Nařízení Komise (EHS) č. 411/88
ze dne 12. února 1988
o metodě a úrokové míře pro výpočet nákladů na financování intervenčních opatření ve formě nákupu, skladování a odbytu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1883/78 ze dne 2. srpna 1978 o obecných pravidlech pro financování intervencí záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2095/87 [2], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že ustanovení týkající se výpočtu nákladů na financování intervenčních opatření ve formě nákupu, skladování a odbytu, původně stanovené nařízením Komise (EHS) č. 467/77 [3], naposledy pozměněným nařízením (EHS) č. 331/87 [4], byla od svého přijetí několikrát změněna; že příslušná znění těchto ustanovení byla v důsledku počtu a složitosti jejich změn, jakož i vzhledem k jejich rozptýlení mezi různá vydání Ú ředního věstníku Evropských společenství, těžko použitelná a pozbyla tak jasnosti a srozumitelnosti, což by měly být podstatné rysy veškeré právní úpravy; že by proto měla být sjednocena;
vzhledem k tomu, že podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1883/78 je pro každý členský stát a pro každý rozpočtový rok sestavena účetní závěrka, ze které vyplývají čisté ztráty dotyčných intervenčních agentur;
vzhledem k tomu, že tyto účetní závěrky obsahují i finanční náklady, které se vypočítávají na základě metody a úrokové míry stanovené v souladu s postupem stanoveným v článku 13 nařízení Rady (EHS) č. 729/70 [5], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 3769/85 [6];
vzhledem k tomu, že finanční náklady by měly být vypočítány metodou, která bere v úvahu objem zásob, různé způsoby jakými je zboží předáváno k intervenci, určitou ztrátu hodnoty, kterou zboží vykázalo během skladování od začátku rozpočtového roku, a rovněž i změny intervenčních cen produktů, k nimž došlo během rozpočtového roku; že tato metoda by měla být snadno použitelná;
vzhledem k tomu, že úroková míra musí být reprezentativní pro všechny úrokové míry platné ve Společenství;
vzhledem k tomu, že se zřetelem k zajištění kontinuity provádění rozpočtu Společenství za přiměřených podmínek zmocňuje nařízení (EHS) č. 1883/78 Komisi stanovit pro rozpočtová léta 1986, 1987 a 1988 jednotnou úrokovou míru na úroveň nižší, než je její reprezentativní úroveň; že rozpočtový rok zahrnuje pro tento druh výdajů výdaje na hmotné operace od 1. října předcházejícího roku do 30. září; že za těchto okolností byla úroková míra snížena na 7 %;
vzhledem k tomu, že čl. 5 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1883/78 zmocnil Komisi ke stanovení jednotné úrokové míry k výpočtu finančních nákladů na nižší úroveň pro členské státy, jejichž úrokové náklady jsou nižší než náklady, které vyplývají z používání jednotné úrokové míry; že jednotná úroková míra byla od 1. října 1985 stanovena ve výši 7 %; že ve srovnání se situací v roce 1985 klesly v roce 1986 úrokové míry ve dvou členských státech pod hodnotu jednotné úrokové míry; že by v těchto členských státech měla být stanovena zvláštní úroková míra, která v nich bude platit;
vzhledem k tomu, že článek 7 nařízení Rady (EHS) č. 1883/78 stanoví, že jestliže se v důsledku skladování sníží hodnota produktu, zaúčtuje se finanční dopad tohoto snížení a přihlédne se k němu v době vstupu produktu do intervence; že se tím mění základ pro výpočet finančních nákladů použitých při určování čistých ztrát intervenčních agentur; že je třeba při výpočtu průměrné hodnoty za tunu produktu zohlednit odpovídající snížení hodnoty;
vzhledem k tomu, že podle pravidel upravujících společné organizace trhů může být přijato ustanovení, že produkty nakoupené intervenční agenturou musí být zaplaceny až po určité době; že metoda pro výpočet úrokových nákladů by proto měla být upravena tak, aby byla zohledněna lhůta platby, je-li to stanoveno v pravidlech;
vzhledem k tomu, že dojde-li k platbě za produkt nakoupený intervenční agenturou až po určité době, musí se množství použité pro výpočet úrokových nákladů snížit; že se ukázalo, že v důsledku prodloužení lhůt k platbám a nákupům velkých množství v určitých odvětvích může toto snížení vést na konci rozpočtového roku k negativnímu výsledku; že metoda výpočtu by měla být s ohledem na tuto skutečnost upravena;
vzhledem k tomu, že pravidla upravující společné organizace trhů nebo nabídková řízení Společenství upravující prodej zemědělských produktů z veřejné intervence mohou stanovit, že byla-li již provedena platba, bude kupujícímu takových produktů poskytnuta lhůta pro převzetí; že metoda výpočtu úrokových nákladů by měla být s ohledem na tuto lhůtu pro převzetí produktu změněna;
vzhledem k tomu, že pro výjimečně vysoký stav zásob některých zemědělských produktů v intervenčních skladech stanovila Komise v určitých případech lhůtu, v níž kupující může cenu produktu zaplatit po převzetí zboží ze skladu; že je proto třeba s ohledem na tuto lhůtu k platbě výjimečně upravit metodu výpočtu úrokových nákladů spojených s dotyčnými prodeji;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru EZOZF,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Úrokové náklady uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 3247/81 [7] se vypočítají použitím úrokové míry stanovené v článku 3 a čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení na průměrnou hodnotu na tunu produktu, který byl předmětem intervence a vynásobením získaného výsledku průměrným stavem zásob příslušného rozpočtového roku.
2. Průměrná hodnota na tunu produktu se vypočítá tak, že součet hodnoty produktů uskladněných k prvnímu dni rozpočtového roku a hodnoty produktů nakoupených během tohoto roku se vydělí součtem celkového množství uskladněných produktů (v tunách) k prvnímu dni rozpočtového roku a množství produktů nakoupených během rozpočtového roku.
3. Průměrný stav zásob rozpočtového roku se vypočítá tak, že se součet celkového stavu zásob k prvnímu dni každého měsíce a celkového stavu zásob na konci každého měsíce vydělí dvojnásobkem počtu měsíců v rozpočtovém roce.
Článek 2
1. Jestliže je pro produkt stanoven ukazatel snížení hodnoty podle článku 7 nařízení (EHS) č. 1883/78, vypočítá se hodnota produktů nakoupených během rozpočtového roku vynásobením jejich nákupní ceny tímto ukazatelem.
Je-li pro produkty stanoveno snížení hodnoty podle čl. 8 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 1883/78, vypočítá se průměrný stav zásob vždy ke dni, kdy vstoupí v platnost snížení hodnoty, které se bere v úvahu při výpočtu průměrné hodnoty.
2. Jestliže je v pravidlech upravujících společné organizace trhu stanoveno, že platba za produkt nakoupený intervenční agenturou může být uskutečněna teprve po uplynutí nejméně měsíční lhůty ode dne převzetí dodávky, sníží se průměrný stav zásob vypočítaný v souladu s odstavcem 3 o množství, které vyplývá z následujícího výpočtu:
12
Q = množství nakoupená v průběhu rozpočtového roku, a
N = počet měsíců minimální lhůty pro platbu.
Pro účely tohoto výpočtu se minimální lhůta uvedená v pravidlech považuje za lhůtu pro platbu, přičemž jeden měsíc sestává ze 30 dnů. Každá část měsíce delší než 15 dnů se považuje ze celý měsíc; každá část měsíce rovnající se 15 dnům nebo kratší se nebere pro výpočet v úvahu.
Jestliže výpočet průměrného stavu zásob na konci roku vykazuje po provedeném snížení hodnoty uvedeném v prvním pododstavci negativní výsledek, započítá se tato částka do průměrného stavu zásob vypočítaného pro následující rok.
3. Jestliže pravidla upravující společné organizace trhu nebo oznámení o nabídkovém řízení umožňují u prodeje produktů intervenčními agenturami kupujícímu těchto produktů lhůtu pro převzetí, byla-li již provedena platba, a jestliže je tato lhůta delší než 30 dnů, sníží se finanční náklady vypočtené v souladu s předcházejícími odstavci o částku vypočtenou podle tohoto vzorce:
365
V = částka zaplacená kupujícím,
J = počet dnů, které uplynuly mezi přijetím platby a převzetím produktu, po odečtení 30 dnů
i = úroková míra uvedená v článku 3.
4. Jestliže je při prodejích zemědělských produktů intervenčními agenturami na základě specifických nařízení Společenství skutečná lhůta pro zaplacení po převzetí delší než 30 dnů, zvýší se finanční náklady vypočtené v souladu s předcházejícími odstavci o částku vypočtenou podle tohoto vzorce:
365
M = částka, kterou má kupující zaplatit,
D = počet dnů, které uplynuly mezi převzetím produktu a přijetím platby, po odečtení 30 dnů
i = úroková míra uvedená v článku 3.
Článek 3
Úroková míra uvedená v článku 5 nařízení (EHS) č. 1883/78 se stanoví ve výši 7 %.
Článek 4
1. Je-li míra úrokových nákladů členského státu po dobu nejméně 6 měsíců nižší než jednotná úroková míra stanovená pro Společenství, stanoví se pro tento členský stát zvláštní úroková míra.
2. Pro období počínající dnem 1. prosince 1986 se stanoví zvláštní úroková míra ve výši:
- 6 % pro Německo,
- 6 % pro Nizozemsko.
Článek 5
Nařízení (EHS) č. 467/77 se zrušuje.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 12. února 1988.
*****
VERORDNUNG (EWG) Nr. 411/88 DER KOMMISSION
vom 12. Februar 1988
über die Methode und den Zinssatz, die bei der Berechnung der Finanzierungskosten für Interventionen in Form von Ankauf, Lagerung und Absatz anzuwenden sind
DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN
GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft,
gestützt auf die Verordnung (EWG) Nr. 1883/78 des Rates vom 2. August 1978 über allgemeine Regeln für die Finanzierung der Interventionen durch den EAGFL, Abteilung Garantie (1), zuletzt geändert durch die Verordnung (EWG) Nr. 2095/87 (2), insbesondere auf Artikel 5,
in Erwägung nachstehender Gründe:
Die in der Verordnung (EWG) Nr. 467/77 der Kommission (3), zuletzt geändert durch die Verordnung (EWG) Nr. 331/87 (4), enthaltenen Vorschriften für die Berechnung der Finanzierungskosten für Interventionen in Form von Ankauf, Lagerung und Absatz wurden in der Folge mehrmals geändert. Diese Änderungen sind aufgrund ihrer Zahl, ihrer Komplexität und der Aufteilung auf mehrere Amtsblätter schwierig zu benutzen und besitzen daher nicht die für jede Regelung erforderliche Klarheit; aus diesen Gründen ist es angebracht, die Vorschriften zu kodifizieren.
Gemäß Artikel 4 Absatz 1 der Verordnung (EWG) Nr. 1883/78 werden für jeden Mitgliedstaat und für jedes Haushaltsjahr Konten erstellt, aus denen die Nettoverluste der betreffenden Interventionsstellen hervorgehen.
Die Finanzierungskosten gehören zu den Elementen dieser Konten. Sie sind nach einer Methode und einem Zinssatz zu berechnen, die nach dem Verfahren des Artikels 13 der Verordnung (EWG) Nr. 729/70 des Rates (5), zuletzt geändert durch die Verordnung (EWG) Nr. 3769/85 (6), festgelegt werden.
Es ist angezeigt, die Finanzierungskosten nach einer Methode zu berechnen, die einerseits den Umfang der Lagerbestände, die verschiedenen Aufmachungen der Waren, die Tatsache, daß bestimmte zu Beginn des Haushaltsjahres gelagerte Waren eine gewisse Wertminderung erfahren, sowie auch die Tatsache, daß die Interventionspreise für die verschiedenen Erzeugnisse in einem bestimmten Haushaltsjahr schwanken können, berücksichtigt und andererseits in allen Fällen leicht anzuwenden ist.
Der Zinssatz muß für die in der Gemeinschaft geltenden Zinssätze repräsentativ sein.
Um die Kontinuität der Ausführung des Haushaltsplans der Gemeinschaft unter angemessenen Bedingungen zu gewährleisten, wird die Kommission durch die Verordnung (EWG) Nr. 1883/78 ermächtigt, für die Haushaltsjahre 1986, 1987 und 1988 den einheitlichen Zinssatz auf einem Niveau festzusetzen, das unter dem repräsentativen Niveau liegt. Für diese Ausgabenkategorie gehören zum Haushaltsjahr die Ausgaben für Sachmaßnahmen zwischen dem 1. Oktober und dem 30. September. Unter diesen Voraussetzungen ist der Zinssatz auf 7 % gesenkt worden.
Nach Artikel 5 zweiter Unterabsatz der Verordnung (EWG) Nr. 1883/78 hat die Kommission die Möglichkeit, den einheitlichen Zinssatz für die Mitgliedstaaten, deren Zinskosten niedriger sind als die, die sich aus der Anwendung des Zinssatzes für die Berechnung der Finanzierungskosten ergeben, niedriger festzusetzen. Der einheitliche Zinssatz wurde ab 1. Dezember 1987 auf 7 % festgesetzt. Gegenüber 1985 sind 1986 die tatsächlich gezahlten Zinssätze in zwei Mitgliedstaaten unter den einheitlichen Zinssatz gefallen. Es empfiehlt sich daher, für diese beiden Mitgliedstaaten den besonderen Zinssatz festzusetzen, der in diesen Mitgliedstaaten gilt.
Erfahren die Erzeugnisse durch die Lagerung eine Wertminderung, so wird die finanzielle Auswirkung dieser Wertminderung nach Artikel 7 der Verordnung (EWG) Nr. 1883/78 beim Zugang zur Intervention verbucht. Daraus ergibt sich eine Änderung der Grundlage für die Berechnung der Finanzierungskosten, die als Aufgabenelement bei der Feststellung der Nettoverluste der Interventionsstellen berücksichtigt werden müssen. Daher ist bei der Berechnung des Durchschnittswerts je Tonne Erzeugnis die entsprechende Wertminderung zu berücksichtigen.
In den Verordnungen über die einzelnen Marktorganisationen kann vorgesehen sein, daß die von der Interventionsstelle angekauften Erzeugnisse erst nach einer gewissen Frist bezahlt werden müssen. Es erscheint daher angezeigt, die Methode für die Berechnung der Zinskosten anzupassen, um gegebenenfalls die Zahlungsfrist zu berücksichtigen.
Erfolgt die Bezahlung der von der Interventionsstelle angekauften Erzeugnisse erst nach einer bestimmten Frist, so verringern sich daher die Mengen, die für die Berechnung der Zinskosten zu berücksichtigen sind. Es hat sich
gezeigt, daß durch die Verlängerung der Zahlungsfristen und durch den Ankauf grosser Mengen in bestimmten Sektoren gegen Ende des Haushaltsjahres diese Verringerung zu einem negativen Ergebnis führen kann; die Methode für die Berechnung der Zinskosten muß diesem Zustand Rechnung tragen.
In den Verordnungen über die gemeinsamen Marktorganisationen und in den Ausschreibungen der Gemeinschaft für den Verkauf von Erzeugnissen aus öffentlicher Intervention kann vorgesehen sein, daß beim Verkauf dieser Erzeugnisse dem Käufer eine Frist für die Übernahme eingeräumt wird. Die Methode für die Berechnung der Zinskosten ist daher anzupassen, um diese Frist bis zur Übernahme zu berücksichtigen.
Wegen der ausnahmsweise sehr hohen Bestände an bestimmten Interventionserzeugnissen hat die Kommission in bestimmten Fällen eine Frist vorgesehen, in der nach der Übernahme des Erzeugnisses durch den Käufer die Zahlung erfolgen kann. Die Methode für die Berechnung der Zinskosten für diese Verkäufe ist daher anzupassen, um diese Zahlungsfrist zu berücksichtigen.
Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Fondsausschusses -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
(1) Die in Artikel 1 Absatz 1 Buchstabe b) der Verordnung (EWG) Nr. 3247/81 des Rates (1) genannten Zinskosten werden berechnet, indem die in den Artikeln 3 und 4 Absatz 2 festgesetzten Zinssätze auf den Durchschnittswert je Tonne Interventionserzeugnis angewendet wird und das Produkt mit dem durchschnittlichen Lagerbestand des Haushaltsjahres multipliziert wird.
(2) Der Durchschnittswert je Tonne Erzeugnis wird berechnet, indem die Summe der Werte der am ersten Tag des Haushaltsjahres gelagerten und der Werte der im Laufe des Haushaltsjahres angekauften Erzeugnisse durch das Gesamtgewicht (in Tonnen) der am ersten Tag des Haushaltsjahres gelagerten und der im Laufe des Haushaltsjahres angekauften Erzeugnisse dividiert wird.
(3) Der durchschnittliche Lagerbestand des Haushaltsjahres wird berechnet, indem die Summe der Bestände zu Monatsbeginn und die Summe der Bestände zu Monatsende addiert werden und die Summe durch eine Zahl geteilt wird, die doppelt so hoch wie die Zahl des betreffenden Monats des Haushaltsjahres ist.
Artikel 2
(1) Wird für Erzeugnisse ein Wertminderungsköffizient gemäß Artikel 7 der Verordnung (EWG) Nr. 1883/78 festgesetzt, so wird der Wert der während des Haushaltsjahres angekauften Erzeugnisse berechnet, indem der Ankaufspreis mit diesem Koeffizienten multipliziert wird.
Wird für Erzeugnisse eine Wertminderung gemäß Artikel 8 zweiter Unterabsatz der Verordnung (EWG) Nr. 1883/78 bestimmt, so wird der durchschnittliche Lagerbestand jeweils bis zu dem Zeitpunkt berechnet, an dem die Wertminderungen in Kraft treten, die bei der Berechnung des Durchschnittswerts berücksichtigt werden.
(2) Ist in der Regelung über die gemeinsame Marktorganisation vorgesehen, daß die Zahlung des von der Interventionsstelle angekauften Erzeugnisses erst nach Ablauf einer Frist von mindestens einem Monat nach der Übernahme erfolgen kann, so wird der nach Artikel 1 Absatz 3 berechnete durchschnittliche Lagerbestand um eine Menge verringert, die sich aus folgender Formel ergibt:
Q × N
12
Dabei sind:
1.2 // Q = // die im Laufe des Haushaltsjahres gekauften Mengen, // N = // Anzahl der Monate der Mindestfrist für die Bezahlung.
Für diese Berechnung gilt die in der Regelung genannte Mindestfrist als Zahlungsfrist, wobei ein Monat aus 30 Tagen besteht. Jeder fünfzehn Tage überschreitende Teil eines Monats gilt als ein ganzer Monat. Jeder Teil eines Monats, der fünfzehn Tage oder weniger umfasst, bleibt bei dieser Berechnung unberücksichtigt.
Ergibt sich nach der im ersten Unterabsatz genannten Verringerung bei der Berechnung des durchschnittlichen Lagerbestands zum Ende des Haushaltsjahres ein negatives Ergebnis, so wird der Negativsaldo auf den für das folgende Haushaltsjahr berechneten durchschnittlichen Lagerbestand angerechnet.
(3) Ist für den Verkauf des Erzeugnisses durch die Interventionsstelle in der Regelung über die gemeinsame Marktorganisation oder in den Verkaufsausschreibungen eine Frist für die Übernahme des Erzeugnisses durch den Käufer nach der Bezahlung vorgesehen und ist diese Frist länger als 30 Tage, so werden die gemäß den vorstehenden Absätzen berechneten Finanzierungskosten, um einen Betrag verringert, der sich aus folgender Formel ergibt:
V × J × i
365
Dabei sind:
1.2 // V = // der vom Käufer gezahlte Betrag, // J = // die Zahl der Tage zwischen dem Eingang der Zahlung und der Übernahme des Erzeugnisses, abzueglich 30 Tage, // i =
(1) ABl. Nr. L 327 vom 14. 11. 1981, S. 1.
(4) Ist bei den Verkäufen landwirtschaftlicher Erzeugnisse durch die Interventionsstellen in Anwendung spezifischer Gemeinschaftsverordnungen die tatsächliche Frist zwischen der Übernahme und der Bezahlung durch den Käufer länger als 30 Tage, so werden die gemäß den vorstehenden Absätzen berechneten Finanzierungskosten um einen Betrag erhöht, der sich aus folgender Formel ergibt:
M × D × i
365
Dabei sind:
1.2 // M = // der vom Käufer zu zahlende Betrag, // D = // die Zahl der Tage zwischen der Übernahme des Erzeugnisses und dem Eingang der Zahlung, abzueglich 30 Tage, // i = // der Zinssatz gemäß Artikel 3.
Artikel 3
Der in Artikel 5 der Verordnung (EWG) Nr. 1883/78 genannte Zinssatz wird auf 7 % festgesetzt.
Artikel 4
(1) Liegt der Satz der Zinskosten eines Mitgliedstaats während mindestens sechs Monaten unter dem für die Gemeinschaft festgesetzten einheitlichen Zinssatz, so wird für diesen Mitgliedstaat ein besonderer Zinssatz festgesetzt.
(2) Für den am 1. Dezember 1986 beginnenden Zeitraum wurde der besondere Zinssatz festgesetzt auf:
- 6 % für Deutschland;
- 6 % für die Niederlande.
Artikel 5
Die Verordnung (EWG) Nr. 467/77 wird aufgehoben.
Artikel 6
Diese Verordnung tritt am dritten Tag ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 12. Februar 1988