NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 306/2008
ze dne 2. dubna 2008,
kterým se podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 stanoví minimální požadavky na certifikaci pracovníků provádějících znovuzískávání rozpouštědel na bázi některých fluorovaných skleníkových plynů ze zařízení a podmínky pro vzájemné uznávání této certifikace
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 ze dne 17. května 2006 o některých fluorovaných skleníkových plynech (1), a zejména na čl. 5 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Pro účely požadavků nařízení (ES) č. 842/2006 je nezbytné stanovit pravidla pro kvalifikaci pracovníků vykonávajících na zařízeních obsahujících některé fluorované skleníkové plyny činnosti, které mohou potenciálně způsobit únik.
(2)
Pracovníci, kteří dosud nemají certifikaci, ale jsou zapsáni do školicího kurzu za účelem získání certifikátu, by měli mít možnost vykonávat po omezenou dobu činnosti, pro které se taková certifikace vyžaduje, aby získali praktické dovednosti potřebné pro složení zkoušky s tím, že budou pod dohledem certifikovaných pracovníků.
(3)
Několik členských států nemá v současné době zavedeny kvalifikační nebo certifikační systémy. K získání certifikátu by proto měla být pracovníkům poskytnuta určitá lhůta.
(4)
Aby se zabránilo nepřiměřenému administrativnímu zatížení, je zapotřebí umožnit zavedení certifikačního systému na základě stávajících kvalifikačních programů s tím, že obsažené dovednosti a znalosti a příslušné kvalifikační systémy jsou rovnocenné minimálním normám, které toto nařízení předpokládá.
(5)
Subjekty, které vyrábějí nebo provozují zařízení obsahující rozpouštědla na bázi fluorovaných skleníkových plynů, by za předpokladu splnění příslušných požadavků mohly být jmenovány hodnotícími nebo certifikačními subjekty, nebo oběma subjekty.
(6)
Za účelem zabránění zbytečným administrativním nákladům by členský stát, ve kterém se v současné době nepoužívají rozpouštědla na bázi fluorovaných skleníkových plynů, měl být oprávněn nevytvářet úplný certifikační systém, pokud daný členský stát přijme nezbytná opatření, která zajistí možnost neprodleného vydání certifikátu v případě žádosti o jeho vydání v budoucnosti, a tudíž nebude vytvářet bezdůvodnou překážku pro vstup na trh.
(7)
Zkouška představuje účinný prostředek prověřování schopnosti uchazeče správně provádět činnosti, které mohou přímo způsobit únik, jakož i takové, které mohou způsobit únik nepřímo.
(8)
Úředně jmenované hodnotící a certifikační subjekty by měly zajistit splnění minimálních požadavků stanovených tímto nařízením, a tím přispívat k účinnému a efektivnímu vzájemnému uznávání certifikátů v celém Společenství.
(9)
Informace o certifikačním systému vydávajícím certifikáty podléhající vzájemnému uznávání by měly být oznámeny Komisi formou stanovenou nařízením Komise (ES) č. 308/2008 ze dne 2. dubna 2008, kterým se podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 stanoví forma oznámení školicích a certifikačních programů členských států (2).
(10)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 18 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 (3),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto nařízení stanoví minimální požadavky na certifikaci pracovníků provádějících znovuzískávání rozpouštědel na bázi některých fluorovaných skleníkových plynů ze zařízení, jakož i podmínky pro vzájemné uznávání certifikátů vydaných v souladu s uvedenými požadavky.
Článek 2
Certifikace pracovníků
1. Pracovníci vykonávající činnost uvedenou v článku 1 jsou držiteli certifikátu uvedeného v článku 4.
2. Odstavec 1 se nepoužije pro období maximálně 1 roku na pracovníky zapsané do školicího kurzu za účelem získání certifikátu s tím, že vykonávají činnost pod dohledem osoby, která je držitelem certifikátu.
3. Členské státy mohou rozhodnout, že odstavec 1 se nepoužije pro období, které nepřekročí datum uvedené v čl. 5 odst. 4 nařízení (ES) č. 842/2006, na pracovníky provádějící činnost uvedenou v článku 1 tohoto nařízení před datem uvedeným v čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 842/2006.
Tito pracovníci jsou po období uvedené v prvním pododstavci a pro tuto činnost považováni za certifikované pro účely požadavků nařízení (ES) č. 842/2006.
Článek 3
Vydávání certifikátů pracovníkům
1. Certifikační subjekt uvedený v článku 4 vydá certifikát pracovníkům, kteří složili teoretickou a praktickou zkoušku připravenou hodnotícím subjektem podle článku 5, která obsahuje minimální dovednosti a znalosti stanovené v příloze.
2. Certifikát musí obsahovat alespoň tyto údaje:
a)
název certifikačního subjektu, celé jméno držitele, číslo certifikátu a datum uplynutí doby platnosti, je-li uvedeno;
b)
činnost, kterou je držitel certifikátu oprávněn vykonávat;
c)
datum vydání a podpis subjektu, který certifikát vydává.
3. Pokud stávající certifikační systém založený na zkouškách zahrnuje minimální dovednosti a znalosti stanovené v příloze a splňuje požadavky článků 4 a 5, ale příslušný certifikát neobsahuje prvky stanovené odstavcem 2 tohoto článku, může certifikační subjekt uvedený v článku 4 vydat držiteli této kvalifikace certifikát bez opakování zkoušky.
4. Pokud stávající certifikační systém založený na zkouškách splňuje požadavky článků 4 a 5 a částečně zahrnuje minimální dovednosti stanovené v příloze, mohou certifikační subjekty vydat certifikát za předpokladu, že žadatel složí dodatečnou zkoušku dovedností a znalostí, které nezahrnuje stávající certifikace, připravenou hodnotícím subjektem uvedeným v článku 5.
Článek 4
Certifikační subjekt
1. Certifikační subjekt je stanoven vnitrostátním právním předpisem nebo nařízením, nebo určen příslušným orgánem členského státu nebo jinými subjekty, které jsou k tomu oprávněné, a může vydávat certifikáty pracovníkům vykonávajícím činnost uvedenou v článku 1.
Certifikační subjekt je při provádění svých činností nestranný.
2. Certifikační subjekt stanoví a používá postupy pro vydávání, pozastavení a odebrání certifikátů.
3. Certifikační subjekt vede záznamy, které umožní ověřovat situaci certifikované osoby. Záznamy prokáží, že postup certifikace byl účinně splněn. Záznamy se uchovávají po dobu nejméně 5 let.
Článek 5
Hodnotící subjekt
1. Hodnotící subjekt určený příslušným orgánem členského státu nebo jinými subjekty, které jsou k tomu oprávněné, připraví zkoušky pro pracovníky uvedené v článku 1. Certifikační subjekt uvedený v článku 4 může být rovněž považován za hodnotící subjekt.
Hodnotící subjekt je při provádění svých činností nestranný.
2. Zkoušky jsou plánovány a strukturovány způsobem, který zajistí, aby zahrnovaly minimální dovednosti a znalosti uvedené v příloze.
3. Hodnotící subjekt přijme postupy pro podávání zpráv a uchovává záznamy pro možnost dokumentace jednotlivých a celkových výsledků hodnocení.
4. Hodnotící subjekt zajistí, aby zkoušející přidělení ke zkoušce měli patřičnou znalost příslušných zkušebních metod a zkušebních dokumentů, jakož i příslušnou kvalifikaci v oblasti, která se má zkoušet. Rovněž zajistí, aby pro praktické testy bylo k dispozici potřebné zařízení, nástroje a materiály.
Článek 6
Oznámení
1. Do 4. ledna 2009 členské státy oznámí Komisi názvy a kontaktní údaje certifikačních subjektů pro pracovníky, na něž se vztahuje článek 4, a názvy certifikátů pro pracovníky, kteří splňují požadavky článku 3, a to pomocí formátu stanoveného nařízením (ES) č. 308/2008.
2. Pokud se v členském státě nepoužívají rozpouštědla na bázi fluorovaných skleníkových plynů, může se tento členský stát rozhodnout, že nejmenuje certifikační nebo hodnotící subjekt uvedený v článcích 4 a 5, nebo oba subjekty před tím, než v budoucnosti vznikne potřeba takové certifikace. V tomto případě dotčený členský stát přijme v rámci vnitrostátních právních předpisů nezbytná opatření k zajištění neprodleného vydání těchto certifikátů v případě jejich vyžádání v budoucnosti.
Do 4. ledna 2009 členské státy oznámí Komisi záměr použít tento odstavec a opatření přijatá ke splnění tohoto odstavce. V uvedeném případě se odstavec 1 nepoužije.
3. Členské státy doplní oznámení předložené podle odstavce 1 o příslušné nové informace a neprodleně ho předloží Komisi.
Článek 7
Podmínky vzájemného uznávání
1. Vzájemné uznávání certifikátů vydaných v jiných členských státech se vztahuje na certifikáty vydané podle článku 3.
2. Členské státy mohou po držitelích certifikátů vydaných v jiném členském státě požadovat jejich překlad do jiného úředního jazyka Společenství.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po dni vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. dubna 2008.
VERORDNUNG (EG) Nr. 306/2008 DER KOMMISSION
vom 2. April 2008
zur Festlegung - gemäß der Verordnung (EG) Nr. 842/2006 des Europäischen Parlaments und des Rates - der Mindestanforderungen für die Zertifizierung von Personal, das bestimmte fluorierte Treibhausgase enthaltende Lösungsmittel aus Ausrüstungen rückgewinnt, sowie der Bedingungen für die gegenseitige Anerkennung der diesbezüglichen Zertifikate
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 842/2006 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 17. Mai 2006 über bestimmte fluorierte Treibhausgase (1), insbesondere auf Artikel 5 Absatz 1,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Gemäß der Verordnung (EG) Nr. 842/2006 müssen Vorschriften für die Ausbildung des Personals festgelegt werden, das an bestimmte fluorierte Treibhausgase enthaltenden Ausrüstungen Tätigkeiten ausübt, die zur Leckage dieser Gase führen können.
(2)
Personal, das noch kein Zertifikat erworben hat, jedoch zu diesem Zweck an einem Ausbildungskurs teilnimmt, sollte, um die für die Prüfung erforderlichen praktischen Kenntnisse zu erwerben, für einen begrenzten Zeitraum Tätigkeiten ausüben dürfen, für die die Zertifizierung erforderlich ist, vorausgesetzt, es wird dabei von zertifiziertem Personal überwacht.
(3)
In bestimmten Mitgliedstaaten existieren zurzeit keine Ausbildungs- bzw. Zertifizierungssysteme. Dem Personal sollte daher eine bestimmte Frist zum Erwerb eines Zertifikats eingeräumt werden.
(4)
Um unnötigen Verwaltungsaufwand zu vermeiden, sollte es gestattet werden, ein Zertifizierungssystem auf Basis existierender Ausbildungssysteme einzuführen, vorausgesetzt, die maßgeblichen fachlichen Kenntnisse und Fertigkeiten und das betreffende Ausbildungssystem entsprechen den in dieser Verordnung festgelegten Mindestanforderungen.
(5)
Unternehmen, die Ausrüstungen herstellen oder betreiben, die aus fluorierten Treibhausgasen hergestellte Lösungsmittel enthalten, könnten als Prüf- und/oder Zertifizierungsstellen bezeichnet werden, sofern sie die einschlägigen Anforderungen erfüllen.
(6)
Zur Vermeidung unnötiger Verwaltungskosten sollten Mitgliedstaaten, in denen derzeit keine aus fluorierten Treibhausgasen hergestellten Lösungsmittel verwendet werden, das vollständige Zertifizierungssystem nicht errichten müssen, sofern sie die erforderlichen Vorkehrungen treffen, damit Zertifikate, sollten sie künftig vorgeschrieben werden, unverzüglich ausgestellt werden können und somit keine unangemessenen Marktzutrittsschranken entstehen.
(7)
Prüfungen sind ein wirksames Mittel, um zu testen, ob ein Prüfling zur Ausübung von Tätigkeiten, die direkt und indirekt zu Leckagen führen können, in der Lage ist.
(8)
Amtlich bezeichnete Prüf- und Zertifizierungsstellen sollten sicherstellen, dass die in dieser Verordnung vorgesehenen Mindestanforderungen erfüllt werden, um auf diese Weise zur effizienten und wirksamen gegenseitigen Anerkennung von Zertifikaten in der gesamten Gemeinschaft beizutragen.
(9)
Informationen über Zertifizierungssysteme, bei denen gegenseitig anzuerkennende Zertifikate ausgestellt werden, sollten der Kommission anhand des in der Verordnung (EG) Nr. 308/2008 der Kommission vom 2. April 2008 zur Festlegung - gemäß der Verordnung (EG) Nr. 842/2006 des Europäischen Parlaments und des Rates - der Form für die Mitteilung der Ausbildungs- und Zertifizierungsprogramme der Mitgliedstaaten (2) vorgegebenen Formulars übermittelt werden.
(10)
Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des mit Artikel 18 Absatz 1 der Verordnung (EG) Nr. 2037/2000 des Europäischen Parlaments und des Rates (3) eingesetzten Ausschusses -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Gegenstand und Geltungsbereich
In dieser Verordnung sind die Mindestanforderungen für die Zertifizierung von Personal, das aus bestimmten fluorierten Treibhausgasen hergestellte Lösungsmittel aus Ausrüstungen rückgewinnt, sowie die Bedingungen für die gegenseitige Anerkennung der auf Basis dieser Anforderungen ausgestellten Zertifikate festgelegt.
Artikel 2
Zertifizierung von Personal
(1) Personal, das die Tätigkeit gemäß Artikel 1 ausübt, muss im Besitz eines in Artikel 4 vorgesehenen Zertifikats sein.
(2) Absatz 1 gilt für einen Zeitraum von höchstens einem Jahr nicht für Personen, die zwecks Erwerbs eines Zertifikats an einem Ausbildungskurs teilnehmen, vorausgesetzt, sie werden bei der Ausübung der Tätigkeit von einer Person überwacht, die Inhaber eines Zertifikats ist.
(3) Die Mitgliedstaaten können beschließen, die Bestimmungen von Absatz 1 für einen Zeitraum, der den Termin gemäß Artikel 5 Absatz 4 der Verordnung (EG) Nr. 842/2006 nicht überschreitet, nicht auf Personal anzuwenden, das vor dem in Artikel 5 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 842/2006 genannten Datum die Tätigkeit gemäß Artikel 1 der vorliegenden Verordnung ausübt.
Dieses Personal gilt für den in Unterabsatz 1 genannten Zeitraum in Bezug auf diese Tätigkeit als für die Zwecke der Verordnung (EG) Nr. 842/2006 zertifiziert.
Artikel 3
Ausstellung von Personalzertifikaten
(1) Eine Zertifizierungsstelle im Sinne von Artikel 4 stellt Personal, das eine theoretische und praktische Prüfung bestanden hat, die von einer Prüfstelle im Sinne von Artikel 5 abgenommen wurde und die im Anhang vorgegebenen fachlichen Mindestkenntnisse und -fertigkeiten betraf, ein entsprechendes Zertifikat aus.
(2) Das Zertifikat umfasst mindestens folgende Angaben:
a)
den Namen der Zertifizierungsstelle, den vollständigen Namen des Inhabers, die Ausstellungsnummer sowie gegebenenfalls das Ablaufdatum;
b)
die Tätigkeit, die der Inhaber des Zertifikats ausüben darf;
c)
das Ausstellungsdatum und die Unterschrift des Ausstellungsbefugten.
(3) Soweit ein existierendes prüfungsbasiertes Zertifizierungssystem die im Anhang vorgegebenen fachlichen Mindestkenntnisse und -fertigkeiten abdeckt und die Anforderungen der Artikel 4 und 5 erfüllt, die im Rahmen dieses Systems ausgestellte Bescheinigung jedoch nicht die in Absatz 2 des vorliegenden Artikels vorgegebenen Angaben enthält, kann die Zertifizierungsstelle gemäß Artikel 4 dem Ausbildungsabsolventen ein Zertifikat ausstellen, ohne dass dieser die Prüfung wiederholen muss.
(4) Soweit ein existierendes prüfungsbasiertes Zertifizierungssystem die Anforderungen der Artikel 4 und 5 erfüllt und die im Anhang vorgegebenen fachlichen Mindestkenntnisse teilweise abdeckt, können die Zertifizierungsstellen ein Zertifikat ausstellen, sofern der Antragsteller für die nicht unter das existierende Zertifizierungssystem fallenden fachlichen Kenntnisse und Fertigkeiten eine von einer Prüfstelle gemäß Artikel 5 abgenommene Zusatzprüfung absolviert.
Artikel 4
Zertifizierungsstelle
(1) Für die Ausstellung von Zertifikaten für Personal, das die Tätigkeit gemäß Artikel 1 ausübt, wird nach Maßgabe nationaler Rechtsvorschriften eine Zertifizierungsstelle eingesetzt oder von der zuständigen Behörde des betreffenden Mitgliedstaats oder anderen diesbezüglich befugten Stellen bezeichnet.
Die Zertifizierungsstelle nimmt ihre Funktionen auf unparteiische Weise wahr.
(2) Die Zertifizierungsstelle legt Verfahrensvorschriften für die Ausstellung, die Aussetzung und den Entzug von Zertifikaten fest und wendet diese Vorschriften an.
(3) Die Zertifizierungsstelle führt Aufzeichnungen, auf deren Grundlage der Status einer zertifizierten Person überprüft werden kann. Aus diesen Aufzeichnungen muss hervorgehen, dass der Zertifizierungsprozess ordnungsgemäß abgewickelt wurde. Die Aufzeichnungen werden mindestens fünf Jahre lang aufbewahrt.
Artikel 5
Prüfstelle
(1) Für die Abnahme der Prüfungen des Personals gemäß Artikel 1 wird von der zuständigen Behörde des betreffenden Mitgliedstaats oder von anderen diesbezüglich befugten Stellen eine Prüfstelle bezeichnet. Zertifizierungsstellen im Sinne von Artikel 4 können ebenfalls als Prüfstellen fungieren.
Die Prüfstelle nimmt ihre Funktionen auf unparteiische Weise wahr.
(2) Die Prüfungen werden so geplant und strukturiert, dass die im Anhang vorgegebenen fachlichen Mindestkenntnisse und -fertigkeiten abgedeckt sind.
(3) Die Prüfstelle legt Verfahrensvorschriften für die Berichterstattung fest und führt Aufzeichnungen über die Einzel- und Gesamtergebnisse der Prüfung.
(4) Die Prüfstelle trägt dafür Sorge, dass die mit der Durchführung der einzelnen Tests beauftragten Prüfer mit den maßgeblichen Prüfmethoden und Prüfungsunterlagen vertraut sind und die entsprechende Kompetenz in dem zu prüfenden Bereich besitzen. Sie trägt ferner dafür Sorge, dass die für die praktischen Tests erforderlichen Geräte, Werkzeuge und Materialien zur Verfügung stehen.
Artikel 6
Mitteilung
(1) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission bis 4. Januar 2009 in der in der Verordnung (EG) Nr. 308/2008 vorgegebenen Form die Namen und Kontaktangaben der Zertifizierungsstellen für Personal gemäß Artikel 4 sowie - für Personal, das die Anforderungen von Artikel 3 erfüllt - die Titel der Zertifikate mit.
(2) Werden in einem Mitgliedstaat keine aus fluorierten Treibhausgasen hergestellte Lösungsmittel verwendet, so kann dieser Mitgliedstaat beschließen, die Zertifizierungsstelle gemäß Artikel 4 oder die Prüfstelle gemäß Artikel 5 oder beide erst dann zu bezeichnen, wenn eine solche Zertifizierung künftig erforderlich wird. In diesem Fall trifft der betreffende Mitgliedstaat nach Maßgabe nationaler Rechtsvorschriften die erforderlichen Vorkehrungen, um die unverzügliche Ausstellung von Zertifikaten zu gewährleisten, sollte eine solche Zertifizierung künftig vorgeschrieben werden.
Mitgliedstaaten, die beabsichtigen, von diesem Absatz Gebrauch zu machen, teilen dies der Kommission bis 4. Januar 2009 zusammen mit den zwecks Einhaltung dieses Absatzes getroffenen Vorkehrungen mit.
(3) Die Mitgliedstaaten aktualisieren die gemäß Absatz 1 mitgeteilten Angaben, wenn relevante Neuinformationen vorliegen, und teilen der Kommission die aktualisierte Fassung unverzüglich mit.
Artikel 7
Bedingungen für die gegenseitige Anerkennung
(1) Die gegenseitige Anerkennung von in anderen Mitgliedstaaten ausgestellten Zertifikaten gilt für Zertifikate, die gemäß Artikel 3 ausgestellt wurden.
(2) Die Mitgliedstaaten können Inhabern von Zertifikaten, die in anderen Mitgliedstaaten ausgestellt wurden, zur Auflage machen, eine Übersetzung des Zertifikats in einer anderen Amtssprache der Gemeinschaft vorzulegen.
Artikel 8
Inkrafttreten
Diese Verordnung tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 2. April 2008