutá v operačním programu.
3. 20% snížení výkonu motoru může být dosaženo u skupiny plavidel, jak je stanoveno v čl. 25 odst. 4 základního nařízení, při dodržení všech těchto podmínek:
a)
všechna plavidla náležející do stejné skupiny se určují jednotlivě;
b)
všechna plavidla náležející do stejné skupiny působí ve stejných správních oblastech;
c)
všechna plavidla náležející do stejné skupiny používají stejná hlavní lovná zařízení podle seznamu v dodatku III (oddíl C) nařízení Komise (ES) č. 1639/2001 (12);
d)
všech plavidel náležejících do stejné skupiny je nanejvýš padesát.
4. Výstupy z rybolovné kapacity rybářského loďstva s veřejnou podporou se neberou v úvahu při výpočtu 20 % snížení výkonu, kterého může být dosaženo u skupiny plavidel, jak je stanoveno v čl. 25 odst. 4 základního nařízení.
5. Finanční podpora poskytnutá podle čl. 25 odst. 6 písm. e) základního nařízení se poskytuje pouze na zařízení a modernizační práce sloužící k ochraně úlovků a lovného zařízení před volně žijícími predátory v rámci směrnic Rady 79/409/EHS (13) a 92/43/EHS (14).
Článek 7
Drobný pobřežní rybolov
1. Je-li podíl soukromé finanční účasti snížen v souladu s čl. 26 odst. 2 základního nařízení, zvýší se podle toho podíl veřejného příspěvku. Příspěvek z ERF se vypočítá v souladu s podíly stanovenými v článku 53 základního nařízení v závislosti na výsledném veřejném příspěvku.
2. Operační program určí metody výpočtu prémií ve prospěch drobného pobřežního rybolovu poskytnutých podle čl. 26 odst. 3 a čl. 26 odst. 4 základního nařízení.
3. Pro účely čl. 26 odst. 4 písm. b) základního nařízení se „produkty rybolovu“ rozumí produkty pocházející z úlovků rybářských plavidel působících v drobném pobřežním rybolovu.
Článek 8
Socioekonomická vyrovnávací opatření na správu rybářského loďstva Společenství
1. Operační program určí metody výpočtu socioekonomických vyrovnání za správu rybářského loďstva Společenství poskytnutých podle článku 27 základního nařízení.
2. Podpora stanovená v čl. 27 odst. 1 písm. d) základního nařízení na předčasný odchod do důchodu je způsobilá na vyrovnání z ERF, i když je vyplacena příjemcům po 31. prosinci 2015, pokud je za tímto účelem složena na vázaném účtu před tímto datem.
ODDÍL 2
Prioritní osa 2: Akvakultura, vnitrozemský rybolov, zpracovávání produktů rybolovu a akvakultury a jejich uvádění na trh
Článek 9
Rozsah intervenčních opatření v akvakultuře
Podpora podle čl. 28 odst. 6 základního nařízení se může vztahovat na náklady na posouzení stanovené ve směrnici Rady 85/337/EHS (15).
Článek 10
Opatření ve prospěch produktivních investic do akvakultury
1. Pro účely čl. 29 odst. 1 písm. a), b) a c) základního nařízení se použijí tyto definice:
a)
„nové druhy“: druhy, jejichž produkce je v akvakultuře členského státu nízká nebo neexistuje a jejichž tržní vyhlídky jsou dobré;
b)
„druhy s dobrými tržními vyhlídkami“: druhy, u kterých se v střednědobém výhledu ukazuje, že tržní poptávka bude pravděpodobně převyšovat nabídku;
c)
„běžné postupy v odvětví akvakultury“: činnosti v akvakultuře, které jsou prováděny v souladu se závaznými právními předpisy vztahujícími se na zdravotní a veterinární oblast nebo oblast životního prostředí;
d)
„tradiční akvakultura“: zavedené postupy, kterou souvisí se společenským a kulturním dědictvím dané oblasti.
2. Podpora stanovená v článku 29 základního nařízení se může vztahovat na obslužná plavidla používaná v akvakultuře. Rybářská plavidla vymezená v čl. 3 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 (16) nelze pokládat za obslužná plavidla používaná v akvakultuře, i když jsou používána výlučně v akvakultuře.
3. Aniž je dotčen čl. 35 odst. 6 základního nařízení, podpora podle článku 29 uvedeného nařízení se může vztahovat na investice související s maloobchodním prodejem v hospodářství, pokud takový prodej tvoří nedílnou součást akvakulturního hospodářství.
4. Využívají-li členské státy možnost stanovenou v čl. 29 odst. 1 písm. a) základního nařízení, zavedou mechanismus, kterým se řídícímu orgánu zpřístupní výsledky výhledových tržních analýz o živočišných druzích chovaných v akvakultuře.
5. V případě opatření stanovených v článku 29 základního nařízení členské státy určí ve svých operačních programech jakým způsobem má být podpora přednostně poskytována mikropodnikům a malým podnikům.
Článek 11
Opatření na ochranu vodního prostředí
1. Je-li příjemcům udělena podpora na účely uvedené v článku 30 základního nařízení, členské státy zkontrolují, zda tito příjemci dodržují závazky týkající se vodního prostředí alespoň po dobu tří let od data schválení operace a na konci provádění operace.
2. Podpora poskytnutá podle čl. 30 odst. 2 písm. b) základního nařízení se týká pouze nákladů na účast Společenství v systému řízení podniků a auditu z hlediska ochrany životního prostředí (EMAS), které vznikly před schválením režimu pro jednotlivé podniky.
3. Pro účely čl. 30 odst. 2 písm. c) základního nařízení se termínem „ekologická akvakultura“ rozumí činnosti v akvakultuře produkující hospodářské vodní druhy v souladu s metodami ekologické produkce ve smyslu článku 2 nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 (17), které nesou označení v tomto smyslu. Dokud Společenství nepřijme prováděcí pravidla týkající se produkce, včetně pravidel o přechodu použitelná na ekologickou akvakulturu, použijí se vnitrostátní pravidla nebo, pokud nejsou k dispozici, soukromé normy použitelné na ekologickou akvakulturu, které byly přijaty nebo uznány členskými státy.
4. Podpora stanovená v čl. 30 odst. 2 písm. d) základního nařízení může být poskytnuta pouze na konkrétní omezení nebo požadavky pro oblasti NATURA 2000 stanovená příslušnými vnitrostátními opatřeními pro provádění směrnic 79/409/EHS a 92/43/EHS.
5. Pro účely čl. 30 odst. 3 základního nařízení se termínem „běžná správná praxe v oblasti akvakultury“ rozumí shoda se závaznými právními předpisy vztahujícími se na zdravotní a veterinární oblast nebo oblast životního prostředí a použití protokolů o produkci, které zabraňují plýtvání zdroji a znečištění, ke kterému nemusí docházet.
Článek 12
Opatření v oblasti zdraví zvířat
1. Podpora stanovená v článku 32 základního nařízení se může vztahovat na:
a)
exotické choroby v akvakultuře uvedené v článku 3 rozhodnutí Rady 90/424/EHS (18), tlumící opatření použitá na základě oddílu 3 kapitoly V směrnice 2006/88/ES;
b)
neexotické choroby v akvakultuře uvedené v příloze rozhodnutí 90/424/EHS, eradikační programy vypracované a schválené na základě čl. 44 odst. 2 směrnice 2006/88/ES.
2. Řídící orgán operačního programu rozhodne, zda přispěje na financování tlumících opatření uvedených v odst. 1 písm. a) nebo eradikačního programu uvedeného v odst. 1 písm. b), a přijme prováděcí ustanovení pro svoji finanční účast před předložením opatření nebo program v souladu s ustanoveními rozhodnutí 90/424/EHS.
3. Neschválí-li Komise v souladu s článkem 24 rozhodnutí 90/424/EHS tlumící opatření nebo eradikační program uvedené v odstavci 1 tohoto článku, musí být vyčleněný příspěvek neprodleně vrácen do rozpočtu operačního programu.
4. Je-li hodnota způsobilých nákladů na akce schválené Komisí v souladu v článkem 24 rozhodnutí 90/424/EHS nižší než částka vyčleněná řídícím orgánem, může členský stát znovu použít takto uvolněný rozdíl na svůj operační program.
5. Podpora stanovená v článku 32 základního nařízení se nevztahuje na dohledové činnosti, které mají prokázat nepřítomnost choroby za účelem získání úředního statusu oblasti prosté nákazy nebo fixní náklady, jako jsou náklady úředních veterinárních útvarů.
Článek 13
Vnitrozemský rybolov
1. Pro účely článku 33 základního nařízení se „plavidly operujícími výlučně ve vnitrozemských vodách“ rozumí plavidla zapojená do obchodního rybolovu ve vnitrozemských vodách a neregistrovaná v rejstříku rybářského loďstva Společenství.
2. U investic stanovených podle čl. 33 odst. 2 druhého pododstavce a článku 25 základního nařízení může být plavidlům o délce menší než 12 metrů, nepoužívajícím vlečná zařízení a působícím ve vnitrozemském rybolovu poskytnuta podpora ve stejné výši jako podpora pro plavidla působící v drobném pobřežním rybolovu uvedená v článku 26 uvedeného nařízení.
3. Členské státy ve svých operačních programech určí, jakým způsobem zajistí, aby investice podporované podle článku 33 základního nařízení neohrozily rovnováhu mezi velikostí loďstva a odpovídajícími dostupnými zásobami ryb.
Článek 14
Investice do zpracovávání a uvádění na trh
1. Investice k odstraňování dioxinu a jiných látek škodlivých pro lidské zdraví z rybího masa nebo rybího oleje mohou být podporovány ERF podle článku 34 základního nařízení, i když jsou konečné produkty určeny k použití a zpracování k jiným účelům než k lidské spotřebě.
2. V případě opatření stanovených v článku 35 základního nařízení členské státy určí ve svých operačních programech, jakým způsobem bude podpora přednostně poskytována mikropodnikům a malým podnikům.
ODDÍL 3
Prioritní osa 3: Opatření společného zájmu
Článek 15
Společné činnosti
1. Podpora stanovená v článku 37 základního nařízení se nevztahuje na náklady související s průzkumným rybolovem.
2. Podpora stanovená v čl. 37 prvním pododstavci písm. n) základního nařízení může být poskytnuta na:
a)
vytvoření organizací producentů s cílem usnadnit založení a administrativní chod organizace producentů uznané podle nařízení Rady (ES) č. 104/2000 (19) po 1. lednu 2007;
b)
provádění plánů organizací producentů, které získaly zvláštní uznání podle článku 12 nařízení (ES) č. 104/2000 s cílem usnadnit provádění jejich plánů na zlepšení jakosti produktů,
nebo
c)
restrukturalizaci organizací producentů s cílem zvýšit jejich efektivitu v souladu s tržními požadavky.
3. Podpora uvedená v odst. 2 písm. b) tohoto článku se snižuje během tří let po datu udělení zvláštního uznání podle článku 12 nařízení (ES) č. 104/2000.
Článek 16
Opatření na ochranu a rozvoj vodních živočichů a rostlin
1. Podpora stanovená v čl. 38 odst. 2 prvním pododstavci písm. a) základního nařízení se týká opatření na výstavbu a umístění umělých útesů a dalších zařízení vytvořených z dlouhotrvajících prvků.
Podpora se může vztahovat na přípravné práce k umístění, včetně studií, součástí, signalizace, přepravy a montáže zařízení a vědeckého monitorování.
2. Podpora uvedená v čl. 38 odst. 2 základního nařízení se nevztahuje na zařízení pro shromažďování ryb.
3. Podpora stanovená v čl. 38 odst. 2 prvním pododstavci písm. c) základního nařízení se může vztahovat na výdaje na nezbytná opatření na zachování stanovišť náležejících do evropské ekologické sítě NATURA 2000. Podpora se může vztahovat na přípravu plánů řízení, strategií a režimů, infrastruktury včetně odpisů a vybavení pro rezervace, odborné přípravy a vzdělávání zaměstnanců pracujících v rezervacích i příslušných studií.
4. Podpora stanovená v čl. 38 odst. 2 prvním pododstavci písm. c) základního nařízení se nevztahuje na vyrovnání za zřeknutí se práv, ztrátu příjmu a platy zaměstnanců.
5. Pro účely druhého pododstavce čl. 38 odst. 2 základního nařízení se „přímým vysazováním ryb“ rozumí vypouštění živých vodních organismů, ať jde o živočichy pocházejí z líhní nebo živočichy odlovené na jiném místě.
Článek 17
Místa vykládky
Je-li poskytována podpora na investice na restrukturalizaci míst vykládek a na zlepšení podmínek vykládek ryb prováděných rybáři, kteří působí v pobřežním rybolovu ve stávajících místech vykládky, jak je stanoveno ve druhém pododstavci čl. 39 odst. 1 základního nařízení, členské státy zajistí slučitelnost s příslušnými hygienickými pravidly a dodržení kontrolních opatření v těchto místech vykládky.
Článek 18
Rozvoj nových trhů a propagační kampaně
1. Podpora stanovená na propagační opatření podle čl. 40 odst. 3 písm. a), d), e) a g) základního nařízení se může vztahovat zejména na:
a)
náklady reklamních agentur a jiných poskytovatelů služeb účastnících se přípravy a provádění propagačních kampaní;
b)
nákup nebo pronájmy reklamních ploch, tvorby sloganů nebo štítků po dobu propagačních kampaní;
c)
náklady na vydání materiálů a externí pracovníky potřebné pro kampaně;
d)
pořádání veletrhů a výstav a účast na nich.
2. Pokud jde o produkty chráněné podle nařízení Rady (ES) č. 510/2006 (20), může být podpora na jejich propagaci podle článku 7 uvedeného nařízení poskytnuta pouze od data, ke kterému byl název zapsán do rejstříku.
Článek 19
Pilotní projekty
1. Na průzkumný rybolov se neposkytuje žádná podpora podle článku 41 základního nařízení.
2. Je-li poskytnuta podpora na pilotní projekt podle článku 41 základního nařízení, zajistí řídící orgán, aby pilotní projekt zahrnoval odpovídající následné vědecké hodnocení a aby bylo provedeno odpovídající kvalitativní posouzení technických zpráv uvedených v čl. 41 odst. 3 uvedeného nařízení.
3. Pilotní projekty nejsou přímo obchodní povahy. Jakýkoli zisk vytvořený během provádění pilotního projektu se odečte z veřejné podpory poskytnuté na tuto operaci.
4. Překročí-li celkové náklady na pilotní projekt 1 milion EUR, vyžádá si řídící orgán před schválením projektu posouzení provedené nezávislým vědeckým orgánem.
Článek 20
Přestavba za účelem přeřazení rybářských plavidel na jinou činnost
Podpora stanovená v článku 42 základního nařízení může být poskytnuta na přestavbu rybářského plavidla po jeho přeřazení na jinou činnost, pouze pokud je toto plavidlo natrvalo vyškrtnuto z rejstříku rybářského loďstva a případně je natrvalo zrušena licence k rybolovu vázaná na plavidlo.
ODDÍL 4
Prioritní osa 4: Udržitelný rozvoj rybolovných oblastí
Článek 21
Cíle a opatření
Podpora podle článku 43 základního nařízení se poskytuje na:
a)
provádění strategií místního rozvoje podle čl. 45 odst. 2 základního nařízení a článku 24 tohoto nařízení za účelem dosažení cílů uvedených v čl. 43 odst. 2 písm. a), b) a c) základního nařízení a prostřednictvím způsobilých opatření stanovených v čl. 44 odst. 1 písm. a) až g) a písm. i) a j) a čl. 44 odst. 2 a 3 uvedeného nařízení;
b)
rozvíjení meziregionální a nadnárodní spolupráce mezi skupinami v rybolovných oblastech podle čl. 44 odst. 1 písm. h) základního nařízení hlavně formou budování kontaktů a šíření zásad osvědčených postupů za účelem dosažení cíle uvedeného v čl. 43 odst. 2 písm. d) uvedeného nařízení.
Článek 22
Zeměpisné použití prioritní osy 4
1. Operační program upřesní postupy a kritéria pro výběr rybolovných oblastí. Členské státy rozhodnou jakým způsobem budou uplatňovat čl. 43 odst. 3 a 4 základního nařízení.
2. Vybrané rybolovné oblasti se nemusí nutně shodovat s vnitrostátními správními oblastmi nebo pásmy ustavenými pro účely způsobilosti v rámci cílů strukturálních fondů.
Článek 23
Postupy a kritéria pro výběr skupin
1. Složení skupiny podle čl. 45 odst. 1 základního nařízení je takové, aby byla schopna vypracovat a provádět strategii rozvoje v dotčené oblasti.
Důležitost a účinnost partnerství se posuzuje na základě jejího složení i z hlediska transparentnosti a jasnosti přidělování úkolů a povinností.
Schopnost partnerů plnit jim přidělené úkoly a účinnost a rozhodování jsou zaručeny.
Partnerství zahrnuje, a to i na rozhodovací úrovni, zástupce odvětví rybolovu a zástupce dalších příslušných místních socioekonomických odvětví.
2. Správní kapacita „skupiny“ se považuje za odpovídající pokud skupina:
a)
buď vybere z partnerství jednoho partnera jako správního vedoucího, který zaručí uspokojivé fungování partnerství,
nebo
b)
se sloučí v právně ustavenou společnou strukturu, jejíž formální stanovy zaručují uspokojivé fungování partnerství.
3. Pokud je skupině svěřena správa veřejných peněžních prostředků, je posouzena její finanční kapacita:
a)
s ohledem na odst. 2 písm. a) z hlediska schopnosti správního vedoucího spravovat peněžní prostředky;
b)
s ohledem na odst. 2 písm. b) z hlediska schopnosti společné struktury spravovat peněžní prostředky.
4. Skupiny pro provádění strategií místního rozvoje se vyberou nejpozději do čtyř let ode dne schválení operačního programu. Delší časové období lze poskytnout, pokud řídící orgán pořádá více než jeden výběrový postup pro skupiny.
5. Operační program upřesní:
a)
postupy a kritéria pro výběr skupin a počet skupin, které hodlá členský stát vybrat. Výběrová kritéria uvedená v článku 45 základního nařízení a v tomto článku se pokládají za minimální a mohou být doplněna zvláštními vnitrostátními kritérii. Postupy musí být transparentní, zajišťovat odpovídající publicitu a případně zajistit konkurenční prostředí mezi skupinami, které předkládají strategie místního rozvoje;
b)
řídící ustanovení a postupy platící pro mobilizaci a oběh finančních toků i pro příjemce. Popisuje především jak jsou skupiny zapojené do řídících, monitorovacích a kontrolních systémů.
Článek 24
Strategie místního rozvoje
Strategie místního rozvoje navržená skupinou v souladu s čl. 45 odst. 2 základního nařízení:
a)
je celistvá a založená na vzájemném působení zúčastněných subjektů, odvětví a operací a jejím cílem je víc než pouhé hromadění operací nebo soubor odvětvových opatření;
b)
odpovídá potřebám rybolovné oblasti, zejména ze socioekonomického hlediska;
c)
je udržitelná;
d)
doplňuje další zásahy v dotčené oblasti.
Článek 25
Provádění strategie místního rozvoje
1. Bez ohledu na čl. 45 odst. 2 základního nařízení vybere skupina činnosti, které budou financovány v rámci strategie místního rozvoje.
2. Je-li skupině svěřena správa veřejných peněžních prostředků, vytvoří oddělený účet na provádění strategie místního rozvoje.
ODDÍL 5
Společná ustanovení pro jednotlivá opatření
Článek 26
Společná ustanovení pro prioritní osy 1 až 4
Na příspěvek z ERF nejsou způsobilé tyto výdaje:
a)
pro účely čl. 28 odst. 3, čl. 34 odst. 3, čl. 37 prvního pododstavce bodu i) a čl. 44 odst. 2 základního nařízení nákup infrastruktury používané pro celoživotní vzdělávání ve výši převyšující 10 % celkových způsobilých výdajů na dotyčnou činnost;
b)
část nákladů na vozidla, která přímo nesouvisí s dotyčnou operací.
KAPITOLA IV
HODNOCENÍ OPERAČNÍCH PROGRAMŮ
Článek 27
Hodnocení v polovině období
Členské státy pošlou hodnocení v polovině období uvedená v článku 49 základního nařízení nejpozději do 30. června 2011. Komise se může rozhodnout zastavit platební lhůtu v souladu s článkem 88 základního nařízení, pokud členský stát tuto povinnost nesplní.
KAPITOLA V
INFORMOVÁNÍ A PROPAGACE
Článek 28
Popis informačních a propagačních opatření v operačním programu a ve výročních a závěrečných prováděcích zprávách
1. Pro účely čl. 20 odst. 1 písm. g) bodu v) základního nařízení obsahuje operační program alespoň tyto části:
a)
obsah informačních a propagačních opatření, která přijmou členské státy nebo řídící orgán, zaměřených na případné příjemce, příjemce a předběžný rozpočet na tato opatření;
b)
obsah informačních a propagačních opatření, která přijmou členské státy nebo řídící orgán, zaměřených na veřejnost a předběžný rozpočet na tato opatření;
c)
správní útvary nebo subjekty odpovědné za provádění informačních a propagačních opatření;
d)
údaj o tom, jak mají být informační a propagační opatření vyhodnocena z hlediska zviditelnění operačních programů a informovanosti o nich a úlohy Společenství.
2. V případě operačních programů uvedených v článku 2 se nepoužijí odst. 1 písm. c) a d) tohoto článku.
3. Výroční zprávy a závěrečná zpráva o provádění operačního programu, které jsou uvedené v článku 67 základního nařízení, obsahují:
a)
uskutečněná informační a propagační opatření;
b)
ustanovení pro informační a propagační opatření uvedená v čl. 31 druhém pododstavci písm. d) tohoto nařízení, případně včetně elektronické adresy, na níž lze tyto údaje nalézt.
Výroční zpráva o provádění za rok 2010 a závěrečná zpráva o provádění, které jsou uvedené v článku 67 základního nařízení, obsahují kapitolu posuzující výsledky informačních a propagačních opatření z hlediska zviditelnění operačního programu a informovanosti o nich a o úloze Společenství, jak je stanoveno v odst. 1 písm. d) tohoto článku.
Článek 29
Informační opatření určená případným příjemcům
1. Pro účely čl. 51 odst. 2 písm. a) základního nařízení zajistí řídící orgán, aby byl operační program obecně šířen spolu s uvedením podrobných údajů o finančním příspěvku z ERF a dán k dispozici všem dotčeným stranám. Řídící orgán kromě toho zajistí, aby informace o možnostech financování, které nabízí společná pomoc ze Společenství a členského státu prostřednictvím operačního programu, byly co možná nejvíce rozšířeny.
2. Řídící orgán poskytne případným příjemcům jasné a podrobné informace přinejmenším o:
a)
podmínkách způsobilosti, které je třeba splnit, aby bylo možné získat finanční prostředky v rámci operačního programu;
b)
popisu postupů hodnocení žádostí o financování a popis daných časových období;
c)
kritériích výběru operací, které mají být financovány;
d)
kontaktech na osoby, které mohou poskytnout informace o operačním programu, a to na celostátní, regionální a místní úrovni.
3. Řídící orgán informuje případné příjemce o zveřejnění stanoveném v čl. 31 druhém pododstavci písm. d).
4. Řídící orgán zapojí do informačních a propagačních opatřeních v souladu s vnitrostátními právními předpisy a postupy nejméně jeden z následujících subjektů, který může šířit informace uvedené v odstavci 2:
a)
celostátní, regionální a místní orgány a rozvojové agentury;
b)
obchodní a profesní sdružení;
c)
hospodářské a sociální partnery;
d)
nevládní organizace;
e)
organizace zastupující podnikatelské kruhy;
f)
informační střediska o Evropské unii a zastoupení Komise v členských státech;
g)
vzdělávací instituce.
Článek 30
Informační opatření určená příjemcům
Řídící orgán informuje příjemce o tom, že přijetí finančních prostředků znamená rovněž souhlas s uvedením v seznamu příjemců zveřejněném v souladu s čl. 31 druhým pododstavcem písm. d).
Článek 31
Odpovědnost řídícího orgánu týkající se informačních a propagačních opatření určených veřejnosti
Pro účely čl. 51 odst. 2 písm. c) základního nařízení zajistí řídící orgán, aby se informační a propagační opatření určená veřejnosti prováděla se zaměřením na co možná nejširší zastoupení médií a s použitím různých forem a metod komunikace na příslušné územní úrovni.
Řídící orgán odpovídá za organizaci přinejmenším následujících informačních a propagačních opatření:
a)
hlavní informační činnosti propagující spuštění operačního programu;
b)
alespoň jedné hlavní informační činnosti za rok představující úspěchy operačního programu;
c)
vyvěšení vlajky Evropské unie na jeden týden ode dne 9. května před budovou řídícího orgánu;
d)
elektronické nebo jiné zveřejnění seznamu příjemců, názvů operací a částky přidělené operacím z veřejných zdrojů.
Neuvádí se jména účastníků operací podporovaných ERF a zaměřených na zlepšení odborných dovedností a vzdělávání a příjemců podpory na předčasný odchod z odvětví rybolovu, včetně předčasného odchodu do důchodu, jak je uvedeno v čl. 27 odst. 1 písm. d) základního nařízení.
Článek 32
Odpovědnost příjemců vztahující se k informačním a propagačním opatřením určeným veřejnosti
1. Pro účely článku 51 základního nařízení je příjemce odpovědný za informování veřejnosti o pomoci získané z ERF prostřednictvím opatření stanovených v odstavcích 2, 3 a 4 tohoto článku.
2. Převyšují-li celkové způsobilé náklady na operaci spolufinancovanou ERF 500 000 EUR a sestávají-li z financování infrastruktury nebo stavebních prací, umístí příjemce na místo operace během jejího provádění velkoplošný panel. Informace uvedené v článku 33 nejméně 25 % velkoplošného panelu.
Po dokončení operace se velkoplošný panel nahradí stálou vysvětlující tabulkou uvedenou v odstavci 3.
3. Převyšují-li celkové způsobilé náklady na operaci 500 000 EUR a sestávají-li se z nákupu hmotného předmětu nebo financování infrastruktury nebo stavebních prací, umístí příjemce dobře viditelnou a dostatečně velkou stálou vysvětlující tabulku, a to nejpozději do šesti měsíců ode dne dokončení operace.
Na tabulce je kromě informací uvedených v uvedeném článku uveden druh a název operace. Informace uvedené v článku 33 zabírají nejméně 25 % tabulky.
Vysvětlující tabulka se rovněž nainstaluje na sídla skupin financovaných v rámci prioritní osy 4 základního nařízení.
4. Ve vhodných případech příjemce zajistí, aby byli účastníci operace spolufinancované z ERF informováni o tomto financování.
Příjemce za tímto účelem jasně oznámí, že prováděná operace byla vybrána v rámci operačního programu, který je spolufinancován ERF.
Jakýkoli doklad, včetně potvrzení o účasti nebo jakékoli jiné potvrzení týkající se takové operace, musí obsahovat prohlášení o tom, že operační program byl spolufinancován ERF.
Článek 33
Technické vlastnosti informačních a propagačních opatření k operaci
1. Veškerá informační a propagační opatření zaměřená na příjemce, případné příjemce a veřejnost obsahují tyto údaje:
a)
symbol Evropské unie v souladu s grafickými normami stanovenými v příloze II a odkaz na Evropskou unii;
b)
odkaz na ERF: „Evropský rybářský fond“;
c)
prohlášení, které vybere řídící orgán a které zdůrazňuje přínos zásahu Společenství, nejlépe pak ve znění: „Investování do udržitelného rybolovu“.
2. Pokud jde o malé propagační předměty, nepoužijí se odst. 1 písm. b) a c).
KAPITOLA VI
NÁSTROJE FINANČNÍHO INŽENÝRSTVÍ
Článek 34
Obecná ustanovení platná pro všechny nástroje finančního inženýrství
1. Na základě čl. 55 odst. 8 základního nařízení může ERF jako součást operačního programu od 1. ledna 2005 spolufinancovat výdaje na operaci zahrnující příspěvky na podporu nástrojů finančního inženýrství pro podniky, v první řadě malé a střední podniky, včetně mikropodniků, vymezené v doporučení Komise 2003/361/ES (21), např. fondů rizikového kapitálu, záručních fondů, úvěrových fondů včetně prostřednictvím podílových fondů.
Nástroje finančního inženýrství mají podobu činností, jež vytvářejí návratné investice, nebo poskytují záruky na návratné investice, nebo obojí. Vztahují se na ně podmínky stanovené v článcích 35, 36 a 37.
2. Výkaz výdajů, pokud jde o nástroje finančního inženýrství, zahrnuje celkové výdaje vyplacené na zavedení těchto nástrojů, nebo na ně přispívající. Při částečné nebo konečné uzávěrce operačního programu jsou však způsobilé výdaje součtem všech plateb na investice do podniků z každého z nástrojů finančního inženýrství uvedených v odstavci 1, nebo všech poskytnutých záruk včetně částek vyčleněných jako záruky záručním fondem a způsobilých nákladů na řízení. Odpovídající výkaz nákladů se příslušným způsobem opraví.
3. Úrok vytvořený platbami z operačního programu na financování nástrojů finančního inženýrství se použije na financování nástrojů finančního inženýrství malých a středních podniků, včetně mikropodniků.
4. Zdroje vrácené do operace z investic provedené nástroji finančního inženýrství nebo zbylých po vyplacení všech záruk jsou znovu použity příslušnými orgány dotčených členských států ve prospěch malých a středních podniků včetně mikropodniků.
Článek 35
Podmínky platné pro všechny nástroje finančního inženýrství
1. Pokud ERF financuje operace zahrnující nástroje finančního inženýrství, včetně operací uskutečňovaných prostřednictvím podílových fondů, předloží partneři podílející se na spolufinancování, nebo akcionáři, nebo jejich pověřený zástupce obchodní plán.
Členský stát nebo řídící orgán posoudí tento obchodní plán a monitoruje jeho provádění nebo za tyto činnosti odpovídá. V posouzení hospodářské životaschopnosti investičních činností nástrojů finančního inženýrství se přihlédne ke všem zdrojům příjmů dotčených podniků.
2. Obchodní plán stanovený v odstavci 1 upřesní alespoň:
a)
cílové trhy podniků a kritéria a podmínky jejich financování;
b)
provozní rozpočet nástroje finančního inženýrství;
c)
vlastnictví nástroje finančního inženýrství;
d)
partnery nebo akcionáře podílející se na spolufinancování;
e)
stanovy nástroje finančního inženýrství;
f)
ustanovení o odbornosti, způsobilosti a nezávislosti řízení;
g)
odůvodnění a zamýšlené použití příspěvku z ERF;
h)
politiku nástroje finančního inženýrství týkající se vyvázání z investic v podnicích;
i)
pravidla pro zrušení nástroje finančního inženýrství, včetně opětovného využití zdrojů, které se nástroji finančního inženýrství vrátily z investic, nebo zdrojů, které zbývají po vyplacení všech záruk přičtených k příspěvku z operačního programu.
3. Nástroje finančního inženýrství, včetně podílových fondů, jsou zřízeny jako nezávislé právní subjekty řízené dohodami mezi partnery nebo akcionáři podílejícími se na spolufinancování, nebo jako oddělená finanční jednotka v rámci stávající finanční instituce.
Pokud je nástroj finančního inženýrství zřízen v rámci finanční instituce, je ustaven jako oddělený balík peněžních prostředků podléhající zvláštním prováděcím pravidlům v rámci finanční instituce, který zejména zajistí, aby bylo vedeno oddělené účetnictví, jež rozlišuje nové zdroje investované do nástroje finančního inženýrství, včetně zdrojů poskytnutých operačním programem, od zdrojů původně dostupných v dané instituci.
Komise není partnerem podílejícím se na spolufinancování ani akcionářem nástrojů finančního inženýrství.
4. Neprokáže-li se po veřejné soutěži jako nezbytné povolit vyšší procentní sazbu, nesmí náklady na řízení v ročním průměru po dobu trvání pomoci překročit tyto hodnoty:
a)
2 % kapitálu vloženého z operačního programu do podílových fondů nebo kapitálu vloženého z operačního programu nebo podílového fondu do záručních fondů;
b)
3 % kapitálu vloženého z operačního programu nebo podílového fondu do nástroje finančního inženýrství ve všech ostatních případech, s výjimkou nástrojů drobných úvěrů určených pro mikropodniky;
c)
4 % kapitálu vloženého z operačního programu nebo podílového fondu do nástrojů drobných úvěrů určených pro mikropodniky.
5. Podmínky příspěvků z operačních programů na nástroje finančního inženýrství jsou stanoveny v dohodě o financování, kterou je třeba uzavřít mezi řádně zmocněným zástupcem nástroje finančního inženýrství a členským státem, nebo řídícím orgánem.
6. Dohoda o financování uvedená v odstavci 5 obsahuje přinejmenším:
a)
investiční strategii a plánování;
b)
monitorování provádění v souladu s platnými pravidly;
c)
výstupní politiku pro vyvázání příspěvku z operačního programu z nástroje finančního inženýrství;
d)
pravidla pro zrušení nástroje finančního inženýrství, včetně opětovného využití zdrojů, které se nástroji finančního inženýrství vrátily z investic, nebo zdrojů, které zbývají po vyplacení všech záruk přičtených k příspěvku z operačního programu.
7. Řídící orgán přijme předběžná opatření, aby minimalizoval narušení hospodářské soutěže na trzích rizikového kapitálu nebo úvěrů. Prostředky pocházející z investic do kapitálu a do půjček po odečtení poměrného podílu nákladů na řízení a výkonnostních pobídek lze přednostně poskytnout investorům operujícím podle zásady investora v podmínkách tržního hospodářství, a to až do výše odměny stanovené interními předpisy pro nástroje finančního inženýrství, a jsou následně poměrně rozděleny mezi všechny partnery podílející se na spolufinancování nebo akcionáře.
Článek 36
Zvláštní podmínky platné pro podílové fondy
1. Financuje-li ERF nástroje finančního inženýrství realizované prostřednictvím podílových fondů, tj. fondů sloužících k investování do jednotlivých fondů rizikového kapitálu, záručních fondů a úvěrových fondů, členský stát nebo řídící orgán přistoupí k jejich provedení prostřednictvím jedné nebo více těchto forem:
a)
zadáním veřejné zakázky v souladu s platným zákonem o zadávání veřejných zakázek;
b)
v jiných případech, pokud dohoda není veřejnou zakázkou na služby ve smyslu zákona o zadávání veřejných zakázek, poskytnutím grantu, který je k tomuto účelu definován jako přímý finanční příspěvek formou daru:
i)
Evropské investiční bance nebo Evropskému investičnímu fondu,
nebo
ii)
finanční instituci bez vypsání výzvy k předkládání návrhů, jestliže se to zakládá na vnitrostátních právních předpisech slučitelných se Smlouvou.
2. Pokud ERF financuje nástroje finančního inženýrství uskutečňované prostřednictvím podílových fondů, uzavře členský stát nebo řídící orgán s podílovým fondem dohodu o financování, která stanoví podmínky a cíle financování.
Dohoda o financování podle potřeby zohlední závěry hodnocení rozdílů mezi nabídkou takových nástrojů pro malé a střední podniky a poptávkou po takových nástrojích malými a středními podniky.
3. Dohoda o financování uvedená v odstavci 2 stanoví zejména opatření pro:
a)
podmínky pro příspěvky z operačního programu do podílového fondu;
b)
výzvu k vyjádření zájmu určenou finančním zprostředkovatelům;
c)
hodnocení, výběr a akreditaci finančních zprostředkovatelů;
d)
zřízení a monitorování investiční politiky, která obsahuje přinejmenším údaj o cílových podnicích a produktech finančního inženýrství, jež mají být podporovány;
e)
podávání zpráv podílovým fondem členskému státu nebo řídícímu orgánu;
f)
monitorování provádění investic v souladu s platnými pravidly;
g)
požadavky na audit;
h)
výstupní politiku vyvázání pro podílový fond z fondů rizikového kapitálu, záručních fondů nebo úvěrových fondů;
i)
pravidla pro zrušení podílového fondu, včetně opětovného využití zdrojů, které se nástroji finančního inženýrství vrátily z investic, nebo zdrojů, které zbývají po vyplacení všech záruk, přičtených příspěvku z operačního programu.
4. Podmínky pro příspěvky z podílových fondů podporovaných operačním programem do fondů rizikového kapitálu, záručních fondů a úvěrových fondů se stanoví v dohodě o financování, která bude uzavřena mezi fondy rizikového kapitálu, záručním fondem a uvěrovým fondem na jedné straně a podílovým fondem na straně druhé. Dohoda o financování obsahuje alespoň body uvedené v čl. 35 odst. 6.
Článek 37
Zvláštní podmínky platné pro fondy rizikového kapitálu, záruční fondy a úvěrové fondy
Jiné nástroje finančního inženýrství než podílové fondy investují do podniků, zejména do MSP. Takové investice lze provést pouze ve fázích zřizování těchto podniků, v rané fázi jejich existence, včetně počátečního kapitálu, nebo rozšiřování těchto podniků, a to pouze do činností, které správci nástroje finančního inženýrství posoudí jako potenciálně ekonomicky životaschopné.
KAPITOLA VII
ŘÍZENÍ, MONITOROVÁNÍ A KONTROLA
ODDÍL 1
Obecná ustanovení
Článek 38
Zprostředkující subjekty
1. Vykonává-li jeden nebo více úkolů řídícího orgánu nebo certifikačního orgánu zprostředkující subjekt, jsou příslušná ujednání úředně zaznamenána v písemné formě.
2. Ustanovení tohoto nařízení ohledně řídícího orgánu a certifikačního orgánu platí pro zprostředkující subjekt.
Článek 39
Řídící orgán
1. Pro účely výběru a schválení operací podle čl. 59 písm. a) základního nařízení zajišťuje řídící orgán, že příjemci jsou informováni o zvláštních podmínkách týkajících se produktů nebo služeb, které mají být v rámci operace poskytnuty, o finančním plánu, lhůtě pro provedení, údajích finančního rázu a jiných údajích, které je třeba uchovat a sdělit. Před přijetím rozhodnutí o schválení se ujistí, že příjemce je schopen tyto závazky splnit.
2. Ověřování, které provádí řídící orgán podle čl. 59 písm. b) základního nařízení, se týká případně správních, finančních, technických a hmotných aspektů operací.
Ověřování zaručí, že vykázané výdaje jsou skutečné, že produkty nebo služby byly poskytnuty v souladu s rozhodnutím o schválení, že žádosti příjemce o úhradu jsou správné a že výdaje jsou v souladu s pravidly Společenství a vnitrostátními pravidly. Zahrnují postupy pro zamezení dvojímu financování výdajů z jiných režimů Společenství nebo vnitrostátních režimů a za jiná programová období.
Součástí ověřování jsou tyto postupy:
a)
správní ověření každé žádosti o úhradu, kterou podal příjemce;
b)
ověřování jednotlivých operací na místě.
3. Provádí-li se ověřování operačního programu na místě podle odst. 2 písm. b) na základě vzorku, povede řídící orgán záznamy, které popisují a zdůvodňují metodu výběru vzorků a určují, které operace nebo transakce byly vybrány k ověření.
Řídící orgán určí rozsah vzorku, na němž se přiměřeně ujistí, že související transakce jsou legální a řádné, s přihlédnutím k úrovni rizika, kterou řídící orgán stanoví v souvislosti s typem příjemců a daných operací.
Řídící orgán každoročně reviduje metodu výběru vzorků.
4. Řídící orgán vypracuje písemné normy a postupy pro ověřování prováděná podle odstavce 2 a o každém ověření uchovává záznamy, ve kterých je uvedeno, jaká práce byla vykonána, datum a výsledky ověření a opatření přijatá v souvislosti se zjištěnými nesrovnalostmi.
5. Je-li řídící orgán rovněž příjemcem v rámci operačního programu, zajistí ustanovení pro ověřování uvedená v odstavcích 2, 3 a 4 tohoto článku přiměřené oddělení funkcí v souladu s čl. 57 odst. 1 písm. b) základního nařízení.
Článek 40
Údaje o operacích, které musí být sděleny Komisi na základě její žádosti
1. Účetní záznamy operací a údaje o provádění uvedené v čl. 59 písm. c) základního nařízení obsahují alespoň informace stanovené v příloze III tohoto nařízení. Tyto informace se případně rozdělí na základě věku a pohlaví příjemců.
2. Řídící, certifikační a auditní orgány a subjekty uvedené v čl. 61 odst. 3 základního nařízení mají přístup k informacím uvedených v odstavci 1 tohoto článku.
3. Na písemnou žádost Komise jí členský stát do patnácti pracovních dní od obdržení žádosti nebo v jakékoli jiné smluvené lhůtě poskytne příslušné informace uvedené v odstavci 1 za účelem provedení kontroly dokumentace a kontroly na místě. Komise může vyžadovat informace uvedené v odstavci 1 na úrovni operací, opatření, prioritních os nebo operačních programů.
Článek 41
Auditní stopa
Pro účely čl. 59 písm. f) základního nařízení se auditní stopa považuje za dostatečnou, pokud splňuje tato kritéria:
a)
umožňuje, aby souhrnné částky potvrzené Komisi souhlasily s podrobnými účetními záznamy a s podklady, které vede certifikační orgán, řídící orgán, zprostředkující subjekty a příjemci, pokud jde o operace spolufinancované v rámci operačního programu;
b)
umožňuje ověřit vyplacení veřejného příspěvku příjemci;
c)
umožňuje ověřit uplatňování kritérií výběru stanovených monitorovacím výborem pro operační program;
d)
obsahuje pro každou operaci příslušné technické specifikace a finanční plán, dokumenty týkající se schválení grantu, dokumenty vztahující se k postupům zadávání veřejných zakázek, zprávy o pokroku a zprávy o ověření a provedených auditech.
Článek 42
Audity operací
1. Audity uvedené v čl. 61 odst. 1 písm. b) základního nařízení se provádějí každých dvanáct měsíců od 1. července 2008 na vzorku operací vybraných na základě metody vypracované a schválené auditním orgánem v souladu s článkem 43 tohoto nařízení.
Audity se provádějí na místě na základě dokumentace a záznamů, jež vede příjemce.
2. Audity ověří, zda jsou splněny tyto podmínky:
a)
operace splňuje kritéria výběru pro operační program, provádí se v souladu s rozhodnutím o schválení a splňuje všechny příslušné podmínky týkající se její funkčnosti a využití nebo cílů, jichž je třeba dosáhnout;
b)
vykázané výdaje souhlasí s účetními záznamy a s podklady vedenými příjemcem;
c)
výdaje vykázané příjemcem jsou v souladu s předpisy Společenství a s vnitrostátními předpisy;
d)
veřejný příspěvek byl příjemci vyplacen v souladu s článkem 80 základního nařízení.
3. Pokud se ukáže, že zjištěné problémy jsou systémové povahy, a proto ohrožují jiné operace v rámci operačního programu, zajistí auditní orgán provedení dalšího přezkoumání, včetně případných doplňkových auditů, které zjistí rozsah daného problému. Odpovědné orgány přijmou nezbytná preventivní a nápravná opatření.
4. Pro účely vykazování v tabulkách přílohy VI části A bodu 9 a přílohy VII části A bodu 9 se mezi částky auditovaných výdajů počítají pouze výdaje spadající do působnosti auditu podle odstavce 1.
Článek 43
Výběr vzorků
1. Výběr vzorku operací, u nichž se má každých 12 měsíců provádět audit, se zakládá především na metodě namátkového statistického výběru vzorků, jak je stanovena v odstavcích 2, 3 a 4. Další operace lze vybrat jakožto doplňkové vzorky, jak je stanoveno v odstavcích 5 a 6.
2. Metoda použitá k výběru vzorků a k vyvození závěrů z výsledků zohledňuje mezinárodně uznávané auditorské standardy a je zdokumentována. Vzhledem k výši výdajů, množství a druhu operací a jiným příslušným faktorům určí auditní orgán příslušnou metodu statistického výběru vzorků, jíž má být použito. Technické parametry vzorku se stanoví v souladu s přílohou IV.
3. Vzorek, u něhož se má každých 12 měsíců provádět audit, se vybere z operací, u nichž byly výdaje vykazovány Komisi pro operační program během roku, který předcházel roku, v němž je Komisi sdělena výroční kontrolní zpráva stanovená v čl. 61 odst. 1 písm. e) bodě i) základního nařízení. V prvním období dvanácti měsíců se může auditní orgán rozhodnout, že seskupí operace, jejichž výdaje byly Komisi vykázány v roce 2007 a 2008, a vytvoří tak základ pro výběr operací, u nichž má být proveden audit.
4. Auditní orgán vyvodí závěry na základě výsledků auditů výdajů vykázaných Komisi v průběhu období uvedeného v odstavci 3 a sdělí je Komisi ve výroční kontrolní zprávě. U operačních programů, jejichž vypočtená četnost chyb se nachází nad tolerančním prahem, analyzuje auditní orgán její význam a provede nezbytná opatření, včetně vhodných doporučení, která uvede ve výroční kontrolní zprávě.
5. Auditní orgán pravidelně přezkoumá rozsah působnosti zajištěné namátkovými vzorky a přihlédne zejména k tomu, že audit musí poskytovat dostatečné záruky pro prohlášení, která je třeba vydat při částečném nebo konečném uzavření operačního programu. Na základě svého odborného posouzení rozhodne, zda je nezbytné provést audit doplňkového vzorku dalších operací, aby byly zohledněny zjištěné specifické rizikové faktory, a zajistit pro program dostatečný rozsah různých druhů operací, příjemců, zprostředkujících subjektů a prioritních os.
6. Auditní orgán vyvodí na základě výsledků auditů doplňkového vzorku závěry a sdělí je Komisi ve výroční kontrolní zprávě. Zjistí-li se velké množství nesrovnalostí nebo zjistí-li se systémové nedostatky, provede auditní orgán analýzu jejich závažnosti a přijme nezbytná opatření, včetně doporučení, jež sdělí ve výroční kontrolní zprávě. Výsledky auditů doplňkových vzorků se posuzují odděleně od výsledků auditu namátkových vzorků. Zejména nesrovnalosti zjištěné na doplňkovém vzorku se neberou v úvahu při výpočtu četnosti chyb namátkového vzorku.
Článek 44
Dokumenty předkládané auditním orgánem
1. V souladu se vzorem uvedeným v příloze V tohoto nařízení se vypracuje auditní strategie uvedená v čl. 61 odst. 1 písm. c) základního nařízení. Tato strategie se každoročně, nebo je-li to nutné, v průběhu roku aktualizuje a reviduje.
2. Výroční kontrolní zpráva a stanovisko uvedené v čl. 61 odst. 1 písm. e) bodě i) základního nařízení se zakládají na auditech systémů a auditech operací provedených podle čl. 61 odst. 1 písm. a) a b) uvedeného nařízení v souladu s auditní strategií pro operační program a jsou vypracovány podle vzorů uvedených v příloze VI tohoto nařízení.
3. Prohlášení o uzavření uvedené v čl. 61 odst. 1 písm. f) základního nařízení se zakládá na všech auditech provedených auditním orgánem nebo v rámci jeho odpovědnosti v souladu s auditní strategií. Prohlášení o uzavření a závěrečná kontrolní zpráva se vypracují podle vzoru uvedeného v příloze VII tohoto nařízení.
4. Dojde-li k omezení rozsahu přezkumu nebo neumožňuje-li zjištěná výše neoprávněných výdajů provést stanovisko bez výhrad v rámci výročního stanoviska uvedeného v čl. 61 odst. 1 písm. e) základního nařízení nebo v prohlášení o uzavření uvedeném v čl. 61 odst. 1 písm. f) uvedeného nařízení, uvede auditní orgán důvody a odhadne rozsah problému a jeho finanční dopad.
5. V případě částečného uzavření operačního programu vypracuje auditní orgán podle vzoru uvedeného v příloze VIII tohoto nařízení prohlášení o legálnosti a řádnosti transakcí uvedených ve výkazu výdajů v souladu s článkem 85 základního nařízení a předloží jej se stanoviskem uvedeným v čl. 61 odst. 1 písm. e) bodě iii) základního nařízení.
Článek 45
Dostupnost dokladů
1. Pro účely článku 87 základního nařízení zajistí řídící orgán, aby byly dostupné záznamy o totožnosti a sídle subjektů, které vlastní podklady týkající se výdajů a auditů, mezi které patří všechny dokumenty nezbytné pro auditní stopu.
2. Řídící orgán zajistí, aby dokumenty uvedené v odstavci 1 tohoto článku byly dostupné ke kontrole a aby byly výtahy nebo kopie těchto dokumentů předány osobám a subjektům, které na to mají právo, včetně alespoň pověřených zaměstnanců řídícího orgánu, certifikačního orgánu, zprostředkujících subjektů, auditního orgánu a subjektů uvedených v čl. 61 odst. 3 základního nařízení a pověřených úředníků Společenství a jejich pověřených zástupců.
3. Řídící orgán uchovává informace nezbytné pro účely hodnocení a podávání zpráv, včetně informací uvedených v článku 40 v souvislosti s operacemi uvedenými v čl. 87 odst. 2 základního nařízení po celou dobu uvedenou v odst. 1 písm. a) uvedeného článku.
4. Za obecně přijímané nosiče dat uvedené v článku 87 základního nařízení se pokládají přinejmenším:
a)
fotokopie originálů;
b)
mikrofiše originálů;
c)
elektronické verze originálů;
d)
doklady existující pouze v elektronické verzi.
5. Vnitrostátní orgány stanoví postup potvrzování souladu dokladů uchovávaných na obecně přijímaných nosičích dat s originály dokladů a zaručí, že uchovávané verze splňují podmínky vnitrostátních právních předpisů a jsou spolehlivé pro účely auditu.
6. Pokud doklady existují pouze v elektronické podobě, musí používané počítačové systémy splňovat uznávané bezpečnostní normy, které zaručují, že uchovávané doklady splňují podmínky vnitrostátních právních předpisů a jsou spolehlivé pro účely auditu.
Článek 46
Doklady předložené certifikačním orgánem
1. Potvrzené výkazy výdajů a žádosti o platby uvedené v čl. 60 písm. a) základního nařízení se vypracují ve formátu uvedeném v příloze IX tohoto nařízení a předají se Komisi.
2. Od roku 2008 předloží certifikační orgány každý rok do 31. března Komisi výkaz v souladu se vzorem uvedeným v příloze X, který u každé prioritní osy operačního programu uvede:
a)
částky vyňaté z výkazu výdajů předloženého v průběhu předchozího roku po zrušení všech nebo části veřejných příspěvků na operaci;
b)
částky získané zpět, jež byly odečteny z těchto výkazů výdajů;
c)
výkaz částek, které měly být získány zpět do 31. prosince předchozího roku a které jsou klasifikovány podle roku, v němž byly vydány příkazy k inkasu.
3. S cílem dospět k částečnému uzavření operačního programu předloží certifikační orgán Komisi výkaz výdajů uvedený v článku 85 základního nařízení ve formátu uvedeném v příloze XI tohoto nařízení.
Článek 47
Popis řídících a kontrolních systémů
Popis řídících a kontrolních systémů operačního programu uvedený v čl. 71 odst. 1 základního nařízení obsahuje informace o bodech uvedených v článku 57 uvedeného nařízení a informace stanovené v článcích 48 a 49 tohoto nařízení.
Tyto informace se předloží v souladu se vzorem uvedeným v části A přílohy XII tohoto nařízení.
Článek 48
Informace o řídícím orgánu, certifikačním orgánu a zprostředkujících subjektech
Pokud jde o řídící orgán, certifikační orgán a všechny zprostředkující orgány, poskytne členský stát Komisi tyto informace:
a)
popis úkolů, jež jim byly svěřeny;
b)
organizační schéma každého z nich, popis rozdělení úkolů v rámci jeho útvarů nebo mezi jeho útvary a orientační počet přidělených míst;
c)
postupy pro výběr a schvalování operací;
d)
postupy, podle kterých se přijímají, ověřují a potvrzují žádosti příjemců o úhradu, a zejména pravidla a postupy stanovené pro účely ověřování v článku 39 a postupy, jimiž se schvalují a provádějí platby příjemcům a zanášejí se do účetního systému;
e)
postupy, jimiž se vypracovávají a certifikují výkazy výdajů a předkládají se Komisi;
f)
odkaz na písemné postupy zřízené pro účely písmen c), d) a e);
g)
pravidla způsobilosti stanovená členským státem a platná pro daný operační program;
h)
systém uchovávání podrobných účetních záznamů operací a údajů o provádění uvedených v čl. 40 odst. 1 v rámci operačního programu.
Článek 49
Informace o auditním orgánu a subjektech uvedených v čl. 61 odst. 3 základního nařízení
Pokud jde o auditní orgán a subjekty uvedené v čl. 61 odst. 3 základního nařízení, poskytne členský stát Komisi tyto informace:
a)
popis jejich úkolů a jejich vzájemných vztahů;
b)
organizační schéma auditního orgánu a každého subjektu podílejícího se na provádění auditů operačních programů, které popisuje, jak je zajištěna jejich nezávislost, orientační počet přidělených míst a kvalifikace nebo zkušenosti, které jsou pro tato místa nezbytné;
c)
postupy pro monitorování toho, jak jsou prováděna doporučení a nápravná opatření plynoucí z auditních zpráv;
d)
případně postupy dohledu auditního orgánu na práci subjektů podílejících se na provádění auditů týkajících se daného operačního programu;
e)
postupy pro přípravu výroční kontrolní zprávy a prohlášení o uzavření.
Článek 50
Hodnocení řídících a kontrolních systémů
1. Zpráva uvedená v čl. 71 odst. 2 základního nařízení se zakládá na přezkoumání popisu systémů, příslušných dokladů týkajících se systémů, systému pro uchovávání účetních záznamů a údajů o provádění operací a na pohovorech se zaměstnanci hlavních subjektů, které auditní orgán nebo jiný subjekt odpovídající za zprávu pokládá za důležité za účelem doplnění, vysvětlení nebo ověření informací.
2. Stanovisko k souladu systémů uvedené v čl. 71 odst. 2 základního nařízení se vypracuje podle vzoru uvedeného v části B přílohy XII tohoto nařízení.
3. Je-li dotčený řídící a kontrolní systém v podstatě shodný se stávajícím systémem pomoci schválené podle nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (22), lze přihlédnout k výsledkům auditů provedených auditory na úrovni členských států a Společenství v rámci tohoto systému pro účely vypracování zprávy a stanoviska podle čl. 71 odst. 2 základního nařízení.
ODDÍL 2
Odchylky týkající se kontroly operačních programů uvedených v článku 2
Článek 51
Obecné odchylky
1. U operačních programů uvedených v článku 2 tohoto nařízení se po auditních orgánech nepožaduje, aby Komisi předložily auditní strategii jak je uvedeno v čl. 61 odst. 1 písm. c) základního nařízení.
2. U operačních programů uvedených v článku 2 tohoto nařízení, u nichž je stanovisko k souladu systému uvedeného v čl. 71 odst. 2 základního nařízení bez výhrad nebo u nichž byly výhrady staženy po přijetí nápravných opatření, může Komise usoudit:
a)
že se může v zásadě spoléhat na stanovisko podle čl. 61 odst. 1 písm. e) bodu ii) základního nařízení, pokud jde o účinné fungování systémů;
b)
že bude provádět své vlastní audity na místě pouze v případě, že existují důkazy o možných nedostatcích systému ovlivňujících výdaje potvrzené Komisi v roce, pro který bylo vydáno stanovisko podle čl. 61 odst. 1 písm. e) bodu ii) základního nařízení, jež neobsahuje žádné výhrady k takovým nedostatkům.
3. Pokud Komise dojde k závěru uvedenému v odstavci 2 tohoto článku, uvědomí odpovídajícím způsobem dotyčný členský stát.
Pokud existují důkazy o možných nedostatcích, může požádat dotčený členský stát, aby provedl audity v souladu s čl. 72 odst. 3 základního nařízení, nebo provést vlastní audity podle čl. 72 odst. 2 uvedeného nařízení.
Článek 52
Ustavení subjektů a zavedení postupů podle vnitrostátního práva
1. U operačních programů uvedených v článku 2 může členský stát kromě obecných odchylek uvedených v článku 51 využít možnosti v souladu s vnitrostátními pravidly ustavit subjekty a zavést postupy pro výkon:
a)
funkcí řídícího orgánu v souvislosti s ověřováním spolufinancovaných produktů a služeb a výdajů prohlášených podle čl. 59 písm. b) základního nařízení;
b)
funkcí certifikačního orgánu podle článku 60 základního nařízení;
c)
funkcí auditního orgánu podle článku 61 základního nařízení.
2. Využije-li členský stát možnosti uvedené v odstavci 1 tohoto článku, nevyžaduje se, aby určil certifikační orgán a auditní orgán jak je uvedeno v čl. 58 odst. 1 písm. b) a c) základního nařízení.
3. Využije-li členský stát možnosti uvedené v odstavci 1 tohoto článku, použijí se obdobně ustanovení článku 71 základního nařízení.
Článek 53
Zvláštní ustanovení pro subjekty a postupy podle vnitrostátního práva
1. Tento článek se použije na operační programy, u nichž členský stát využil možnosti stanovené v čl. 52 odst. 1.
2. Ověřování uvedená v čl. 39 odst. 2 provádí vnitrostátní subjekty uvedené v čl. 52 odst. 1.
3. Audity operací uvedené v čl. 61 odst. 1 písm. b) základního nařízení se provádějí v souladu s vnitrostátními postupy. Nepoužijí se články 42 a 43 tohoto nařízení.
4. Ustanovení čl. 44 odst. 2 až 5 se použijí obdobně pro přípravu dokladů vydaných vnitrostátními subjekty uvedenými v čl. 52 odst. 1.
Výroční kontrolní zpráva a výroční stanovisko se případně vypracovává podle vzorů uvedených v příloze VI.
5. Povinnosti stanovené v čl. 46 odst. 2 provádí vnitrostátní subjekt uvedený v čl. 52 odst. 1.
Výkaz výdajů se vypracovává podle vzorů uvedených v přílohách IX a XI.
6. Informace, které mají být součástí popisu řídících a kontrolních systémů, uvedené v článcích 47, 48, a 49, obsahují případně údaje o vnitrostátních subjektech uvedených v čl. 52 odst. 1.
KAPITOLA VIII
NESROVNALOSTI
Článek 54
Definice
Pro účely této kapitoly se rozumí:
a)
„hospodářským subjektem“ jakákoli fyzická či právnická osoba a ostatní subjekty, které se podílejí na provádění pomoci z ERF, s výjimkou členských států při výkonu veřejných pravomocí;
b)
„prvotním odhalením ve správním nebo soudním řízení“ první písemné posouzení příslušného správního nebo soudního orgánu, ve kterém se na základě konkrétních skutečností dospívá k závěru, že došlo k nesrovnalosti, aniž je tím dotčena možnost, že takový závěr může být podle průběhu správního nebo soudního řízení následně revidován či stažen;
c)
„podezřením na podvod“ nesrovnalost, která zavdává podnět k zahájení správního nebo soudního řízení na vnitrostátní úrovni s cílem určit, zda došlo k úmyslnému jednání a zejména zda došlo k podvodu podle čl. 1 odst. 1 písm. a) Úmluvy o ochraně finančních zájmů Evropských společenství, vypracované na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii (23);
d)
„úpadkem“ konkursní řízení ve smyslu čl. 2 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 (24).
Článek 55
Počáteční hlášení - odchylky
1. Aniž jsou dotčeny povinnosti podle článku 70 základního nařízení, nahlásí členské státy do dvou měsíců následujících po konci každého čtvrtletí Komisi veškeré nesrovnalosti, které se staly předmětem prvotního odhalení ve správním nebo soudním řízení.
V tomto hlášení členské státy uvedou v každém případě podrobné údaje o:
a)
ERF, cíli, operačním programu, prioritní ose a příslušné operaci a čísle společného identifikačního kódu (CCI);
b)
ustanovení, které bylo porušeno;
c)
datu a zdroji první informace, která vedla k podezření, že došlo k nesrovnalosti;
d)
praktikách použitých při vzniku nesrovnalosti;
e)
případně zda tato praktika vzbuzuje podezření na podvod;
f)
způsobu, jakým byla nesrovnalost odhalena;
g)
případně členských státech a třetích zemích, jichž se záležitost týká;
h)
období, během něhož k nesrovnalosti došlo, nebo čase, kdy k nesrovnalosti došlo;
i)
vnitrostátních orgánech nebo subjektech, které vypracovaly úřední zprávu o nesrovnalosti, a o orgánech, které jsou pověřeny se nesrovnalostí zabývat ze správního nebo soudního hlediska;
j)
datu prvotního odhalení nesrovnalosti ve správním nebo soudním řízení;
k)
totožnosti fyzických a právnických osob nebo jiných zúčastněných subjektů, kromě případů, kdy tato informace není důležitá pro účely potírání nesrovnalostí vzhledem k povaze dané nesrovnalosti;
l)
celkovém rozpočtu a příspěvku z veřejných zdrojů schváleném pro operaci a o rozdělení jeho spolufinancování mezi příspěvek Společenství a členských států;
m)
výši příspěvku z veřejných zdrojů, kterého se nesrovnalost týká, a výši příslušného ohroženého příspěvku Společenství;
n)
částkách, které by bývaly byly neoprávněně vyplaceny, pokud by nesrovnalost nebyla zjištěna, v případech, kdy nebyl vyplacen příspěvek z veřejných zdrojů osobám nebo jiným subjektům uvedeným v písmenu k);
o)
případném pozastavení plateb a možnostech získání příspěvku zpět;
p)
povaze neoprávněného výdaje.
2. Odchylně od odstavce 1 není třeba sdělovat následující případy:
a)
případy, kdy k nesrovnalosti došlo pouze kvůli selhání při provádění celé nebo části operace, která je součástí spolufinancovaného operačního programu, z důvodu úpadku příjemce;
b)
případy, na něž příjemce dobrovolně upozornil řídící nebo certifikační orgán dříve, než je některý z těchto orgánů sám zaznamenal, ať již před nebo po vyplacení příspěvku z veřejných zdrojů;
c)
případy zjištěné a opravené řídícím nebo certifikačním orgánem před vyplacením příspěvku z veřejných zdrojů příjemci a před zahrnutím daných výdajů do výkazu výdajů předloženého Komisi.
Musejí však být oznámeny nesrovnalosti, ke kterým došlo před úpadkem, a jakékoli podezření na podvod.
3. Pokud některé z údajů uvedených v odstavci 1, zejména ty, které se týkají praktik použitých při spáchání nesrovnalosti a způsobu, jakým byla nesrovnalost odhalena, nejsou dostupné, doplní je členské státy pokud možno při předložení následující čtvrtletní zprávy o nesrovnalostech Komisi.
4. Pokud vnitrostátní předpisy stanoví utajení vyšetřování, musí být poskytnutí údajů povoleno příslušným soudním orgánem.
5. Nemá-li členský stát žádné nesrovnalosti podle odstavce 1, o nichž by mohl podat hlášení, informuje o této skutečnosti Komisi ve lhůtě stanovené v uvedeném odstavci.
Článek 56
Naléhavé případy
Každý členský stát okamžitě nahlásí Komisi a případně jiným dotčeným členským státům jakékoli nesrovnalosti, jež byly odhaleny, nebo je podezření, že k nim došlo, obává-li se, že:
a)
by mohly mít velmi rychle dopad vně jeho území,
nebo
b)
ukazují, že došlo k použití nových nezákonných praktik.
Článek 57
Podávání hlášení o následných krocích a případy, kdy se nepodaří získat částky zpět
1. Do dvou měsíců od konce každého čtvrtletí členské státy informují Komisi o postupech zavedených v souvislosti se všemi nesrovnalostmi, které již dříve oznámily, a o významných změnách, které z nich vyplývají, přičemž upozorní na všechny předchozí zprávy, které předložily podle článku 55.
Tyto informace musí obsahovat alespoň:
a)
částky, které byly získány zpět nebo u kterých se to předpokládá;
b)
předběžná opatření přijatá členskými státy k zajištění zpětného získání neoprávněně vyplacených částek;
c)
jakékoli soudní a správní postupy zahájené za účelem získání neoprávněně vyplacených částek zpět a uložení sankcí;
d)
důvody pro upuštění od postupů zpětného získávání;
e)
jakékoli upuštění od trestního stíhání.
Členské státy oznámí Komisi správní nebo soudní rozhodnutí nebo jejich hlavní body týkající se ukončení těchto řízení a uvedou zejména, zda lze na základě zjištěných údajů pojmout podezření na podvod či nikoli. V případě uvedeném v písmenu d) členské státy pokud možno informují Komisi před přijetím rozhodnutí.
2. Domnívá-li se členský stát, že částku nelze získat zpět nebo se nepředpokládá, že by to bylo možné, informuje ve zvláštní zprávě Komisi o částce, která nebyla získána zpět, a o faktech důležitých pro dané rozhodnutí o rozdělení nákladů na ztrátu podle čl. 70 odst. 2 základního nařízení.
Tyto informace musejí být dostatečně podrobné, aby Komisi umožnily rozhodnout co nejdříve po konzultaci orgánů dotčených členských států.
Obsahují přinejmenším:
a)
kopii rozhodnutí o přidělení;
b)
datum poslední platby příjemci;
c)
kopii příkazu k inkasu;
d)
v případě úpadku, na nějž se vztahuje ohlašovací povinnost podle čl. 55 odst. 2, kopii dokladu potvrzujícího platební neschopnost příjemce;
e)
stručný popis opatření, která členský stát přijal s cílem získat zpět předmětnou částku, včetně uvedení data u jednotlivých opatření.
3. V případě uvedeném v odstavci 2 může Komise výslovně žádat, aby členský stát nadále pokračoval v řízení o zpětném získání vyplacených částek.
Článek 58
Elektronický přenos
Informace uvedené v článcích 55, 56 a čl. 57 odst. 1 se předávají, pokud je to možné, elektronicky prostřednictvím zabezpečeného spojení, přičemž se použije Komisí za tímto účelem stanovený modul.
Článek 59
Náhrada soudních nákladů
V případech, kdy příslušné orgány členského státu rozhodnou na výslovnou žádost Komise o zahájení soudního řízení nebo o jeho pokračování za účelem získání neoprávněně vyplacených částek zpět, se Komise může zavázat, že členskému státu proplatí po předložení podkladů všechny soudní náklady a náklady vzniklé přímo ze soudního řízení nebo jejich část, i kdyby řízení bylo neúspěšné.
Článek 60
Kontakty s členskými státy
1. Komise udržuje s dotčenými členskými státy příslušné kontakty za účelem doplnění předložených údajů o nesrovnalostech uvedených v článku 55 a o řízeních uvedených v článku 57 a zejména o možnostech zpětného získání částek.
2. Nezávisle na kontaktech uvedených v odstavci 1 Komise uvědomí členské státy, vede-li povaha nesrovnalosti k podezření, že by ke stejným nebo podobným praktikám mohlo dojít v ostatních členských státech.
3. Komise uspořádá na úrovni Společenství informační schůze pro zástupce členských států, kde s nimi přezkoumá informace, které obdržela podle článků 55, 56 a 57 a odstavce 1 tohoto článku. Přezkoumání se zaměří na poučení, které je třeba si vzít z informací týkajících se nesrovnalostí, preventivních opatření a soudních řízení.
4. Na žádost členského státu nebo Komise se členský stát a Komise vzájemně konzultují za účelem odstranění jakýchkoli nedostatků, které poškozují zájmy Společenství a které se objeví v průběhu vymáhání platných ustanovení.
Článek 61
Využití informací
Komise může využít všech informací obecné nebo provozní povahy, které členské státy sdělují podle tohoto nařízení, aby provedla analýzy rizik a na základě obdržených informací vypracovala zprávy a systémy včasného varování pro větší efektivitu při zjišťování rizik.
Článek 62
Informování výborů
Komise pravidelně informuje členské státy v rámci Poradního výboru pro koordinaci v boji proti podvodům ustaveného rozhodnutím Komise 94/140/ES (25) o řádovém rozsahu finančních prostředků, jichž se týkají nesrovnalosti, které byly zjištěny, a o různých kategoriích nesrovnalostí, rozdělených podle typu a počtu. Informován je rovněž výbor uvedený v článku 101 základního nařízení.
Článek 63
Nesrovnalosti menšího rozsahu, které není třeba ohlašovat
1. V případech, kdy se nesrovnalosti týkají částek menších než 10 000 EUR ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství, předkládají členské státy Komisi informace stanovené v článcích 55 a 57 pouze tehdy, pokud je Komise výslovně požaduje.
V souladu s čl. 60 písm. f) základního nařízení však členské státy však vedou účetní záznamy o návratných částkách nižších než je tento práh a o částkách navrácených nebo odebraných po zrušení příspěvku na operaci a vrátí získané částky do souhrnného rozpočtu Evropských společenství.
Aniž jsou dotčeny povinnosti vyplývající přímo z čl. 70 odst. 1 písm. b) základního nařízení, členský stát a Společenství sdílí ztrátu vyplývající z částek nižších než stanovená hranice, jež nemohou být získány zpět, v souladu s mírou spolufinancování platnou pro danou operaci. Postup stanovený v čl. 57 odst. 2 tohoto nařízení se nepoužije, nerozhodne-li Komise jinak.
Třetí pododstavec tohoto odstavce se použije rovněž na případy úpadku vyjmuté z oznamovací povinnosti podle čl. 55 odst. 1.
2. Členské státy, které ke dni, kdy došlo k nesrovnalosti, nepřijaly euro jako svou měnu, přepočítají výdaje vynaložené v měně členského státu na eura v souladu s článkem 95 základního nařízení. Nebyly-li výdaje zapsány do účetnictví certifikačního orgánu, použije se aktuální účetní směnný kurs, který Komise zveřejňuje elektronicky.
KAPITOLA IX
ELEKTRONICKÁ VÝMĚNA ÚDAJŮ
Článek 64
Počítačový systém na výměnu údajů
Pro účely článků 65 a 75 základního nařízení se zřizuje počítačový systém na výměnu údajů jakožto nástroj na výměnu všech údajů týkajících se operačního programu.
Výměna údajů mezi jednotlivými členskými státy a Komisí se provádí za použití počítačového systému zřízeného Komisí, který umožňuje zabezpečenou výměnu údajů mezi Komisí a jednotlivými členskými státy.
Členské státy jsou zapojeny do dalšího vývoje počítačového systému na výměnu údajů.
Článek 65
Obsah počítačového systému na výměnu údajů
1. Počítačový systém na výměnu údajů obsahuje informace společného zájmu Komise a členských států a přinejmenším následující údaje nezbytné k finančním transakcím:
a)
finanční plán operačních programů podle vzoru uvedeného v části B přílohy I;
b)
výkazy výdajů a žádosti o platbu podle vzoru uvedeného v příloze IX;
c)
výroční výkaz o částkách, jež byly odejmuty nebo byly získány zpět, a o částkách, jejichž zpětné získání se očekává, podle vzoru uvedeného v příloze X;
d)
roční odhad pravděpodobných žádostí o platbu podle vzoru uvedeného v příloze XIII;
e)
finanční oddíl výročních a závěrečných zpráv o provádění podle vzoru uvedeného v bodě 3.3 přílohy XIV.
2. Kromě odstavce 1 počítačový systém na výměnu údajů obsahuje přinejmenším tyto doklady a údaje společného zájmu, díky nimž lze provádět monitorování:
a)
národní strategický plán uvedený v článku 15 základního nařízení;
b)
operační program včetně všech jeho revizí podle vzoru uvedeného v části A přílohy I;
c)
rozhodnutí Komise o příspěvku z ERF;
d)
výroční a konečné zprávy o provádění podle vzoru uvedeného v příloze XIV;
e)
auditní strategii podle vzoru uvedeného v příloze V;
f)
popis řídícího a kontrolního systému podle vzoru uvedeného v části A přílohy XII;
g)
zprávy a stanoviska o auditech podle vzorů uvedených v přílohách VI, VII, VIII a části B přílohy XII a korespondence mezi Komisí a jednotlivými členskými státy;
h)
výkazy výdajů týkajících se částečného uzavření podle vzoru uvedeného v příloze XI;
i)
výroční výkaz o částkách, jež byly odejmuty nebo byly získány zpět, a o částkách, jejichž zpětné získání se očekává, podle vzoru uvedeného v příloze X.
3. Údaje uvedené v odstavcích 1 a 2 se případně předají ve formátu uvedeném v přílohách.
Článek 66
Provoz počítačového systému na výměnu údajů
1. Komise a orgány jmenované členským státem podle základního nařízení a subjekty pověřené tímto úkolem uloží do počítačového systému na výměnu údajů dokumenty, za něž odpovídají, a jejich aktualizace, a to v požadovaném formátu.
2. Členské státy shromáždí a předloží Komisi žádosti o přístupová práva do počítačového systému na výměnu údajů.
3. Výměny údajů a transakce budou doplněny elektronickým podpisem jak je uvedeno v čl. 2 bodě 1 směrnice 1999/93/ES. Členské státy a Komise uznají právní účinnost elektronických podpisů používaných v počítačovém systému na výměnu údajů a jejich přípustnost jako důkazů v soudním řízení.
4. Náklady na vývoj počítačového systému na výměnu údajů se financují ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství podle čl. 46 odst. 1 základního nařízení. Jakékoli náklady na rozhraní mezi běžným počítačovým systémem na výměnu údajů a celostátními, regionálními a místními počítačovými systémy a jakékoli náklady na přizpůsobení celostátních, regionálních a místních systémů požadavkům podle základního nařízení jsou způsobilé podle čl. 46 odst. 2 uvedeného nařízení.
Článek 67
Předávání údajů prostřednictvím počítačového systému na výměnu údajů
1. K počítačovému systému na výměnu údajů mají členské státy a Komise buď přímý přístup, nebo přístup prostřednictvím rozhraní na automatickou synchronizaci a ukládání dat s celostátními, regionálními a místními řídícími počítačovými systémy.
2. Za datum předání dokumentů Komisi se pokládá datum, kdy členský stát vloží dokumenty do počítačového systému na výměnu údajů.
3. V případech vyšší moci a zejména při selhání počítačového systému na výměnu údajů nebo při přerušení trvalého spojení může dotčený členský stát zaslat dokumenty požadované podle základního nařízení Komisi v tištěné podobě v souladu se vzorovými formuláři stanovenými v příloze I a přílohách V až XIV tohoto nařízení. Ihned poté, co zanikne příčina případu vyšší moci, uloží členský stát příslušné dokumenty neprodleně do počítačového systému na výměnu údajů. Odchylně od odstavce 2 se za datum předání dokumentu, pokládá datum zaslání dokumentu v tištěné podobě.
KAPITOLA X
OSOBNÍ ÚDAJE
Článek 68
Ochrana osobních údajů
1. Členské státy a Komise přijmou veškerá nezbytná opatření, aby předešly jakémukoli neoprávněnému zveřejnění informací uvedených v čl. 40 odst. 1, informací shromážděných Komisí v průběhu auditů a informací uvedených v kapitole VIII nebo přístupu k nim.
2. Informace uvedené v čl. 40 odst. 1 tohoto nařízení spolu s informacemi shromážděnými Komisí v průběhu auditů využije Komise výhradně za účelem splnění svých povinností stanovených v článku 72 základního nařízení.
K těmto informacím mají přístup Evropský účetní dvůr a Evropský úřad pro boj proti podvodům.
3. Informace uvedené v kapitole VIII nejsou sděleny jiným osobám než těm, které jsou v členských státech nebo v institucích Společenství oprávněny je znát z titulu své funkce, s výjimkou případů, kdy k tomu členský stát, který informace sdělil, dal souhlas.
4. Jakékoli osobní údaje, jež jsou součástí informací uvedených v čl. 31 druhém pododstavci písm. d), jsou zpracovány pouze za účelem stanoveným v uvedeném článku.
KAPITOLA XI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 69
Zrušení
Zrušují se nařízení (ES) č. 2722/2000, (ES) č. 908/2000 a (ES) č. 366/2001. Odkazy na tato zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Ustanovení zrušených nařízení se nadále použijí pro podporu schválenou podle nařízení (ES) č. 2792/1999.
Článek 70
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 26. března 2007.
VERORDNUNG (EG) Nr. 498/2007 DER KOMMISSION
vom 26. März 2007
mit Durchführungsbestimmungen zur Verordnung (EG) Nr. 1198/2006 des Rates über den Europäischen Fischereifonds
DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1198/2006 des Rates vom 27. Juli 2006 über den Europäischen Fischereifonds (1), insbesondere auf Artikel 102,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Die Verordnung (EG) Nr. 1198/2006 (im Folgenden: Grundverordnung) ersetzt die Verordnungen (EG) Nr. 1263/1999 des Rates (2) und (EG) Nr. 2792/1999 des Rates (3), wobei den neuen Entwicklungen in der Fischerei, den Fischwirtschaftsgebieten und der Binnenfischerei Rechnung getragen wird. Es ist daher angezeigt, Durchführungsbestimmungen zu der Grundverordnung zu erlassen.
(2)
Die Aufmachung von operationellen Programmen sollte genau geregelt werden. Um die Ausarbeitung der operationellen Programme sowie ihre Prüfung und Genehmigung durch die Kommission zu erleichtern, sollten insbesondere auf der Grundlage von Artikel 20 der Grundverordnung allgemeine Vorschriften für die Struktur und den Inhalt dieser Programme festgelegt werden.
(3)
Was die Unterstützung von Maßnahmen zur Anpassung der gemeinschaftlichen Fischereiflotte anbelangt, sollten die Mitgliedstaaten in ihren operationellen Programmen darlegen, nach welchen Verfahren die Prämien berechnet werden.
(4)
Für die in Artikel 25 Absatz 4 der Grundverordnung vorgesehene Möglichkeit betreffend die von einer Gruppe von Fischereifahrzeugen erreichte Verringerung der Motorleistung sollten die Bedingungen festgelegt werden.
(5)
Einige Begriffe, mit denen speziell auf die Aquakultur sowie die Verarbeitung und Vermarktung von Erzeugnissen der Fischerei und Aquakultur Bezug genommen wird, sollten definiert werden, um eine einheitliche Auslegung zu gewährleisten.
(6)
Was die Unterstützung für produktive Investitionen in die Aquakultur und für Investitionen in die Verarbeitung und Vermarktung anbelangt, so sollten die Mitgliedstaaten in ihren operationellen Programmen erklären, wie sie dafür sorgen wollen, dass Kleinst- und Kleinunternehmen vorrangig behandelt werden.
(7)
Was die Unterstützung für tiergesundheitliche Maßnahmen anbelangt, so sollten ausführliche Bedingungen festgelegt werden, um zu gewährleisten, dass die Richtlinie 2006/88/EG des Rates vom 24. Oktober 2006 mit Gesundheits- und Hygienevorschriften für Tiere in Aquakultur und Aquakulturerzeugnisse und zur Verhütung und Bekämpfung bestimmter Wassertierkrankheiten (4) beachtet wird.
(8)
Was die Unterstützung von Maßnahmen von gemeinsamem Interesse anbelangt, sollte definiert werden, welche Ausgaben zuschussfähig sind.
(9)
Es sollten die Voraussetzungen für die Auswahl der in Artikel 43 der Grundverordnung genannten Gebiete festgelegt werden.
(10)
Die nach Maßgabe von Artikel 45 der Grundverordnung unterstützten öffentlich-privaten Partnerschaften sollten genau vorgegebenen Bedingungen genügen.
(11)
Was die Förderung der nachhaltigen Entwicklung der Fischwirtschaftsgebiete betrifft, so sollten die Gruppen nach transparenten Verfahren ausgewählt werden, um sicherzustellen, dass hochwertige sachdienliche Strategien für die örtliche Entwicklung für eine Unterstützung ausgewählt werden.
(12)
Es empfiehlt sich, für mehrere Maßnahmen gemeinsame Vorschriften aufzustellen. Um insbesondere die Investitionsvorhaben besser auf die Zielgruppen zuschneiden zu können, sollten gemeinsame Regeln für die Festlegung von zuschussfähigen Ausgaben vorliegen.
(13)
Der Transparenz halber und um sicherzustellen, dass Informationen über etwa vorhandene Finanzierungsmöglichkeiten möglichst weit verbreitet werden und alle betroffenen Kreise erreichen, sollte der Mindestinhalt der Informationsmaßnahmen, die erforderlich sind, um potenzielle Begünstigte über die von der Kommission und den Mitgliedstaaten gemeinsam über den Europäischen Fischereifonds (EFF) angebotenen Finanzierungsmöglichkeiten in Kenntnis zu setzen, unter Beachtung des Verhältnismäßigkeitsprinzips vorgegeben werden, was auch die Verpflichtung umfasst, die Schritte, die ein potenzieller Begünstigter bei der Einreichung seines Finanzierungsantrags zu befolgen hat, und die Auswahlkriterien, die angewandt werden sollen, zu veröffentlichen.
(14)
Der größeren Transparenz in Bezug auf die Verwendung der EFF-Unterstützung halber sollten die Liste der Begünstigten, die Bezeichnungen der Vorhaben und der Betrag der öffentlichen Mittel, die den Vorhaben zugewiesen wurden, von den Mitgliedstaaten alljährlich elektronisch oder in anderer Form veröffentlicht werden. Die Zugänglichmachung dieser Informationen für die Öffentlichkeit dient dazu, die Tätigkeit der Gemeinschaft in Bezug auf die Entwicklung des Fischereisektors, der Fischwirtschaftsgebiete und der Binnenfischerei transparenter zu gestalten, die Effizienz der Verwaltung der betreffenden öffentlichen Mittel zu steigern, die Kontrolle der eingesetzten öffentlichen Gelder zu verstärken und eine Verzerrung des Wettbewerbs zwischen den Begünstigten der EFF-Maßnahmen zu vermeiden. Angesichts der überragenden Bedeutung der angestrebten Ziele ist es unter Beachtung des Grundsatzes der Verhältnismäßigkeit und des Erfordernisses des Schutzes personenbezogener Angaben gerechtfertigt, die allgemeine Veröffentlichung der einschlägigen Informationen vorzusehen, da dieser Schritt nicht über das in einer demokratischen Gesellschaft gebotene und zur Verhütung von Unregelmäßigkeiten erforderliche Maß hinausgeht.
(15)
Um für eine bessere Durchführung der Informationsmaßnahmen zu sorgen und einen besseren Informationsaustausch zwischen den Mitgliedstaaten und der Kommission über die Informations- und Publizitätsstrategien und deren Ergebnisse zu ermöglichen, sollten Ansprechpartner benannt werden, die für die Informations- und Publizitätsmaßnahmen zuständig sind.
(16)
Aufgrund der Erfahrungen aus dem Programmplanungszeitraum 2000-2006 ist es erforderlich, detailliert die Bedingungen festzulegen, die die Finanzierungsinstrumente erfüllen müssen, um für eine Finanzierung im Rahmen eines operationellen Programms in Betracht zu kommen.
(17)
Im Hinblick auf Artikel 59 der Grundverordnung und in Anbetracht der gewonnenen Erfahrung ist es erforderlich, festzulegen, welche Pflichten die Verwaltungsbehörden in der Phase, die in die Auswahl und Genehmigung der zu finanzierenden Vorhaben mündet, gegenüber den Begünstigten haben sollten, mit welchen Aspekten sich die Überprüfung der von den Begünstigten geltend gemachten Ausgaben befassen sollte, wobei dies die Verwaltungskontrollen der Erstattungsanträge und Kontrollen vor Ort von einzelnen Vorhaben mit einschließt, und welche Bedingungen zu beachten sind, wenn die Kontrollen vor Ort auf Stichprobenbasis stattfinden.
(18)
Außerdem sollte im Einzelnen festgelegt werden, welche Angaben in den Buchführungsunterlagen zu den Vorhaben aufzuzeichnen und welche Angaben als Daten zur Durchführung zu erfassen sind, die die Verwaltungsbehörden aufzeichnen, speichern und auf Anfrage der Kommission übermitteln sollten.
(19)
Damit im Rahmen eines operationellen Programms getätigte Ausgaben ordnungsgemäß geprüft werden können, ist es erforderlich, die Kriterien festzulegen, denen ein Prüfpfad genügen sollte, um als hinreichend zu gelten.
(20)
Die Rechnungsprüfung von Vorhaben wird unter der Zuständigkeit der Prüfbehörde durchgeführt. Um zu gewährleisten, dass diese Rechnungsprüfungen in angemessenem Umfang und mit hinreichender Wirksamkeit sowie in allen Mitgliedstaaten nach denselben Regeln durchgeführt werden, ist es erforderlich, die Bedingungen festzulegen, denen die Prüfungen genügen sollten.
(21)
Wie die Erfahrung gezeigt hat, ist es erforderlich, die Grundlage ausführlich festzulegen, auf der die zu prüfenden Vorhaben ausgewählt werden und die die Prüfbehörde bei der Erarbeitung oder Genehmigung des Stichprobenverfahrens beachten sollte, wozu auch gewisse technische Kriterien, die für eine statistische Probenahme nach dem Zufallsprinzip gelten, und Faktoren gehören, die für eine ergänzende Stichprobe zu berücksichtigen sind.
(22)
Um die Standards für die Erstellung und Vorlage der Prüfstrategie, des jährlichen Kontrollberichts und der Abschlusserklärungen, für die die Prüfbehörde nach Artikel 61 der Grundverordnung zuständig ist, zu vereinfachen und zu vereinheitlichen, ist es erforderlich, deren Inhalte im Einzelnen festzulegen und die Art und Qualität der ihnen zugrunde liegenden Angaben zu spezifizieren.
(23)
Um die möglichst wirksame Anwendung von Artikel 87 der Grundverordnung hinsichtlich der Verfügbarkeit der Belege und der Rechte des Rechnungshofs und der Kommission auf Einsicht in sämtliche Belege für Ausgaben und Prüfungen zu gewährleisten, sollten die Verwaltungsbehörden sicherstellen, dass Informationen über die Identität und den Sitz der Stellen, die diese Belege aufbewahren, verfügbar sind, und diese Belege sollten einer Mindestliste von Personen und Einrichtungen zur Verfügung gestellt werden. Zum gleichen Zweck sollte festgelegt werden, welche Datenträger zum Zwecke der Aufbewahrung solcher Unterlagen als allgemein akzeptiert gelten können. Daher sollten die nationalen Behörden die Verfahren festlegen, die nötig sind, um sicherzustellen, dass die aufbewahrten Unterlagen mit den Originalen übereinstimmen, wo dies wesentlich ist, und hinreichende Gewähr für die Verlässlichkeit für Rechnungsprüfungszwecke bieten.
(24)
Zur Vereinheitlichung der Standards für die Bescheinigung von Ausgaben und die Erstellung der Zahlungsanträge sollte der Inhalt dieser Bescheinigungen und Anträge festgelegt und die Art und Qualität der ihnen zugrunde liegenden Informationen spezifiziert werden. Für die in Artikel 60 Buchstabe f der Grundverordnung vorgesehene Buchführung über die Beträge, die bei Streichung einer für ein Vorhaben bestimmten Beteiligung oder eines Teils davon wiedereinzuziehen sind bzw. einbehalten wurden, sowie für die entsprechende Unterrichtung der Kommission sollten detaillierte Verfahren festgelegt werden.
(25)
Nach Artikel 71 der Grundverordnung legt der Mitgliedstaat vor Vorlage des ersten Antrags auf eine Zwischenzahlung oder spätestens binnen 12 Monaten nach der Genehmigung eines operationellen Programms der Kommission eine Beschreibung der Verwaltungs- und Kontrollsysteme sowie einen Bericht vor, in dem die Ergebnisse einer Untersuchung über die Einrichtung der Systeme erläutert werden und dazu Stellung genommen wird, inwieweit diese mit den Bestimmungen der Verordnung über Verwaltungs- und Kontrollsysteme in Einklang stehen. Da diese Unterlagen zu den Hauptelementen zählen, auf die die Kommission im Rahmen der geteilten Mittelverwaltung des Gemeinschaftshaushalts zurückgreift, um sich zu vergewissern, dass die Mitgliedstaaten die betreffende Finanzhilfe gemäß den geltenden Vorschriften und Grundsätzen nutzen, die erforderlich sind, um die finanziellen Interessen der Gemeinschaft zu schützen, ist es erforderlich, die Informationen, die in solchen Unterlagen enthalten sein sollten, sowie die Grundlage für die Untersuchung und die Stellungnahme detailliert festzulegen.
(26)
Gemäß Artikel 57 der Grundverordnung müssen die Prüfungsregelungen in einem angemessenen Verhältnis zum Gesamtbetrag der öffentlichen Ausgaben stehen, die dem betreffenden operationellen Programm zugewiesen werden. Werden dem operationellen Programm nur geringe öffentliche Mittel zugewiesen, so empfiehlt es sich, dem Mitgliedstaat die Möglichkeit zu geben, für die Durchführung bestimmter Aufgaben im Zusammenhang mit den Kontroll- und Prüfungsregelungen verstärkt auf nationale Stellen und Vorschriften zurückzugreifen, und die Kommission sollte daher festlegen, welche Kontrollen und Prüfungen von Vorhaben und welche Verpflichtungen gemäß nationalen Vorschriften und von nationalen Stellen vorgenommen bzw. erfüllt werden können. Unter denselben Gegebenheiten sollte die Kommission außerdem die Mittel differenzieren, mit denen die Mitgliedstaaten ihren Aufgaben der Ausgabenbescheinigung und der Überprüfung der Verwaltungs- und Kontrollsysteme nachkommen, und festlegen, unter welchen Bedingungen sie ihre eigene Prüfung einschränken und sich auf die von den nationalen Stellen geleistete Gewähr verlassen kann.
(27)
Im Rahmen ihrer Verwaltungs- und Kontrollverpflichtungen müssen die Mitgliedstaaten Unregelmäßigkeiten melden und begleiten. Die Durchführungsbestimmungen hierfür sind in der Verordnung (EG) Nr. 1681/94 der Kommission vom 11. Juli 1994 betreffend Unregelmäßigkeiten und die Wiedereinziehung zu Unrecht gezahlter Beträge im Rahmen der Finanzierung der Strukturpolitiken sowie die Einrichtung eines einschlägigen Informationssystems (5) enthalten. Der Klarheit und Vereinfachung halber sollten diese Bestimmungen in die vorliegende Verordnung aufgenommen werden.
(28)
Es sollte vorgesehen werden, dass die Kommission die Gerichtskosten ersetzt, wenn sie von einem Mitgliedstaat verlangt, dass er ein Gerichtsverfahren einleitet oder fortführt, um die Wiedereinziehung von Beträgen zu erlangen, die aufgrund einer Unregelmäßigkeit zu Unrecht gezahlt wurden, und dass sie Informationen erhält, die es ihr ermöglichen, über die Anlastbarkeit des Verlusts von nicht wiedereinziehbaren Beträgen gemäß Artikel 70 Absatz 2 der Grundverordnung zu entscheiden. Darüber hinaus sollten regelmäßige Kontakte zwischen der Kommission und den Mitgliedstaaten zum Thema Unregelmäßigkeiten, die Nutzung der gelieferten Informationen zur Erstellung von Risikoanalysen und Berichten und die Gewährung von Informationen an die einschlägigen Ausschüsse vorgesehen werden.
(29)
Um den durch das Berichterstattungssystem entstehenden Verwaltungsaufwand zu begrenzen und gleichzeitig das erforderliche Informationsniveau sicherzustellen, sollten die Mitgliedstaaten - unbeschadet der aus Artikel 60 Buchstabe f der Grundverordnung unmittelbar erwachsenden Verpflichtungen - nicht verpflichtet sein, Unregelmäßigkeiten im Zusammenhang mit Beträgen unter einem bestimmten Schwellenwert zu melden, sofern die Kommission dies nicht ausdrücklich verlangt.
(30)
Die Nutzung elektronischer Mittel für den Austausch von Informationen und finanziellen Daten führt zur Vereinfachung, zu größerer Effizienz und Transparenz sowie zu Zeitersparnis. Um diese Vorteile voll auszuschöpfen und gleichzeitig die Sicherheit des Austauschs zu gewährleisten, sollte ein gemeinsames Computersystem eingerichtet und die Liste der Unterlagen festgelegt werden, die für die Kommission und die Mitgliedstaaten von gemeinsamem Interesse sind. Es ist daher notwendig, das Format zu bestimmen, das die einzelnen Unterlagen haben sollten, und ausführlich zu beschreiben, welche Angaben sie enthalten sollten. Aus denselben Gründen sollte festgelegt werden, wie ein solches Computersystem festlegt, wer für das Hochladen der Unterlagen und aller damit zusammenhängenden Aktualisierungen verantwortlich ist.
(31)
Gemäß der Richtlinie 1999/93/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 13. Dezember 1999 über gemeinschaftliche Rahmenbedingungen für elektronische Signaturen (6) ist es unter Berücksichtigung des Sicherheits- und Vertraulichkeitsniveaus, das zur Verwaltung der Mittel aus dem EFF erforderlich ist, des Stands der Technik und einer Kosten-Nutzen-Analyse erforderlich, die Verwendung einer elektronischen Signatur zu verlangen.
(32)
Damit die zügige Entwicklung und der ordnungsgemäße Betrieb des gemeinsamen Computersystems gewährleistet sind, sollten die Kosten seiner Entwicklung aus dem Gesamthaushaltsplan der Europäischen Gemeinschaften gemäß Artikel 46 Absatz 1 der Grundverordnung finanziert werden, und die Kosten der Schnittstelle mit nationalen, regionalen und lokalen Computersystemen sollten nach Artikel 46 der Grundverordnung für eine finanzielle Beteiligung aus dem EFF in Betracht kommen.
(33)
Aufgrund der Richtlinie 95/46/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 24. Oktober 1995 zum Schutz natürlicher Personen bei der Verarbeitung personenbezogener Daten und zum freien Datenverkehr (7) und der Verordnung (EG) Nr. 45/2001 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 18. Dezember 2000 zum Schutz natürlicher Personen bei der Verarbeitung personenbezogener Daten durch die Organe und Einrichtungen der Gemeinschaft und zum freien Datenverkehr (8) sollte im Zusammenhang mit den Informations- und Publizitätsmaßnahmen und der Prüfung im Rahmen der vorliegenden Verordnung vorgeschrieben werden, dass die Kommission und die Mitgliedstaaten jede unbefugte Weitergabe von personenbezogenen Daten oder jeden unbefugten Zugriff darauf verhindern, und festgelegt werden, zu welchem Zweck die Kommission und die Mitgliedstaaten solche Daten verarbeiten können.
(34)
Die Verordnung (EG) Nr. 2722/2000 der Kommission vom 13. Dezember 2000 zur Festlegung der Bedingungen für eine Beteiligung des Finanzinstruments für die Ausrichtung der Fischerei (FIAF) an Maßnahmen zur Beseitigung von Seuchenrisiken in der Aquakultur (9), die Verordnung (EG) Nr. 908/2000 der Kommission vom 2. Mai 2000 mit Bestimmungen für die Berechnung der den Erzeugerorganisationen im Sektor Fischerei und Aquakultur von den Mitgliedstaaten gewährten Beihilfen (10) und die Verordnung (EG) Nr. 366/2001 der Kommission vom 22. Februar 2001 mit Durchführungsbestimmungen zu den in der Verordnung (EG) Nr. 2792/1999 des Rates beschriebenen Maßnahmen (11) sollten aufgehoben werden.
(35)
Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ausschusses für den Europäischen Fischereifonds -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
KAPITEL I
ALLGEMEINE BESTIMMUNGEN
Artikel 1
Gegenstand
Diese Verordnung enthält die Durchführungsbestimmungen zur Verordnung (EG) Nr. 1198/2006 (im Folgenden: Grundverordnung) in Bezug auf
a)
die Gliederung und Übermittlung der operationellen Programme,
b)
Fischereimaßnahmen,
c)
die Bewertung der operationellen Programme,
d)
Information und Publizität,
e)
Finanzierungsinstrumente,
f)
Verwaltung, Begleitung und Kontrolle,
g)
Unregelmäßigkeiten,
h)
den elektronischen Datenaustausch,
i)
personenbezogene Daten.
Artikel 2
Besondere Bestimmungen für bestimmte operationelle Programme
Artikel 28 Absatz 2 sowie die Artikel 51, 52 und 53 enthalten besondere Bestimmungen für operationelle Programme, bei denen die zuschussfähigen öffentlichen Gesamtausgaben 90 Mio. EUR, zu Preisen von 2004, nicht überschreiten.
KAPITEL II
GLIEDERUNG UND ÜBERMITTLUNG DER OPERATIONELLEN PROGRAMME
Artikel 3
Gliederung und Übermittlung der operationellen Programme
(1) Der in Artikel 20 der Grundverordnung genannte Inhalt der operationellen Programme wird gemäß Anhang I Teil A der vorliegenden Verordnung und dem Finanzierungsplan in ihrem Anhang I Teil B festgelegt.
Die in Artikel 48 der Grundverordnung genannte Ex-ante-Bewertung liegt dem operationellen Programm bei.
(2) Die Mitgliedstaaten stellen der Kommission eine elektronische Fassung des operationellen Programms zur Verfügung, die sie bei jeder Programmüberarbeitung auf den neuesten Stand bringen. Die Mitgliedstaaten beantragen bei der Kommission eine in Artikel 18 der Grundverordnung genannte Überarbeitung des Programms elektronisch gemäß Artikel 65 der vorliegenden Verordnung. Eine Überarbeitung des operationellen Programms, die die Zuweisung aus dem Europäischen Fischereifonds (EFF) für das laufende Jahr berührt, müssen die Mitgliedstaaten bis spätestens 30. September des betreffenden Jahres bei der Kommission beantragen.
KAPITEL III
PRIORITÄTSACHSEN
ABSCHNITT 1
Prioritätsachse 1: Maßnahmen zur Anpassung der gemeinschaftlichen Fischereiflotte
Artikel 4
Öffentliche Zuschüsse für die endgültige Einstellung der Fangtätigkeit
(1) Nach der endgültigen Einstellung der Fischereitätigigkeit wird das betreffende Fischereifahrzeug endgültig aus dem Fischereiflottenregister der Gemeinschaft gestrichen und die mit diesem Schiff verbundene Fanglizenz gegebenenfalls endgültig aufgehoben.
(2) Im operationellen Programm ist anzugeben, wie die gemäß Artikel 23 der Grundverordnung gewährten Prämien berechnet werden.
(3) Wird die endgültige Einstellung der Fangtätigkeit eines Fischereifahrzeugs dadurch erreicht, dass das Schiff im Sinne von Artikel 23 Absatz 1 Buchstabe b der Grundverordnung zu einem anderen Zweck verwendet wird, so passt der Mitgliedstaat die Prämienhöhe entsprechend an, wobei er Kriterien wie den Marktwert der mit dem Schiff verbundenen Fanglizenz und den Restwert des Schiffes berücksichtigt.
(4) Geht das Fischereifahrzeug in der Zeit zwischen der Entscheidung über die Prämiengewährung und der endgültigen Einstellung der Fangtätigkeit verloren, so nimmt die Verwaltungsbehörde eine finanzielle Berichtigung in Höhe der Versicherungsleistung vor.
Artikel 5
Öffentliche Zuschüsse für die vorübergehende Einstellung der Fangtätigkeit
(1) Im operationellen Programm ist anzugeben, wie die gemäß Artikel 24 der Grundverordnung gewährten Prämien berechnet werden.
(2) Für die Zwecke von Artikel 24 Absatz 2 der Grundverordnung bedeutet der Ausdruck „Finanzhilfe der Gemeinschaft für den Sektor“ den Beitrag des EFF zu dem operationellen Programm des betreffenden Mitgliedstaats.
Artikel 6
Investitionen an Bord von Fischereifahrzeugen und im Hinblick auf die Selektivität
(1) Für die Zwecke von Artikel 25 der Grundverordnung ist es Aufgabe der Verwaltungsbehörde zu prüfen, ob die Absätze 2 bis 5 des vorliegenden Artikels erfüllt sind, und der Kommission auf deren Wunsch alle Belegunterlagen zur Verfügung zu stellen.
(2) Die zuschussfähigen Gesamtausgaben, die im Rahmen von Artikel 25 der Grundverordnung - ausgenommen Absatz 6 Buchstabe e des genannten Artikels - während des gesamten Programmplanungszeitraums je Schiff gefördert werden, dürfen einen im operationellen Programm aufgeführten Höchstbetrag nicht überschreiten, der anhand objektiver Kriterien wie z. B. der in Artikel 23 Absatz 3 der Grundverordnung genannten Kriterien festgesetzt wird.
(3) Die Verringerung der Motorleistung um 20 % darf wie in Artikel 25 Absatz 4 der Grundverordnung vorgesehen dann als von einer Gruppe von Fischereifahrzeugen erreicht betrachtet werden, wenn die folgenden Voraussetzungen sämtlich erfüllt sind:
a)
alle Schiffe der Gruppe sind einzeln gekennzeichnet;
b)
alle Schiffe der Gruppe operieren in denselben Management-Gebieten;
c)
alle Schiffe der Gruppe verwenden dasselbe, in Anlage III (Abschnitt C) der Verordnung (EG) Nr. 1639/2001 der Kommission (12) aufgeführte Hauptfanggerät,
d)
die Gruppe besteht aus höchstens fünfzig Schiffen.
(4) Öffentlich geförderte Kapazitätsabgänge aus der Fischereiflotte werden nicht auf die Verringerung der Motorleistung um 20 % angerechnet, die von einer Gruppe von Fischereifahrzeugen gemäß Artikel 25 Absatz 4 der Grundverordnung erreicht werden kann.
(5) Der im Rahmen von Artikel 25 Absatz 6 Buchstabe e der Grundverordnung gewährte Zuschuss wird nur für Ausrüstungen und Modernisierungsarbeiten gewährt, die dem Schutz der Fänge und Fanggeräte vor wild lebenden Raubtieren dienen, die einer gemäß den Richtlinien 79/409/EWG (13) und 92/43/EWG (14) des Rates geschützten Art angehören.
Artikel 7
Kleine Küstenfischerei
(1) Wird gemäß Artikel 26 Absatz 2 der Grundverordnung die Beteiligung von privaten Begünstigten gesenkt, so wird der Anteil des öffentlichen Beitrags entsprechend angehoben. Der Beitrag aus dem EFF wird nach Maßgabe der in Artikel 53 der Grundverordnung genannten Sätze im Verhältnis zu dem öffentlichen Beitrag berechnet, der sich aus dieser Anhebung ergibt.
(2) Im operationellen Programm ist anzugeben, wie die gemäß Artikel 26 Absätze 3 und 4 der Grundverordnung gewährten Prämien für die kleine Küstenfischerei berechnet werden.
(3) Im Sinne von Artikel 26 Absatz 4 Buchstabe b der Grundverordnung sind „Fischereierzeugnisse“ die Fischereierzeugnisse, die aus den Fängen von Fischereifahrzeugen der kleinen Küstenfischerei stammen.
Artikel 8
Sozioökonomische Ausgleichszahlungen für die Verwaltung der gemeinschaftlichen Fischereiflotte
(1) Im operationellen Programm ist anzugeben, wie die gemäß Artikel 27 der Grundverordnung gewährten sozioökonomischen Ausgleichszahlungen für die Verwaltung der gemeinschaftlichen Fischereiflotte berechnet werden.
(2) Der in Artikel 27 Absatz 1 Buchstabe d der Grundverordnung vorgesehene Zuschuss für den Vorruhestand kommt auch dann für einen Beitrag aus dem EFF in Betracht, wenn er dem Begünstigten nach dem 31. Dezember 2015 gezahlt wird, vorausgesetzt, er wurde vor diesem Datum für diesen Zweck auf ein Sperrkonto eingezahlt.
ABSCHNITT 2
Prioritätsachse 2: Aquakultur, Binnenfischerei, Verarbeitung und Vermarktung von Erzeugnissen der Fischerei und der Aquakultur
Artikel 9
Bereich der Interventionen bei der Aquakulturproduktion
Die Beihilfe gemäß Artikel 28 Absatz 6 der Grundverordnung kann zur Deckung der Kosten der in Richtlinie 85/337/EWG des Rates (15) vorgesehenen Umweltverträglichkeitsprüfung gewährt werden.
Artikel 10
Maßnahmen zur Förderung produktiver Investitionen in der Aquakultur
(1) Für die Zwecke von Artikel 29 Absatz 1 Buchstaben a, b und c der Grundverordnung gelten folgende Begriffsbestimmungen:
a)
„neue Arten“: Arten, bei denen in dem Mitgliedstaat nur eine kleine oder keine Aquakulturproduktion und gute Marktaussichten bestehen;
b)
„Arten mit guten Marktaussichten“: Arten, bei denen mittelfristige Trendprognosen darauf schließen lassen, dass die Marktnachfrage das Angebot überschreiten dürfte;
c)
„übliche Praktiken in der Aquakultur“: Aquakulturtätigkeiten, die mit dem geltenden Recht in den Bereichen Gesundheit von Mensch und Tier sowie Umwelt in Einklang stehen;
d)
„traditionelle Aquakulturtätigkeiten“: althergebrachte Verfahren, die mit dem sozialen und kulturellen Erbe eines bestimmten Gebiets zusammenhängen.
(2) Die in Artikel 29 der Grundverordnung vorgesehene Unterstützung kann für Arbeitsschiffe in der Aquakultur gewährt werden. Fischereifahrzeuge, die der Definition in Artikel 3 Buchstabe c der Verordnung (EG) Nr. 2371/2002 (16) des Rates entsprechen, gelten nicht als Arbeitsschiffe in der Aquakultur, auch wenn sie ausschließlich in der Aquakultur zum Einsatz kommen.
(3) Unbeschadet Artikel 35 Absatz 6 der Grundverordnung darf die im Rahmen von Artikel 29 der genannten Verordnung gewährte Unterstützung sich im Falle von Fischzuchten auch auf Investitionen im Zusammenhang mit dem Direktverkauf beziehen, wenn es sich dabei um einen Bestandteil des Fischzuchtbetriebs handelt.
(4) Ein Mitgliedstaat, der die in Artikel 29 Absatz 1 Buchstabe a der Grundverordnung vorgesehene Möglichkeit nutzt, muss Verfahren einführen, mit denen die Ergebnisse einer Marktprognose in Bezug auf Aquakulturarten der Verwaltungsbehörde zur Verfügung gestellt werden.
(5) Im Hinblick auf die in Artikel 29 der Grundverordnung genannten Maßnahmen beschreibt der Mitgliedstaat in seinem operationellen Programm, auf welche Weise Beihilfen vorrangig an Kleinst- und Kleinunternehmen vergeben werden.
Artikel 11
Umweltschutzmaßnahmen in der Aquakultur
(1) Wird Begünstigten Unterstützung für die in Artikel 30 der Grundverordnung genannten Zwecke gewährt, so prüft der Mitgliedstaat spätestens drei Jahre nach Genehmigung des Vorhabens sowie bei dessen Abschluss, ob diese Begünstigten ihren Umweltschutzverpflichtungen in der Aquakultur nachgekommen sind.
(2) Die in Artikel 30 Absatz 2 Buchstabe b der Grundverordnung vorgesehene Unterstützung betrifft lediglich die Kosten der Beteiligung an einem Gemeinschaftssystem für das Umweltmanagement und die Umweltbetriebsprüfung (EMAS), die einem Einzelunternehmen vor Genehmigung der Regelung entstanden sind.
(3) Im Sinne von Artikel 30 Absatz 2 Buchstabe c der Grundverordnung gelten als „ökologische Aquakultur“ die Aquakulturtätigkeiten, bei denen Wasserlebewesen nach dem Verfahren des ökologischen Landbaus im Sinne von Artikel 2 der Verordnung (EWG) Nr. 2092/91 (17) des Rates gezüchtet werden, die entsprechend gekennzeichnet sind. Bis die Gemeinschaft ausführliche Produktionsvorschriften, einschließlich einer Umstellungsregelung, für die ökologische Aquakultur erlässt, gelten nationale Vorschriften, oder - in Ermangelung deren - vom Mitgliedstaaten anerkannte private Normen für die ökologische Aquakultur.
(4) Die in Artikel 30 Absatz 2 Buchstabe d der Grundverordnung vorgesehene Unterstützung darf nur für spezielle Einschränkungen oder Anforderungen für Natura-2000-Gebiete gewährt werden, die sich aus den einschlägigen nationalen Maßnahmen zur Durchführung der Richtlinien 79/409/EWG und 92/43/EWG ergeben.
(5) Im Sinne von Artikel 30 Absatz 3 der Grundverordnung bedeutet die „allgemein übliche gute Aquakulturpraxis“, dass bindende Rechtsvorschriften in den Bereichen Gesundheit von Mensch und Tier sowie Umweltschutz beachtet und nach Protokollen produziert wird, die eine Ressourcenverschwendung und vermeidbare Umweltverschmutzung verhindern.
Artikel 12
Veterinärmaßnahmen
(1) Die in Artikel 32 der Grundverordnung vorgesehene Unterstützung kann gewährt werden
a)
bei den in Artikel 3 der Entscheidung 90/424/EWG des Rates (18) aufgeführten exotischen Seuchen in der Aquakultur für die Bekämpfungsmaßnahmen gemäß Kapitel V Abschnitt 3 der Richtlinie 2006/88/EG,
b)
bei den im Anhang der Entscheidung 90/424/EWG aufgeführten nichtexotischen Seuchen in der Aquakultur für die gemäß Artikel 44 Absatz 2 der Richtlinie 2006/88/EG aufgestellten und genehmigten Tilgungsprogramme.
(2) Die für das operationelle Programm zuständige Verwaltungsbehörde entscheidet, ob sie zur Finanzierung der in Absatz 1 Buchstabe a genannten Bekämpfungsmaßnahmen oder eines in Absatz 1 Buchstabe b genannten Tilgungsprogramms beitragen will, und regelt die Einzelheiten ihres Finanzbeitrags, bevor sie die Maßnahmen bzw. das Programm gemäß der Entscheidung 90/424/EWG vorlegt.
(3) Billigt die Kommission die in Absatz 1 des vorliegenden Artikels genannten Bekämpfungsmaßnahmen oder das in Absatz 1 des vorliegenden Artikels genannte Tilgungsprogramm gemäß Artikel 24 der Entscheidung 90/424/EWG nicht, so werden die für den Beitrag gebundenen Mittel unverzüglich zurück in das Budget des operationellen Programms gestellt.
(4) Liegt der Wert der zuschussfähigen Kosten der von der Kommission gemäß Artikel 24 der Entscheidung 90/424/EWG gebilligten Maßnahme unter dem Betrag, den die Verwaltungsbehörde gebunden hat, so darf der Mitgliedstaat den auf diese Weise frei werdenden Differenzbetrag für sein operationelles Programm wiederverwenden.
(5) Die in Artikel 32 der Grundverordnung vorgesehene Unterstützung wird weder für Überwachungstätigkeiten, mit denen der Nachweis der Seuchenfreiheit erbracht werden soll, um amtlich den Seuchenfreiheitsstatus zuerkannt zu bekommen, noch für Fixkosten wie die Kosten der Dienste von Amtstierärzten gewährt.
Artikel 13
Binnenfischerei
(1) Im Sinne von Artikel 33 der Grundverordnung sind „Schiffe, die ausschließlich in Binnengewässern eingesetzt werden“ Schiffe, die kommerziell Fischfang in Binnengewässern betreiben und nicht im gemeinschaftlichen Fangflottenregister erfasst sind.
(2) Bei den Investitionen gemäß Artikel 33 Absatz 2 Unterabsatz 2 und Artikel 25 der Grundverordnung können Schiffe mit einer Länge von weniger als 12 m und ohne Schleppgerät, die Binnenfischerei betreiben, mit derselben Beihilfeintensität unterstützt werden, wie sie für die in Artikel 26 der Grundverordnung genannten Schiffe der kleinen Küstenfischerei gilt.
(3) Die Mitgliedstaaten legen in ihren operationellen Programmen fest, wie sie gewährleisten, dass die im Rahmen von Artikel 33 der Grundverordnung geförderten Investitionen das Gleichgewicht zwischen der Flottengröße und den verfügbaren Fischereiressourcen nicht stören.
Artikel 14
Investitionen in den Bereichen Verarbeitung und Vermarktung
(1) Investitionen in die Extraktion von Dioxin oder anderen für die Gesundheit des Menschen schädlichen Stoffen aus Fischmehl oder Fischöl können im Rahmen von Artikel 34 der Grundverordnung auch dann aus dem EFF gefördert werden, wenn die Endprodukte nicht für den menschlichen Verzehr verwendet und verarbeitet werden sollen.
(2) Im Hinblick auf die in Artikel 35 der Grundverordnung genannten Maßnahmen beschreiben die Mitgliedstaaten in ihren operationellen Programmen, auf welche Weise die Beihilfen vorrangig an Kleinst- und Kleinunternehmen vergeben werden.
ABSCHNITT 3
Prioritätsachse 3: Maßnahmen von gemeinsamem Interesse
Artikel 15
Kollektive Aktionen
(1) Die in Artikel 37 der Grundverordnung vorgesehene Unterstützung wird nicht für Kosten im Zusammenhang mit der Versuchsfischerei gewährt.
(2) Die in Artikel 37 Absatz 1 Buchstabe n der Grundverordnung vorgesehene Unterstützung kann gewährt werden für
a)
die Gründung von Erzeugerorganisationen, um die Einrichtung und Verwaltung von nach dem 1. Januar 2007 gemäß der Verordnung (EG) Nr. 104/2000 des Rates (19) anerkannten Erzeugerorganisationen zu erleichtern;
b)
die Durchführung der Pläne von Erzeugerorganisationen, denen eine spezifische Anerkennung gemäß Artikel 12 der Verordnung (EG) Nr. 104/2000 gewährt wurde, mit dem Ziel, ihnen die Durchführung von Plänen zur Verbesserung der Qualität ihrer Produkte zu erleichtern;
oder
c)
die Umstrukturierung von Erzeugerorganisationen, um ihre Effizienz entsprechend den Marktanforderungen zu steigern.
(3) Die in Absatz 2 Buchstabe b des vorliegenden Artikels genannte Unterstützung wird über drei Jahre nach dem Zeitpunkt der spezifischen Anerkennung gemäß Artikel 12 der Verordnung (EG) Nr. 104/2000 degressiv gestaffelt.
Artikel 16
Maßnahmen zum Schutz und zur Entwicklung der Wasserfauna und -flora
(1) Die in Artikel 38 Absatz 2 Unterabsatz 1 Buchstabe a der Grundverordnung vorgesehene Unterstützung wird für Maßnahmen gewährt, die den Bau oder die Anbringung von künstlichen Riffen oder anderen aus dauerhaften Elementen bestehenden Vorrichtungen betreffen.
Die Unterstützung darf für die Vorarbeiten vor der Anbringung, einschließlich Studien, Bestandteile, Markierung, Beförderung und Montage der Vorrichtungen sowie für die wissenschaftliche Überwachung gewährt werden.
(2) Die in Artikel 38 Absatz 2 der Grundverordnung geregelte Unterstützung wird nicht für Fischsammelgeräte gewährt.
(3) Die in Artikel 38 Absatz 2 Unterabsatz 1 Buchstabe c der Grundverordnung vorgesehene Unterstützung kann für Ausgaben für die notwendigen Maßnahmen zur Erhaltung von Gebieten gewährt werden, die zum europäischen ökologischen Netz Natura 2000 gehören. Die Unterstützung kann für die Aufstellung von Bewirtschaftungsplänen und -strategien, Infrastruktur einschließlich Abschreibung und Ausrüstung von Schutzgebieten sowie für die Schulung der in Schutzgebieten Beschäftigten und für einschlägige Studien gewährt werden.
(4) Die Unterstützung im Rahmen von Artikel 38 Absatz 2 Unterabsatz 1 Buchstabe c der Grundverordnung wird nicht als Entschädigung für den Verzicht auf Rechte, Einkommensverluste und die Gehälter von Beschäftigten gewährt.
(5) Im Sinne von Artikel 38 Absatz 2 Unterabsatz 2 der Grundverordnung sind „direkte Besatzmaßnahmen“ das Freilassen lebender Wasserorganismen in die Natur, unabhängig davon, ob die Tiere in Fischzuchtanlagen erzeugt oder anderenorts gefischt wurden.
Artikel 17
Anlandestellen
Werden gemäß Artikel 39 Absatz 1 Unterabsatz 2 der Grundverordnung Investitionen zum Umbau von Anlandestellen und zur Verbesserung der Bedingungen für die Anlandung von Fisch durch Küstenfischer in bestehenden Fischanlandestellen unterstützt, so gewährleistet der Mitgliedstaat, dass die einschlägigen Hygienevorschriften beachtet und Kontrollmaßnahmen an den Anlandestellen durchgesetzt werden.
Artikel 18
Erschließung neuer Absatzmöglichkeiten und Ausarbeitung von Werbekampagnen
(1) Die Unterstützung der in Artikel 40 Absatz 3 Buchstaben a, d, e und g der Grundverordnung vorgesehenen Absatzförderungsmaßnahmen wird insbesondere gewährt für
a)
die Kosten von Werbeagenturen und anderen Dienstleistern, die an der Vorbereitung und Durchführung von Absatzförderungskampagnen mitwirken;
b)
den Kauf oder die Miete von Werbeflächen und -zeiten in den Medien und den Entwurf von Werbeslogans oder Gütezeichen während der Dauer der Kampagnen;
c)
Veröffentlichungen und externe Mitarbeiter, die für die Kampagne erforderlich sind;
d)
die Organisation von und Beteiligung an Messen und Ausstellungen.
(2) Absatzförderungsmaßnahmen für im Rahmen der Verordnung (EG) Nr. 510/2006 des Rates (20) geschützte Erzeugnisse können nur von dem Zeitpunkt an unterstützt werden, an dem ihre Bezeichnung gemäß Artikel 7 der genannten Verordnung in das Register eingetragen wurde.
Artikel 19
Pilotprojekte
(1) Im Rahmen von Artikel 41 der Grundverordnung wird keine Unterstützung für die Versuchsfischerei gewährt.
(2) Wird ein Pilotprojekt gemäß Artikel 41 der Grundverordnung unterstützt, so stellt die Verwaltungsbehörde sicher, dass das Pilotprojekt eine angemessene wissenschaftliche Begleitung beinhaltet und dass die Qualität der in Artikel 41 Absatz 3 der Grundverordnung genannten technischen Berichte angemessen bewertet wird.
(3) Pilotprojekte dürfen nicht unmittelbar kommerziellen Zwecken dienen. Etwaige während der Durchführung eines Pilotprojekts erwirtschaftete Einkünfte werden von der öffentlichen Unterstützung für das Vorhaben abgezogen.
(4) Betragen die Gesamtkosten eines Pilotprojekts mehr als 1 Mio. EUR, so beauftragt die Verwaltungsbehörde vor der Genehmigung des Projekts ein unabhängiges wissenschaftliches Gremium mit einer Bewertung.
Artikel 20
Umbau von Fischereifahrzeugen zum Zwecke der Umwidmung
Die in Artikel 42 der Grundverordnung vorgesehene Unterstützung kann nur dann für den Umbau eines Fischereifahrzeugs nach seiner Umwidmung gewährt werden, wenn das umgewidmete Schiff dauerhaft aus dem Fangflottenregister gestrichen und die mit diesem Schiff verbundene Fanglizenz gegebenenfalls endgültig aufgehoben wurde.
ABSCHNITT 4
Prioritätsachse 4: Nachhaltige Entwicklung der Fischwirtschaftsgebiete
Artikel 21
Ziele und Mittel
Die Unterstützung im Rahmen von Artikel 43 der Grundverordnung wird gewährt für
a)
die Durchführung der in Artikel 45 Absatz 2 der Grundverordnung und Artikel 24 der vorliegenden Verordnung genannten Strategien für örtliche Entwicklung im Wege der in Artikel 44 Absatz 1 Buchstaben a bis g sowie i und j sowie Artikel 44 Absätze 2 und 3 der Grundverordnung genannten zuschussfähigen Maßnahmen mit dem Zweck, die in Artikel 43 Absatz 2 Buchstaben a, b und c der Grundverordnung genannten Ziele zu verwirklichen;
b)
die Durchführung der in Artikel 44 Absatz 1 Buchstabe h der Grundverordnung genannten interregionalen und transnationalen Zusammenarbeit zwischen den Gruppen der Fischwirtschaftsgebiete, insbesondere durch Vernetzung und durch Verbreitung bewährter Verfahren mit dem Ziel, die in Artikel 43 Absatz 2 Buchstabe d derselben Verordnung genannten Ziele zu verwirklichen.
Artikel 22
Geografisches Gebiet der Anwendung der Prioritätsachse 4
(1) Im operationellen Programm sind die Verfahren und Kriterien für die Auswahl der Fischwirtschaftsgebiete zu spezifizieren. Die Mitgliedstaaten entscheiden, wie sie Artikel 43 Absätze 3 und 4 der Grundverordnung anwenden.
(2) Die ausgewählten Fischwirtschaftsgebiete müssen sich nicht notwendigerweise mit nationalen Verwaltungsgebieten oder mit Gebieten decken, die zwecks Förderfähigkeit im Rahmen der Strukturfondsziele abgegrenzt wurden.
Artikel 23
Verfahren und Kriterien für die Auswahl der Gruppen
(1) Die in Artikel 45 Absatz 1 der Grundverordnung genannte Gruppe muss so zusammengesetzt sein, dass sie in der Lage ist, eine Entwicklungsstrategie in dem betreffenden Gebiet aufzustellen und durchzuführen.
Die Eignung und die Funktionsfähigkeit der Partnerschaft sind vor allem anhand der Zusammensetzung sowie der transparenten, klaren Zuweisung von Aufgaben und Zuständigkeiten zu beurteilen.
Die Fähigkeit der Partner, die ihnen zugewiesenen Aufgaben wahrzunehmen, muss ebenso gewährleistet sein wie Wirksamkeit und Beschlussfassung.
Die Partnerschaft setzt sich, auch auf Ebene der Beschlussfassung, aus Vertretern der Fischwirtschaft und anderer einschlägiger örtlicher sozioökonomischer Sektoren zusammen.
(2) Die Verwaltungskapazität der Gruppe gilt als angemessen, wenn die Gruppe
a)
entweder einen Partner als administrativen Leiter bestimmt, der das ordnungsgemäße Funktionieren der Partnerschaft garantiert,
oder
b)
sich in einer rechtlich konstituierten gemeinsamen Organisationsform zusammenschließt, deren Satzung das ordnungsgemäße Funktionieren der Partnerschaft gewährleistet.
(3) Wird die Gruppe mit der Verwaltung öffentlicher Mittel betraut, so muss in Bezug auf ihre finanzielle Leistungsfähigkeit geprüft werden, ob
a)
im Fall von Absatz 2 Buchstabe a der administrative Leiter fähig ist, die Mittel zu verwalten;
b)
im Fall von Absatz 2 Buchstabe b die gemeinsame Organisationsform fähig ist, die Mittel zu verwalten.
(4) Die Gruppen für die Durchführung von Strategien für die örtliche Entwicklung werden spätestens vier Jahre nach Genehmigung des operationellen Programms ausgewählt. Eine längere Frist kann eingeräumt werden, wenn die Verwaltungsbehörde mehr als ein Auswahlverfahren für die Gruppen durchführt.
(5) Im operationellen Programm wird Folgendes spezifiziert:
a)
die Verfahren und die Kriterien für die Auswahl der Gruppen sowie die Zahl der Gruppen, die der Mitgliedstaat auswählen will. Die in Artikel 45 der Grundverordnung und im vorliegenden Artikel genannten Auswahlkriterien sind Mindestkriterien, die durch spezielle nationale Kriterien ergänzt werden können. Die Verfahren müssen transparent sein und angemessene Publizität und gegebenenfalls den Wettbewerb zwischen den Gruppen, die Strategien für die örtliche Entwicklung vorschlagen, gewährleisten;
b)
die Verwaltungsbestimmungen und die Verfahren für die Bereitstellung und Weiterleitung der Finanzmittel bis zum Begünstigten. Zu beschreiben ist insbesondere, wie die Gruppen in die Verwaltungs-, Begleit- und Kontrollsysteme eingebunden werden.
Artikel 24
Strategie für die örtliche Entwicklung
Die von der Gruppe gemäß Artikel 45 Absatz 2 der Grundverordnung vorgeschlagene Strategie für die örtliche Entwicklung muss
a)
integriert sein, auf der Interaktion zwischen den Akteuren, Sektoren und Vorhaben beruhen und mehr sein als die bloße Zusammenfassung von Vorhaben oder das Nebeneinander sektoraler Maßnahmen;
b)
dem vor allem sozioökonomischen Bedarf des Fischwirtschaftsgebiets entsprechen;
c)
ihre Nachhaltigkeit unter Beweis stellen;
d)
andere Interventionen in dem betreffenden Gebiet ergänzen.
Artikel 25
Umsetzung der Strategie für die örtliche Entwicklung
(1) Unbeschadet Artikel 45 Absatz 2 der Grundverordnung wählen die Gruppen die Vorhaben aus, die im Rahmen der Strategie für die örtliche Entwicklung finanziert werden.
(2) Wird die Gruppe mit der Verwaltung öffentlicher Mittel betraut, so richtet sie ein eigenes Konto für die Durchführung der Strategie für die örtliche Entwicklung ein.
ABSCHNITT 5
Gemeinsame Bestimmungen für mehrere Maßnahmen
Artikel 26
Gemeinsame Bestimmungen für die Prioritätsachsen 1 bis 4
Folgende Ausgaben kommen nicht für eine Beteiligung aus dem EFF in Betracht:
a)
Für die Zwecke von Artikel 28 Absatz 3, Artikel 34 Absatz 3, Artikel 37 Absatz 1 Buchstabe i und Artikel 44 Absatz 2 der Grundverordnung der Erwerb von Infrastruktur für lebensbegleitendes Lernen, deren Kosten mehr als 10 % der insgesamt zuschussfähigen Ausgaben für das betreffende Vorhaben beträgt;
b)
der Anteil der Fahrzeugkosten, der nicht direkt mit dem betreffenden Vorhaben im Zusammenhang steht.
KAPITEL IV
BEWERTUNG DER OPERATIONELLEN PROGRAMME
Artikel 27
Zwischenbewertungen
Die Mitgliedstaaten legen die in Artikel 49 der Grundverordnung genannten Zwischenbewertungen bis spätestens 30. Juni 2011 vor. Die Kommission kann gemäß Artikel 88 der Grundverordnung die Zahlungsfrist unterbrechen, wenn ein Mitgliedstaat dieser Verpflichtung nicht nachkommt.
KAPITEL V
INFORMATION UND PUBLIZITÄT
Artikel 28
Beschreibung der Informations- und Publizitätsmaßnahmen im operationellen Programm und in den Jahres- und Abschlussberichten über die Durchführung
(1) Für die Zwecke von Artikel 20 Absatz 1 Buchstabe g Ziffer v der Grundverordnung enthält das operationelle Programm mindestens Folgendes:
a)
Inhalt der vom Mitgliedstaat oder der Verwaltungsbehörde zu treffenden Informations- und Publizitätsmaßnahmen, die sich an potenzielle und tatsächliche Begünstigte richten, und dafür veranschlagte Mittel;
b)
Inhalt der vom Mitgliedstaat oder der Verwaltungsbehörde zu treffenden Informations- und Publizitätsmaßnahmen für die Öffentlichkeit und dafür veranschlagte Mittel;
c)
für die Durchführung der Informations- und Publizitätsmaßnahmen verantwortliche Verwaltungsstellen oder Einrichtungen;
d)
Art und Weise, in der die Informations- und Publizitätsmaßnahmen in Bezug auf Öffentlichkeitswirkung und Bekanntheitsgrad der operationellen Programme und der Rolle der Gemeinschaft bewertet werden.
(2) Absatz 1 Buchstaben c und d dieses Artikel sind nicht auf die in Artikel 2 genannten operationellen Programme anwendbar.
(3) Die jährlichen Durchführungsberichte und der abschließende Durchführungsbericht eines jeden operationellen Programms nach Artikel 67 der Grundverordnung enthalten:
a)
die durchgeführten Informations- und Publizitätsmaßnahmen;
b)
die Vorkehrungen für die in Artikel 31 Absatz 2 Buchstabe d der vorliegenden Verordnung genannten Informations- und Publizitätsmaßnahmen, gegebenenfalls einschließlich der elektronischen Adresse, unter der solche Daten zu finden sind.
Der jährliche Durchführungsbericht für 2010 und der abschließende Durchführungsbericht nach Artikel 67 der Grundverordnung enthalten eine Bewertung der Informations- und Publizitätsmaßnahmen in Bezug auf die Öffentlichkeitswirkung und den Bekanntheitsgrad des operationellen Programms und der in Absatz 1 Buchstabe d des vorliegenden Artikels geregelten Rolle der Gemeinschaft.
Artikel 29
Maßnahmen zur Information potenzieller Begünstigter
(1) Für die Zwecke von Artikel 51 Absatz 2 Buchstabe a der Grundverordnung sorgt die Verwaltungsbehörde dafür, dass Informationen über das operationelle Programm und vor allem Einzelheiten über den finanziellen Beitrag aus dem EFF weit verbreitet werden und allen interessierten Kreisen zur Verfügung stehen. Die Verwaltungsbehörde stellt außerdem sicher, dass möglichst umfassend über die Finanzierungsmöglichkeiten durch die gemeinsame Förderung der Gemeinschaft und der Mitgliedstaaten im Rahmen des operationellen Programms informiert wird.
(2) Die Verwaltungsbehörde informiert die potenziellen Begünstigten klar und detailliert über mindestens folgende Punkte:
a)
die Förderbedingungen, die erfüllt sein müssen, um eine Finanzierung im Rahmen des operationellen Programms erhalten zu können,
b)
eine Beschreibung der Verfahren für die Prüfung der Finanzierungsanträge mit Angabe der betreffenden Fristen,
c)
die Kriterien für die Auswahl der zu finanzierenden Vorhaben,
d)
die Ansprechpartner auf nationaler, regionaler oder lokaler Ebene, die Auskünfte über die operationellen Programme erteilen können.
(3) Die Verwaltungsbehörde unterrichtet die potenziellen Begünstigten über die Veröffentlichung gemäß Artikel 31 Absatz 2 Buchstabe d.
(4) Die Verwaltungsbehörde bezieht entsprechend den nationalen Rechtsvorschriften und Verfahren mindestens eine der nachfolgenden Einrichtungen, die eine umfassende Verbreitung der in Absatz 2 aufgeführten Informationen vornehmen können, in die Informations- und Publizitätsmaßnahmen ein:
a)
nationale, regionale und lokale Behörden und Entwicklungsagenturen,
b)
Handels- und Berufsverbände,
c)
Wirtschafts- und Sozialpartner,
d)
Nichtregierungsorganisationen,
e)
Unternehmensverbände,
f)
Informationszentren der Europäischen Union sowie Vertretungen der Kommission in den Mitgliedstaaten,
g)
Bildungseinrichtungen.
Artikel 30
Maßnahmen zur Information der Begünstigten
Die Verwaltungsbehörde informiert die Begünstigten darüber, dass sie sich, wenn sie die Finanzierung annehmen, zugleich damit einverstanden erklären, dass sie in das gemäß Artikel 31 Absatz 2 Buchstabe d veröffentlichte Verzeichnis der Begünstigten aufgenommen werden.
Artikel 31
Aufgaben der Verwaltungsbehörde im Zusammenhang mit den Informations- und Publizitätsmaßnahmen für die Öffentlichkeit
Für die Zwecke von Artikel 51 Absatz 2 Buchstabe c der Grundverordnung sorgt die Verwaltungsbehörde dafür, dass die Informations- und Publizitätsmaßnahmen für die Öffentlichkeit durchgeführt werden und dabei eine möglichst umfassende Berichterstattung in den Medien unter Nutzung verschiedenartiger Kommunikationsformen und -verfahren auf der geeigneten Gebietsebene angestrebt wird.
Die Verwaltungsbehörde organisiert zumindest der folgenden Informations- und Publizitätsmaßnahmen:
a)
eine größere Informationsaktion, mit der die Einleitung des operationellen Programms bekannt gemacht wird;
b)
mindestens eine größere Informationsaktion pro Jahr, mit der die bis dahin erzielten Ergebnisse des operationellen Programms dargestellt werden;
c)
Anbringen der Flagge der Europäischen Union während einer Woche, beginnend mit dem 9. Mai, vor dem Dienstgebäude der Verwaltungsbehörde;
d)
Veröffentlichung des Verzeichnisses der Begünstigten, der Bezeichnung der Operationen und des Betrags der für die Vorhaben bereitgestellten öffentlichen Mittel in elektronischer oder anderer Form.
Teilnehmer an aus dem EFF geförderten Vorhaben, die der Höherqualifizierung und Fortbildung dienen, und Begünstigte, die gemäß Artikel 27 Absatz 1 Buchstabe d der Grundverordnung Unterstützung für ihr vorzeitiges Ausscheiden aus dem Fischereisektor, einschließlich des Vorruhestands, beziehen, werden nicht namentlich genannt.
Artikel 32
Aufgaben der Begünstigten im Zusammenhang mit den Informations- und Publizitätsmaßnahmen für die Öffentlichkeit
(1) Für die Zwecke von Artikel 51 der Grundverordnung obliegt es dem Begünstigten, die Öffentlichkeit durch die in den Absätzen 2, 3 und 4 des vorliegenden Artikels genannten Maßnahmen über die aus dem EFF erhaltene Unterstützung zu unterrichten.
(2) Bei aus dem EFF kofinanzierten Infrastruktur- oder Bauvorhaben mit Gesamtkosten von mehr als500 000 EUR stellt der Begünstigte am Standort des Vorhabens während der Durchführung ein Hinweisschild auf. Die in Artikel 33 genannten Angaben nehmen mindestens 25 % der Fläche des Schildes ein.
Nach Abschluss des Vorhabens wird das Hinweisschild durch die in Absatz 3 genannte dauerhafte Hinweistafel ersetzt.
(3) Bei Vorhaben mit Kosten von mehr als 500 000 EUR, die im Erwerb eines materiellen Gegenstands oder in der Finanzierung von Infrastruktur oder in einer Baumaßnahme bestehen, bringt der Begünstigte spätestens sechs Monate nach Abschluss des Vorhabens eine gut sichtbare, dauerhafte Hinweistafel von bedeutender Größe an.
Die Tafel enthält Art und Bezeichnung des Vorhabens sowie die in Artikel 33 genannten Angaben. Die in Artikel 33 genannten Angaben nehmen mindestens 25 % der Fläche der Tafel ein.
Auch an den Räumlichkeiten der im Rahmen der Prioritätsachse 4 der Grundverordnung finanzierten Gruppen wird eine Hinweistafel angebracht.
(4) In geeigneten Fällen sorgt der Begünstigte dafür, dass die Teilnehmer an einem Vorhaben, das aus dem EFF kofinanziert wird, über diese Finanzierung in Kenntnis gesetzt werden.
Der Begünstigte gibt eine klare Information darüber, dass das durchgeführte Vorhaben im Rahmen eines aus dem EFF kofinanzierten operationellen Programms ausgewählt wurde.
Alle Unterlagen und insbesondere alle Teilnahmebestätigungen und Bescheinigungen im Zusammenhang mit einem solchen Vorhaben enthalten den Hinweis darauf, dass das operationelle Programm aus dem EFF kofinanziert wurde.
Artikel 33
Technische Merkmale der Informations- und Publizitätsmaßnahmen auf Ebene der Vorhaben
(1) Alle Informations- und Publizitätsmaßnahmen für die Begünstigten, die potenziellen Begünstigten und die Öffentlichkeit umfassen Folgendes:
a)
das Emblem der Europäischen Union entsprechend den in Anhang II angegebenen grafischen Normen und den Verweis auf die Europäische Union;
b)
einen Verweis auf den EFF: „Europäischer Fischereifonds“;
c)
einen von der Verwaltungsbehörde gewählten Hinweis auf den durch die Gemeinschaftsintervention geschaffenen Mehrwert, der vorzugsweise wie folgt lautet: „Investitionen in eine nachhaltige Fischerei“.
(2) Absatz 1 Buchstaben b und c sind nicht auf kleines Werbematerial anwendbar.
KAPITEL VI
FINANZIERUNGSINSTRUMENTE
Artikel 34
Allgemeine Bestimmungen für sämtliche Finanzierungsinstrumente
(1) Gemäß Artikel 55 Absatz 8 der Grundverordnung kann der EFF als Teil eines operationellen Programms Ausgaben im Zusammenhang mit einem Vorhaben kofinanzieren, die auch Beiträge zur Förderung von Finanzierungsinstrumenten wie Risikokapitalfonds, Garantiefonds und Kreditfonds - auch in Form von Holding-Fonds - zugunsten von Unternehmen, vor allem kleinen und mittleren Unternehmen (KMU) sowie Kleinstunternehmen entsprechend der Definition in der Empfehlung 2003/361/EG der Kommission (21) ab dem 1. Januar 2005, umfassen.
Die Finanzierungsinstrumente haben die Form von rückzahlbaren Investitionen oder Garantien für rückzahlbare Investitionen oder beidem. Es gelten die in den Artikeln 35, 36 und 37 geregelten Bedingungen.
(2) Die Ausgabenerklärung zu den Finanzierungsinstrumenten enthält die Ausgaben, die insgesamt bei der Einrichtung von oder als Beitrag zu solchen Instrumenten getätigt wurden. Die zuschussfähigen Ausgaben beim teilweisen oder endgültigen Abschluss des operationellen Programms sind jedoch ein Gesamtbetrag, der sich zusammensetzt aus den Zahlungen, die für Investitionen in Unternehmen aus jedem der in Absatz 1 genannten Finanzierungsinstrumente geleistet wurden, den Sicherheitsleistungen einschließlich der Mittel, die durch Garantiefonds als Sicherheiten gebunden wurden, und den zuschussfähigen Verwaltungskosten. Die jeweilige Ausgabenerklärung wird entsprechend berichtigt.
(3) Aus dem Zinsertrag von Zahlungen aus dem operationellen Programm in Finanzierungsinstrumente werden anderweitig solche Instrumente speziell für kleine und mittlere Unternehmen sowie Kleinstunternehmen finanziert.
(4) Mittel, die aus Investitionen von Finanzierungsinstrumenten in das Vorhaben zurückgeführt werden oder die übrig bleiben, nachdem alle Sicherheiten eingelöst wurden, werden von den zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten zugunsten von kleinen und mittleren Unternehmen einschließlich Kleinstunternehmen wiederverwendet.
Artikel 35
Für alle Finanzierungsinstrumente geltende Bedingungen
(1) Finanziert der EFF Vorhaben, die Finanzierungsinstrumente, auch in Form von Holding-Fonds, umfassen, so legen die an der Kofinanzierung beteiligten Partner oder die Anteilseigner oder ihre entsprechend befugten Vertreter einen Geschäftsplan vor.
Der Geschäftsplan wird geprüft, und seine Durchführung wird vom Mitgliedstaat oder der Verwaltungsbehörde oder in dessen bzw. deren Verantwortung überwacht. Bei der Bewertung der Rentabilität der Investitionen der Finanzierungsinstrumente sind alle Einkommensquellen der betreffenden Unternehmen zu berücksichtigen.
(2) Der in Absatz 1 vorgesehene Geschäftsplan enthält zumindest Folgendes:
a)
den Zielmarkt der Unternehmen und die Finanzierungskriterien und -bedingungen;
b)
das operative Budget für das Finanzierungsinstrument;
c)
die Eigentumsverhältnisse in Bezug auf das Finanzierungsinstrument;
d)
die Kofinanzierungspartner oder Anteilseigner;
e)
die Satzung des Finanzierungsinstruments;
f)
die Vorschriften über Professionalität, Kompetenz und Unabhängigkeit der Verwalter;
g)
die Begründung für den Beitrag aus dem EFF und dessen geplante Verwendung;
h)
die Politik des Finanzierungsinstruments in Bezug auf den Ausstieg aus Investitionen in Unternehmen;
i)
die Liquidationsvorschriften des Finanzierungsinstruments, einschließlich der Wiederverwendung von Mitteln, die Beiträgen zum operationellen Programm zuzurechnen sind und aus Investitionen in das Finanzierungsinstrument zurückgeführt werden oder die übrig bleiben, nachdem alle Sicherheiten eingelöst wurden.
(3) Die Finanzierungsinstrumente, einschließlich Holding-Fonds, werden als eigenständige rechtliche Einheit, für die Vereinbarungen zwischen den Kofinanzierungspartnern oder Anteilseignern maßgebend sind, oder als gesonderter Finanzierungsblock innerhalb einer bestehenden Finanzinstitution errichtet.
Wenn das Finanzierungsinstrument innerhalb einer Finanzinstitution errichtet wird, wird es als gesonderter Finanzierungsblock errichtet, der innerhalb des Finanzinstituts besonderen Durchführungsbestimmungen unterliegt, die insbesondere eine getrennte Buchführung mit einer Unterscheidung zwischen den neu in das Finanzierungsinstrument investierten Mitteln (einschließlich des Beitrags des operationellen Programms) und den ursprünglich bei der Finanzinstitution verfügbaren Mitteln vorsieht.
Die Kommission kann nicht Kofinanzierungspartner oder Anteilseigner des Finanzierungsinstruments werden.
(4) Die Verwaltungskosten dürfen während der Dauer der Intervention im Jahresdurchschnitt keinen der folgenden Werte übersteigen, es sei denn, nach einer Ausschreibung erweist sich ein höherer Prozentsatz als notwendig:
a)
2 % des Kapitalbeitrags aus dem operationellen Programm zu Holding-Fonds oder des Kapitalbeitrags aus dem operationellen Programm oder dem Holding-Fonds zu den Garantiefonds;
b)
3 % des Kapitalbeitrags aus dem operationellen Programm oder dem Holding-Fonds zum Finanzierungsinstrument in allen übrigen Fällen, ausgenommen Mikrokreditinstrumente, die auf Kleinstunternehmen ausgerichtet sind;
c)
4 % des Kapitalbeitrags aus dem operationellen Programm oder dem Holding-Fonds zu Instrumenten, die auf Kleinstunternehmen ausgerichtet sind.
(5) Die Bedingungen für Beiträge aus dem operationellen Programm zu Finanzierungsinstrumenten werden in einer Finanzierungsvereinbarung festgelegt, die zwischen dem ordnungsgemäß Bevollmächtigten des Finanzierungsinstruments und dem Mitgliedstaat oder der Verwaltungsbehörde geschlossen wird.
(6) In der in Absatz 5 genannten Finanzierungsvereinbarung ist mindestens Folgendes geregelt:
a)
Investitionsstrategie und -planung;
b)
Überwachung der Durchführung nach den geltenden Vorschriften;
c)
eine Politik für den Ausstieg des Beitrags aus dem operationellen Programm aus dem Finanzierungsinstrument;
d)
Liquidationsvorschriften des Finanzierungsinstruments, einschließlich der Wiederverwendung von Erträgen aus Investitionen oder von nach Einlösung der Garantien verbleibenden Beträgen aus Beiträgen aus dem operationellen Programm.
(7) Die Verwaltungsbehörde trifft Vorkehrungen, um Wettbewerbsverzerrungen am Risikokapital- oder Kreditmarkt auf ein Mindestmaß zu beschränken. Insbesondere können Erträge aus Kapitalbeteiligungen und Krediten abzüglich der anteilmäßigen Verwaltungskosten und Leistungsanreize bis zu der in der Satzung des Finanzierungsinstruments festgelegten Höhe bevorzugt an Investoren, die nach dem Grundsatz des marktwirtschaftlich handelnden Kapitalgebers operieren, und dann anteilig an alle Kofinanzierungspartner oder Anteilsinhaber ausgeschüttet werden.
Artikel 36
Besondere Bedingungen für Holding-Fonds
(1) Finanziert der EFF Finanzierungsinstrumente in Form von Holding-Fonds, also Fonds, die für Investitionen in mehrere Risikokapitalfonds, Garantiefonds und Kreditfonds geschaffen wurden, so führt der Mitgliedstaat oder die Verwaltungsbehörde diese wie folgt durch, wobei auch mehrere Möglichkeiten gewählt werden können:
a)
mittels Vergabe eines öffentlichen Auftrags gemäß den geltenden Rechtsvorschriften für das öffentliche Beschaffungswesen;
b)
in anderen Fällen, in denen die Vereinbarung kein öffentlicher Auftrag im Sinne der Rechtsvorschriften für das öffentliche Beschaffungswesen ist, mittels Gewährung eines Zuschusses, für diesen Zweck definiert als direkter Finanzbeitrag in Form einer Schenkung
i)
an die Europäische Investitionsbank oder den Europäischen Investitionsfonds,
oder
ii)
an ein Finanzinstitut ohne Aufruf zur Einreichung von Vorschlägen nach Maßgabe nationaler Rechtsvorschriften, die mit dem EG-Vertrag vereinbar sind.
(2) Finanziert der EFF Finanzierungsinstrumente in Form von Holding-Fonds, so schließt der Mitgliedstaat oder die Verwaltungsbehörde eine Finanzierungsvereinbarung mit dem Holding-Fonds, in der die Finanzierungsmodalitäten und -ziele festgelegt sind.
In der Finanzierungsvereinbarung sollte gegebenenfalls das Ergebnis einer Bewertung der Differenz zwischen dem Angebot an solchen Instrumenten und der Nachfrage danach durch KMU berücksichtigt sein.
(3) Die in Absatz 2 genannte Finanzierungsvereinbarung regelt insbesondere Folgendes:
a)
Bedingungen für Beiträge zum Holding-Fonds aus dem operationellen Programm;
b)
einen an Finanzvermittler gerichteten Aufruf zur Interessenbekundung;
c)
die Bewertung, Auswahl und Zulassung der Finanzvermittler;
d)
die Festlegung und Überwachung der Investitionspolitik, die zumindest einen Hinweis auf die Zielunternehmen und die zu fördernden finanztechnischen Produkte enthält;
e)
die Berichterstattung des Holding-Fonds an den Mitgliedstaat oder die Verwaltungsbehörde;
f)
die Überwachung der Durchführung von Investitionen nach den geltenden Bestimmungen;
g)
die Anforderungen an die Prüfung;
h)
die Politik in Bezug auf den Ausstieg des Holding-Fonds aus Risikokapitalfonds, Garantiefonds oder Kreditfonds;
i)
die Liquidationsvorschriften des Holding-Fonds, einschließlich der Wiederverwendung von Erträgen aus Investitionen oder von nach Einlösung der Garantien verbleibenden Beträgen aus Beiträgen aus dem operationellen Programm.
(4) Die Bedingungen für Beiträge zu Risikokapitalfonds, Garantiefonds und Kreditfonds aus Holding-Fonds, die aus operationellen Programmen unterstützt werden, werden in einer Finanzierungsvereinbarung festgelegt, die zwischen dem Risikokapitalfonds, dem Garantiefonds und dem Kreditfonds einerseits und dem Holding-Fonds andererseits geschlossen wird. Die Finanzierungsvereinbarung enthält mindestens die in Artikel 35 Absatz 6 aufgeführten Elemente.
Artikel 37
Besondere Bedingungen für Risikokapitalfonds, Garantiefonds und Kreditfonds
Andere Finanzierungsinstrumente als Holding-Fonds investieren in Unternehmen, überwiegend in KMU. Solche Investitionen dürfen nur bei der Gründung, in der Frühphase einschließlich Anschubfinanzierung oder bei der Erweiterung dieser Unternehmen getätigt werden und nur in Geschäftsfeldern, die von den Verwaltern der Finanzierungsinstrumente als potenziell rentabel angesehen werden.
KAPITEL VII
VERWALTUNG, BEGLEITUNG UND KONTROLLE
ABSCHNITT 1
Allgemeine Bestimmungen
Artikel 38
Zwischengeschaltete Stellen
(1) Nimmt eine zwischengeschaltete Stelle eine oder mehrere Aufgaben einer Verwaltungs- oder Bescheinigungsbehörde wahr, so werden die diesbezüglichen Vereinbarungen formal schriftlich festgehalten.
(2) Die für die Verwaltungsbehörde und die Bescheinigungsbehörde geltenden Bestimmungen dieser Verordnung sind auch auf die zwischengeschaltete Stelle anwendbar.
Artikel 39
Verwaltungsbehörde
(1) Die Verwaltungsbehörde trägt für die Zwecke der Auswahl und Genehmigung von Vorhaben gemäß Artikel 59 Buchstabe a der Grundverordnung dafür Sorge, dass die Begünstigten über die besonderen Bedingungen für die Waren oder Dienstleistungen, die im Rahmen des Vorhabens zu liefern bzw. zu erbringen sind, über den Finanzierungsplan, die Frist für die Durchführung sowie über die finanziellen und sonstigen Angaben, die aufzuzeichnen und zu übermitteln sind, informiert werden. Sie vergewissert sich vor der Genehmigung, dass der Begünstigte in der Lage ist, diesen Verpflichtungen nachzukommen.
(2) Die Überprüfungen durch die Verwaltungsbehörde gemäß Artikel 59 Buchstabe b der Grundverordnung betreffen nach Bedarf administrative, finanzielle, technische und materielle Aspekte der Vorhaben.
Die Überprüfungen sollen gewährleisten, dass die geltend gemachten Ausgaben tatsächlich getätigt und die Waren oder Dienstleistungen tatsächlich entsprechend der Genehmigungsentscheidung geliefert bzw. erbracht wurden, die vom Begünstigten eingereichten Erstattungsanträge richtig sind und die Ausgaben den gemeinschaftlichen und nationalen Bestimmungen entsprechen. Sie umfassen Verfahren, mit denen eine Doppelfinanzierung im Rahmen anderer gemeinschaftlicher oder nationaler Regelungen oder anderer Programmplanungszeiträume ausgeschlossen werden kann.
Die Überprüfungen umfassen die folgenden Verfahren:
a)
die Verwaltungsprüfung aller von den Begünstigten eingereichten Anträge auf Ausgabenerstattung,
b)
die Vor-Ort-Überprüfung einzelner Vorhaben.
(3) Werden die Vor-Ort-Überprüfungen gemäß Absatz 2 Buchstabe b für ein operationelles Programm anhand von Stichproben vorgenommen, so führt die Verwaltungsbehörde Aufzeichnungen, in denen die Methode für die Zusammenstellung der Stichprobe beschrieben und begründet wird und die für die Überprüfungen ausgewählten Vorhaben und Vorgänge genannt werden.
Die Verwaltungsbehörde legt die Stichprobengröße so fest, dass unter Berücksichtigung des von der Verwaltungsbehörde für die betreffende Art von Begünstigten und Vorhaben ermittelten Risikos hinreichende Gewähr für die Recht- und Ordnungsmäßigkeit der zugrunde liegenden Vorgänge erlangt wird.
Die Verwaltungsbehörde überprüft das Stichprobenverfahren jährlich.
(4) Die Verwaltungsbehörde legt schriftliche Normen und Verfahren für die Überprüfungen gemäß Absatz 2 fest und führt für jede Überprüfung Aufzeichnungen, in denen die durchgeführten Arbeiten, das Datum und die Ergebnisse der Überprüfung sowie die Maßnahmen festgehalten werden, die im Zusammenhang mit den festgestellten Unregelmäßigkeiten getroffen wurden.
(5) Ist die Verwaltungsbehörde zugleich Begünstigter im Rahmen des operationellen Programms, so ist mit den Vorkehrungen für die in den Absätzen 2, 3 und 4 des vorliegenden Artikels genannten Überprüfungen eine angemessene Aufgabentrennung gemäß Artikel 57 Absatz 1 Buchstabe b der Grundverordnung zu gewährleisten.
Artikel 40
Auf Anforderung der Kommission zu übermittelnde Angaben zu Vorhaben
(1) Die in Artikel 59 Buchstabe c der Grundverordnung genannten Buchführungsunterlagen für die Vorhaben und Daten zur Durchführung umfassen mindestens die in Anhang III der vorliegenden Verordnung aufgeführten Angaben. Diese Daten werden erforderlichenfalls nach Alter und Geschlecht der Begünstigten aufgeschlüsselt.
(2) Die Verwaltungsbehörde, die Bescheinigungsbehörde und die Prüfbehörde sowie die in Artikel 61 Absatz 3 der Grundverordnung genannten Stellen haben Zugang zu den in Absatz 1 genannten Angaben.
(3) Auf schriftliche Aufforderung durch die Kommission übermittelt der Mitgliedstaat dieser die in Absatz 1 des vorliegenden Artikels genannten geeigneten Angaben innerhalb von 15 Arbeitstagen nach Eingang der Aufforderung oder innerhalb eines anderen vereinbarten Zeitraums, damit Dokumentenprüfungen oder Vor-Ort-Überprüfungen vorgenommen werden können. Die Kommission kann die in Absatz 1 genannten Angaben auf Ebene der Vorhaben, Maßnahmen, Prioritätsachsen oder des operationellen Programms anfordern.
Artikel 41
Prüfpfad
Ein Prüfpfad gilt als hinreichend im Sinne von Artikel 59 Buchstabe f der Grundverordnung, wenn er folgende Kriterien erfüllt:
a)
er ermöglicht den Abgleich zwischen den der Kommission bescheinigten Gesamtbeträgen einerseits und den detaillierten Buchführungsunterlagen und den Belegen andererseits, die von der Bescheinigungsbehörde, der Verwaltungsbehörde, den zwischengeschalteten Stellen und den Begünstigten für die im Rahmen des operationellen Programms kofinanzierten Vorhaben aufbewahrt werden,
b)
er ermöglicht die Überprüfung der Auszahlung des öffentlichen Beitrags an den Begünstigten,
c)
er ermöglicht die Überprüfung der Anwendung der vom Begleitausschuss für das operationelle Programm festgelegten Auswahlkriterien,
d)
er umfasst für jedes Vorhaben gegebenenfalls die technischen Spezifikationen und den Finanzierungsplan, die Unterlagen über die Zuschussbewilligung, die Unterlagen zu den öffentlichen Vergabeverfahren, Fortschrittsberichte sowie Berichte über die durchgeführten Kontrollen und Prüfungen.
Artikel 42
Prüfung von Vorhaben
(1) Die in Artikel 61 Absatz 1 Buchstabe b der Grundverordnung genannten Prüfungen erfolgen ab dem 1. Juli 2008 in Zwölfmonatsabständen anhand einer Stichprobe von Vorhaben, die nach einer von der Prüfbehörde aufgestellten oder genehmigten Methode gemäß Artikel 43 ausgewählt werden.
Die Prüfungen werden vor Ort anhand der im Besitz des Begünstigten befindlichen Unterlagen und Aufzeichnungen vorgenommen.
(2) Dabei wird überprüft, ob
a)
das Vorhaben den Auswahlkriterien für das operationelle Programm entspricht, im Einklang mit der Genehmigungsentscheidung durchgeführt wurde und ob es gegebenenfalls die geltenden Bedingungen in Bezug auf Funktionalität und Verwendung oder die zu erreichenden Ziele erfüllt;
b)
die geltend gemachten Ausgaben mit den im Besitz des Begünstigten befindlichen Buchführungsunterlagen und Belegen übereinstimmen;
c)
die vom Begünstigten geltend gemachten Ausgaben mit den gemeinschaftlichen und nationalen Bestimmungen in Einklang stehen;
d)
die öffentliche Beteiligung gemäß Artikel 80 der Grundverordnung an den Begünstigten ausgezahlt wurde.
(3) Sind etwa ermittelte Probleme offenbar systembedingt, wodurch ein Risiko für andere im Rahmen des operationellen Programms durchgeführte Vorhaben entsteht, so stellt die Prüfbehörde sicher, dass weitere Untersuchungen - einschließlich etwa erforderlicher zusätzlicher Prüfungen - durchgeführt werden, um das Ausmaß dieser Probleme festzustellen. Die zuständigen Behörden treffen die erforderlichen Präventiv- und Abhilfemaßnahmen.
(4) Bei der Berichterstattung mithilfe der Tabellen in Anhang VI Teil A Punkt 9 und Anhang VII Teil A Punkt 9 werden für den geprüften Gesamtausgabenbetrag nur Ausgaben berücksichtigt, die unter die Prüfung nach Absatz 1 fallen.
Artikel 43
Stichproben
(1) Die Stichprobe der jährlich zu prüfenden Vorhaben beruht zunächst auf einer statistischen Stichprobe nach dem Zufallsprinzip gemäß den Absätzen 2, 3 und 4. Zusätzliche Vorhaben können als ergänzende Stichprobe gemäß den Absätzen 5 und 6 ausgewählt werden.
(2) Das zur Auswahl der Stichprobe und für Schlussfolgerungen aus den Ergebnissen herangezogene Verfahren muss international anerkannte Prüfstandards berücksichtigen und dokumentiert sein. Unter Berücksichtigung der Ausgabenbeträge, der Zahl und Art der Vorhaben und anderer relevanter Faktoren bestimmt die Prüfbehörde das anzuwendende angemessene statistische Stichprobenverfahren. Die technischen Parameter der Stichprobe werden gemäß Anhang IV festgelegt.
(3) Die für jeden Zwölfmonatszeitraum zu prüfende Stichprobe wird unter den Vorhaben ausgewählt, für die der Kommission Ausgaben unter dem operationellen Programm gemeldet wurden, die während des Jahres anfielen, das dem Jahr vorausging, in dem der in Artikel 61 Absatz 1 Buchstabe e Ziffer i der Grundverordnung geregelte jährliche Kontrollbericht an die Kommission übermittelt wird. Die Prüfbehörde kann für den ersten Zwölfmonatszeitraum beschließen, die Vorhaben, für die bei der Kommission 2007 und 2008 Ausgaben geltend gemacht wurden, als Grundlage für die zu prüfenden Vorhaben zusammenzufassen.
(4) Die Prüfbehörde zieht Schlussfolgerungen auf der Grundlage der Ergebnisse der Prüfungen der Ausgaben, die während des in Absatz 3 genannten Zeitraums an die Kommission gemeldet wurden, und übermittelt diese im jährlichen Kontrollbericht an die Kommission. Bei operationellen Programmen, deren prognostizierte Fehlerquote über der Erheblichkeitsschwelle liegt, analysiert die Prüfbehörde die Signifikanz und ergreift die erforderlichen Maßnahmen, darunter geeignete Empfehlungen, die im jährlichen Kontrollbericht mitgeteilt werden.
(5) Die Prüfbehörde überprüft in regelmäßigen Abständen den Erfassungsbereich der Zufallsstichproben insbesondere unter Berücksichtigung des Erfordernisses einer ausreichenden Zuverlässigkeit der Erklärungen, die für jedes operationelle Programm beim Teilabschluss und beim endgültigen Abschluss vorgelegt werden müssen. Sie entscheidet auf der Grundlage eines professionellen Urteils, ob eine ergänzende Stichprobe zusätzlicher Vorhaben geprüft werden muss, damit spezifische identifizierte Risikofaktoren berücksichtigt werden und eine ausreichende Abdeckung unterschiedlicher Arten von Vorhaben, Begünstigten, zwischengeschalteten Stellen und Prioritätsachsen für jedes Programm gewährleistet ist.
(6) Die Prüfbehörde zieht Schlussfolgerungen auf der Grundlage der Prüfergebnisse der ergänzenden Stichproben und übermittelt diese im jährlichen Kontrollbericht an die Kommission. Werden sehr viele Unregelmäßigkeiten oder systembedingte Unregelmäßigkeiten entdeckt, so untersucht die Prüfbehörde deren Signifikanz und ergreift die erforderlichen Maßnahmen, einschließlich geeigneter Empfehlungen, die im jährlichen Kontrollbericht mitgeteilt werden. Die Ergebnisse der Prüfungen der ergänzenden Stichprobe werden getrennt von den Ergebnissen der Zufallsstichprobe analysiert. Insbesondere werden Unregelmäßigkeiten, die in der ergänzenden Stichprobe festgestellt wurden, bei der Berechnung der Fehlerquote der Zufallsstichprobe nicht berücksichtigt.
Artikel 44
Von der Prüfbehörde einzureichende Unterlagen
(1) Die in Artikel 61 Absatz 1 Buchstabe c der Grundverordnung genannte Prüfstrategie wird nach dem Muster in Anhang V der vorliegenden Verordnung erstellt. Sie wird jährlich - und erforderlichenfalls im Laufe des Jahres - aktualisiert und überprüft.
(2) Der jährliche Kontrollbericht und die Stellungnahme, die in Artikel 61 Absatz 1 Buchstabe e Ziffer i der Grundverordnung genannt sind, basieren auf den Systemprüfungen und Prüfungen von Vorhaben, die gemäß Artikel 61 Absatz 1 Buchstaben a und b der genannten Verordnung im Einklang mit der Prüfstrategie für das operationelle Programm durchgeführt wurden, und werden nach den Mustern in Anhang VI der vorliegenden Verordnung erstellt.
(3) Die in Artikel 61 Absatz 1 Buchstabe f der Grundverordnung genannte Abschlusserklärung basiert auf sämtlichen Prüftätigkeiten, die gemäß der Prüfstrategie von der Prüfbehörde oder unter deren Zuständigkeit durchgeführt wurden. Die Abschlusserklärung und der abschließende Kontrollbericht werden nach dem Muster in Anhang VII der vorliegenden Verordnung erstellt.
(4) Kann aufgrund einer Einschränkung des Prüfungsumfangs oder aufgrund des Ausmaßes der aufgedeckten vorschriftswidrigen Ausgaben keine uneingeschränkt positive Stellungnahme im Rahmen der in Artikel 61 Absatz 1 Buchstabe e der Grundverordnung genannten jährlichen Stellungnahme oder der in Artikel 61 Absatz 1 Buchstabe f derselben Verordnung genannten Abschlusserklärung abgegeben werden, so nennt die Prüfbehörde die Gründe hierfür und schätzt das Ausmaß des Problems sowie dessen finanzielle Auswirkungen ab.
(5) Im Falle des Teilabschlusses eines operationellen Programms wird die in Artikel 85 der Grundverordnung genannte Erklärung, in der die Recht- und Ordnungsmäßigkeit der der Ausgabenerklärung zugrunde liegenden Vorgänge bescheinigt wird, von der Prüfbehörde nach dem Muster in Anhang VIII der vorliegenden Verordnung erstellt und zusammen mit der Stellungnahme gemäß Artikel 61 Absatz 1 Buchstabe e Ziffer iii der Grundverordnung übermittelt.
Artikel 45
Verfügbarkeit der Unterlagen
(1) Für die Zwecke von Artikel 87 der Grundverordnung stellt die Verwaltungsbehörde sicher, dass Aufzeichnungen zu der Identität und dem Sitz der Stellen, die die Belege für Ausgaben und Prüfungen - einschließlich aller für einen hinreichenden Prüfpfad erforderlichen Unterlagen - aufbewahren, verfügbar sind.
(2) Die Verwaltungsbehörde stellt sicher, dass die in Absatz 1 genannten Belege Personen und Einrichtungen mit entsprechender Berechtigung - einschließlich zumindest der ermächtigten Mitarbeiter der Verwaltungsbehörde, der Bescheinigungsbehörde, der zwischengeschalteten Stellen und der Prüfbehörde und der in Artikel 61 Absatz 3 der Grundverordnung genannten Stellen sowie beauftragten Beamten der Gemeinschaft und deren ermächtigten Vertretern - zur Kontrolle zur Verfügung gestellt und diesen Personen und Einrichtungen Auszüge oder Kopien dieser Belege ausgehändigt werden.
(3) Die Verwaltungsbehörde bewahrt die für die Bewertung und Berichterstattung erforderlichen Informationen, einschließlich der in Artikel 40 genannten Informationen, zu den in Artikel 87 Absatz 2 der Grundverordnung genannten Vorhaben während des gesamten, in Absatz 1 Buchstabe a des genannten Artikels genannten Zeitraums auf.
(4) Zu den allgemein anerkannten Datenträgern im Sinne von Artikel 87 der Grundverordnung zählen:
a)
Fotokopien von Originalen,
b)
Mikrofiches von Originalen,
c)
elektronische Fassungen von Originalen,
d)
nur in elektronischer Form vorliegende Unterlagen.
(5) Das Verfahren für die Bescheinigung der Übereinstimmung von auf allgemein anerkannten Datenträgern gespeicherten Unterlagen mit den Originalen wird von den nationalen Behörden festgelegt; die Bescheinigung gewährleistet, dass die aufbewahrten Fassungen den nationalen Rechtsvorschriften entsprechen und für Prüfungszwecke zuverlässig sind.
(6) Liegen Unterlagen nur in elektronischer Form vor, so müssen die verwendeten Computersysteme anerkannten Sicherheitsstandards genügen, die gewährleisten, dass die gespeicherten Unterlagen den nationalen Rechtsvorschriften entsprechen und für Prüfungszwecke zuverlässig sind.
Artikel 46
Von der Bescheinigungsbehörde einzureichende Unterlagen
(1) Die in Artikel 60 Buchstabe a der Grundverordnung genannten bescheinigten Ausgabenerklärungen und die Zahlungsanträge werden nach dem Muster in Anhang IX der vorliegenden Verordnung erstellt und der Kommission übermittelt.
(2) Die Bescheinigungsbehörde übermittelt der Kommission ab 2008 bis 31. März eines jeden Jahres eine Erklärung nach dem Muster in Anhang X, in der für jede Prioritätsachse des operationellen Programms folgende Angaben gemacht werden:
a)
die Beträge, die aus den im Vorjahr übermittelten Ausgabenerklärungen im Anschluss an die Streichung der gesamten öffentlichen Beteiligung für ein Vorhaben oder eines Teils davon einbehalten wurden;
b)
die wiedereingezogenen Beträge, die von diesen Ausgabenerklärungen abgezogen wurden;
c)
eine Aufstellung der Beträge, die zum 31. Dezember des Vorjahres wiedereinzuziehen waren, aufgeschlüsselt nach dem Jahr, in dem die Wiedereinziehungsanordnung ausgestellt wurde.
(3) Für den Teilabschluss eines operationellen Programms übermittelt die Bescheinigungsbehörde der Kommission eine Ausgabenerklärung im Sinne von Artikel 85 der Grundverordnung nach dem Muster in Anhang XI der vorliegenden Verordnung.
Artikel 47
Beschreibung der Verwaltungs- und Kontrollsysteme
Die Beschreibung der in Artikel 71 Absatz 1 der Grundverordnung genannten Verwaltungs- und Kontrollsysteme für die operationellen Programme umfasst Angaben zu den in Artikel 57 derselben Verordnung aufgeführten Punkten sowie die Angaben gemäß den Artikeln 48 und 49 der vorliegenden Verordnung.
Diese Angaben werden nach dem Muster in Anhang XII Teil A der vorliegenden Verordnung übermittelt.
Artikel 48
Angaben zu der Verwaltungsbehörde, der Bescheinigungsbehörde und den zwischengeschalteten Stellen
Der Mitgliedstaat übermittelt der Kommission in Bezug auf die Verwaltungsbehörde, die Bescheinigungsbehörde und jede zwischengeschaltete Stelle die folgenden Angaben:
a)
eine Beschreibung der ihnen übertragenen Aufgaben;
b)
den Organisationsplan jeder Einrichtung, eine Beschreibung der Verteilung der Aufgaben zwischen ihren Dienststellen oder innerhalb einzelner Dienststellen sowie die indikative Zahl der zugewiesenen Stellen,
c)
die Verfahren für die Auswahl und Genehmigung der Vorhaben,
d)
die Verfahren für die Entgegennahme, Prüfung und Gültigerklärung der von den Begünstigten eingereichten Erstattungsanträge - insbesondere die für die Überprüfungen gemäß Artikel 39 festgelegten Vorschriften und Verfahren - sowie die Verfahren zur Anordnung, Ausführung und Verbuchung der Zahlungen an die Begünstigten,
e)
die Verfahren, nach denen die Ausgabenerklärungen erstellt, bescheinigt und der Kommission übermittelt werden,
f)
Verweise auf die schriftlichen Verfahren, die für die in den Buchstaben c, d und e genannten Verfahren erstellt werden,
g)
die vom Mitgliedstaat festgelegten Vorschriften für die Zuschussfähigkeit, die auf das operationelle Programm Anwendung finden,
h)
das System, mit dem die detaillierten Buchführungsunterlagen für die Vorhaben sowie die Daten zur Durchführung gemäß Artikel 40 Absatz 1 im Rahmen des operationellen Programms erfasst werden.
Artikel 49
Angaben zu der Prüfbehörde und den in Artikel 61 Absatz 3 der Grundverordnung genannten Stellen
Der Mitgliedstaat übermittelt der Kommission in Bezug auf die Prüfbehörde und die in Artikel 61 Absatz 3 der Grundverordnung genannten Stellen folgende Angaben:
a)
die Beschreibung ihrer jeweiligen Aufgaben und ihrer Beziehungen zueinander,
b)
den Organisationsplan der Prüfbehörde und jeder Stelle, die an der Durchführung von Prüfungen in Bezug auf das operationelle Programm beteiligt sind, mit einer Beschreibung, wie deren Unabhängigkeit gewährleistet wird, sowie mit Angabe der indikativen Zahl der zugewiesenen Stellen und der Qualifikation oder Erfahrung des Personals,
c)
Verfahren zur Überwachung der Umsetzung von in den Prüfberichten enthaltenen Empfehlungen und Abhilfemaßnahmen,
d)
gegebenenfalls die Verfahren für die Überwachung der Tätigkeiten der Stellen, die an der Durchführung von Prüfungen in Bezug auf das operationelle Programm beteiligt sind, durch die Prüfbehörde,
e)
die Verfahren für die Erstellung des jährlichen Kontrollberichts und der Abschlusserklärung.
Artikel 50
Bewertung der Verwaltungs- und Kontrollsysteme
(1) Der in Artikel 71 Absatz 2 der Grundverordnung genannte Bericht beruht auf einer Untersuchung der Beschreibung der Systeme, der Unterlagen zu den Systemen und des Systems, mit dem die Buchführungsdaten und die Daten zur Durchführung der Vorhaben erfasst werden, sowie auf Gesprächen mit zuständigen Mitarbeitern in den Stellen, die von der Prüfbehörde oder anderen, für den Bericht zuständigen Stellen als wichtig eingestuft werden, zur Ergänzung, Klärung oder Überprüfung der Angaben.
(2) Die in Artikel 71 Absatz 2 der Grundverordnung genannte Stellungnahme zur Übereinstimmung der Systeme wird nach dem Muster in Anhang XII Teil B der vorliegenden Verordnung erstellt.
(3) Ist das betreffende Verwaltungs- oder Kontrollsystem im Wesentlichen dasselbe, wie es für die im Rahmen der Verordnung (EG) Nr. 1083/2006 des Rates (22) genehmigten Interventionen eingerichtet wurde, so können für die Erstellung des Berichts und der Stellungnahme gemäß Artikel 71 Absatz 2 der Grundverordnung die Ergebnisse der von nationalen und gemeinschaftlichen Prüfern vorgenommenen Prüfungen dieses Systems berücksichtigt werden.
ABSCHNITT 2
Abweichungen in Bezug auf die Kontrolle der in Artikel 2 genannten operationellen Programme
Artikel 51
Allgemeine Abweichungen
(1) Für die in Artikel 2 der vorliegenden Verordnung genannten operationellen Programme braucht die Prüfbehörde der Kommission keine Prüfstrategie im Sinne von Artikel 61 Absatz 1 Buchstabe c der Grundverordnung vorzulegen.
(2) In Bezug auf die in Artikel 2 der vorliegenden Verordnung genannten operationellen Programme, für die die Stellungnahme zur Übereinstimmung des in Artikel 71 Absatz 2 der Grundverordnung genannten Systems keine Vorbehalte enthält oder die Vorbehalte nach Abhilfemaßnahmen zurückgezogen worden sind, kann die Kommission folgern,
a)
dass sie sich, was das tatsächliche Funktionieren der Systeme betrifft, grundsätzlich auf die in Artikel 61 Absatz 1 Buchstabe e Ziffer ii der Grundverordnung genannte Stellungnahme verlassen kann,
b)
dass sie eigene Vor-Ort-Kontrollen nur dann vornimmt, wenn Hinweise auf Systemmängel vorliegen, die Ausgaben betreffen, welche der Kommission gegenüber in einem Jahr bescheinigt wurden, in dem die Stellungnahme nach Artikel 61 Absatz 1 Buchstabe e Ziffer ii der Grundverordnung keine Vorbehalte hinsichtlich solcher Mängel enthielt.
(3) Gelangt die Kommission zu der in Absatz 2 des vorliegenden Artikels genannten Schlussfolgerung, so teilt sie dies dem betreffenden Mitgliedstaat mit.
Gibt es Hinweise auf Mängel, so kann die Kommission vom Mitgliedstaat verlangen, Prüfungen nach Artikel 72 Absatz 3 der Grundverordnung vorzunehmen, oder sie kann ihre eigenen Prüfungen gemäß Artikel 72 Absatz 2 derselben Verordnung vornehmen.
Artikel 52
Einrichtung von Stellen und Verfahren, die durch nationales Recht geregelt werden
(1) Für die in Artikel 2 genannten operationellen Programme kann ein Mitgliedstaat zusätzlich zu den in Artikel 51 geregelten allgemeinen Abweichungen nach nationalem Recht Stellen und Verfahren einführen, die Folgendes übernehmen:
a)
die Aufgaben der Verwaltungsbehörde in Bezug auf die Überprüfung der kofinanzierten Waren und Dienstleistungen und der geltend gemachten Ausgaben gemäß Artikel 59 Buchstabe b der Grundverordnung,
b)
die Aufgaben der Bescheinigungsbehörde gemäß Artikel 60 der Grundverordnung,
c)
die Aufgaben der Prüfbehörde gemäß Artikel 61 der Grundverordnung.
(2) Macht ein Mitgliedstaat von der in Absatz 1 genannten Möglichkeit Gebrauch, so braucht er keine Bescheinigungsbehörde und Prüfbehörde im Sinne von Artikel 58 Absatz 1 Buchstaben b und c der Grundverordnung zu benennen.
(3) Macht ein Mitgliedstaat von der in Absatz 1 genannten Möglichkeit Gebrauch, so gilt Artikel 71 der Grundverordnung entsprechend.
Artikel 53
Sonderbestimmungen für nach nationalem Recht eingerichtete Stellen und Verfahren
(1) Dieser Artikel ist auf operationelle Programme anwendbar, bei denen ein Mitgliedstaat von der in Artikel 52 Absatz 1 geregelten Möglichkeit Gebrauch macht.
(2) Die in Artikel 39 Absatz 2 genannten Überprüfungen werden von den in Artikel 52 Absatz 1 genannten nationalen Stellen durchgeführt.
(3) Die in Artikel 61 Absatz 1 Buchstabe b der Grundverordnung genannten Prüfungen von Vorhaben werden nach nationalen Verfahren durchgeführt, und die Artikel 42 und 43 der vorliegenden Verordnung finden keine Anwendung.
(4) Artikel 44 Absätze 2 bis 5 finden entsprechend Anwendung auf die Unterlagen, die von den in Artikel 52 Absatz 1 genannten nationalen Stellen erstellt werden.
Der jährliche Kontrollbericht und die jährliche Stellungnahme werden nach den Mustern in Anhang VI erstellt.
(5) Die in Artikel 46 Absatz 2 vorgesehenen Verpflichtungen werden von der in Artikel 52 Absatz 1 genannten nationalen Stelle wahrgenommen.
Die Ausgabenerklärung wird nach den Mustern in den Anhängen IX und XI erstellt.
(6) Die Angaben, die gemäß den Artikeln 47, 48 und 49 in der Beschreibung der Verwaltungs- und Kontrollsysteme enthalten sein müssen, umfassen gegebenenfalls auch Angaben zu den in Artikel 52 Absatz 1 genannten nationalen Stellen.
KAPITEL VIII
UNREGELMÄSSIGKEITEN
Artikel 54
Definitionen
Für die Zwecke dieses Kapitels gelten folgende Begriffsbestimmungen:
a)
„Wirtschaftsteilnehmer“: jede natürliche oder juristische Person sowie jede andere Einrichtung, die an der Durchführung von Interventionen aus dem EFF beteiligt ist, ausgenommen ein Mitgliedstaat, der in Ausübung seiner hoheitlichen Befugnisse handelt;
b)
„erste amtliche oder gerichtliche Feststellung“: eine erste schriftliche Bewertung einer zuständigen Verwaltungs- oder Gerichtsbehörde, in der diese anhand spezifischer Tatsachen zu dem Schluss kommt, dass eine Unregelmäßigkeit vorliegt, auch wenn dieser Schluss aufgrund des weiteren Verlaufs des Verwaltungs- bzw. Gerichtsverfahrens möglicherweise revidiert oder zurückgezogen werden muss;
c)
„Betrugsverdacht“: eine Unregelmäßigkeit, aufgrund deren in dem betreffenden Mitgliedstaat ein Verwaltungs- oder Gerichtsverfahren eingeleitet wird, um festzustellen, ob ein vorsätzliches Verhalten, insbesondere Betrug im Sinne von Artikel 1 Absatz 1 Buchstabe a des Übereinkommens aufgrund von Artikel K.3 des Vertrags über die Europäische Union über den Schutz der finanziellen Interessen der Europäischen Gemeinschaften (23), vorliegt;
d)
„Insolvenz“: ein Insolvenzverfahren im Sinne von Artikel 2 Buchstabe a der Verordnung (EG) Nr. 1346/2000 des Rates (24).
Artikel 55
Erste Berichterstattung - Abweichungen
(1) Unbeschadet der Verpflichtungen gemäß Artikel 70 der Grundverordnung teilen die Mitgliedstaaten der Kommission binnen zwei Monaten nach Ablauf eines jeden Quartals alle Unregelmäßigkeiten mit, die Gegenstand einer ersten amtlichen oder gerichtlichen Feststellung gewesen sind.
In diesem Bericht teilen die Mitgliedstaaten auf jeden Fall Folgendes mit:
a)
das EFF-Ziel, das operationelle Programm, die Prioritätsachse und das Vorhaben, um die es sich handelt, sowie den CCI-Code (gemeinsamen Kenncode);
b)
gegen welche Vorschrift verstoßen wurde;
c)
zu welchem Zeitpunkt die erste Information übermittelt wurde, die die Unregelmäßigkeit vermuten ließ, und welches die Quelle dieser Information war;
d)
die Begehungsweise der Unregelmäßigkeit;
e)
gegebenenfalls ob die Begehungsweise Anlass zu einem Betrugsverdacht gibt;
f)
wie die Unregelmäßigkeit aufgedeckt wurde;
g)
gegebenenfalls welche Mitgliedstaaten und Drittländer betroffen waren;
h)
in welchem Zeitraum oder zu welchem Zeitpunkt die Unregelmäßigkeit begangen wurde;
i)
die nationalen Stellen oder Einrichtungen, die den offiziellen Bericht über die Unregelmäßigkeit erstellt haben und die für die verwaltungsrechtlichen und/oder gerichtlichen Folgemaßnahmen zuständigen Stellen;
j)
den Zeitpunkt der ersten amtlichen oder gerichtlichen Feststellung der Unregelmäßigkeit;
k)
welche natürlichen und/oder juristischen Personen oder andere Einrichtungen beteiligt waren, es sei denn, diese Angaben sind wegen der Art der betreffenden Unregelmäßigkeit nicht erheblich für die Bekämpfung von Unregelmäßigkeiten;
l)
das Gesamtbudget und den für das betreffende Vorhaben insgesamt bewilligten öffentlichen Beitrag und die Anteile der gemeinschaftlichen, nationalen und privaten Kofinanzierung;
m)
die Höhe des von der Unregelmäßigkeit betroffenen öffentlichen Beitrags und den entsprechenden Gemeinschaftsbeitrag, für den ein Risiko besteht;
n)
in den Fällen, in denen die in Buchstabe k genannten Personen oder Einrichtungen keine Zahlung aus einer öffentlichen Quelle erhalten haben, die Beträge, die zu Unrecht gezahlt worden wären, wenn die Unregelmäßigkeit nicht festgestellt worden wäre;
o)
ob die Zahlungen ausgesetzt wurden und welches die Möglichkeiten der Wiedereinziehung sind;
p)
die Art der aufgrund einer Unregelmäßigkeit erfolgten Ausgabe.
(2) Abweichend von Absatz 1 brauchen folgende Fälle nicht mitgeteilt zu werden:
a)
Fälle, in denen die Unregelmäßigkeit lediglich darin besteht, dass infolge der Insolvenz des Begünstigten ein in dem kofinanzierten operationellen Programm vorgesehenes Vorhaben nicht oder nicht vollständig durchgeführt wurde;
b)
Fälle, die die Begünstigten der Verwaltungs- oder der Bescheinigungsbehörde vor oder nach der Zahlung des öffentlichen Beitrags von sich aus mitgeteilt haben, bevor eine der beiden Behörden die Unregelmäßigkeiten feststellen konnte,
c)
Fälle, die von der Verwaltungs- oder der Bescheinigungsbehörde vor der Zahlung des öffentlichen Beitrags an den Begünstigten und vor der Aufnahme der betreffenden Ausgabe in eine der Kommission vorgelegte Ausgabenerklärung festgestellt und berichtigt wurden.
Unregelmäßigkeiten, die einer Insolvenz vorausgehen, und Fälle von Betrugsverdacht müssen jedoch mitgeteilt werden.
(3) Liegen einige der in Absatz 1 genannten Angaben, insbesondere Angaben über die Begehungsweise der Unregelmäßigkeiten sowie über die Art und Weise, in der die Unregelmäßigkeiten aufgedeckt wurden, nicht vor, so übermitteln die Mitgliedstaaten die fehlenden Angaben, soweit möglich, bei der Übermittlung der folgenden Vierteljahresberichte über Unregelmäßigkeiten an die Kommission.
(4) Besteht nach den nationalen Rechtsvorschriften Geheimhaltungspflicht bei der Voruntersuchung, so unterliegt die Übermittlung dieser Angaben einer Genehmigung durch das zuständige Organ der Rechtspflege.
(5) Hat ein Mitgliedstaat keine Unregelmäßigkeiten nach Absatz 1 zu melden, so teilt er dies der Kommission innerhalb der im selben Absatz gesetzten Frist mit.
Artikel 56
Dringende Fälle
Jeder Mitgliedstaat teilt der Kommission und gegebenenfalls den anderen betroffenen Mitgliedstaaten unverzüglich die festgestellten oder vermuteten Unregelmäßigkeiten mit, bei denen befürchtet wird,
a)
dass sie sehr schnell Auswirkungen außerhalb seines Hoheitsgebiets haben können,
oder
b)
dass sie eine neue Form von illegalen Praktiken erkennen lassen.
Artikel 57
Mitteilung über die Weiterbehandlung und Nichtwiedereinziehung
(1) Die Mitgliedstaaten setzen die Kommission binnen zwei Monaten nach Ablauf jedes Quartals und unter Bezugnahme auf alle früheren Mitteilungen nach Artikel 55 über die Verfahren, die infolge der mitgeteilten Unregelmäßigkeiten eingeleitet wurden, sowie über bedeutende Änderungen in Kenntnis, die sich daraus ergeben.
Diese Informationen müssen mindestens Folgendes umfassen:
a)
die Höhe der erfolgten oder erwarteten Wiedereinziehungen,
b)
alle inzwischen von den Mitgliedstaaten getroffenen Sicherungsmaßnahmen zur Gewährleistung der Wiedereinziehung zu Unrecht gezahlter Beträge,
c)
etwaige Gerichts- und Verwaltungsverfahren, die zur Wiedereinziehung der zu Unrecht gezahlten Beträge eingeleitet wurden, sowie etwaige Sanktionen,
d)
Gründe für die Einstellung der Wiedereinziehungsverfahren,
e)
die etwaige Einstellung von Strafverfahren.
Die Mitgliedstaaten übermitteln der Kommission die Verwaltungs- oder Gerichtsentscheidungen über den Abschluss dieser Verfahren oder die wesentlichen Punkte dieser Entscheidungen und teilen insbesondere mit, ob die Feststellungen auf Betrug deuten. Im Falle von Buchstabe d unterrichten die Mitgliedstaaten soweit möglich die Kommission, bevor eine Entscheidung getroffen wird.
(2) Kann nach Auffassung eines Mitgliedstaats die Wiedereinziehung eines Betrages nicht vorgenommen oder nicht erwartet werden, so teilt er der Kommission in einem besonderen Bericht den nicht wiedereingezogenen Betrag und die Einzelheiten mit, die gemäß Artikel 70 Absatz 2 der Grundverordnung für die Entscheidung über die Anlastbarkeit des Verlusts erheblich sind.
Diese Informationen müssen hinreichend detailliert sein, damit die Kommission nach Abstimmung mit den Behörden des betreffenden Mitgliedstaats diese Entscheidung so schnell wie möglich treffen kann.
Die Angaben müssen mindestens Folgendes umfassen:
a)
eine Kopie der Bewilligungsentscheidung,
b)
Angabe des Zeitpunkts der letzten Zahlung an den Begünstigten,
c)
eine Kopie der Wiedereinziehungsanordnung,
d)
im Falle einer Insolvenz, die nach Artikel 55 Absatz 2 gemeldet werden muss, eine Kopie des Dokuments, in dem die Insolvenz des Begünstigten festgestellt wird,
e)
eine Kurzbeschreibung der vom Mitgliedstaat zur Wiedereinziehung der jeweiligen Beträge getroffenen Maßnahmen mit Angabe des jeweiligen Zeitpunkts.
(3) In dem in Absatz 2 genannten Fall kann die Kommission den Mitgliedstaat ausdrücklich auffordern, das Wiedereinziehungsverfahren fortzusetzen.
Artikel 58
Elektronische Übermittlung
Die in den Artikeln 55 und 56 sowie Artikel 57 Absatz 1 genannten Angaben werden so weit wie möglich elektronisch über eine sichere Verbindung und mit Hilfe eines von der Kommission zu diesem Zweck vorgesehenen besonderen Moduls übermittelt.
Artikel 59
Erstattung von Gerichtskosten
Entscheiden die zuständigen Behörden eines Mitgliedstaats auf ausdrückliche Aufforderung der Kommission, ein Gerichtsverfahren zur Wiedereinziehung zu Unrecht gezahlter Beträge einzuleiten oder fortzusetzen, so kann die Kommission dem Mitgliedstaat die Anwaltskosten und die direkt durch das Gerichtsverfahren entstehenden Kosten gegen Vorlage von Belegen ganz oder teilweise erstatten, selbst wenn das Verfahren nicht erfolgreich ist.
Artikel 60
Kontakte mit den Mitgliedstaaten
(1) Die Kommission unterhält geeignete Kontakte zu den betreffenden Mitgliedstaaten, um die übermittelten Angaben über die in Artikel 55 genannten Unregelmäßigkeiten, die in Artikel 57 genannten Verfahren und insbesondere über die Möglichkeiten einer Wiedereinziehung zu ergänzen.
(2) Unabhängig von den in Absatz 1 genannten Kontakten unterrichtet die Kommission die Mitgliedstaaten, wenn die Art der Unregelmäßigkeiten vermuten lässt, dass gleiche oder ähnliche Praktiken auch in anderen Mitgliedstaaten bestehen könnten.
(3) Die Kommission veranstaltet auf Gemeinschaftsebene Informationssitzungen für die Vertreter der Mitgliedstaaten, um mit ihnen die gemäß den Artikeln 55, 56 und 57 sowie gemäß Absatz 1 dieses Artikels erlangten Informationen zu prüfen. Bei der Prüfung wird insbesondere untersucht, welche Erkenntnisse sich daraus in Bezug auf Unregelmäßigkeiten, Präventivmaßnahmen und Gerichtsverfahren ergeben.
(4) Stellen sich bei der Anwendung der geltenden Bestimmungen Lücken heraus, die sich nachteilig auf die Interessen der Gemeinschaft auswirken, so konsultieren der Mitgliedstaat und die Kommission einander auf Ersuchen eines Mitgliedstaats oder der Kommission, um diese Lücken zu schließen.
Artikel 61
Verwendung der Informationen
Die Kommission kann alle allgemeinen und operativen Informationen, die die Mitgliedstaaten ihr im Rahmen dieser Verordnung mitteilen, verwenden, um Risikoanalysen durchzuführen sowie Berichte und Frühwarnsysteme zu erarbeiten, die eine effizientere Risikoermittlung ermöglichen.
Artikel 62
Bereitstellung von Informationen für Ausschüsse
Die Kommission unterrichtet die Mitgliedstaaten in dem durch den Beschluss 94/140/EG der Kommission (25) eingesetzten Beratenden Ausschuss für die Koordinierung im Bereich der Betrugsbekämpfung regelmäßig über die finanzielle Größenordnung der aufgedeckten Unregelmäßigkeiten und über die verschiedenen nach Art und Anzahl aufgeschlüsselten Kategorien von Unregelmäßigkeiten. Der in Artikel 101 der Grundverordnung genannte Ausschuss wird ebenfalls unterrichtet.
Artikel 63
Unregelmäßigkeiten unterhalb des Schwellenwerts
(1) Betreffen die Unregelmäßigkeiten Beträge von weniger als 10 000 EUR zulasten des Gesamthaushaltsplans der Europäischen Gemeinschaften, so übermitteln die Mitgliedstaaten der Kommission die Angaben gemäß den Artikeln 55 und 57 nur auf deren ausdrückliches Ersuchen.
Gemäß Artikel 60 Buchstabe f der Grundverordnung führen die Mitgliedstaaten jedoch Aufzeichnungen über wiedereinzuziehende Beträge, die unterhalb der genannten Schwelle liegen, sowie über Beträge, die nach der Streichung der Beteiligung für ein Vorhaben wiedereingezogen bzw. einbehalten wurden, und zahlen die wiedereingezogenen Beträge an den Gemeinschaftshaushalt zurück.
Unbeschadet der aus Artikel 70 Absatz 1 Buchstabe b der Grundverordnung unmittelbar erwachsenden Verpflichtungen teilen sich die Mitgliedstaaten und die Gemeinschaft den Verlust, der durch nicht wiedereinzuziehende Beträge unterhalb der genannten Schwelle entsteht, entsprechend dem für das betreffende Vorhaben geltenden Kofinanzierungssatz. Sofern die Kommission nichts anderes beschließt, kommt dabei das in Artikel 57 Absatz 2 der vorliegenden Verordnung geregelte Verfahren nicht zur Anwendung.
Unterabsatz 3 des vorliegenden Absatzes gilt auch für Insolvenzen, die von der in Artikel 55 Absatz 1 geregelten Meldepflicht ausgenommen sind.
(2) Die Mitgliedstaaten, die den Euro zum Zeitpunkt der Feststellung der Unregelmäßigkeit nicht als Währung eingeführt haben, rechnen gemäß Artikel 95 der Grundverordnung die betreffenden, in ihrer Landeswährung verauslagten Ausgabenbeträge in Euro um. Wurden die Ausgabenbeträge in den Aufzeichnungen der Bescheinigungsbehörde nicht erfasst, wird der aktuelle, von der Kommission elektronisch veröffentlichte Buchungskurs verwendet.
KAPITEL IX
ELEKTRONISCHER DATENAUSTAUSCH
Artikel 64
Computergestütztes System für den Datenaustausch
Für die Zwecke von Artikel 65 und 75 der Grundverordnung wird ein computergestütztes System für den Austausch aller Daten im Zusammenhang mit dem operationellen Programm aufgebaut.
Der Datenaustausch zwischen den einzelnen Mitgliedstaaten und der Kommission erfolgt über ein von der Kommission aufgebautes computergestütztes System, das den sicheren Datenaustausch zwischen der Kommission und den einzelnen Mitgliedstaaten ermöglicht.
Die Mitgliedstaaten werden am Ausbau des computergestützten Systems für den Datenaustausch beteiligt.
Artikel 65
Inhalt des computergestützten Systems für den Datenaustausch
(1) Das computergestützte System für den Datenaustausch enthält Informationen, die für die Kommission und die Mitgliedstaaten von gemeinsamem Interesse sind, und zumindest die folgenden für finanzielle Transaktionen erforderlichen Daten:
a)
den Finanzierungsplan der operationellen Programme entsprechend dem Muster in Anhang I Teil B;
b)
die Ausgabenerklärungen und Zahlungsanträge entsprechend dem Muster in Anhang IX;
c)
die jährliche Stellungnahme zu einbehaltenen und wiedereingezogenen Beträgen bzw. noch ausstehenden Wiedereinziehungen gemäß dem Muster in Anhang X;
d)
die jährlichen Vorausschätzungen der Zahlungsanträge entsprechend dem Muster in Anhang XIII;
e)
den Finanzteil der jährlichen Durchführungsberichte und des abschließenden Durchführungsberichts entsprechend dem Muster in Anhang XIV Ziffer 3.3.
(2) Über die in Absatz 1 genannten Daten hinaus enthält das computergestützte System für den Datenaustausch mindestens folgende für die Begleitung erforderlichen Unterlagen und Angaben von gemeinsamem Interesse:
a)
den in Artikel 15 der Grundverordnung genannten nationalen Strategieplan;
b)
das operationelle Programm zusammen mit etwaigen Änderungen entsprechend dem Muster in Anhang I Teil A;
c)
die Entscheidungen der Kommission über die Beteiligung des EFF;
d)
die jährlichen Durchführungsberichte und den abschließenden Durchführungsbericht entsprechend dem Muster in Anhang XIV;
e)
die Prüfstrategie entsprechend dem Muster in Anhang V;
f)
die Beschreibung des Verwaltungs- und Kontrollsystems entsprechend dem Muster in Anhang XII Teil A;
g)
die Berichte und Stellungnahmen im Zusammenhang mit den Prüfungen entsprechend den Mustern in den Anhängen VI, VII und VIII sowie Anhang XII Teil B und die Korrespondenz zwischen der Kommission und den einzelnen Mitgliedstaaten;
h)
die Ausgabenerklärungen für den Teilabschluss entsprechend dem Muster in Anhang XI;
i)
die jährliche Stellungnahme zu einbehaltenen und wiedereingezogenen Beträgen beziehungsweise noch ausstehenden Wiedereinziehungen entsprechend dem Muster in Anhang X.
(3) Die in den Absätzen 1 und 2 genannten Daten sind gegebenenfalls in dem in den Anhängen angegebenen Format übermitteln.
Artikel 66
Betrieb des computergestützten Systems für den Datenaustausch
(1) Die Kommission und die Behörden, die vom Mitgliedstaat gemäß der Grundverordnung benannt wurden, beziehungsweise die mit dieser Aufgabe betrauten Einrichtungen speisen die in ihre jeweiligen Zuständigkeiten fallenden Unterlagen und deren Aktualisierungen in dem vorgeschriebenen Format in das computergestützte System.
(2) Die Mitgliedstaaten zentralisieren Anträge auf Zugriffsrechte auf das computergestützte System für den Datenaustausch und schicken diese an die Kommission.
(3) Der Datenaustausch und die Vorgänge werden mit einer elektrischen Signatur im Sinne der Definition in Artikel 2 Nummer 1 der Richtlinie 1999/93/EG versehen. Die rechtliche Wirksamkeit der im computergestützten System verwendeten elektronischen Signatur und ihre Zulässigkeit als Beweismittel in Gerichtsverfahren werden vom Mitgliedstaat und der Kommission anerkannt.
(4) Die Kosten für den Aufbau des computergestützten Systems werden im Rahmen von Artikel 46 Absatz 1 der Grundverordnung aus dem Gesamthaushalt der Europäischen Gemeinschaften finanziert. Die etwaigen Kosten für Schnittstellen zwischen dem gemeinsamen computergestützten System für den Datenaustausch und nationalen, regionalen und lokalen computergestützten Systemen sowie die etwaigen Kosten für die Anpassung der nationalen, regionalen und lokalen Systeme an die Erfordernisse gemäß der Grundverordnung sind im Rahmen von Artikel 46 Absatz 2 der genannten Verordnung zuschussfähig.
Artikel 67
Übermittlung von Daten durch das computergestützte System für den Datenaustausch
(1) Der Zugriff der Mitgliedstaaten und der Kommission auf dieses System erfolgt entweder direkt oder über eine die automatische Synchronisierung und Dateneinspeisung gewährleistende Schnittstelle zu den nationalen, regionalen und lokalen EDV-Systemen.
(2) Als Datum der Übermittlung der Unterlagen an die Kommission gilt das Datum, zu dem der Mitgliedstaat die Dokumente in das computergestützte System für den Datenaustausch einspeist.
(3) Im Falle höherer Gewalt - insbesondere bei einer Störung des computergestützten Systems oder bei Fehlen einer dauerhaften Verbindung - übermittelt der betreffende Mitgliedstaat der Kommission die in der Grundverordnung vorgeschriebenen Unterlagen in Papierform nach den Mustern in Anhang I und den Anhängen V bis XIV der vorliegenden Verordnung. Sobald die Gründe für das Vorliegen höherer Gewalt nicht mehr gegeben sind, speist der Mitgliedstaat die entsprechenden Unterlagen unverzüglich in das computergestützte System ein. Abweichend von Absatz 2 gilt als Datum der Übermittlung das Datum, an dem die Unterlagen in Papierform übermittelt wurden.
KAPITEL X
PERSONENBEZOGENE DATEN
Artikel 68
Schutz von personenbezogenen Daten
(1) Die Mitgliedstaaten und die Kommission ergreifen alle erforderlichen Maßnahmen, um jede unbefugte Weitergabe von oder jeden unbefugten Zugriff auf die in Artikel 40 Absatz 1 genannten Angaben, von der Kommission im Laufe ihrer Prüfungen gesammelte Angaben und die in Kapitel VIII genannten Angaben zu verhindern.
(2) Die in Artikel 40 Absatz 1 der vorliegenden Verordnung genannten Angaben und die von der Kommission im Laufe ihrer Prüfungen gesammelten Angaben werden von der Kommission zum alleinigen Zwecke der Erfüllung ihrer in Artikel 72 der Grundverordnung geregelten Aufgaben benutzt.
Der Europäische Rechnungshof und das Europäische Amt für Betrugsbekämpfung haben Zugriff auf diese Angaben.
(3) Die in Kapitel VIII genannten Angaben dürfen nur Personen mitgeteilt werden, die in den Mitgliedstaaten oder innerhalb der Gemeinschaftsorgane aufgrund ihrer Aufgaben davon Kenntnis erhalten müssen, es sei denn, der Mitgliedstaat, der sie übermittelt hat, hat der Mitteilung an andere Personen ausdrücklich zugestimmt.
(4) Alle personenbezogenen Daten, die in den in Artikel 31 Absatz 2 Buchstabe d genannten Angaben enthalten sind, dürfen nur für die in dem genannten Artikel angeführten Zwecke verarbeitet werden.
KAPITEL XI
SCHLUSSBESTIMMUNGEN
Artikel 69
Aufhebung
Die Verordnungen (EG) Nr. 2722/2000, (EG) Nr. 908/2000 und (EG) Nr. 366/2001 werden aufgehoben. Verweise auf die aufgehobenen Verordnungen gelten als Verweise auf die vorliegende Verordnung.
Die aufgehobenen Verordnungen finden auf die im Rahmen der Verordnung (EG) Nr. 2792/1999 genehmigte Intervention weiterhin Anwendung.
Artikel 70
Inkrafttreten
Diese Verordnung tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 26. März 2007