NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 270/2007
ze dne 13. března 2007,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1973/2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ohledně režimů podpor stanovených v hlavě IV a IVa tohoto nařízení a ohledně využití půdy vyjmuté pro pěstování surovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (1), a zejména na článek 145 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení čl. 3 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1973/2004 (2) stanoví sdělování některých údajů Komisi. Pokud jde o podporu na tabák, vyžaduje se sdělení o orientační částce podpory na sklizňový rok, a nikoli na následující rok, jak je uvedeno v písmenu d) uvedeného článku, které je třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(2)
Pokud jde o zvláštní platby na bavlnu, oznámení Komisi požadovaná čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1973/2004 a čl. 171ai odst. 3 téhož nařízení jsou redundantní. Ustanovení čl. 171ai odst. 3 by se proto mělo zrušit.
(3)
V souladu s čl. 71a odst. 2 písm. d) nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (3), musejí členské státy brát v úvahu žádosti o snížení nebo vynětí, které se mají použít u žádostí o jednotlivé podpory při stanovení koeficientu snížení v případě, kdy jsou překročeny rozpočtové stropy stanovené pro některé režimy podpory.
(4)
Článkem 4 nařízení (ES) č. 1973/2004 se stanoví některé koeficienty snížení k 15. listopadu daného roku. Celkový dopad snížení a vynětí, jež se mají použít na žádosti o jednotlivé podpory, nemusejí členské státy k uvedenému dni nutně znát. Kromě toho není třeba stanovit uvedené koeficienty k uvedenému dni.
(5)
Zkušenost dále ukazuje, že stanovení dalších koeficientů snížení požadované článkem 4 nařízení (ES) č. 1973/2004 je často obtížné provést ve lhůtě do 15. listopadu dotyčného roku. Protože není zvláštní potřeba stanovit uvedené koeficienty v tak raném stádiu a stačí, pokud se tyto údaje sdělí Komisi do 31. ledna následujícího roku, avšak v každém případě před poskytnutím plateb, měl by se článek 4 odpovídajícím způsobem pozměnit. Uvedená změna má dopad na články 3, 61, 69 a 171bb a na přílohu III a přílohu VI uvedeného nařízení, které by se tudíž měly také pozměnit.
(6)
Zpráva Komise Radě o revizi podpory pro energetické plodiny stanovená v článku 88 nařízení (ES) č. 1782/2003 zdůraznila potřebu zvýšit přitažlivost této podpory jak pro zemědělce, tak pro zpracovatele. Proto by se měla zjednodušit prováděcí pravidla v kapitole 8 nařízení (ES) č. 1973/2004.
(7)
Režim jistot zaručuje, že suroviny vypěstované na plochách, u nichž se využívá podpora pro energetické plodiny, dodávané nákupčím nebo prvním zpracovatelům, se nakonec zpracují na energii. Jeví se však jako potřebné umožnit členským státům nahradit režim jistot alternativním režimem schválení provozovatelů, který by měl zaručit stejný stupeň efektivity. Tito schválení provozovatelé by museli dodržovat minimální požadavky a byli by postihováni v případě neplnění závazků v souladu s prováděcími pravidly, která by stanovily příslušné orgány na vnitrostátní úrovni.
(8)
Smluvní závazek je efektivním způsobem zajištění toho, že zemědělci požadující podporu pro energetické plodiny nakonec dodají uvedenou surovinu nákupčímu nebo zpracovateli. Protože však trvalé plodiny (např. rychle rostoucí mlaziny) nelze sklízet v prvním roce (prvních letech) od výsadby, měl by se smluvní závazek použít pouze od roku první sklizně.
(9)
Pro vypočítání minimálního množství suroviny, které musí zemědělec dodat k zajištění toho, aby dotyčné plochy byly použity pro energetické účely, je třeba použít reprezentativní výnosy. U některých surovin je však v důsledku jejich původní povahy zneužití prakticky nemožné, takže stanovit reprezentativní výnos není nezbytné.
(10)
Povinnost dodat všechny suroviny sklizené na dotyčných plochách neumožňuje nahradit sklizenou surovinu rovnocenným množstvím téže suroviny. U jednoletých plodin není tato povinnost nezbytná a měla by se zrušit, čímž se provádění režimu učiní pružnějším, aniž by se ohrozil základní cíl režimu.
(11)
Je třeba stanovit, pokud to je možné, že sdělení platební agentuře ze strany zemědělce i nákupčího nebo prvního zpracovatele by se měla činit tak, aby se vyloučila duplicita.
(12)
Článkem 25 nařízení (ES) č. 1973/2004 se pro členské státy stanoví možnost povolit zemědělcům používat suroviny k energetickým účelům ve vlastním hospodářství. V zájmu jasnosti a průhlednosti a v zájmu zohlednění zvláštní povahy této možnosti je třeba pro tento případ stanovit zvláštní pravidla.
(13)
U obilovin a olejnin používaných ve vlastním hospodářství se podle čl. 25 odst. 4 nařízení (ES) č. 1973/2004 výslovně vyžaduje denaturace produkce. V zájmu zohlednění možného omezeného objemu této produkce a technických obtíží u takového postupu by bylo třeba ponechat stanovení vhodných opatření a kontrol na členských státech. Tento přístup by měl být rozšířen i na stanovení množství sklizených surovin.
(14)
V souladu s třetím pododstavcem čl. 24 odst. 3 nařízení (ES) č. 1973/2004 musejí první zpracovatelé a nákupčí, kteří se rozhodnou nahradit suroviny a meziprodukty nebo vedlejší produkty jejich rovnocenným množstvím, o tom informovat příslušné orgány. Podle tohoto ustanovení musí být také zajištěna komunikace mezi vnitrostátními orgány členských států v případě, že se tyto transakce týkají různých členských států, aby vnitrostátní orgány členských států měly o těchto transakcích dostatek informací. Povinnost používat výtisk T5 stanovená v článcích 37 a 38 téhož nařízení tedy není nezbytná a měla by se zrušit.
(15)
S cílem harmonizovat pravidla pro režimy podpory na plochu a zjednodušit správu a kontroly žádostí o podporu je nutné, aby se charakteristické prvky uvedené v aktech, jejichž seznam je uveden v příloze III nařízení (ES) č. 1782/2003, nebo které mohou být součástí dobrého zemědělského a ekologického stavu, jak je uvedeno v článku 5 a příloze IV uvedeného nařízení, staly způsobilými pro veškeré režimy podpory na plochu včetně režimu jednotné platby na plochu. Ustanovení čl. 30 odst. 3 nařízení (ES) č. 796/2004 by se proto na uvedený režim měla také vztahovat.
(16)
Informace o výnosu v rámci platby na plochu pro plodiny na orné půdě jsou nezbytné k předpovědi výdajů. Článek 104 nařízení (ES) č. 1782/2003 navíc stanoví diferencované výnosy pro výpočet podpory podle toho, zda se kukuřice zpracovává odděleně nebo neodděleně. Příloha IX nařízení (ES) č. 1973/2004 by proto měla být odpovídajícím způsobem přizpůsobena.
(17)
Nařízení (ES) č. 1973/2004 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(18)
Vzhledem k tomu, že změny stanovené tímto nařízením se vztahují na žádosti o podporu podané roku 2007, mělo by se toto nařízení používat od 1. ledna 2007. V důsledku administrativních omezení by se však některé změny měly používat od 1. ledna 2008.
(19)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přímé platby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1973/2004 se mění takto:
1.
V článku 3 se odstavec 1 mění takto:
a)
vkládá se nové písmeno b)a, které zní:
„b)a
do 15. října následujícího po konci roku, na který je poskytnuta podpora, veškeré informace potřebné k vyhodnocení podpory na energetické plodiny, a zejména:
-
množství žádostí,
-
plochy odpovídající každému druhu suroviny,
-
množství každého druhu suroviny a získaný konečný produkt;“;
b)
písmeno c) se mění takto:
i)
návětí se nahrazuje tímto:
„nejpozději k 31. lednu následujícího roku:“,
ii)
bod iii) se nahrazuje tímto:
„iii)
celkové stanovené množství v případě dodatečných plateb producentům mléčných výrobků podle článku 96 nařízení (ES) č. 1782/2003.“;
c)
písmeno d) se nahrazuje tímto:
„d)
nejpozději ke 31. březnu sklizňového roku orientační částku podpory na kilogram v případě podpory na tabák podle článku 110j nařízení (ES) č. 1782/2003 podle skupin odrůd tabáku, jak jsou uvedeny v příloze XXV tohoto nařízení, a případně na každý stupeň jakosti;“.
2.
Článek 4 se nahrazuje tímto:
„Článek 4
Koeficient snížení plochy v případě uvedeném v článku 75, čl. 78 odst. 2, článku 82, článku 85, čl. 89 odst. 2, článku 98 a článku 143 nařízení (ES) č. 1782/2003 nebo koeficient snížení množství a objektivní kritéria v případě uvedeném v čl. 95 odst. 4 uvedeného nařízení se stanoví před poskytnutím plateb zemědělcům a nejpozději k 31. lednu následujícího roku na základě údajů sdělených v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. b) a b)a a c) tohoto nařízení.“
3.
Kapitola 8 se nahrazuje tímto:
„KAPITOLA 8
PODPORA PRO ENERGETICKÉ PLODINY
ODDÍL 1
Definice
Článek 23
Definice
Pro účely této kapitoly se rozumí:
a)
‚žadatelem‘ kterýkoli zemědělec obhospodařující plochy uvedené v článku 88 nařízení (ES) č. 1782/2003 s perspektivou získání podpory stanovené v uvedeném článku;
b)
‚podporou‘ podpora na energetické plodiny podle článku 88 nařízení (ES) č. 1782/2003;
c)
‚energetickými produkty‘ některý z energetických produktů uvedených v čl. 88 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003;
d)
‚prvním zpracovatelem‘ jakýkoli uživatel zemědělských surovin, který provádí jejich první zpracování s perspektivou získání jednoho nebo více produktů uvedených v čl. 88 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003, kromě žadatelů používajících suroviny ve vlastním hospodářství;
e)
‚nákupčím‘ jakákoliv osoba uzavírající smlouvu s žadatelem podle článku 25, která kupuje na vlastní účet suroviny uvedené v čl. 24 odst. 1 a určené pro účely podle čl. 88 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003.
ODDÍL 2
Použití suroviny
Článek 24
Použití suroviny
1. Na plochách, na které se vztahuje podpora, lze pěstovat jakoukoli zemědělskou surovinu za podmínky, že je primárně určena k použití v produkci energetických produktů za podmínek stanovených v odstavcích 2 až 8.
2. Řepu cukrovou lze pěstovat na plochách uvedených v odstavci 1, pokud se v produkci energetických produktů používá meziprodukt a pokud se při produkci energetických produktů používá druhotný produkt nebo vedlejší produkt obsahující cukr podle nařízení Rady (ES) č. 318/2006 (4).
3. U konopí se použijí článek 29 nařízení Komise (ES) č. 795/2004 (5) a článek 33 nařízení (ES) č. 796/2004.
4. Členské státy mohou z podpory vyloučit zemědělskou surovinu, pokud v souvislosti s touto surovinou vznikají obtíže z hlediska kontrol, veřejného zdraví, životního prostředí, trestního práva nebo sníženého podílu konečných energetických produktů.
5. U jakékoli suroviny mohou členské státy stanovit minimální obdělávanou plochu.
6. Hospodářská hodnota energetických produktů získaných zpracováním surovin musí být vyšší než hospodářská hodnota všech ostatních produktů určených pro ostatní účely a získaných tímto zpracováním, jak se stanoví oceňovací metodou stanovenou v čl. 38 odst. 6 tohoto nařízení.
7. Odchylně od odstavce 6 lze sójové boby pěstovat na plochách uvedených v odstavci 1, pokud se při produkci energetických produktů používá jiný meziprodukt než moučka ze sójových bobů.
8. Energetické produkty získává nanejvýše třetí zpracovatel v pořadí.
ODDÍL 3
Smlouva
Článek 25
Smlouva
1. Na produkci surovin uvedených v článku 24 se vztahuje smlouva podle článku 90 nařízení (ES) č. 1782/2003 za podmínek stanovených v této kapitole.
2. Odchylně od odstavce 1 se na roky před první sklizní jiných plodin než jednoletých mohou zájemci zavázat písemným prohlášením, že během dotyčného roku vysadí a budou používat suroviny, které mají být předmětem sklizně, na produkci energetických produktů. Prohlášení musí obsahovat nejméně toto:
a)
druhy jednotlivých dotčených surovin a plochy oseté jednotlivými druhy;
b)
uvedení roku určeného k první sklizni.
3. Na podporu jediné žádosti o podporu a do dne stanoveného v článku 11 nařízení (ES) č. 796/2004 předloží žadatelé svým příslušným orgánům kopii smlouvy uzavřené s nákupčím nebo prvním zpracovatelem nebo případně prohlášení podle odstavce 2.
Členské státy mohou rozhodnout, že smlouva může být uzavřena pouze mezi žadatelem a prvním zpracovatelem.
Členské státy mohou požadovat, aby žadatelé uzavřeli na každou surovinu samostatnou smlouvu.
4. Žadatel zajistí, aby v této smlouvě bylo uvedeno alespoň toto:
a)
jména a adresy smluvních stran;
b)
doba trvání smlouvy;
c)
druhy všech jednotlivých dotčených surovin a plochy oseté jednotlivými druhy;
d)
podmínky pro dodání předpokládaných množství surovin;
e)
závazek zemědělce, že splní povinnosti podle čl. 27 odst. 1;
f)
závazek prvního zpracovatele nebo nákupčího, že použije suroviny v souladu s touto kapitolou.
ODDÍL 4
Reprezentativní výnosy, dodávka surovin a dodávaná množství
Článek 26
Reprezentativní výnosy
1. Členské státy každý rok včas a vhodným postupem stanoví reprezentativní výnosy, kterých musí být dosaženo u každého druhu suroviny, a informují o nich dotyčné žadatele.
2. Odchylně od odstavce 1 může členský stát rozhodnout, že pro jiné než jednoleté plodiny reprezentativní výnosy nestanoví. V uvedeném případě, pokud kontroly podle čl. 27 odst. 1 druhého pododstavce ukáží riziko nesplnění povinnosti dodat veškerou sklizenou surovinu, musí členský stát vhodným postupem stanovit reprezentativní výnosy pro uvedené plodiny dotčené uvedeným rizikem.
Článek 27
Dodávka surovin a dodávaná množství
1. Žadatelé musí dodat nákupčímu nebo prvnímu zpracovateli:
a)
množství suroviny alespoň odpovídající reprezentativnímu výnosu;
b)
veškerou surovinu získanou z plodin, u nichž členské státy rozhodly o použití možnosti stanovené v čl. 26 odst. 2.
Členské státy stanoví vhodná kontrolní opatření k zajištění toho, aby byla splněna povinnost dodat veškeré suroviny podle písmene b) prvního pododstavce.
2. Žadatelé nebo nákupčí nebo první zpracovatelé musejí ohlásit příslušnému orgánu dodávku surovin písemným prohlášením podepsaným nákupčím nebo prvním zpracovatelem a žadatelem. Prohlášení musí obsahovat nejméně toto:
a)
datum dodávky;
b)
dodaná množství u každého druhu.
3. Nákupčí nebo první zpracovatelé převezmou dodávku suroviny podle odstavce 1 a zajistí, aby odpovídající množství těchto surovin bylo v rámci Společenství použito k produkci jednoho nebo více energetických produktů.
4. Nákupčí musejí dodat prvnímu zpracovateli (prvním zpracovatelům) odpovídající množství veškerých surovin, jež převzaly od žadatelů.
5. První zpracovatel může použít odpovídající množství suroviny, meziproduktů nebo vedlejších produktů k produkci jednoho nebo více energetických produktů.
V případě uvedeném v prvním pododstavci nebo pokud nákupčí prodá rovnocenné množství sklizené suroviny, musí první zpracovatel nebo nákupčí odpovídajícím způsobem informovat příslušný orgán, u něhož je složena jistota podle článku 31, nebo v případě použití článku 37 orgán příslušný pro schválení dotyčného nákupčího nebo prvního zpracovatele. Pokud je toto odpovídající množství použito v jiném členském státě, než ve kterém byla surovina sklizena, příslušné orgány dotyčných členských států se o údajích z takových transakcí navzájem informují.
6. V souladu s vnitrostátními předpisy, které upravují smluvní vztahy, může první zpracovatel zmocnit třetí osobu ke sběru suroviny u zemědělce žádajícího o podporu. První zpracovatel zůstává jediným odpovědným vzhledem k závazkům stanoveným v této kapitole.
Článek 28
Výjimečné okolnosti
V případě výjimečných okolností nebo vyšší moci podle čl. 40 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 může žadatel informovat svůj příslušný orgán postupem podle článku 72 nařízení (ES) č. 796/2004, že v důsledku takových okolností není s to dodat veškeré suroviny uvedené ve smlouvě podle článku 25 nebo jejich část. Příslušný orgán může po obdržení dostatečných důkazů o těchto výjimečných okolnostech povolit změny množství, jež se mají dodat nákupčímu nebo prvnímu zpracovateli.
ODDÍL 5
Podmínky vyplacení podpory
Článek 29
Platba
1. Aniž jsou dotčeny sankce podle článku 51 nařízení (ES) č. 796/2004 a článku 30 tohoto nařízení, se podpora vyplatí pouze tehdy, pokud:
a)
byla u příslušného orgánu v souladu s článkem 25 uložena kopie smlouvy;
b)
byla složena jistota podle článku 31, ledaže se použije článek 37;
c)
příslušnému orgánu bylo předloženo prohlášení podle čl. 27 odst. 2;
d)
orgán příslušný pro platbu ověřil, že byly pro každou žádost splněny podmínky podle článků 25 a 27.
2. Odchylně od odstavce 1 a aniž jsou dotčena snížení a vynětí podle článku 51 nařízení (ES) č. 796/2004 a sankce podle článku 30 tohoto nařízení, se vyplatí podpora za roky před první sklizní na jiné než jednoleté plodiny za podmínky, že příslušnému orgánu bylo předloženo prohlášení podle čl. 25 odst. 2 a že příslušný orgán prověřil splnění čl. 25 odst. 2.
Článek 30
Sankce v případě nepravdivého prohlášení o dodávce
Pokud se během kontrol zjistí, že v prohlášení podle čl. 27 odst. 2 byly úmyslně uvedeny nepravdivé údaje, žadatel ztratí způsobilost pro podporu. Pokud je již podpora vyplacena, musí být inkasována nazpět v souladu s ustanoveními článku 73 nařízení (ES) č. 796/2004. U jiných než jednoletých plodin se inkasují nazpět platby již vyplacené až do poslední způsobilé platby.
ODDÍL 6
Povinnosti nákupčích a prvních zpracovatelů
Článek 31
Jistoty
1. Nákupčí nebo první zpracovatelé musí složit jistotu podle odstavce 2 u svých příslušných orgánů do konečného termínu pro změny žádostí o platby za předmětný rok v dotyčném členském státě, jak je uvedeno v čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 796/2004. Členské státy se však mohou vzdát požadavku na jistotu za podmínek stanovených v článku 5 nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 (6).
2. Jistota se vypočítá pro každou surovinu na základě částky 60 EUR na hektar vynásobené úhrnem všech obdělávaných ploch, které jsou předmětem smlouvy podepsané dotyčným nákupčím nebo prvním zpracovatelem a které jsou využívány pro produkci uvedené suroviny.
3. V případě produkce jiných než jednoletých plodin se však jistota složí pouze za rok první sklizně a zůstává platná pro následující roky během období platnosti smlouvy.
4. Pokud je smlouva změněna podle článku 28, přizpůsobí se odpovídajícím způsobem také složené jistoty.
5. Aniž jsou dotčeny články 20 až 24 nařízení (EHS) č. 2220/85 a pokud byla jistota složena nákupčím, uvolní se poté, co byla dotčená surovina dodána prvnímu zpracovateli, za předpokladu, že příslušný orgán, jemuž nákupčí podléhá, má důkaz, že první zpracovatel složil odpovídající jistotu u příslušného orgánu. V případě prvního zpracování v členském státě používajícím ustanovení článku 37 se uvolní jistota složená nákupčím, jakmile je předmětná surovina dodána schválenému prvnímu zpracovateli.
Článek 32
Zásadní, vedlejší a podřízené požadavky pro nákupčí a zpracovatele
1. Následující povinnosti představují zásadní požadavky ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85:
a)
povinnost nákupčích dodat veškerá množství surovin prvnímu zpracovateli podle čl. 27 odst. 4;
b)
povinnost prvních zpracovatelů zpracovat nejméně množství surovin stanovená v souladu s čl. 27 odst. 1 na konečné produkty uvedené ve smlouvě;
c)
povinnost prvních zpracovatelů v souvislosti s hospodářskou hodnotou energetických produktů získaných zpracováním surovin podle čl. 24 odst. 6.
2. Povinnost prvních zpracovatelů zpracovat suroviny do 31. července druhého roku po roce sklizně tvoří vedlejší požadavek ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85.
3. Následující povinnosti představují podřízené požadavky ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85:
a)
pro nákupčí a první zpracovatele:
i)
povinnost převzít dodávku relevantních množství surovin dodanou ze strany žadatelů podle čl. 27 odst. 3,
ii)
povinnost podepsat prohlášení o dodávce podle čl. 27 odst. 2;
b)
pro první zpracovatele povinnost případně složit jistotu během lhůty stanovené v čl. 31 odst. 1.
4. Odchylně od čl. 20 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2220/85 představuje povinnost nákupčího nebo prvního zpracovatele akceptovat kontroly na místě prováděné příslušnými orgány nebo těmto kontrolám napomáhat nebo poskytovat záznamy podle článku 38 tohoto nařízení zásadní požadavek.
ODDÍL 7
Zvláštní pravidla pro používání suroviny ve vlastním hospodářství
Článek 33
Používání suroviny ve vlastním hospodářství
1. Bez ohledu na čl. 25 odst. 1 mohou členské státy povolit, aby žadatelé:
a)
používali rychle rostoucí lesní porost kódu ex 0602 90 41 nebo všechny obiloviny nebo olejniny kódů KN 1201 00 90, 1205 10 90, 1205 90 00, 1206 00 91 a 1206 00 99 sklizené:
i)
jako paliva pro vytápění vlastního hospodářství,
ii)
k výrobě energie nebo biopaliva ve vlastním hospodářství;
b)
zpracovávali ve vlastních hospodářstvích veškeré sklizené suroviny na bioplyn kódu KN 2711 29 00.
2. Pokud se použije odstavec 1 tohoto článku, nepoužije se článek 25. Žadatelé musejí do dne stanoveného v článku 11 nařízení (ES) č. 796/2004 a na podporu jediné žádosti předložit svým příslušným orgánům písemné prohlášení, jež musí obsahovat nejméně tyto informace:
a)
druhy jednotlivých dotčených surovin a plochy oseté jednotlivými druhy;
b)
případně uvedení roku určeného k první sklizni;
c)
podnik, ve kterém hodlá žadatel použít nebo přímo zpracovat surovinu, jíž se týká prohlášení podle odstavce 1 tohoto článku a čl. 24 odst. 1 a do dne, který stanoví členské státy a který nesmí být pozdější než 31. července druhého roku po roce sklizně;
d)
zamýšlené konečné použití suroviny a technický popis zamýšleného zpracování.
3. Pokud v tomto oddíle není stanoveno jinak, použije se ustanovení této kapitoly na dotyčné zemědělce.
Článek 34
Množství surovin, která se použijí ve vlastním hospodářství
1. Žadatelé použijí ve vlastním hospodářství:
a)
množství suroviny přinejmenším odpovídající reprezentativnímu výnosu podle článku 26 nebo
b)
u suroviny, pro kterou nebyl reprezentativní výnos stanoven, veškerou sklizenou surovinu.
Členské státy zavedou odpovídající kontrolní opatření k zajištění splnění povinnosti stanovené v písmenu b) prvního pododstavce.
2. Žadatelé do dne, který stanoví členské státy, předloží příslušnému orgánu prohlášení o sklizni obsahující alespoň tyto informace:
a)
datum sklizně;
b)
množství sklizených surovin.
3. V případě výjimečných okolností nebo vyšší moci podle čl. 40 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 může žadatel informovat svůj příslušný orgán podle článku 72 nařízení (ES) č. 796/2004, že nebude s to sklidit nebo použít část nebo celé množství suroviny uvedené v odstavci 1 tohoto článku. Příslušný orgán může po obdržení dostatečných důkazů o těchto výjimečných okolnostech povolit změny množství, jež se mají použít ve vlastním hospodářství.
Článek 35
Kontroly
Aniž jsou dotčeny kontroly podle článků 24 a 26 nařízení (ES) č. 796/2004 a čl. 37 odst. 4 až čl. 37 odst. 6 tohoto nařízení, zavedou členské státy používající čl. 33 odst. 1 tohoto nařízení odpovídající kontrolní opatření k zajištění toho, aby:
a)
byla sklizena relevantní množství surovin v souladu s článkem 34.
Tato kontrolní opatření se budou vztahovat alespoň na toto:
i)
administrativní kontrolu dodržení článku 34 co do sklizených množství,
ii)
kontroly na místě v alespoň 10 % hospodářství ohledně kontroly sklizeného množství uvedeného žadatelem v prohlášení v souladu s čl. 34 odst. 2;
b)
suroviny uvedené v písmenu a) se přímo používají ve vlastním hospodářství nebo zpracovávají na bioplyn kódu KN 2711 29 00.
Článek 36
Platby
1. Aniž jsou dotčena snížení a vynětí podle článku 51 nařízení (ES) č. 796/2004 a odstavce 2 tohoto článku, podpora se žadatelům vyplatí, pokud:
a)
byla sklizena požadovaná množství surovin podle článku 34;
b)
příslušnému orgánu byla předložena prohlášení podle čl. 33 odst. 2 a čl. 34 odst. 2;
c)
příslušný orgán završil kontroly podle čl. 35 písm. a).
2. Aniž je dotčen článek 40 nařízení (ES) č. 1782/2003, pokud se zjistí, že žadatel předložil úmyslně nepravdivé prohlášení o sklizni podle čl. 34 odst. 2 tohoto nařízení, není způsobilý k podpoře. Pokud je již podpora vyplacena, musí být inkasována nazpět v souladu s článkem 73 nařízení (ES) č. 796/2004.
Pokud suroviny nebyly zpracovány na energetické produkty do dne uvedeného v čl. 33 odst. 2 písm. c), musí se předmětná vyplacená podpora zinkasovat nazpět v souladu s článkem 73 nařízení (ES) č. 796/2004 a zemědělec je vyloučen z podpory na energetické plodiny na příští rok.
Článek 36a
Členské státy mohou rozhodnout, že tento oddíl použijí od 1. ledna 2008.
ODDÍL 8
Dobrovolný systém schválení
Článek 37
Dobrovolný systém schválení
1. Odchylně od článku 31 mohou členské státy rozhodnout, že zřídí systém schvalování nákupčích a prvních zpracovatelů (dále jen „schválené hospodářské subjekty“).
Členský stát zpřístupní veřejnosti rozhodnutí uvedené v prvním pododstavci do 1. listopadu roku předcházejícího před jeho použitím. Členské státy však na rok 2007 zpřístupní své rozhodnutí veřejnosti do 1. března 2007.
Pokud není v tomto oddíle stanoveno jinak, vztahují se ustanovení této kapitoly na členské státy, které se rozhodly použít první pododstavec.
2. Pokud se členský stát rozhodl použít odstavec 1, přijme nezbytné předpisy a učiní nezbytná opatření k zajištění splnění ustanovení této kapitoly. Členské státy zejména stanoví podmínky pro schválení hospodářských subjektů zajišťující alespoň dodržení těchto kritérií:
a)
u nákupčích:
i)
mít administrativní kapacity k činnosti nákupčího a k vedení/archivaci záznamů podle článku 38,
ii)
mít smluvní vztah s alespoň jedním zpracovatelem o dodávce surovin nebo vykonávat obchodní činnost během dostatečně dlouhého období;
b)
u prvních zpracovatelů:
i)
mít administrativní kapacity k činnosti prvního zpracovatele a administrativní způsobilost k vedení/archivaci záznamů podle článku 38,
ii)
mít vhodné produkční kapacity k produkci alespoň jednoho energetického produktu podle čl. 24 odst. 1.
3. Členské státy stanoví postup pro kontroly schválení u schválených hospodářských subjektů před zveřejněním prvního seznamu podle odstavce 6.
4. Pokud se zjistí, že schválený hospodářský subjekt neplní povinnosti stanovené v této kapitole nebo vnitrostátní předpisy přijaté na základě této kapitoly nebo pokud nákupčí nebo první zpracovatel neakceptuje kontroly na místě vykonávané příslušnými orgány nebo jim při kontrole není nápomocen a/nebo neposkytuje informace uvedené v článku 38, uloží členské státy přiměřené (finanční) sankce. Sazba (finančních) sankcí se počítá podle závažnosti porušení předpisu a úměrně k jistině propadlé z důvodu nesplnění požadavků stanovených v článku 32.
5. Pokud schválený hospodářský subjekt v důsledku hrubé nedbalosti, kterou stanoví členský stát, nesplní ustanovení této kapitoly nebo vnitrostátní předpisy, mohou členské státy rozhodnout o odnětí schválení na dobu, kterou stanoví členský stát.
6. Do 15. prosince roku před rokem, na který se poskytuje podpora, zpřístupní členské státy veřejnosti seznam schválených nákupčích a prvních zpracovatelů. Na podporu poskytovanou na rok 2007 se však seznam schválených nákupčích a prvních zpracovatelů zpřístupní veřejnosti nejpozději do 15. dubna 2007.
7. Pokud členský stát rozhodl, že použije odstavec 1, vyplatí se podpora pouze žadatelům, kteří uzavřeli smlouvy se schválenými nákupčími nebo se schválenými zpracovateli.
ODDÍL 9
Kontroly
Článek 38
Vedení/archivace záznamů
1. Příslušný orgán členského státu stanoví, které záznamy musí vést nákupčí, zpracovatelé nebo žadatelé uvedení v čl. 33 odst. 1 a s jakou četností musí uvedené záznamy aktualizovat, přičemž četnost musí být alespoň měsíční.
2. U zpracovatelů musí tyto záznamy obsahovat alespoň tyto informace:
a)
množství různých surovin koupených ke zpracování;
b)
množství zpracovaných surovin a množství a druhy konečných produktů, druhotných produktů a vedlejších produktů, které z nich byly získány;
c)
ztráty při zpracování;
d)
zničená množství a důvody, proč ke zničení došlo;
e)
množství a druhy produktů prodané nebo převedené zpracovatelem a získané ceny;
f)
případně jména a adresy následných zpracovatelů.
3. U nákupčích musí tyto záznamy obsahovat alespoň tyto informace:
a)
množství všech surovin koupených a prodaných ke zpracování v rámci stávajícího režimu;
b)
jména a adresy prvních zpracovatelů.
4. V případě žadatelů uvedených v čl. 33 odst. 1 musí záznamy obsahovat alespoň skladové účetnictví umožňující sledovatelnost sklizní a zpracování ve vlastním hospodářství.
5. Příslušný orgán, jemuž podléhá nákupčí nebo první zpracovatel, ověří, zda předložená smlouva dodržuje podmínky stanovené v čl. 24 odst. 1. Pokud nejsou uvedené podmínky splněny, mělo by se to oznámit příslušnému orgánu žadatele.
6. Ohledně výpočtu hospodářské hodnoty produktů uvedených v čl. 24 odst. 6 porovnají příslušné orgány na základě informací podle odstavce 2 součet hodnot všech energetických produktů se součtem hodnot všech ostatních produktů určených k jinému účelu a získaných stejným zpracováním. Jednotlivé hodnoty se získají vynásobením příslušného množství průměrnými cenami „ze závodu“, které byly zaznamenány během předchozího hospodářského roku. Pokud tyto ceny nejsou dostupné, určí příslušný orgán odpovídající ceny zejména na základě údajů uvedených v čl. 39 odst. 1.
Článek 39
Kontroly zpracování
1. První zpracovatelé poskytnou příslušnému orgánu požadované údaje o dotčeném zpracovatelském řetězci, zejména pokud jde o ceny a technické zpracovatelské koeficienty, které se použijí pro určení množství konečných produktů, která lze získat.
2. Příslušné orgány členských států, v nichž sídlí nákupčí, provádějí kontroly v provozovnách alespoň 25 % nákupčích usazených na jejich území, vybraných na základě analýzy rizik. Tyto kontroly zahrnují fyzické kontroly a prohlídku obchodních dokladů, a to s cílem ověřit konzistentnost mezi nákupy surovin a odpovídajícími dodávkami a splnění zásadních, vedlejších a podřízených požadavků podle článku 32.
3. Příslušné orgány členských států, v nichž se provádí zpracování, zkontrolují splnění čl. 24 odst. 1 a zásadních, vedlejších a podřízených požadavků podle čl. 32 odst. 2 v provozovnách nejméně 25 % zpracovatelů nacházejících se na jejich území a vybraných na základě analýzy rizik. Tyto kontroly zahrnují alespoň:
a)
porovnání úhrnu hodnot všech energetických produktů s úhrnem hodnot všech ostatních produktů určených k jiným účelům a získaných stejným zpracováním;
b)
analýzu produkčního systému zpracovatele zahrnující fyzické kontroly a prohlídku obchodních dokladů s cílem ověřit si, zda souhlasí dodávky surovin, konečné produkty, druhotné produkty a vedlejší produkty.
Pokud jde o kontroly uvedené v písmenu b) prvním pododstavci, příslušný orgán se zejména opírá o technické koeficienty zpracování dotyčných surovin. Pokud takové koeficienty v právních předpisech Společenství pro vývoz existují, použijí se. Pokud neexistují, avšak v právních předpisech Společenství existují jiné, použijí se. Ve všech ostatních případech bude ověřování založeno především na koeficientech, které jsou všeobecně uznávané zpracovatelským průmyslem.
4. U zpracovatelských úkonů uvedených v čl. 33 odst. 1 se kontroly provádějí u 10 % žadatelů vybraných na základě analýzy rizik, kdy se zohledňuje toto:
a)
částky podpory;
b)
druh produkce uvedené v prohlášení ke zpracování, zejména jiné než jednoleté plodiny;
c)
počet zemědělských ploch;
d)
vývoj od předcházejícího roku;
e)
výsledky kontrol provedených v předchozích letech;
f)
ostatní parametry definované členskými státy na základě reprezentativnosti předložených prohlášení.
5. Kontroly uvedené v odstavci 4 zahrnují alespoň:
a)
porovnání úhrnu hodnot všech energetických produktů s úhrnem hodnot všech ostatních produktů určených k jiným účelům a získaných stejným zpracováním;
b)
ověření existence zařízení k využití nebo zpracování surovin ve vlastním hospodářství.
6. Pokud se kontrolami uvedenými v odstavci 4 zjistí nesrovnalosti, provede příslušný orgán během roku další kontroly a následně zvýší procentní podíl žadatelů, kteří budou podrobeni kontrole na místě příští rok v souladu s čl. 26 odst. 3 nařízení (ES) č. 796/2004.
7. Pokud bylo stanoveno, že některé prvky kontrol podle odstavců 2, 3 a 4 lze provádět na základě vzorku, uvedený vzorek musí zaručit spolehlivou a reprezentativní úroveň prohlídky.
8. Každá kontrola na místě je předmětem kontrolní zprávy podepsané kontrolorem a popisující přesně jednotlivé části kontroly. Zpráva musí obsahovat především:
a)
datum kontroly;
b)
přítomné osoby;
c)
období, na které se kontrola vztahuje;
d)
používané kontrolní metody včetně případného odkazu na metody odběru vzorků;
e)
výsledky kontroly.
Článek 40
Další opatření a vzájemná pomoc
1. Členské státy přijmou veškerá další opatření nezbytná k řádnému uplatňování této kapitoly a poskytují si vzájemnou pomoc při provádění kontrol požadovaných podle této kapitoly. Pokud tato kapitola nestanoví náležitá snížení a vynětí, mohou členské státy použít vhodné vnitrostátní sankce proti hospodářským subjektům zapojeným do postupu na poskytnutí podpory.
2. Pokud je to nezbytné nebo to tak vyžaduje tato kapitola, členské státy si vzájemně pomáhají s cílem umožnit a zajistit účinné kontroly a ověření pravosti předložených dokumentů a správnosti vyměněných údajů.
4.
V článku 61 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Pokud se zjistí překročení ploch uvedených v článcích 59 a 60, určí dotyčný členský stát konečnou míru překročení limitu zaokrouhlenou na dvě desetinná místa, a to před poskytnutím plateb zemědělcům a nejpozději do 31. ledna následujícího roku.“
5.
Článek 69 se nahrazuje tímto:
„Článek 69
Sdělování
Pokud se zjistí, že plochy uvedené v článcích 59 a 60 byly překročeny, stanoví dotyčný členský stát před poskytnutím plateb zemědělcům a nejpozději do 31. ledna následujícího roku konečnou sazbu překročení a oznámí ji Komisi nejpozději do 31. ledna následujícího roku. Údaje použité pro výpočet sazby, o kterou je základní plocha překročena, se sdělí v podobě formuláře podle přílohy VI.“
6.
V článku 136 se zrušují slova „čl. 30 odst. 3“.
7.
V článku 171ai se zrušuje odstavec 3.
8.
V čl. 171bb odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„Členské státy stanoví částku podpory na hektar podle geografického informačního systému pro olivovníky pro každou kategorii olivového háje dříve, než se zemědělcům poskytnou platby, a nejpozději do 31. ledna následujícího roku.“
9.
V příloze III se nadpis „LHŮTA PRO PŘEDÁNÍ ÚDAJŮ: KAŽDOROČNĚ DO 15. LISTOPADU“ zrušuje.
10.
V příloze VI se nadpis „LHŮTA PRO PŘEDÁNÍ ÚDAJŮ: KAŽDOROČNĚ DO 15. LISTOPADU“ zrušuje.
11.
Příloha IX se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2007. Oddíly 3, 4, 5, 6 a 9 kapitoly 8 nařízení (ES) č. 1973/2004 ve znění čl. 1 odst. 3 tohoto nařízení se však použijí od 1. ledna 2008.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. března 2007.
VERORDNUNG (EG) Nr. 270/2007 DER KOMMISSION
vom 13. März 2007
zur Änderung der Verordnung (EG) Nr. 1973/2004 mit Durchführungsvorschriften zu der Verordnung (EG) Nr. 1782/2003 des Rates hinsichtlich der Stützungsregelungen nach Titel IV und IVa der Verordnung und der Verwendung von Stilllegungsflächen für die Erzeugung von Rohstoffen
DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1782/2003 des Rates vom 29. September 2003 mit gemeinsamen Regeln für Direktzahlungen im Rahmen der gemeinsamen Agrarpolitik und mit bestimmten Stützungsregelungen für Inhaber landwirtschaftlicher Betriebe und zur Änderung der Verordnungen (EWG) Nr. 2019/93, (EG) Nr. 1452/2001, (EG) Nr. 1453/2001, (EG) Nr. 1454/2001, (EG) Nr. 1868/94, (EG) Nr. 1251/1999, (EG) Nr. 1254/1999, (EG) Nr. 1673/2000, (EWG) Nr. 2358/71 und (EG) Nr. 2529/2001 (1) insbesondere auf Artikel 145,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Gemäß Artikel 3 Absatz 1 der Verordnung (EG) Nr. 1973/2004 der Kommission (2) müssen der Kommission bestimmte Daten übermittelt werden. Im Fall der Tabakbeihilfe ist die Mitteilung über den indikativen Beihilfebetrag für das Erntejahr zu machen und nicht für das darauf folgende Jahr, wie in Buchstabe d desselben Artikels angegeben, der entsprechend zu ändern ist.
(2)
Hinsichtlich der kulturspezifischen Zahlungen für Baumwolle überschneiden sich die gemäß Artikel 3 Absatz 1 der Verordnung (EG) Nr. 1973/2004 und die gemäß Artikel 171ai Absatz 3 derselben Verordnung vorgeschriebenen Mitteilungen. Daher ist Artikel 171ai Absatz 3 zu streichen.
(3)
Gemäß Artikel 71a Absatz 2 Buchstabe d der Verordnung (EG) Nr. 796/2004 der Kommission vom 21. April 2004 mit Durchführungsbestimmungen zur Einhaltung anderweitiger Verpflichtungen, zur Modulation und zum Integrierten Verwaltungs- und Kontrollsystem nach der Verordnung (EG) Nr. 1782/2003 des Rates mit gemeinsamen Regeln für Direktzahlungen im Rahmen der gemeinsamen Agrarpolitik und mit bestimmten Stützungsregelungen für Inhaber landwirtschaftlicher Betriebe (3) müssen die Mitgliedstaaten bei der Festsetzung des Kürzungskoeffizienten, der anzuwenden ist, wenn die für bestimmte Beihilferegelungen festgesetzten Haushaltsobergrenzen überschritten werden, die Anwendung von Kürzungen oder Ausschlüssen auf einzelne Beihilfeanträge berücksichtigen.
(4)
Gemäß Artikel 4 der Verordnung (EG) Nr. 1973/2004 müssen bestimmte Verringerungskoeffizienten bis spätestens 15. November des betreffenden Jahres festgesetzt werden. Die gesamten Auswirkungen der auf die einzelnen Beihilfeanträge anzuwendenden Kürzungen und Ausschlüsse sind den Mitgliedstaaten zu diesem Zeitpunkt möglicherweise noch nicht bekannt. Außerdem ist es nicht zwingend erforderlich, die Koeffizienten bis zu diesem Zeitpunkt festzusetzen.
(5)
Außerdem hat die Erfahrung gezeigt, dass die in Artikel 4 der Verordnung (EG) Nr. 1973/2004 vorgeschriebene Festsetzung weiterer Verringerungskoeffizienten oft nur schwer bis zum 15. November des betreffenden Jahres vorzunehmen ist. In Anbetracht der Tatsache, dass es nicht nötig ist, diese Koeffizienten so früh festzusetzen und dass es ausreicht, wenn die Angaben der Kommission bis zum 31. Januar des folgenden Jahres, aber auf jeden Fall vor der Gewährung jeglicher Zahlungen mitgeteilt werden, ist Artikel 4 entsprechend zu ändern. Diese Änderung wirkt sich auf die Artikel 3, 61, 69, 171bb, Anhang III und Anhang VI derselben Verordnung aus, die daher auch zu ändern sind.
(6)
Im Bericht der Kommission an den Rat über die Überprüfung der Beihilfe für Energiepflanzen gemäß Artikel 88 der Verordnung (EG) Nr. 1782/2003 wurde die Notwendigkeit betont, die Attraktivität dieser Beihilfe sowohl für die Betriebsinhaber als auch für die Verarbeiter zu erhöhen. Die mit Kapitel 8 der Verordnung (EG) Nr. 1973/2004 festgelegten Durchführungsbestimmungen sind daher zu vereinfachen.
(7)
Die Regelung der Sicherheiten gewährleistet, dass die Rohstoffe, die auf Flächen angebaut werden, die in den Genuss der Beihilfe für an Aufkäufer oder Erstverarbeiter gelieferte Energiepflanzen kommen, schließlich zu Energie verarbeitet werden. Den Mitgliedstaaten sollte jedoch erlaubt werden, die Regelung der Sicherheiten durch eine Alternativregelung der Zulassung von Marktteilnehmern zu ersetzen, die genau so wirksam wäre. Solche zugelassenen Marktteilnehmer müssten Mindestanforderungen erfüllen und würden im Falle der Nichterfüllung ihrer Verpflichtungen Sanktionen unterworfen, die sich aus Durchführungsvorschriften ergeben würden, die auf einzelstaatlicher Ebene von den zuständigen Behörden festzulegen sind.
(8)
Die Vertragspflicht ist eine wirksame Methode, dafür zu sorgen, dass die Betriebsinhaber, die eine Beihilfe für Energiepflanzen beantragen, diese Rohstoffe schließlich an einen Aufkäufer oder Verarbeiter liefern. Da jedoch Dauerkulturen (z. B. Niederwald mit Kurzumtrieb) im ersten Anbaujahr/in den ersten Anbaujahren nicht geerntet werden können, sollte die Vertragspflicht erst ab dem Jahr der ersten Ernte gelten.
(9)
Für die Berechnung der Mindestmenge an Rohstoffen, die der Betriebsinhaber liefern muss, um zu gewährleisten, dass die betreffenden Felder für Energiezwecke genutzt werden, sind repräsentative Erträge zugrunde zu legen. Der Missbrauch bestimmter Rohstoffe ist jedoch aufgrund ihres ursprünglichen Charakters praktisch nicht möglich; daher ist die Festsetzung eines repräsentativen Ertrags nicht nötig.
(10)
Die Verpflichtung zur Lieferung aller auf den betreffenden Flächen geernteter Rohstoffe erlaubt es nicht, den geernteten Rohstoff durch eine entsprechende Menge des gleichen Rohstoffes zu ersetzen. Für einjährige Kulturen ist diese Verpflichtung nicht notwendig und sollte abgeschafft werden, so dass die Regelung flexibler angewendet werden kann, ohne ihr grundlegendes Ziel zu gefährden.
(11)
Es ist vorzusehen, dass die Mitteilungen an die Zahlstelle durch den Betriebsinhaber und den Aufkäufer oder den Erstverarbeiter so weit wie möglich so erfolgen, dass Überschneidungen vermieden werden.
(12)
Gemäß Artikel 25 der Verordnung (EG) Nr. 1973/2004 können die Mitgliedstaaten den Betriebsinhabern gestatten, Rohstoffe zur Gewinnung von Energie in ihrem landwirtschaftlichen Betrieb zu verwenden. In dem Bemühen um Klarheit und Transparenz und unter Berücksichtigung der Besonderheiten dieser Option sind besondere Vorschriften für diesen Fall festzulegen
(13)
Für Getreide und Ölsaaten, die im landwirtschaftlichen Betrieb verwendet werden, ist die Denaturierung der Erzeugung in Artikel 25 Absatz 4 der Verordnung (EG) Nr. 1973/2004 ausdrücklich vorgeschrieben. Unter Berücksichtigung des möglicherweise begrenzten Umfangs einer solchen Erzeugung und der technischen Schwierigkeiten eines solchen Verfahrens empfiehlt es sich, die Festlegung der angemessenen Maßnahmen und Kontrollen den Mitgliedstaaten zu überlassen. Dies Vorgehen sollte auch auf die Bestimmung der Mengen der geernteten Rohstoffe ausgedehnt werden.
(14)
Gemäß Artikel 24 Absatz 3 Unterabsatz 3 der Verordnung (EG) Nr. 1973/2004 müssen die Erstverarbeiter und die Aufkäufer, die die Rohstoffe und Zwischen- oder Nebenerzeugnisse durch entsprechende Mengen ersetzen, die zuständigen Behörden davon in Kenntnis setzen. Gemäß derselben Bestimmung muss auch die gegenseitige Unterrichtung der einzelstaatlichen Behörden der Mitgliedstaaten in den Fällen gewährleistet sein, in denen solche Vorgänge mehrere Mitgliedstaaten betreffen, so dass die einzelstaatlichen Behörden der Mitgliedstaaten über ausreichende Informationen über solche Vorgänge verfügen. Daher ist die in den Artikeln 37 und 38 derselben Verordnung vorgesehene Verpflichtung, das Kontrollexemplar T5 zu verwenden, nicht notwendig und sollte abgeschafft werden.
(15)
Zwecks Harmonisierung der im Rahmen der Flächenbeihilferegelungen geltenden Regeln und zur Vereinfachung der Verwaltung und der Kontrollen der Beihilfeanträge ist vorzusehen, dass alle Merkmale, die in den in Anhang III der Verordnung (EG) Nr. 1782/2003 aufgeführten Rechtsakten genannt oder Bestandteil des in Artikel 5 und Anhang IV derselben Verordnung bezeichneten guten landwirtschaftlichen und ökologischen Zustands sind, für alle Flächenbeihilferegelungen einschließlich der Regelung für die einheitliche Flächenzahlung gelten sollten. Daher sollte auch Artikel 30 Absatz 3 der Verordnung (EG) Nr. 796/2004 für diese Regelung gelten.
(16)
Zur Ausgabenschätzung sind Angaben über den Ertrag im Rahmen der Flächenzahlungen für landwirtschaftliche Kulturpflanzen erforderlich. Zudem werden in Artikel 104 der Verordnung (EG) Nr. 1782/2003 zur Berechnung der Beihilfe unterschiedliche Erträge zugrunde gelegt, je nachdem, ob Mais getrennt ausgewiesen wird. Deshalb ist Anhang IX der Verordnung (EG) Nr. 1973/2004 anzupassen.
(17)
Die Verordnung (EG) Nr. 1973/2004 ist daher entsprechend zu ändern.
(18)
Da sich die in dieser Verordnung vorgesehenen Änderungen auf im Jahr 2007 einzureichende Beihilfeanträge beziehen, sollte diese Verordnung mit Wirkung vom 1. Januar 2007 gelten. Aufgrund von Verwaltungszwängen sollten bestimmte Änderungen jedoch erst ab dem 1. Januar 2008 gelten.
(19)
Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsausschusses für Direktzahlungen -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Die Verordnung (EG) Nr. 1973/2004 wird wie folgt geändert:
1.
Artikel 3 Absatz 1 wird wie folgt geändert:
a)
Folgender Buchstabe ba wird eingefügt:
„ba)
bis spätestens 15. Oktober nach Ablauf des Jahres, für das die Beihilfe gewährt wird, alle Angaben, die erforderlich sind, um die Beihilfe für Energiepflanzen zu bewerten, und insbesondere:
-
die Zahl der Anträge,
-
die Flächen, die jeder Rohstoffart entsprechen,
-
die Mengen jeder Rohstoffart und des gewonnenen Enderzeugnisses.“
b)
Buchstabe c wird wie folgt geändert:
i)
der einleitende Satz erhält folgende Fassung:
„bis spätestens 31. Januar des folgenden Jahres die Angaben zu Folgendem:“;
ii)
Ziffer iii erhält folgende Fassung:
„iii)
die insgesamt festgestellte Menge im Fall der Ergänzungszahlungen für Milcherzeuger gemäß Artikel 96 der Verordnung (EG) Nr. 1782/2003;“.
c)
Buchstabe d erhält folgende Fassung:
„d)
bis spätestens 31. März des Erntejahres den indikativen Beihilfebetrag je kg im Fall der Tabakbeihilfe gemäß Artikel 110j der Verordnung (EG) Nr. 1782/2003, aufgeschlüsselt nach den in Anhang XXV der vorliegenden Verordnung aufgelisteten Tabaksorten und gegebenenfalls nach Güteklassen;“.
2.
Artikel 4 erhält folgende Fassung:
„Artikel 4
Der Koeffizient für die Verringerung der Fläche in den Fällen gemäß Artikel 75, Artikel 78 Absatz 2, Artikel 82, Artikel 85, Artikel 89 Absatz 2, Artikel 98 und Artikel 143 der Verordnung (EG) Nr. 1782/2003 bzw. der Koeffizient für die Verringerung der Mengen sowie die objektiven Kriterien im Fall gemäß Artikel 95 Absatz 4 der genannten Verordnung werden bis zur Gewährung der Zahlung an die Betriebsinhaber und spätestens bis 31. Januar des folgenden Jahres auf der Grundlage der gemäß Artikel 3 Absatz 1 Buchstaben b, ba und c der vorliegenden Verordnung übermittelten Angaben festgesetzt.“
3.
Kapitel 8 erhält folgende Fassung:
„KAPITEL 8
BEIHILFE FÜR ENERGIEPFLANZEN
ABSCHNITT 1
Definitionen
Artikel 23
Definitionen
Im Rahmen dieses Kapitels gelten folgende Definitionen:
a)
‚Antragsteller‘ ist der Inhaber eines landwirtschaftlichen Betriebs, der die Flächen im Sinne von Artikel 88 der Verordnung (EG) Nr. 1782/2003 im Hinblick auf den Bezug der dort genannten Beihilfe bebaut;
b)
‚Beihilfe‘ ist die Beihilfe für Energiepflanzen im Sinne von Artikel 88 der Verordnung (EG) Nr. 1782/2003;
c)
‚Energieprodukt‘ ist eines der in Artikel 88 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1782/2003 genannten Energieprodukte;
d)
‚Erstverarbeiter‘ ist der Verwender der landwirtschaftlichen Rohstoffe, der die erste Verarbeitung vornimmt, um eines oder mehrere der in Artikel 88 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1782/2003 genannten Produkte zu gewinnen, ausgenommen Antragsteller, die Rohstoffe im landwirtschaftlichen Betrieb verwenden;
e)
‚Aufkäufer‘ ist jede Person, die mit einem Antragsteller einen Vertrag gemäß Artikel 25 abschließt und auf eigene Rechnung in Artikel 24 Absatz 1 aufgeführte Rohstoffe für die in Artikel 88 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1782/2003 genannten Verwendungszwecke erwirbt.
ABSCHNITT 2
Verwendung der Rohstoffe
Artikel 24
Verwendung der Rohstoffe
(1) Auf den Flächen, die Gegenstand der Beihilfe sind, dürfen alle landwirtschaftlichen Rohstoffe angebaut werden, wenn ihr hauptsächlicher Endverwendungszweck die Herstellung von Energieprodukten unter den Bedingungen der Absätze 2 bis 8 ist.
(2) Auf den in Absatz 1 genannten Flächen dürfen Zuckerrüben angebaut werden, sofern jegliches Zwischenerzeugnis bei der Erzeugung von Energieprodukten verwendet wird und jegliches Zucker enthaltende Nebenerzeugnis gemäß der Verordnung (EG) Nr. 318/2006 des Rates (4) verwendet wird.
(3) Für Hanf finden Artikel 29 der Verordnung (EG) Nr. 795/2004 der Kommission (5) und Artikel 33 der Verordnung (EG) Nr. 796/2004 Anwendung.
(4) Die Mitgliedstaaten können jeglichen landwirtschaftlichen Rohstoff von der Beihilfe ausschließen, wenn er Schwierigkeiten hinsichtlich der Kontrolle, der öffentlichen Gesundheit, der Umwelt oder des Strafrechts bereitet oder nur eine geringfügige Ausbeute an Energieprodukten aufweist.
(5) Für jeden Rohstoff können die Mitgliedstaaten eine Mindestanbaufläche festsetzen.
(6) Der wirtschaftliche Wert der Energieprodukte, die durch die Verarbeitung der Rohstoffe gewonnen werden, muss nach der Bewertungsmethode in Artikel 38 Absatz 3 dieser Verordnung höher sein als der Wert aller sonstigen bei derselben Verarbeitung gewonnenen und für andere Zwecke bestimmten Erzeugnisse.
(7) Abweichend von Absatz 6 dürfen auf den in Absatz 1 genannten Flächen Sojabohnen angebaut werden, sofern jedes Zwischenerzeugnis außer Sojamehl zur Erzeugung von Energieprodukten verwendet wird.
(8) Energieprodukte müssen spätestens durch einen dritten Verarbeiter gewonnen werden.
ABSCHNITT 3
Vertrag
Artikel 25
Vertrag
(1) Für die Erzeugung von Rohstoffen nach Artikel 24 muss ein Vertrag gemäß Artikel 90 der Verordnung (EG) Nr. 1782/2003 und den Bedingungen dieses Kapitels geschlossen werden.
(2) Abweichend von Absatz 1 können sich die Antragsteller in den der ersten Ernte von anderen Kulturen als einjährigen Kulturen vorausgehenden Jahren im Wege einer schriftlichen Erklärung verpflichten, in dem betreffenden Jahr eine Anpflanzung vorzunehmen und die zu erntenden Rohstoffe zur Herstellung von Energieprodukten zu verwenden. Die Erklärung muss mindestens folgende Angaben enthalten:
a)
die Arten der betreffenden Rohstoffe mit der jeweiligen Anbaufläche;
b)
die Angabe des voraussichtlichen ersten Erntejahres.
(3) Zur Unterstützung des Sammelantrags müssen die Antragsteller ihren zuständigen Behörden bis zu dem in Artikel 11 der Verordnung (EG) Nr. 796/2004 genannten Zeitpunkt eine Abschrift des mit einem Aufkäufer oder Erstverarbeiter geschlossenen Vertrags oder gegebenenfalls die Erklärung gemäß Absatz 2 vorlegen.
Die Mitgliedstaaten können beschließen, dass der Vertrag nur zwischen einem Antragsteller und einem Erstverarbeiter geschlossen werden darf.
Die Mitgliedstaaten können von den Antragstellern verlangen, für jeden Rohstoff einen Sammelantrag auszufüllen.
(4) Die Antragsteller gewährleisten, dass der Vertrag mindestens folgende Angaben enthält:
a)
Namen und Anschriften der Vertragsparteien;
b)
Laufzeit des Vertrags;
c)
die Arten der betreffenden Rohstoffe mit der jeweiligen Anbaufläche;
d)
alle sonstigen Bedingungen für die Lieferung der voraussichtlichen Menge von Rohstoffen;
e)
eine Zusicherung des Betriebsinhabers, die Verpflichtung gemäß Artikel 27 Absatz 1 einzuhalten;
f)
eine Zusicherung des Erstverarbeiters oder des Aufkäufers, die Rohstoffe gemäß diesem Kapitel zu verwenden.
ABSCHNITT 4
Repräsentative Erträge, Lieferung der Rohstoffe und Liefermengen
Artikel 26
Repräsentative Erträge
(1) Die Mitgliedstaaten setzen die repräsentativen, für jede Rohstoffart tatsächlich zu erzielenden Erträge anhand eines geeigneten Verfahrens jährlich rechtzeitig fest und teilen diese den betreffenden Antragstellern mit.
(2) Abweichend von Absatz 1 können die Mitgliedstaaten beschließen, für andere als einjährige Kulturen keine repräsentativen Erträge festzusetzen. In diesem Fall setzen die Mitgliedstaaten, wenn die in Artikel 27 Absatz 1 Unterabsatz 2 vorgesehenen Kontrollen die Gefahr der Nichteinhaltung der Verpflichtung zur Lieferung der gesamten geernteten Rohstoffe erkennen lassen, anhand eines geeigneten Verfahrens repräsentative Erträge für die von dieser Gefahr betroffenen Kulturen fest.
Artikel 27
Lieferung der Rohstoffe und Liefermengen
(1) Die Antragsteller liefern dem Aufkäufer oder Erstverarbeiter
a)
die mindestens dem repräsentativen Ertrag entsprechende Menge Rohstoffe;
b)
alle Rohstoffe aus Kulturen, für die die Mitgliedstaaten beschlossen haben, von der Möglichkeit gemäß Artikel 26 Absatz 2 Gebrauch zu machen.
Die Mitgliedstaaten legen geeignete Kontrollmaßnahmen fest, um zu gewährleisten, dass der Verpflichtung zur Lieferung aller in Unterabsatz 1 Buchstabe b genannter Rohstoffe nachgekommen wird.
(2) Die Antragsteller oder Aufkäufer oder Erstverarbeiter melden der zuständigen Behörde die Lieferung von Rohstoffen mittels einer vom Aufkäufer oder Erstverarbeiter und vom Antragsteller unterzeichneten schriftlichen Erklärung. Die Erklärung muss mindestens folgende Angaben enthalten:
a)
das Lieferdatum,
b)
die Liefermengen jeder Art.
(3) Die Aufkäufer oder Erstverarbeiter nehmen die in Absatz 1 genannte Lieferung der Rohstoffe in Empfang und garantieren, dass eine entsprechende Menge dieser Rohstoffe in der Gemeinschaft zur Herstellung eines oder mehrerer Energieprodukte verwendet wird.
(4) Die Aufkäufer müssen dem/den Erstverarbeiter(n) eine entsprechende Liefermenge aller von den Antragstellern übernommenen Rohstoffe liefern.
(5) Der Erstverarbeiter kann eine entsprechende Menge der Rohstoffe, Zwischen- oder Nebenerzeugnisse zur Herstellung eines oder mehrerer der Energieprodukte verwenden.
In dem Fall gemäß Unterabsatz 1 oder bei Verkauf einer entsprechenden Menge des geernteten Rohstoffes durch den Aufkäufer setzt der Erstverarbeiter oder der Aufkäufer die zuständige Behörde, bei der die in Artikel 31 genannte Sicherheit geleistet wurde, bzw. im Falle der Anwendung von Artikel 37 die für die Zulassung des betreffenden Aufkäufers oder Erstverarbeiters zuständige Behörde davon in Kenntnis. Wird diese entsprechende Menge in einem anderen Mitgliedstaat als demjenigen verwendet, in dem die Rohstoffe geerntet wurden, so unterrichten sich die zuständigen Behörden der betreffenden Mitgliedstaaten gegenseitig über den Vorgang.
(6) Im Rahmen der einzelstaatlichen Vorschriften zur Regelung der vertraglichen Beziehungen kann der Erstverarbeiter einen Dritten mit dem Abholen der Rohstoffe bei dem die Beihilfe beantragenden Betriebsinhaber beauftragen. Der Erstverarbeiter ist allein verantwortlich hinsichtlich der in diesem Kapitel festgelegten Pflichten.
Artikel 28
Außergewöhnliche Umstände
Im Fall außergewöhnlicher Umstände oder von höherer Gewalt gemäß Artikel 40 Absatz 4 der Verordnung (EG) Nr. 1782/2003 kann ein Antragsteller der für ihn zuständigen Behörde anhand des Verfahrens des Artikels 72 der Verordnung (EG) Nr. 796/2004 mitteilen, dass er die im Vertrag gemäß Artikel 25 vorgesehenen Rohstoffe wegen solcher Umstände ganz oder teilweise nicht liefern kann. Die zuständige Behörde kann bei ausreichendem Nachweis über diese außergewöhnlichen Umstände eine Änderung der dem Aufkäufer oder Erstverarbeiter zu liefernden Mengen gestatten.
ABSCHNITT 5
Voraussetzungen für die Zahlung der Beihilfe
Artikel 29
Zahlung
(1) Unbeschadet der Sanktionen gemäß Artikel 51 der Verordnung (EG) Nr. 796/2004 und Artikel 30 der vorliegenden Verordnung wird die Beihilfe nur gezahlt, wenn
a)
eine Kopie des Vertrags gemäß Artikel 25 bei der zuständigen Behörde hinterlegt wurde;
b)
die Sicherheit gemäß Artikel 31 geleistet wurde, außer im Falle der Anwendung von Artikel 37;
c)
die Erklärung gemäß Artikel 27 Absatz 2 bei der zuständigen Behörde abgegeben worden ist;
d)
die zuständige Behörde bei jedem Antrag geprüft hat, ob die Voraussetzungen gemäß den Artikeln 25 und 27 erfüllt sind.
(2) Abweichend von Absatz 1 und unbeschadet der Kürzungen und Ausschlüsse gemäß Artikel 51 der Verordnung (EG) Nr. 796/2004 sowie der Sanktionen gemäß Artikel 30 der vorliegenden Verordnung wird die Beihilfe für die Jahre, die der ersten Ernte anderer Kulturen als einjähriger Kulturen vorausgingen, unter der Voraussetzung gezahlt, dass die Erklärung gemäß Artikel 25 Absatz 2 bei der zuständigen Behörde abgegeben worden ist und diese Behörde die Einhaltung von Artikel 25 Absatz 2 geprüft hat.
Artikel 30
Sanktionen im Fall einer falschen Liefererklärung
Stellt sich bei den Kontrollen heraus, dass die Liefererklärung gemäß Artikel 27 Absatz 2 absichtlich falsch ist, so verliert der Antragsteller seinen Beihilfeanspruch. Wurde die Beihilfe bereits gezahlt, so wird sie gemäß Artikel 73 der Verordnung (EG) Nr. 796/2004 zurückgefordert. Für andere als einjährige Kulturen können bereits getätigte Zahlungen bis zur letzten diesbezüglichen Zahlung zurückgefordert werden.
ABSCHNITT 6
Verpflichtungen der Aufkäufer und Erstverarbeiter
Artikel 31
Sicherheiten
(1) Der Aufkäufer oder der Erstverarbeiter leistet vor dem Termin für die Änderungen des Beihilfeantrags des jeweiligen Jahres im betreffenden Mitgliedstaat gemäß Artikel 15 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 796/2004 die Sicherheit gemäß Absatz 2 bei der für ihn zuständigen Behörde. Die Mitgliedstaaten können jedoch unter den Bedingungen von Artikel 5 der Verordnung (EWG) Nr. 2220/85 der Kommission (6) auf die Leistung einer Sicherheit verzichten.
(2) Zur Berechnung der Sicherheit wird bei jedem Rohstoff ein Betrag von 60 EUR/ha zugrunde gelegt und mit der Gesamtheit der Flächen multipliziert, die einem von dem betreffenden Aufkäufer oder Erstverarbeiter unterzeichneten Vertrag unterliegen und für die Erzeugung des Rohstoffs genutzt werden.
(3) Im Falle der Erzeugung anderer als einjähriger Kulturen werden die Sicherheiten jedoch nur für das Jahr der ersten Ernte geleistet und gelten während der Gültigkeitsdauer des Vertrags auch für die weiteren Jahre.
(4) Wird der Vertrag gemäß Artikel 28 geändert, so wird die geleistete Sicherheit entsprechend angepasst.
(5) Unbeschadet der Artikel 20 bis 24 der Verordnung (EWG) Nr. 2220/85 wird die vom Aufkäufer geleistete Sicherheit freigegeben, nachdem der betreffende Rohstoff an den Erstverarbeiter geliefert wurde, sofern die für den Aufkäufer zuständige Behörde den Nachweis erhalten hat, dass der Erstverarbeiter bei der für ihn zuständigen Behörde eine entsprechende Sicherheit geleistet hat. Findet die Erstverarbeitung in einem Mitgliedstaat statt, der die Bestimmungen von Artikel 37 anwendet, so wird die vom Aufkäufer geleistete Sicherheit freigegeben, nachdem der betreffende Rohstoff an einen zugelassenen Erstverarbeiter geliefert wurde.
Artikel 32
Haupt-, Neben- und untergeordnete Pflichten der Aufkäufer und Verarbeiter
(1) Folgende Pflichten sind Hauptpflichten im Sinne von Artikel 20 der Verordnung (EWG) Nr. 2220/85:
a)
die Pflicht der Aufkäufer, die Gesamtmengen Rohstoffe an den Erstverarbeiter gemäß Artikel 27 Absatz 4 zu liefern;
b)
die Pflicht der Erstverarbeiter, zumindest die gemäß Artikel 27 Absatz 1 festgesetzten Mengen Rohstoffe zu den vertraglich festgelegten Enderzeugnissen zu verarbeiten;
c)
die Pflicht der Erstverarbeiter im Zusammenhang mit dem wirtschaftlichen Wert der Energieprodukte, die durch Verarbeitung der Rohstoffe gemäß Artikel 24 Absatz 6 gewonnen werden.
(2) Die Pflicht der Erstverarbeiter, die Rohstoffe bis zum 31. Juli des zweiten auf die Ernte folgenden Jahres zu verarbeiten, ist eine Nebenpflicht im Sinne von Artikel 20 der Verordnung (EWG) Nr. 2220/85.
(3) Folgende Pflichten sind untergeordnete Pflichten im Sinne von Artikel 20 der Verordnung (EWG) Nr. 2220/85:
a)
für Aufkäufer und Erstverarbeiter:
i)
die Abnahme der jeweiligen Mengen vom Antragsteller gemäß Artikel 27 Absatz 3 gelieferter Rohstoffe;
ii)
die Pflicht, die Liefererklärung gemäß Artikel 27 Absatz 2 zu unterzeichnen;
b)
für Erstverarbeiter gegebenenfalls die Pflicht, vor dem Termin gemäß Artikel 31 Absatz 1 eine Sicherheit zu leisten.
(4) Abweichend von Artikel 20 Absatz 2 der Verordnung (EWG) Nr. 2220/85 ist die Pflicht eines Aufkäufers oder Erstverarbeiters, die von den zuständigen Behörden durchzuführenden Vor-Ort-Kontrollen zu akzeptieren oder zu erleichtern oder die Bücher gemäß Artikel 38 der vorliegenden Verordnung vorzulegen, eine Hauptpflicht.
ABSCHNITT 7
Sondervorschriften für die Verwendung von Rohstoffen im landwirtschaftlichen Betrieb
Artikel 33
Verwendung von Rohstoffen im landwirtschaftlichen Betrieb
(1) Unbeschadet von Artikel 25 Absatz 1 können die Mitgliedstaaten einem Antragsteller Folgendes gestatten:
a)
die Verwendung von schnellwüchsigen Forstgehölzen des KN-Codes ex 0602 90 41 oder sämtlicher geernteter Mengen von Getreide oder Ölsaaten der KN-Codes 1201 00 90, 1205 10 90, 1205 90 00, 1206 00 91 und 1206 00 99:
i)
als Brennstoff zur Beheizung seines landwirtschaftlichen Betriebs,
ii)
zur Gewinnung von Energie oder Biobrennstoff in seinem landwirtschaftlichen Betrieb;
b)
die Verarbeitung der gesamten Menge geernteter Rohstoffe zu Biogas des KN-Codes 2711 29 00 in seinem landwirtschaftlichen Betrieb.
(2) Bei Anwendung von Absatz 1 dieses Artikels findet Artikel 25 keine Anwendung. Die Antragsteller müssen der für sie zuständigen Behörde zur Unterstützung des Sammelantrags bis zu dem in Artikel 11 der Verordnung (EG) Nr. 796/2004 genannten Termin eine schriftliche Erklärung vorlegen, die mindestens folgende Angaben enthält:
a)
die Arten der betreffenden Rohstoffe mit der jeweiligen Anbaufläche;
b)
gegebenenfalls die Angabe des voraussichtlichen Jahres der ersten Ernte;
c)
eine Verpflichtung des Antragstellers, die unter die Erklärung fallenden Rohstoffe gemäß Absatz 1 dieses Artikels und Artikel 24 Absatz 1 bis zu einem von den Mitgliedstaaten festzusetzenden Zeitpunkt, der spätestens der 31. Juli des zweiten Jahres nach dem Erntejahr ist, direkt zu verwenden bzw. zu verarbeiten;
d)
die vorgesehene Endverwendung der Rohstoffe und die technische Beschreibung der geplanten Verarbeitung.
(3) Sofern in diesem Abschnitt nicht anders geregelt, finden die Bestimmungen dieses Kapitels auf die betreffenden Betriebsleiter Anwendung.
Artikel 34
Im landwirtschaftlichen Betrieb zu verwendende Rohstoffmengen
(1) Antragsteller verwenden im landwirtschaftlichen Betrieb
a)
eine Rohstoffmenge, die zumindest dem repräsentativen Ertrag gemäß Artikel 26 entspricht, oder
b)
bei Rohstoffen, für die kein repräsentativer Ertrag festgesetzt wurde, alle geernteten Rohstoffe.
Die Mitgliedstaaten führen angemessene Kontrollmaßnahmen ein, um die Einhaltung der Verpflichtung gemäß Unterabsatz 1 Buchstabe b zu gewährleisten.
(2) Die Antragsteller legen der zuständigen Behörde bis zu einem von den Mitgliedstaaten festzusetzenden Zeitpunkt eine Ernterklärung vor, die mindestens folgende Angaben enthält:
a)
den Zeitpunkt der Ernte,
b)
die geernteten Rohstoffmengen.
(3) Im Falle außergewöhnlicher Umstände oder höherer Gewalt im Sinne von Artikel 40 Absatz 4 der Verordnung (EG) Nr. 1782/2003 kann ein Antragsteller der für ihn zuständigen Behörde gemäß Artikel 72 der Verordnung (EG) Nr. 796/2004 mitteilen, dass er nicht in der Lage sein wird, die in Absatz 1 dieses Artikels genannte Rohstoffmenge ganz oder teilweise zu ernten. Die zuständige Behörde kann bei ausreichendem Nachweis über diese besonderen Umstände Änderungen der im landwirtschaftlichen Betrieb zu verwenden Mengen gestatten.
Artikel 35
Kontrollen
Unbeschadet der Kontrollen gemäß den Artikeln 24 und 26 der Verordnung (EG) Nr. 796/2004 und Artikel 37 Absätze 4 bis 6 der vorliegenden Verordnung führen die Mitgliedstaaten, die Artikel 33 Absatz 1 der vorliegenden Verordnung anwenden, ausreichende Kontrollmaßnahmen ein, um zu gewährleisten, dass:
a)
die betreffenden Rohstoffmengen gemäß Artikel 34 geerntet werden.
Solche Kontrollmaßnahmen umfassen mindestens Folgendes:
i)
eine Verwaltungskontrolle der Einhaltung von Artikel 34 hinsichtlich der geernteten Mengen;
ii)
Vor-Ort-Kontrollen in mindestens 10 % der landwirtschaftlichen Betriebe zur Überprüfung der vom Antragsteller gemäß Artikel 34 Absatz 2 gemeldeten Erntemenge.
b)
Die unter Buchstabe a genannten Rohstoffe werden direkt im Betrieb verwendet bzw. zu Biogas des KN-Codes 2711 29 00 verarbeitet.
Artikel 36
Zahlungen
(1) Unbeschadet der in Artikel 51 der Verordnung (EG) Nr. 796/2004 und Absatz 2 dieses Artikels festgelegten Kürzungen und Ausschlüssen wird die Beihilfe den Antragstellern gezahlt, sofern
a)
die nach Artikel 34 vorgesehene Menge Rohstoffe geerntet worden ist;
b)
die Erklärungen gemäß Artikel 33 Absatz 2 und Artikel 34 Absatz 2 der zuständigen Behörde vorgelegt worden sind;
c)
die Kontrollen gemäß Artikel 35 Buchstabe a von der zuständigen Behörde abgeschlossen worden sind.
(2) Unbeschadet des Artikels 40 der Verordnung (EG) Nr. 1782/2003 ist ein Antragsteller nicht beihilfeberechtigt, wenn sich herausstellt, dass er Bezug nehmend auf Artikel 34 Absatz 2 der vorliegenden Verordnung eine vorsätzlich falsche Erntemeldung eingereicht hat. Ist die Beihilfe bereits gezahlt worden, so wird sie gemäß Artikel 73 der Verordnung (EG) Nr. 796/2004 zurückgefordert.
Sind die Rohstoffe nicht zu dem in Artikel 33 Absatz 2 Buchstabe c genannten Zeitpunkt zu Energieprodukten verarbeitet worden, so wird die für die betreffende Ernte gezahlte Beihilfe gemäß Artikel 73 der Verordnung (EG) Nr. 796/2004 zurückgefordert und wird der Betriebsinhaber für das folgende Jahr von der Beihilfe für Energiepflanzen ausgeschlossen.
Artikel 36a
Mitgliedstaaten können beschließen, diesen Abschnitt ab 1. Januar 2008 anzuwenden.
ABSCHNITT 8
Fakultative Zulassungsregelung
Artikel 37
Fakultative Zulassungsregelung
(1) Abweichend von Artikel 31 können die Mitgliedstaaten beschließen, eine Regelung zur Zulassung der Aufkäufer und Erstverarbeiter (nachstehend „zugelassene Verwender“ genannt) einzuführen.
Die Mitgliedstaaten veröffentlichen die Entscheidung gemäß Unterabsatz 1 bis zum 1. November des Jahres, das ihrer Anwendung vorausgeht. Für 2007 veröffentlichen die Mitgliedstaaten die Entscheidung jedoch bis zum 1. März 2007.
Sofern in diesem Abschnitt nicht anders geregelt, finden die Bestimmungen dieses Kapitels auf die Mitgliedstaaten Anwendung, die beschlossen haben, Unterabsatz 1 anzuwenden.
(2) Hat ein Mitgliedstaat beschlossen, Unterabsatz 1 anzuwenden, so erlässt er die erforderlichen Vorschriften und trifft die erforderlichen Maßnahmen, um zu gewährleisten, dass die Vorschriften dieses Kapitels eingehalten werden. Insbesondere legen die Mitgliedstaaten Bedingungen für die Zulassung der Verwender fest, wobei sie gewährleisten, dass mindestens die folgenden Kriterien eingehalten werden:
a)
Die Aufkäufer müssen
i)
über die Verwaltungskapazitäten verfügen, als Aufkäufer zu arbeiten und die Bücher gemäß Artikel 38 zu führen;
ii)
eine vertragliche Beziehung zu mindestens einem Verarbeiter für die Lieferung von Rohstoffen haben oder während eines ausreichend langen Zeitraums Handelstätigkeiten durchgeführt haben.
b)
Die Erstverarbeiter müssen
i)
über die Verwaltungskapazitäten verfügen, als Erstverarbeiter zu arbeiten und die Bücher gemäß Artikel 38 zu führen;
ii)
über die ausreichenden Produktionskapazitäten verfügen, um mindestens ein in Artikel 24 Absatz 1 genanntes Energieprodukt herzustellen.
(3) Die Mitgliedstaaten führen ein Verfahren zur Kontrolle der Zulassung bei zugelassenen Verwendern ein, bevor das in Absatz 6 genannte Verzeichnis veröffentlicht wird.
(4) Wird festgestellt, dass ein zugelassener Verwender die Verpflichtungen dieses Kapitels oder die auf dessen Grundlage erlassenen nationalen Vorschriften nicht erfüllt, oder dass ein Aufkäufer oder Erstverarbeiter die von den zuständigen Behörden durchzuführenden Vor-Ort-Kontrollen nicht akzeptiert oder erleichtert und/oder die Angaben gemäß Artikel 38 nicht übermittelt, so nehmen die Mitgliedstaaten angemessene Sanktionen vor. Der Sanktionsprozentsatz wird anhand der Schwere des Verstoßes und nach Maßgabe der Sicherheiten berechnet, die wegen Nichteinhaltung der Anforderungen gemäß Artikel 32 einbehalten werden.
(5) Hält ein zugelassener Verwender die Vorschriften dieses Kapitels oder die nationalen Vorschriften infolge einer vom Mitgliedstaat zu definierenden groben Fahrlässigkeit nicht ein, so können die Mitgliedstaaten beschließen, seine Zulassung für einen von ihnen festzulegenden Zeitraum zu entziehen.
(6) Vor dem 15. Dezember des Jahres, das dem Jahr vorausgeht, für das die Beihilfe gewährt wird, veröffentlichen die Mitgliedstaaten ein Verzeichnis der zugelassenen Aufkäufer und Erstverarbeiter. Damit die Beihilfe für das Jahr 2007 gewährt werden kann, muss das Verzeichnis der zugelassenen Aufkäufer und Erstverarbeiter jedoch spätestens am 15. April 2007 veröffentlicht werden.
(7) Hat ein Mitgliedstaat beschlossen, Absatz 1 anzuwenden, so wird die Beihilfe nur Antragstellern gezahlt, die Verträge mit zugelassenen Aufkäufern oder Erstverarbeitern geschlossen haben.
ABSCHNITT 9
Kontrollen
Artikel 38
Buchführung
(1) Die zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten regeln im Einzelnen, über welche Daten und in welchen - mindestens jedoch monatlichen - Zeitabständen der Aufkäufer, der Verarbeiter oder der Antragsteller gemäß Artikel 33 Absatz 1 Buch führen muss.
(2) Für die Verarbeiter muss diese Buchführung mindestens folgende Angaben enthalten:
a)
Mengen der zur Verarbeitung gekauften Rohstoffe;
b)
Mengen der verarbeiteten Rohstoffe sowie Mengen und Arten der gewonnenen End-, Neben- und Nacherzeugnisse;
c)
Verarbeitungsverluste;
d)
vernichtete Mengen mit entsprechender Begründung;
e)
Mengen, Arten und erzielte Preise der vom Verarbeiter verkauften oder abgegebenen Erzeugnisse;
f)
gegebenenfalls Name und Anschrift des Zweitverarbeiters.
(3) Für die Aufkäufer muss diese Buchführung mindestens folgende Angaben enthalten:
a)
Mengen aller gekauften und zur Verarbeitung im Rahmen der vorliegenden Regelung weiterverkauften Rohstoffe;
b)
Name und Anschrift des Erstverarbeiters.
(4) Für die Antragsteller gemäß Artikel 33 Absatz 1 muss die Buchführung mindestens eine Bestandbuchhaltung umfassen, die eine Rückverfolgung der Ernten und der Verarbeitung im Betrieb erlaubt.
(5) Die für den Aufkäufer oder Erstverarbeiter zuständige Behörde prüft, ob der vorgelegte Vertrag die Bedingungen nach Artikel 24 Absatz 1 erfüllt. Sind diese Bedingungen nicht erfüllt, so wird die für den Antragsteller zuständige Behörde davon in Kenntnis gesetzt.
(6) Zur Ermittlung des wirtschaftlichen Werts der Erzeugnisse gemäß Artikel 24 Absatz 6 vergleicht die betreffende zuständige Behörde auf der Grundlage der Angaben nach Absatz 2 den Gesamtwert aller Energieprodukte mit dem Gesamtwert aller weiteren Erzeugnisse, die bei derselben Verarbeitung anfallen, aber für andere Zwecke bestimmt sind. Zur Berechnung der einzelnen Werte wird die jeweilige Menge mit dem im vorangegangenen Wirtschaftsjahr ermittelten Durchschnittspreis ab Werk multipliziert. Liegen keine solchen Preise vor, so bestimmt die zuständige Behörde insbesondere anhand der Angaben nach Artikel 39 Absatz 1 selbst die entsprechenden Preise.
Artikel 39
Kontrollen der Verarbeitung
(1) Der Erstverarbeiter übermittelt der für ihn zuständigen Behörde die erforderlichen Angaben über die betreffenden Verarbeitungsstufen, insbesondere zu den Preisen und den technischen Verarbeitungskoeffizienten, mit denen sich die Mengen der Enderzeugnisse, die gewonnen werden können, vorausberechnen lassen.
(2) Die zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten, in denen die Aufkäufer tätig sind, führen bei mindestens 25 % der in ihrem Hoheitsgebiet niedergelassenen Aufkäufer, die anhand einer Risikoanalyse ausgewählt werden, Kontrollen durch. Diese Kontrollen umfassen Bestandskontrollen und Unterlagenprüfungen, um die Übereinstimmung zwischen den Ankäufen von Rohstoffen und den entsprechenden Lieferungen und der Einhaltung der Haupt-, Neben- und untergeordneten Pflichten gemäß Artikel 32 zu gewährleisten.
(3) Die zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten, in denen die Verarbeitung stattgefunden hat, führen bei mindestens 25 % der in ihrem Hoheitsgebiet niedergelassenen Verarbeiter, die anhand einer Risikoanalyse ausgewählt werden, Kontrollen zur Einhaltung von Artikel 24 Absatz 1 sowie der Haupt-, Neben- und untergeordneten Pflichten gemäß Artikel 32 Absatz 2 durch. Diese Kontrollen umfassen mindestens
a)
einen Vergleich des Gesamtwerts aller Energieprodukte mit dem Gesamtwert aller weiteren Erzeugnisse, die bei derselben Verarbeitung anfallen, aber für andere Zwecke bestimmt sind;
b)
eine Analyse des Produktionssystems des Verarbeiters einschließlich Bestandskontrollen und Unterlagenprüfungen, um die Übereinstimmung zwischen den gelieferten Rohstoffen und den End-, Neben- und Nacherzeugnissen sicherzustellen.
Bei den Kontrollen nach Unterabsatz 1 Buchstabe b stützt sich die zuständige Behörde insbesondere auf technische Koeffizienten für die Verarbeitung der betreffenden Rohstoffe. Sofern die Gemeinschaftsvorschriften entsprechende Koeffizienten für die Ausfuhr vorsehen, sind diese zu verwenden. Gibt es diese nicht und sehen die gemeinschaftlichen Rechtsvorschriften andere Koeffizienten vor, so sind diese zu verwenden. In allen anderen Fällen stützt sich die Kontrolle hauptsächlich auf die in der betreffenden Verarbeitungsindustrie allgemein anerkannten Koeffizienten.
(4) Bei der Verarbeitung nach Artikel 33 Absatz 1 werden Kontrollen bei 10 % der Antragsteller vorgenommen, die mittels Risikoanalyse anhand folgender Kriterien ausgewählt wurden:
a)
Höhe der Beihilfen;
b)
Art der für die Verarbeitung gemeldeten Erzeugung, insbesondere andere als einjährige Kulturen;
c)
Anzahl landwirtschaftlicher Parzellen;
d)
Entwicklung im Vergleich zum Vorjahr;
e)
Kontrollergebnisse der Vorjahre;
f)
sonstige von den Mitgliedstaaten festzulegende Parameter unter Berücksichtigung der Repräsentativität der eingereichten Erklärungen.
(5) Die Kontrollen nach Absatz 4 umfassen mindestens
a)
einen Vergleich des Gesamtwerts aller Energieprodukte mit dem Gesamtwert aller weiteren Erzeugnisse, die bei derselben Verarbeitung anfallen, aber für andere Zwecke bestimmt sind;
b)
das Vorhandensein von Anlagen für die Verwendung oder Verarbeitung der Rohstoffe im Betrieb.
(6) Werden bei den Kontrollen nach Absatz 4 Unregelmäßigkeiten festgestellt, so führt die zuständige Behörde im laufenden Jahr zusätzliche Kontrollen durch und sieht gemäß Artikel 26 Absatz 3 der Verordnung (EG) Nr. 796/2004 einen entsprechend höheren Prozentsatz von Antragstellern für eine Vor-Ort-Kontrolle im folgenden Jahr vor.
(7) Ist vorgesehen, dass einzelne Elemente der Kontrollen nach den Absätzen 2, 3 und 4 anhand einer Stichprobenauswahl durchgeführt werden können, so muss diese ein verlässliches und repräsentatives Kontrollniveau gewährleisten.
(8) Über jede Vor-Ort-Kontrolle ist ein vom Kontrolleur unterzeichneter Bericht anzufertigen, der alle Einzelheiten der Kontrolle genau wiedergibt. Der Bericht muss insbesondere folgende Angaben enthalten:
a)
Zeitpunkt der Kontrolle,
b)
anwesende Personen,
c)
erfasster Zeitraum,
d)
angewandte Kontrolltechniken einschließlich etwaiger Stichprobenverfahren,
e)
Ergebnisse der Kontrolle.
Artikel 40
Zusätzliche Maßnahmen und Amtshilfe
(1) Die Mitgliedstaaten treffen alle zur ordnungsgemäßen Anwendung dieses Kapitels erforderlichen zusätzlichen Maßnahmen und leisten sich gegenseitig Amtshilfe bei der Durchführung der in diesem Kapitel vorgesehenen Kontrollen. In diesem Zusammenhang können die Mitgliedstaaten, sofern dieses Kapitel keine angemessenen Kürzungen und Ausschlüsse vorsieht, auch entsprechende einzelstaatliche Sanktionen gegen Marktteilnehmer verhängen, die mit dem Beihilfeverfahren befasst sind.
(2) Soweit dies erforderlich oder in diesem Kapitel vorgeschrieben ist, leisten sich die Mitgliedstaaten gegenseitig Amtshilfe, um wirksame Kontrollen zu ermöglichen und um die Echtheit der übermittelten Dokumente und die Richtigkeit der ausgetauschten Angaben sicherzustellen.
4.
Artikel 61 Absatz 1 erhält folgende Fassung:
„(1) Wird eine Überschreitung der in den Artikeln 59 und 60 genannten Flächen festgestellt, so ermittelt der betreffende Mitgliedstaat den endgültigen Überschreitungssatz, der auf zwei Dezimalstellen zu runden ist, vor Gewährung der Zahlungen an die Betriebsinhaber und bis spätestens 31. Januar des folgenden Jahres.“;
5.
Artikel 69 erhält folgende Fassung:
„Artikel 69
Mitteilungen
Wird eine Überschreitung der in den Artikeln 59 und 60 genannten Flächen festgestellt, so setzt der betreffende Mitgliedstaat den endgültigen Überschreitungssatz vor Gewährung der Zahlungen an die Betriebsinhaber und bis spätestens 31. Januar des folgenden Jahres fest und teilt diesen der Kommission bis spätestens 31. Januar des folgenden Jahres mit. Die Angaben, die für die Berechnung des Prozentsatzes einer Grundflächenüberschreitung dienen, werden nach dem Schema in Anhang VI zugeleitet.“;
6.
In Artikel 136 werden die Worte „Artikel 30 Absatz 3“ gestrichen.
7.
Artikel 171ai Absatz 3 wird gestrichen.
8.
Artikel 171bb Absatz 2 Unterabsatz 1 erhält folgende Fassung:
„Die Mitgliedstaaten setzen für jede Olivenhainkategorie den Beihilfebetrag je Oliven-GIS-ha vor Gewährung der Zahlungen an die Betriebsinhaber und bis spätestens 31. Januar des folgenden Jahres fest.“;
9.
In Anhang III wird die Zeile „FRIST FÜR DIE ÜBERMITTLUNG: ALLJÄHRLICH ZUM 15. NOVEMBER“ gestrichen.
10.
In Anhang VI wird die Zeile „FRIST FÜR DIE ÜBERMITTLUNG: ALLJÄHRLICH ZUM 15. NOVEMBER“ gestrichen.
11.
Anhang IX erhält die Fassung des Anhangs der vorliegenden Verordnung.
Artikel 2
Diese Verordnung tritt am Tag ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Sie gilt mit Wirkung vom 1. Januar 2007. Jedoch gelten die Abschnitte 3, 4, 5, 6, und 9 des Kapitels 8 der Verordnung (EG) Nr. 1973/2004, die durch Artikel 1 Absatz 3 der vorliegenden Verordnung geändert wurden, ab dem 1. Januar 2008.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 13. März 2007