NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 394/2008
ze dne 30. dubna 2008,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1266/2007, pokud jde o podmínky pro výjimky ze zákazu přesunů stanoveného směrnicí Rady 2000/75/ES, které se vztahují na některá zvířata vnímavých druhů
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí (1), a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. c), články 11 a 12 a čl. 19 třetí pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1266/2007 (2) stanoví pravidla pro tlumení, sledování, dozor a omezení přesunů zvířat uvnitř uzavřených pásem a mimo ně v souvislosti s katarální horečkou ovcí. Stanoví rovněž podmínky pro výjimky ze zákazu přesunů vnímavých zvířat a jejich spermatu, vajíček a embryí stanoveného směrnicí 2000/75/ES.
(2)
Zkušenosti z posledních měsíců ukazují, že v některých členských státech by účinnost opatření stanovených nařízením (ES) č. 1266/2007 ve snaze zajistit ochranu zvířat proti napadení vektory mohla být oslabena v důsledku kombinace různých faktorů, jako např. druh vektoru, klimatické podmínky a typ chovu vnímavých přežvýkavců.
(3)
S ohledem na uvedené okolnosti a do doby, než bude provedeno jejich vědecké posouzení, by mělo být členským státům určení, ve kterých by vstup neimunních zvířat za těchto okolností mohl znamenat riziko pro zdraví zvířat, umožněno požadovat, aby přesun neimunních zvířat podléhal dodatečným podmínkám, jež lze odůvodnit na základě posouzení rizika zohledňujícího entomologické a epizootologické podmínky vstupu zvířat. Tyto dodatečné podmínky by měly být omezeny na to, co je nezbytné k zajištění účinné ochrany neimunních zvířat před napadením vektory.
(4)
Oddělené ustájení zvířat chráněné před vektory je praktickým a účinným nástrojem pro ochranu mladších zvířat před napadením vektory za předpokladu, že jsou při tomto ustájení splněny určité podmínky. Členské státy určení by proto měly být oprávněny požadovat uplatňování těchto podmínek v souvislosti se vstupem mladých neimunních zvířat, u nichž není očkování proveditelné. Vzhledem k vlivu na obchod ve Společenství by měl být úmysl uplatňovat tyto podmínky oznámen Komisi spolu s veškerými informacemi potvrzujícími odůvodněnost tohoto požadavku.
(5)
Komise požádala Evropskou agenturu pro bezpečnost potravin o vědecké stanovisko k dané záležitosti. Na základě tohoto stanoviska a dalších znalostí a zkušeností, které budou získány, mohou být opatření stanovená tímto nařízením v budoucnu přezkoumána. Přechodné období by proto mělo skončit k 31. prosinci 2008.
(6)
Body 6 a 7 oddílu A přílohy III nařízení (ES) č. 1266/2007 stanoví podmínky pro výjimky ze zákazu přesunů stanoveného směrnicí 2000/75/ES, které se vztahují na přirozeně imunizovaná zvířata. Z provedených pokusů vyplývá, že postinfekční imunita proti katarální horečce ovcí trvá poměrně dlouhou dobu. Přirozeně infikovaná zvířata jsou proto po infekci specifickým sérotypem dlouhodobě imunní. Zjištění imunitní reakce na virus katarální horečky ovcí u neočkovaných zvířat svědčí o předchozí infekci. Tato ochrana se nicméně může lišit v závislosti na plemeni zvířete, kmenu viru a na rozdílech mezi jednotlivými zvířaty. Potvrzení přetrvávající reakce protilátek prostřednictvím dvou sérologických testů, z nichž první se provádí v období 60 až 360 dnů před datem přesunu a druhý sedm dnů před datem přesunu, tak umožní zaručit s větší jistotou, že tato zvířata jsou imunní, a mohou být tedy bezpečně přesunuta.
(7)
Nařízení (ES) č. 1266/2007 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(8)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1266/2007 se mění takto:
1)
V kapitole 4 se vkládá článek 9a, který zní:
„Článek 9a
Přechodná ustanovení
1. Odchylně od čl. 8 odst. 1 písm. a) a na základě výsledků posouzení rizika, při kterém bylo přihlédnuto k entomologickým a epizootologickým podmínkám vstupu zvířat, mohou členské státy určení do 31. prosince 2008 požadovat, aby přesun zvířat, na něž se vztahuje výjimka podle čl. 8 odst. 1 a která splňují alespoň jednu z podmínek stanovených v bodech 1 až 4 oddílu A přílohy III, avšak nesplňují podmínky stanovené v bodech 5, 6 a 7 uvedeného oddílu, splňoval tyto dodatečné podmínky:
a)
uvedená zvířata musí být mladší 90 dnů;
b)
od narození musí být držena v odděleném ustájení chráněném před vektory;
c)
testy uvedené v bodech 1, 3 a 4 přílohy III oddílu A byly provedeny na vzorcích, které byly odebrány nejdříve sedm dnů před datem přesunu.
2. Členský stát, který hodlá uplatňovat dodatečné podmínky stanovené v odstavci 1, o tom Komisi předem uvědomí.
Poskytne Komisi všechny potřebné informace a údaje požadované pro odůvodnění uplatňování těchto dodatečných podmínek s ohledem na jeho entomologickou a epizootologickou situaci, zejména pokud jde o příslušné druhy vektorů a sérotyp viru, klimatické podmínky a typ chovu vnímavých přežvýkavců.
Nevyjádří-li Komise k žádosti námitky do sedmi dnů od data oznámení, bude členský stát, který oznámení provedl, oprávněn začít tyto dodatečné podmínky bezodkladně uplatňovat. Neprodleně o tom informuje ostatní členské státy.
3. Komise zveřejní informace týkající se uplatňování dodatečných podmínek v souladu s odstavcem 2.“
2)
V příloze III se oddíl A mění takto:
a)
Bod 6 písm. a) se nahrazuje tímto:
„a)
byla podrobena dvěma sérologickým testům na protilátky proti sérotypu viru katarální horečky ovcí podle Příručky norem pro diagnostické testy a očkovací látky pro suchozemská zvířata Světové organizace pro zdraví zvířat, a to s pozitivními výsledky; první test byl proveden na vzorcích odebraných v období 60 až 360 dnů před datem přesunu a druhý test na vzorcích odebraných nejdříve sedm dnů před datem přesunu, nebo“;
b)
v bodě 7 se uvozující věta a písmeno a) nahrazují tímto:
„Zvířata nebyla nikdy očkována proti katarální horečce ovcí a byla podrobena dvěma odpovídajícím sérologickým testům podle Příručky norem pro diagnostické testy a očkovací látky pro suchozemská zvířata Světové organizace pro zdraví zvířat, které jsou schopny odhalit specifické protilátky proti všem sérotypům viru katarální horečky ovcí přítomným nebo pravděpodobně přítomným v epizootologicky relevantní zeměpisné oblasti původu, a
a)
první test musí být proveden na vzorcích odebraných v období 60 až 360 dnů před datem přesunu a druhý test na vzorcích odebraných nejdříve sedm dnů před datem přesunu nebo“.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 30. dubna 2008.
VERORDNUNG (EG) Nr. 394/2008 DER KOMMISSION
vom 30. April 2008
zur Änderung der Verordnung (EG) Nr. 1266/2007 hinsichtlich der Bedingungen für Ausnahmen bestimmter Tiere empfänglicher Arten vom Verbringungsverbot gemäß der Richtlinie 2000/75/EG des Rates
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft,
gestützt auf die Richtlinie 2000/75/EG des Rates vom 20. November 2000 mit besonderen Bestimmungen für Maßnahmen zur Bekämpfung und Tilgung der Blauzungenkrankheit (1), insbesondere auf Artikel 9 Absatz 1 Buchstabe c, Artikel 11 und 12 und Artikel 19 Absatz 3,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Die Verordnung (EG) Nr. 1266/2007 der Kommission (2) legt Vorschriften für die Bekämpfung, Überwachung und Beobachtung der Blauzungenkrankheit sowie der Beschränkungen, die für Verbringungen bestimmter Tiere von für die Blauzungenkrankheit empfänglichen Arten gelten, fest. Außerdem legt sie die Bedingungen für Ausnahmen vom Verbot der Verbringung von empfänglichen Tieren, deren Sperma, Eizellen und Embryonen gemäß der Richtlinie 2000/75/EG fest.
(2)
Die Erfahrungen der letzten Monate haben gezeigt, dass in einer Reihe von Mitgliedstaaten die Wirksamkeit der Maßnahmen gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1266/2007 zur Sicherstellung des Schutzes der Tiere vor Vektorangriffen durch eine Kombination von Faktoren, wie Vektorart, Klimabedingungen und Haltungsart der empfänglichen Wiederkäuer beeinträchtigt werden kann.
(3)
Angesichts dieser Umstände und bis zu ihrer weiteren wissenschaftlichen Bewertung sollte den Bestimmungsmitgliedstaaten, in denen die Einfuhr nicht immuner Tiere unter solchen Umständen ein Risiko für die Tiergesundheit darstellen könnte, erlaubt werden, zu verlangen, dass für die Verbringung nicht immuner Tiere zusätzliche Bedingungen zu erfüllen sind, die anhand einer Risikobewertung begründet werden, bei der die entomologischen und epidemiologischen Bedingungen berücksichtigt werden, unter denen die Tiere eingeführt werden. Solche zusätzlichen Bedingungen sollten auf das erforderliche Maß begrenzt werden, um einen wirksamen Schutz nicht immuner Tiere vor Vektorangriffen sicherzustellen.
(4)
Die vektorgeschützte Unterbringung ist ein praktikables und wirksames Instrument, um jüngere Tiere vor Vektorangriffen zu schützen, sofern dies unter bestimmten Bedingungen geschieht. Deshalb sollte den Bestimmungsmitgliedstaaten erlaubt werden, zu verlangen, dass diese Bedingungen für die Einfuhr junger, nicht immuner Tiere, die nicht geimpft werden können, gelten. Da dies den innergemeinschaftlichen Handel beeinträchtigen würde, sollte die Absicht, diese zusätzlichen Bedingungen anzuwenden, der Kommission zusammen mit allen Informationen, die dies begründen, mitgeteilt werden.
(5)
Die Kommission hat die Europäische Behörde für Lebensmittelsicherheit um ein weiteres wissenschaftliches Gutachten gebeten. Anhand dieses Gutachtens und der weiteren Erkenntnisse und Erfahrungen, die verfügbar werden, können die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen künftig überarbeitet werden. Deshalb sollte der Übergangszeitraum bis zum 31. Dezember 2008 befristet werden.
(6)
Anhang III Abschnitt A Nummern 6 und 7 der Verordnung (EG) Nr. 1266/2007 enthält die Bedingungen, unter denen natürlich immunisierte Tiere vom Verbringungsverbot gemäß der Richtlinie 2000/75/EG ausgenommen werden können. Versuche haben gezeigt, dass der Schutz nach der Infektion mit der Blauzungenkrankheit ziemlich lange anhält. Deshalb sind die natürlich infizierten Tiere lange Zeit nach der Infektion mit einem bestimmten Serotyp immun. Der Nachweis einer Immunreaktion auf das Blauzungenvirus bei nicht geimpften Tieren zeigt eine vorherige Infektion an. Dieser Schutz kann sich jedoch je nach Rasse des Tiers, Virusstamm und individuellen Merkmalen des Tiers unterscheiden. Deshalb kann die Bestätigung einer anhaltenden Antikörperreaktion mittels zweier serologischer Tests - von denen der erste zwischen 60 und 360 Tagen vor der Verbringung und der zweite sieben Tage vor der Verbringung durchgeführt wird - weitere Sicherheit bieten, dass diese Tiere immun sind und ihre Verbringung daher unbedenklich ist.
(7)
Die Verordnung (EG) Nr. 1266/2007 sollte daher entsprechend geändert werden.
(8)
Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ständigen Ausschusses für die Lebensmittelkette und Tiergesundheit -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Die Verordnung (EG) Nr. 1266/2007 wird wie folgt geändert:
1.
In Kapitel 4 wird der folgende Artikel 9a eingefügt:
„Artikel 9a
Übergangsbestimmungen
(1) Abweichend von Artikel 8 Absatz 1 Buchstabe a und gestützt auf das Ergebnis einer Risikobewertung, die die entomologischen und epidemiologischen Bedingungen der Einfuhr der Tiere berücksichtigt, können die Bestimmungsmitgliedstaaten bis zum 31. Dezember 2008 verlangen, dass die Verbringung von Tieren, für die die Ausnahme gemäß Artikel 8 Absatz 1 gilt und die mindestens eine der in Anhang III Abschnitt A Nummern 1 bis 4 genannten Bedingungen erfüllen, aber nicht den Nummern 5, 6 und 7 des genannten Abschnitts entsprechen, den folgenden zusätzlichen Bedingungen unterliegt:
a)
diese Tiere müssen jünger als 90 Tage sein;
b)
sie müssen von Geburt an in einer vektorgeschützten Unterbringung gehalten worden sein;
c)
die in Anhang III Abschnitt A Nummern 1, 3 und 4 genannten Tests müssen an Proben durchgeführt worden sein, die nicht früher als sieben Tage vor der Verbringung entnommen wurden.
(2) Ein Mitgliedstaat, der beabsichtigt, die zusätzlichen Bedingungen gemäß Absatz 1 anzuwenden, meldet der Kommission dies im Voraus.
Er übermittelt der Kommission alle nötigen Informationen und Daten, die die Anwendung dieser zusätzlichen Bedingungen mit Blick auf seine entomologische und epidemiologische Situation begründen, insbesondere unter Berücksichtigung der beteiligten Vektorarten und des Virusserotyps, der Klimabedingungen und der Haltungsart der empfänglichen Wiederkäuer.
Hat die Kommission den Antrag nicht binnen sieben Tagen ab der Meldung abgelehnt, so ist der meldende Mitgliedstaat berechtigt, diese zusätzlichen Bedingungen fortan anzuwenden. Er setzt die anderen Mitgliedstaaten unverzüglich hiervon in Kenntnis.
(3) Die Kommission veröffentlicht Informationen über die Anwendung zusätzlicher Bedingungen gemäß Absatz 2.“
2.
In Anhang III wird Abschnitt A wie folgt geändert:
a)
Nummer 6 Buchstabe a erhält folgende Fassung:
„a)
sie wurden mit positiven Ergebnissen zwei serologischen Tests zum Nachweis von Antikörpern gegen den Virusserotyp der Blauzungenkrankheit gemäß dem OIE-Handbuch für Landtiere unterzogen; dabei wurde der erste Test an Proben durchgeführt, die zwischen 60 und 360 Tagen vor der Verbringung entnommen worden waren; der zweite Test wurde an Proben durchgeführt, die nicht früher als sieben Tage vor der Verbringung entnommen worden waren, oder“.
b)
In Nummer 7 erhalten der einleitende Satz und Buchstabe a folgende Fassung:
„Die Tiere sind nie gegen das Blauzungenvirus geimpft worden und wurden mit positiven Ergebnissen zwei geeigneten serologischen Tests gemäß dem OIE-Handbuch für Landtiere zum Nachweis spezifischer Antikörper gegen alle im epidemiologisch relevanten geografischen Ursprungsgebiet vorhandenen oder möglicherweise vorhandenen Virusserotypen der Blauzungenkrankheit unterzogen und
a)
der erste Test wurde an Proben durchgeführt, die zwischen 60 und 360 Tagen vor der Verbringung entnommen worden waren, und der zweite Test muss an Proben durchgeführt worden sein, die nicht früher als sieben Tage vor der Verbringung entnommen worden waren; oder“.
Artikel 2
Diese Verordnung tritt am dritten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 30. April 2008