Nařízení Rady (EHS) č. 565/80
ze dne 4. března 1980
o platbách vývozních náhrad předem, pokud jde o zemědělské produkty
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2727/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1547/79 [2], a zejména na čl. 16 odst. 5 uvedeného nařízení, a na odpovídající ustanovení ostatních nařízení o společné organizaci trhů se zemědělskými produkty,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 441/69 ze dne 4. března 1969, kterým se stanoví doplňující obecná pravidla pro poskytování vývozních náhrad pro produkty, pro něž platí režim jednotné ceny, vyvážené v nezměněném stavu nebo ve formě některého zboží, na něž se nevztahuje příloha II Smlouvy [3], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 269/78 [4], bylo několikrát pozměněno; že zkušenosti ukazují, že další změny jsou žádoucí; že v zájmu jasnosti je třeba přistoupit k přepracování předpisů platných v této oblasti;
vzhledem k tomu, že nařízení, kterými se stanoví obecná pravidla pro poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad, stanoví, že náhrada je vyplacena, pokud je prokázáno, že uvedené produkty byly vyvezeny ze Společenství;
vzhledem k tomu, že podle zásady, pomocí níž je zajištěna rovnováha mezi použitím základních produktů Společenství za účelem vývozu zpracovaných produktů nebo zboží uvedeného v přílohách B a C nařízení (EHS) č. 2682/72 [5], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 707/78 [6], do třetích zemí a použitím základních produktů z těchto zemí propuštěných do režimu aktivního zušlechťovacího styku podle směrnice Rady 69/73/EHS ze dne 4. března 1969 o harmonizaci právních a správních předpisů týkajících se aktivního zušlechťovacího styku [7], naposledy pozměněné směrnicí 76/119/EHS [8], je třeba vyplatit částku rovnající se vývozní náhradě, jakmile jsou základní produkty Společenství, z nichž jsou získány zpracované produkty nebo zboží určené k vývozu, umístěny pod celní dohled;
vzhledem k tomu, že produkty, na něž se vztahuje společná organizace trhů a které jsou dovezeny ze třetích zemí, mohou být za určitých podmínek propuštěny do režimu uskladňování v celním skladu nebo svobodných pásem s pozastavením výběru dovozních cel; že je třeba stanovit možnost vyplatit částku rovnající se vývozní náhradě, jakmile jsou některé produkty nebo zboží Společenství určené k vývozu propuštěny do takového režimu;
vzhledem k tomu, že výplata částky rovnající se vývozní náhradě ani v nejmenším nemění podmínky stanovení práva na vývozní náhradu; že je třeba zajistit složením jistoty vrácení částky rovnající se přinejmenším vyplacené částce, pokud se později zjistí, že neexistovalo žádné právo na vývozní náhradu nebo že produkty nebo zboží, na které se použila tato opatření, nebyly skutečně vyvezeny ze Společenství ve stanovených lhůtách,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví obecná pravidla pro výplatu částky před vývozem, která se rovná vývozním náhradám pro produkty, na něž se vztahují tato nařízení:
- nařízení č. 136/66/EHS (tuky a oleje),
- nařízení (EHS) č. 804/68 (mléko a mléčné výrobky),
- nařízení (EHS) č. 805/68 (hovězí a telecí maso),
- nařízení (EHS) č. 727/70 (surový tabák),
- nařízení (EHS) č. 1035/72 (ovoce a zelenina),
- nařízení (EHS) č. 3330/74 (cukr),
- nařízení (EHS) č. 2727/75 (obiloviny),
- nařízení (EHS) č. 2759/75 (vepřové maso),
- nařízení (EHS) č. 2771/75 (vejce),
- nařízení (EHS) č. 2777/75 (drůbeží maso),
- nařízení (EHS) č. 100/76 (produkty rybolovu),
- nařízení (EHS) č. 1418/76 (rýže),
- nařízení (EHS) č. 516/77 (produkty zpracované z ovoce a zeleniny),
- nařízení (EHS) č. 337/79 (víno).
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se:
a) "produkty" rozumějí produkty uvedené v článku 1, "základními produkty" rozumějí produkty určené k vývozu po zpracování na zpracované produkty nebo zboží;
b "zpracovanými produkty" rozumějí
- produkty získané zpracováním základních produktů
- a produkty, pro které se použije vývozní náhrada;
c) "zbožím" rozumí zboží uvedené v přílohách B a C nařízení (EHS) č. 2682/72.
Článek 3
Mohou využívat výhod tohoto nařízení produkty, pro které byla stanovena vývozní náhrada, která je rovna nule, nebo je vyšší než nula.
Článek 4
1. Na žádost zúčastněné strany se částka rovnající se vývozní náhradě vyplatí, jakmile jsou základní produkty umístěny pod celní dohled, který zajistí, že zpracované produkty nebo zboží budou vyvezeny ve stanovené lhůtě.
2. Režim stanovený tímto článkem se použije na zpracované produkty a zboží získané ze základních produktů s podmínkou, že operace aktivního zušlechťovacího styku nebudou zakázány pro srovnatelné produkty.
Tento režim se však nepoužije ve výjimečných případech, kdy jsou zpracované produkty nebo zboží získány ze základních produktů, u kterých nevzniká žádná obtíž s odbytem.
3. Pokud jde o kontrolní postupy a procento výtěžnosti, podléhají základní produkty stejným pravidlům, jako jsou pravidla, která se uplatňují v rámci aktivního zušlechťovacího styku na produkty stejné povahy.
4. Vývozní náhradou uvedenou v odstavci 1 je:
a) v případě zpracovaných produktů náhrada pro dotyčný zpracovaný produkt;
b) v případě zboží náhrada zvláště stanovená pro základní produkty:
- používané nebo
- považované podle předpisů Společenství za použité
k výrobě uvedeného zboží.
5. Sazbou vývozní náhrady je, pokud není sazba stanovena předem, sazba platná v den, kdy jsou základní produkty umístěny pod celní dohled.
6. Pokud je vývozní náhrada stanovena předem, je den, kdy byly základní produkty umístěny pod celní dohled, vzat v úvahu pro výpočet úprav, které mají být provedeny u platné sazby náhrady.
7. Pokud se vývozní náhrada liší podle použití nebo místa určení, je sazbou, která má být použita, nejnižší sazba. Pokud je však použití nebo místo určení ohlášeno, je sazbou, která má být použita, sazba stanovená pro použití nebo místo určení, pro které jsou zpracované produkty nebo zboží určeny.
Článek 5
1. Na žádost zúčastněné strany se částka rovnající se vývozní náhradě vyplatí, jakmile jsou produkty nebo zboží propuštěny do režimu uskladňování v celním skladu nebo svobodného celního pásma za účelem jejich vývozu ve stanovené lhůtě.
2. Režim stanovený v tomto článku se použije na produkty a zboží určené k vývozu v nezměněném stavu, pokud se jedná o produkty nebo zboží, které lze skladovat.
Tento režim se však nepoužije v uvedených výjimečných případech, kdy u dotyčných produktů nebo zboží nevzniká žádná obtíž s odbytem.
3. Pokud se vývozní náhrada liší podle použití nebo místa určení, je sazbou, která má být použita, nejnižší sazba. Pokud je však použití nebo místo určení ohlášeno, je sazbou, která má být použita, sazba stanovená pro použití nebo místo určení, pro které jsou zpracované produkty nebo zboží určeny.
Článek 6
Výhody režimů stanovených tímto nařízením podléhají složení jistoty, jež zajistí vrácení částky rovnající se částce, která byla vyplacena, zvýšené o dodatečnou částku.
Aniž jsou dotčeny případy vyšší moci, jistota zcela nebo částečně propadá:
- v případech, kdy se neuskutečnilo vrácení, pokud se vývoz nekonal ve lhůtě uvedené v čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 1, nebo
- pokud se ukáže, že neexistuje žádné právo na náhradu nebo že existovalo právo na nižší náhradu.
Článek 7
Příslušné orgány členských států mohou odmítnout poskytnout výhody režimů stanovených tímto nařízením, pokud osoba žadatele není povahy, která by zaručovala, že se celá operace uskuteční způsobem, který je v souladu s platnými předpisy.
V každém členském státě se tato pravomoc vykonává v souladu se zásadami platnými v tomto státě, jimiž se řídí nediskriminace mezi žadateli a svoboda obchodu a průmyslu.
Článek 8
V případě potřeby se základní produkty, produkty a zboží, které nevyužívají výhod režimu stanoveného tímto nařízením, uvedou v seznamu, který má být vypracován.
Článek 9
Nařízení (EHS) č. 441/69 se zrušuje s účinkem ode dne 1. dubna 1980. I nadále se však použije na operace, které byly zahájeny podle režimu výše uvedeného nařízení.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. dubna 1980 na základní produkty, produkty a zboží podléhající kontrole od tohoto data.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. března 1980.
VERORDNUNG (EWG) Nr. 565/80 DES RATES vom 4. März 1980 über die Vorauszahlung von Ausfuhrerstattungen für landwirtschaftliche Erzeugnisse
DER RAT DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft,
gestützt auf die Verordnung (EWG) Nr. 2727/75 des Rates vom 29. Oktober 1975 über die gemeinsame Marktorganisation für Getreide (1), zuletzt geändert durch die Verordnung (EWG) Nr. 1547/79 (2), insbesondere auf Artikel 16 Absatz 5 und die entsprechenden Bestimmungen in den anderen Verordnungen über die Errichtung einer gemeinsamen Marktorganisation für landwirtschaftliche Erzeugnisse,
auf Vorschlag der Kommission,
in Erwägung nachstehender Gründe:
Die Verordnung (EWG) Nr. 441/69 des Rates vom 4. März 1969 zur Festlegung ergänzender Grundregeln für die Gewährung von Ausfuhrerstattungen für die einer einheitlichen Preisregelung unterliegenden Erzeugnisse, die unbearbeitet oder in Form bestimmter, nicht unter Anhang II des Vertrages fallender Waren ausgeführt werden (3), zuletzt geändert durch die Verordnung (EWG) Nr. 269/78 (4), ist wiederholt geändert worden. Die Erfahrung hat gezeigt, daß weitere Änderungen angebracht sind. Aus Gründen der Klarheit empfiehlt sich daher eine Neufassung dieser Regeln.
Nach den Verordnungen zur Festlegung der Grundregeln für die Gewährung von Ausfuhrerstattungen und der Kriterien zur Festsetzung des Erstattungsbetrags für bestimmte landwirtschaftliche Erzeugnisse ist für die Zahlung der Ausfuhrerstattung der Nachweis erforderlich, daß diese Erzeugnisse aus der Gemeinschaft ausgeführt worden sind.
Es sollte ein der Ausfuhrerstattung entsprechender Betrag gezahlt werden, sobald die Grunderzeugnisse der Gemeinschaft, aus denen die Verarbeitungserzeugnisse oder die zur Ausfuhr bestimmten Waren hergestellt werden, einer Zollkontrolle unterworfen sind ; dabei wird von dem Grundsatz ausgegangen, ein Gleichgewicht zu erreichen zwischen der Verwendung von Grunderzeugnissen der Gemeinschaft im Hinblick auf die nach dritten Ländern gerichtete Ausfuhr von Verarbeitungserzeugnissen oder von Waren, die in Anhang B und C der Verordnung (EWG) Nr. 2682/72 (5), zuletzt geändert durch die Verordnung (EWG) Nr. 707/78 (6), aufgeführt sind, und der Verwendung von Grunderzeugnissen dritter Länder, die gemäß der Richtlinie des Rates 69/73/EWG vom 4. März 1969 zur Harmonisierung der Rechts- und Verwaltungsvorschriften über den aktiven Veredelungsverkehr (7), zuletzt geändert durch die Richtlinie 76/119/EWG (8), zum aktiven Veredelungsverkehr zugelassen sind.
Aus dritten Ländern eingeführte Erzeugnisse, die einer gemeinsamen Marktorganisation unterliegen, können unter bestimmten Voraussetzungen den Zolllagerverfahren oder dem Freizonenverfahren unterworfen werden, wobei die Erhebung der Eingangsabgaben ausgesetzt wird. Es sollte die Möglichkeit vorgesehen werden, einen der Ausfuhrerstattung entsprechenden Betrag zu zahlen, sobald Erzeugnisse oder Waren der Gemeinschaft, die ausgeführt werden sollen, einer derartigen Regelung unterworfen worden sind.
Die Zahlung eines der Ausfuhrerstattung entsprechenden Betrages berührt keineswegs den Anspruch auf eine Ausfuhrerstattung. Durch Stellung einer Kaution sollte gewährleistet werden, daß ein Betrag, der zumindest gleich dem gezahlten Betrag ist, zurückerstattet wird, falls später kein Anspruch auf die Ausfuhrerstattung festgestellt wird oder die Erzeugnisse oder Waren, für die die Vergünstigungen gewährt worden sind, nicht tatsächlich innerhalb der vorgeschriebenen Frist aus der Gemeinschaft ausgeführt werden -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Durch diese Verordnung werden Grundregeln für die Zahlung eines Betrages vor der Ausfuhr festgelegt, der den Ausfuhrerstattungen für die Erzugnisse, die unter folgende Verordnungen fallen, entspricht: - Verordnung Nr. 136/66/EWG (Fette)
- Verordnung (EWG) Nr. 804/68 (Milch und Milcherzeugnisse)
- Verordnung (EWG) Nr. 805/68 (Rindfleisch)
- Verordnung (EWG) Nr. 727/70 (Rohtabak)
- Verordnung (EWG) Nr. 1035/72 (Obst und Gemüse)
- Verordnung (EWG) Nr. 3330/74 (Zucker)
- Verordnung (EWG) Nr. 2727/75 (Getreide)
- Verordnung (EWG) Nr. 2759/75 (Schweinefleisch)
- Verordnung (EWG) Nr. 2771/75 (Eier)
- Verordnung (EWG) Nr. 2777/75 (Gefluegelfleisch)
- Verordnung (EWG) Nr. 100/76 (Fischereierzeugnisse)
- Verordnung (EWG) Nr. 1418/76 (Reis)
- Verordnung (EWG) Nr. 516/77 (Verarbeitungserzeugnisse aus Obst und Gemüse)
- Verordnung (EWG) Nr. 337/79 (Wein). (1)ABl. Nr. L 281 vom 1.11.1975, S. 1. (2)ABl. Nr. L 188 vom 26.7.1979, S. 1. (3)ABl. Nr. L 59 vom 10.3.1969, S. 1. (4)ABl. Nr. L 40 vom 10.2.1978, S. 7. (5)ABl. Nr. L 289 vom 27.12.1972, S. 13. (6)ABl. Nr. L 94 vom 8.4.1978, S. 7. (7)ABl. Nr. L 58 vom 8.3.1969, S. 1. (8)ABl. Nr. L 24 vom 30.1.1976, S. 58.
Artikel 2
Im Sinne dieser Verordnung sind a) - Erzeugnisse : die in Artikel 1 genannten Erzeugnisse,
- Grunderzeugnisse : die Erzeugnisse, die nach ihrer Verarbeitung zu Verarbeitungserzeugnissen oder Waren zur Ausfuhr bestimmt sind,
b) Verarbeitungserzeugnisse : die Erzeugnisse, - die aus der Verarbeitung von Grunderzeugnissen hervorgegangen sind und
- auf die eine Ausfuhrerstattung anwendbar ist,
c) Waren : die in Anhang B und C der Verordnung (EWG) Nr. 2682/72 aufgeführten Waren.
Artikel 3
Unter diese Verordnung fallen Erzeugnisse, für die eine Erstattung von 0 oder mehr festgesetzt worden ist.
Artikel 4
(1) Auf Antrag wird ein der Ausfuhrerstattung entsprechender Betrag gezahlt, sobald die Grunderzeugnisse der Zollkontrolle unterworfen wurden und damit sichergestellt ist, daß die Verarbeitungserzeugnisse oder die Waren innerhalb einer bestimmten Frist ausgeführt werden.
(2) Die in diesem Artikel vorgesehene Regelung gilt für Verarbeitungserzeugnisse und Waren aus Grunderzeugnissen, sofern der aktive Verdelungsverkehr für vergleichbare Erzeugnisse nicht untersagt ist.
Die Regelung gilt jedoch nicht in Ausnahmefällen, in denen die Verarbeitungserzeugnisse oder Waren aus Grunderzeugnissen hergestellt werden, bei denen keine Absatzschwierigkeiten bestehen.
(3) Hinsichtlich der Kontrollverfahren sowie des Ausbeutesatzes werden die Grunderzeugnisse derselben Regelung unterworfen, die auf gleichartige Erzeugnisse im Rahmen des aktiven Veredelungsverkehrs Anwendung findet.
(4) Die Ausfuhrerstattung gemäß Absatz 1 ist: a) im Falle von Verarbeitungserzeugnissen die auf das betreffende Verarbeitungserzeugnis anwendbare Erstattung;
b) im Falle von Waren die Erstattung, die spezifisch für diejenigen Grunderzeugnisse festgesetzt wurde: - die zur Herstellung dieser Waren verwendet worden sind
oder
- die nach Maßgabe der Gemeinschaftsvorschriften als zur Herstellung dieser Waren verwendet gelten.
(5) Der Erstattungssatz ist, ausser bei Vorausfestsetzung, der an dem Tage geltende Satz, an dem die Grunderzeugnisse unter Zollkontrolle gestellt werden.
(6) Wird die Ausfuhrerstattung im voraus festgesetzt, so ist für gegebenenfalls notwendige Anpassungen der Tag maßgebend, an dem die Grunderzeugnisse unter Zollkontrolle gestellt werden.
(7) Ist sie Ausfuhrerstattung je nach Verwendung oder Bestimmung unterschiedlich hoch, so ist der niedrigste Satz anzuwenden. Werden jedoch die Verwendung oder Bestimmung angegeben, so wird der Satz angewandt, der für die Verwendung oder Bestimmung festgesetzt ist, denen die Verarbeitungserzeugnisse oder die Waren zugeführt werden sollen.
Artikel 5
(1) Auf Antrag wird ein der Ausfuhrerstattung entsprechender Betrag gezahlt, sobald die Erzeugnisse oder Waren im Hinblick auf ihre Ausfuhr innerhalb einer bestimmten Frist einem Zollagerverfahren oder Freizonenverfahren unterworfen worden sind.
(2) Die in diesem Artikel vorgesehene Regelung gilt für Erzeugnisse und Waren, die in unverändertem Zustand ausgeführt werden, wenn die Erzeugnisse oder Waren ihrer Natur nach gelagert werden können.
Die Regelung gilt jedoch nicht in Ausnahmefällen, wenn die Erzeugnisse oder Waren ohne Schwierigkeiten abgesetzt werden können.
(3) Ist die Aufuhrerstattung je nach Verwendung oder Bestimmung unterschiedlich hoch, so ist der niedrigste Satz anzuwenden. Werden jedoch die Verwendung oder Bestimmung angegeben, so wird der Satz angewandt, der für die Verwendung oder Bestimmung festgesetzt ist, denen die Erzeugnisse oder Waren zugeführt werden sollen.
Artikel 6
Für die Anwendung der in dieser Verordnung vorgesehenen Regelung ist die Stellung einer Kaution erforderlich, durch die die Rückzahlung eines Betrages in Höhe des gezahlten Betrags, zuzueglich eines Zusatzbetrags, sichergestellt wird.
Unbeschadet von Fällen höherer Gewalt verfällt diese Kaution ganz oder teilweise, - wenn die Rückzahlung bei innerhalb der Frist nach Artikel 4 Absatz 1 und Artikel 5 Absatz 1 nicht erfolgter Ausfuhr nicht vorgenommen worden ist oder
- wenn kein Erstattungsanspruch besteht oder Anspruch auf eine niedrigere Erstattung bestand.
Artikel 7
Die zuständigen Stellen der Mitgliedstaaten können die Anwendung der in dieser Verordnung vorgesehenen Regelungen verweigern, wenn die Person des Antragstellers nicht die Gewähr dafür bietet, daß das ganze Geschäft gemäß den geltenden Vorschriften abgewickelt wird.
In jedem Mitgliedstaat wird diese Möglichkeit entsprechend den in diesem Staat geltenden Grunsätzen wahrgenommen, die für die Nichtdiskriminierung zwischen den Antragstellern und für die Freiheit von Handel und Industrie maßgebend sind.
Artikel 8
Die Gunderzeugnisse, Erzeugnisse und Waren, auf welche die Regelung dieser Verordnung keine Anwendung findet, werden erforderlichenfalls in eine noch aufzustellende Liste aufgenommen.
Artikel 9
Die Verordnung (EWG) Nr. 441/69 wird mit Wirkung vom 1. April 1980 aufgehoben. Sie gilt jedoch weiterhin für die im Rahmen der genannten Verordnung begonnenen Verfahren.
Artikel 10
Diese Verordnung tritt am dritten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft.
Sie gilt ab 1. April 1980 für Grunderzeugnisse, Erzeugnisse und Waren, die von diesem Tag an der Kontrolle unterworfen werden.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Geschehen zu Brüssel am 4. März 1980.