Nařízení Rady (EHS) č. 386/90
ze dne 12. února 1990
o kontrole prováděné při vývozu zemědělských produktů, pro které jsou poskytovány náhrady nebo jiné částky
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že podle článku 8 nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [3], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 2048/88 [4], členské státy přijímají opatření nezbytná k zajištění toho, že operace financované Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem (EZOZF) jsou prováděny skutečně a správně, k zabránění nesrovnalostem a jejich vyšetření a ke zpětnému získání ztrát, které nastaly v důsledku nesrovnalostí nebo nedbalosti;
vzhledem k tomu, že ve své zvláštní zprávě o režimu vyplácení zemědělských náhrad při vývozu [5], jakož i ve své výroční zprávě za účetní rok 1987 [6], upozornil Účetní dvůr na nedostatky v některých členských státech, pokud jde o kontrolu zemědělských produktů, pro které jsou při vývozu poskytovány náhrady nebo jiné částky;
vzhledem k tomu, že organizace, která v zásadě nabízí nejlepší záruky, aniž by vytvářela hospodářská omezení nebo příliš vysoké správní výdaje ve srovnání se zisky, kterých má být dosaženo pro finanční prostředky Společenství, je organizací, která zároveň spojuje fyzickou kontrolu při vývozu s účetní kontrolou;
vzhledem k tomu, že v zájmu zlepšení a harmonizace opatření přijatých členskými státy se zdá nezbytné vytvořit kontrolní systém Společenství;
vzhledem k tomu, že takový kontrolní systém musí být založen zejména na namátkových fyzických kontrolách zboží při jeho vývozu, včetně zboží vyváženého v rámci zjednodušeného postupu, a na kontrolách dokumentace týkající se žádostí o platbu prováděných platební agenturou; že mimoto se účetní kontroly, které mají být dodatečně provedeny v dotyčných podnicích příslušnými subjekty, řídí nařízením Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu, prováděné členskými státy, a o zrušení směrnice 77/435/EHS [7];
vzhledem k tomu, že počet fyzických kontrol, včetně laboratorních analýz tam, kde se prokáže jejich nezbytnost, se musí zvýšit s ohledem na význam, jehož nabývají zemědělské náhrady v rámci rozpočtu Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví určité kontrolní postupy týkající se skutečnosti a správnosti operací majících nárok na výplatu náhrad a veškerých ostatních částek v souvislosti s vývozními operacemi.
2. Pro účely tohoto nařízení se "zbožím" rozumí produkty, pro které jsou poskytovány částky uvedené v odstavci 1 podle předpisů Společenství schválených v rámci společné zemědělské politiky.
Článek 2
Členské státy provádějí:
a) fyzickou kontrolu zboží v souladu s článkem 3 při plnění celních vývozních formalit a před udělením povolení vyvézt zboží, a to na základě dokladů předložených na podporu vývozního prohlášení, a
b) kontrolu dokladů tvořících součást dokumentace týkající se žádosti o platbu v souladu s článkem 4.
Článek 3
1. Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení, která vyžadují důkladnější kontrolu, fyzická kontrola uvedená v čl. 2 písm. a) musí:
a) být prováděna namátkově, často a neohlášeně;
b) se týkat v každém případě reprezentativního výběru nejméně 5 % vývozních prohlášení, na základě kterých jsou podány žádosti o poskytnutí částek uvedených v čl. 1 odst. 1.
2. V souladu s pravidly, která mají být stanovena postupem podle článku 6, se procento uvedené v odst. 1 písm. b) vztahuje:
- na každý celní úřad,
- na kalendářní rok a
- na odvětví produktů.
Stejným postupem může být míra kontroly vyšší než 5 % stanovena jako výjimka pro zvláštní případy aobdobí na základě objektivních zjištění týkajících se zvýšeného rizika podvodu.
V tomto případě je procento uvedené v odst. 1 písm. b) považováno za uspokojivé pro celní úřad, pokud s ohledem na kontroly provedené ve výše uvedených zvláštních případech bylo dosaženo minimální míry 5 % pro všechna odvětví dohromady během dotyčného kalendářního roku.
3. Pokud se na základě prosté zrakové kontroly neukáže shoda mezi zbožím a jeho popisem v nomenklatuře náhrad a pokud jeho zařazení nebo jeho jakost vyžaduje velmi přesnou znalost obsažených složek, musí si celní orgány ověřit tento popis podle povahy produktu s použitím všech smyslů nebo prostřednictvím fyzikálních měření a může se přitom přikročit až k analýzám v laboratořích, které jsou za tím účelem vybavené.
4. Kontrola uvedená v tomto článku se provede tak, aniž jsou dotčena opatření přijatá celními orgány, aby zboží opustilo celní území ve stejném stavu jako v době vývozního povolení.
Článek 4
Platební agentury zkontrolují na základě dokumentace týkající se žádostí o platby a jiných dostupných informací, zejména na základě dokladů týkajících se vývozu a na základě připomínek celních orgánů, veškeré položky v této dokumentaci, které opravňují k poskytnutí dotyčné částky.
Článek 5
Členské státy učiní kroky ke koordinaci kontrol, které se týkají téhož hospodářského subjektu a které slučují kontroly uvedené v článcích 3 a 4 a v nařízení (EHS) č. 4045/89.
Tyto koordinované kontroly jsou prováděny z podnětu nebo na žádost buď útvarů Komise, nebo celních orgánů provádějících fyzickou kontrolu nebo příslušných orgánů provádějících kontrolu dokumentace týkající se žádosti o platbu nebo následnou účetní kontrolu.
Článek 6
Nezbytná prováděcí pravidla k tomuto nařízení se stanoví postupem podle článku 26 nařízení (EHS) č. 2727/75 [8] nebo, podle povahy věci, podle odpovídajícího článku ostatních nařízení o společné organizaci trhů.
Mohou se týkat zejména:
- metody výpočtu minimálního procenta uvedeného v čl. 3 odst. 1 písm. b), jakož i zvláštních pravidel a/nebo jejich odchylek, pokud jde o zvláštní situace,
- zboží, které má být předáno k analýze podle čl. 3 odst. 3,
- koordinace kontrol mezi příslušnými orgány členských států a útvary Komise.
Článek 7
1. Postupem podle článku 6 se přijmou přechodná opatření, pokud jde o používání čl. 3 odst. 1 a 2.
2. Do 1. ledna 1992 Komise předloží Radě zprávu o pokroku při používání tohoto nařízení a na základě získaných zkušeností navrhne případně nezbytné změny kontrolního systému stanoveného tímto nařízením.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 12. února 1990.
*****
VERORDNUNG (EWG) Nr. 386/90 DES RATES
vom 12. Februar 1990
über die Kontrolle bei der Ausfuhr landwirtschaftlicher Erzeugnisse, für die Erstattungen oder andere Zahlungen geleistet werden
DER RAT DER EUROPÄISCHEN
GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft, insbesondere auf Artikel 43,
auf Vorschlag der Kommission (1),
nach Stellungnahme des Europäischen Parlaments (2),
in Erwägung nachstehender Gründe:
Nach Artikel 8 der Verordnung (EWG) Nr. 729/70 des Rates vom 21. April 1970 über die Finanzierung der gemeinsamen Agrarpolitik (3), zuletzt geändert durch die Verordnung (EWG) Nr. 2048/88 (4), treffen die Mitgliedstaaten die erforderlichen Maßnahmen, um sich zu vergewissern, daß die durch den Europäischen Ausrichtungs- und Garantiefonds für die Landwirtschaft (EAGFL) finanzierten Maßnahmen tatsächlich und ordnungsgemäß durchgeführt worden sind, um Unregelmässigkeiten zu verhindern und zu ahnden sowie die infolge von Unregelmässigkeiten oder Versäumnissen abgeflossenen Beträge wiedereinzuziehen.
In seinem Sonderbericht über das System zur Zahlung der Ausfuhrerstattungen für landwirtschaftliche Erzeugnisse (5), sowie in seinem Jahresbericht zum Haushaltsjahr 1987 (6) hat der Rechnungshof bei einigen Mitgliedstaaten Unzulänglichkeiten bei der Kontrolle der Zahlung der Erstattungen oder sonstigen Beträge festgestellt.
Eine Kombination von Kontrollen der Waren und der Buchführung bietet grundsätzlich die besten Garantien und verursacht gegenüber dem für die Gemeinschaftsfinanzen zu erwartenden Nutzen weder zu grosse Zwänge für die Wirtschaft noch zu hohe Kosten für die Verwaltung.
Im Interesse einer Verbesserung und Harmonisierung der von den Mitgliedstaaten getroffenen Maßnahmen erscheint die Einführung einer gemeinschaftlichen Kontrollregelung erforderlich.
Eine solche Kontrollregelung muß auf Warenstichproben bei der Ausfuhr, auch im Rahmen des vereinfachten Verfahrens, und auf die Überprüfung der Zahlungsanträge durch die Zahlstellen gestützt sein. Die nachträglichen Buchprüfungen bei den betreffenden Unternehmen durch die zuständigen Stellen sind in der Verordnung (EWG) Nr. 4045/89 des Rates vom 21. Dezember 1989 über die von den Mitgliedstaaten vorzunehmende Prüfung der Maßnahmen, die Bestandteil des Finanzierungssystems des Europäischen Ausrichtungs- und Garantiefonds für die Landwirtschaft, Abteilung Garantie, sind, und zur Aufhebung der Richtlinie 77/435/EWG (7) geregelt.
Die Häufigkeit der Warenkontrollen und gegebenenfalls des Einsatzes von Testlabors muß angesichts des Anteils der Agrarerstattungen am Gemeinschaftshaushalt erhöht werden -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
(1) Diese Verordnung regelt die Kontrollen, die erforderlich sind, um festzustellen, ob die Vorgänge, die zur Zahlung der Ausfuhrerstattungen und anderen Beträge im Zusammenhang mit der Ausfuhr berechtigen, tatsächlich stattgefunden haben und ob sie vorschriftsgemäß durchgeführt worden sind.
(2) Waren im Sinne dieser Verordnung sind Erzeugnisse, für die aufgrund von Gemeinschaftsbestimmungen im Rahmen der gemeinsamen Agrarpolitik Zahlungen nach Absatz 1 gewährt werden.
Artikel 2
Die Mitgliedstaaten nehmen folgende Kontrollen vor:
a) Warenkontrolle gemäß Artikel 3 bei Erfuellung der Ausfuhrzollförmlichkeiten und vor Überlassung zur Ausfuhr anhand der Unterlagen der Ausfuhranmeldung und
b) Überprüfung der Unterlagen der Zahlungsanträge gemäß Artikel 4.
Artikel 3
(1) Unbeschadet besonderer Vorschriften, nach denen eine weitergehende Kontrolle erforderlich ist,
a) erfolgt die Warenkontrolle nach Artikel 2 Buchstabe a) durch häufige, unangemeldete Stichproben;
b) müssen die Warenstichproben in jedem Fall eine repräsentative Auswahl von mindestens 5 v. H. der Ausfuhranmeldungen umfassen, bei denen die Gewährung von Beträgen nach Artikel 1 Absatz 1 beantragt wurde.
(2) Nach Maßgabe der nach dem Verfahren des Artikels 6 festzulegenden Bestimmungen gilt der in Absatz 1 Buchstabe b) genannte Kontrollsatz
- je Zollstelle,
- je Kalenderjahr und
- je Erzeugnissektor.
Nach demselben Verfahren kann für bestimmte Fälle für eine begrenzte Zeit ausnahmsweise ein höherer Kontrollsatz als 5 v. H. festgesetzt werden, wenn eine erhöhte Betrugsgefahr objektiv festgestellt wurde.
In diesem Fall gilt der in Absatz 1 Buchstabe b) genannte Kontrollsatz für eine Zollstelle als eingehalten, wenn dort ein Kontrollsatz von mindestens 5 v. H. für alle Erzeugnissektoren zusammen in dem Kalenderjahr unter Einbeziehung der in den bestimmten Fällen durchgeführten Kontrollen erreicht wurde.
(3) Lässt sich die Übereinstimmung der Ware mit ihrer Bezeichnung im Erstattungsverzeichnis bei der Sichtkontrolle nicht feststellen und erfordert ihre Klassifizierung oder Qualität eine sehr genaue Kenntnis der Warenbestandteile, so überprüfen die Zollbehörden die Warenbezeichnung je nach Art der Ware mit Hilfe anderer Sinnesorgane oder physisch, gegebenenfalls auch durch Analysen in hierfür besonders ausgerüsteten Laboratorien.
(4) Die Kontrolle nach diesem Artikel erfolgt unbeschadet der Maßnahmen, welche die Zollbehörden treffen, damit die Waren das Zollgebiet im gleichen Zustand wie zum Zeitpunkt der Überlassung zur Ausfuhr verlassen.
Artikel 4
Die Erstattungsstellen überprüfen sämtliche für die betreffende Zahlung maßgebenden Teile der Zahlungsanträge anhand der zugehörigen Unterlagen und anderer vorliegender Informationen, insbesondere anhand der Ausfuhrpapiere und der Vermerke der Zollstellen.
Artikel 5
Die Mitgliedstaaten sorgen für die Koordinierung der bei ein und demselben Unternehmen stattfindenden Kontrollen, die die Nachprüfungen gemäß Artikel 3 und 4 der Verordnung (EWG) Nr. 4045/89 miteinander verbinden.
Diese koordinierten Kontrollen erfolgen auf Veranlassung oder Antrag der Kommissionsdienststellen oder der Zollstellen, welche die Warenkontrolle durchführen, oder der zuständigen Stellen, welche die Zahlungsanträge überprüfen oder die nachträgliche Buchprüfung vornehmen.
Artikel 6
Die Durchführungsbestimmungen zu dieser Verordnung werden nach dem Verfahren des Artikels 26 der Verordnung (EWG) Nr. 2727/75 (1) bzw. des entsprechenden Artikels der anderen Verordnungen über gemeinsame Marktorganisationen erlassen.
Sie können insbesondere folgendes betreffen:
- Berechnung des in Artikel 3 Absatz 1 Buchstabe b) genannten Mindestkontrollsatzes und Einzelbestimmungen und/oder Ausnahmen hierzu bei besonderen Situationen;
- die Waren, bei denen nach Artikel 3 Absatz 3 eine Analyse vorzunehmen ist;
- Abstimmung der Kontrollen zwischen den zuständigen Dienststellen der Mitgliedstaaten und der Kommission.
Artikel 7
(1) Nach dem Verfahren des Artikels 6 werden Übergangsmaßnahmen zu Artikel 3 Absätze 1 und 2 erlassen.
(2) Die Kommission legt dem Rat vor dem 1. Januar 1992 einen Bericht über den Stand der Anwendung dieser Verordnung vor und schlägt anhand der gewonnenen Erfahrungen gegebenenfalls Änderungen der in dieser Verordnung festgelegten Kontrollregelung vor.
Artikel 8
Diese Verordnung tritt am Tag ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Geschehen zu Brüssel am 12. Februar 1990.