Směrnice Rady
ze dne 11. prosince 1989
o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu
(89/662/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že Společenství musí přijmout opatření k postupnému zavádění vnitřního trhu v průběhu období, které uplyne 31. prosince 1992;
vzhledem k tomu, že harmonické fungování společné organizace trhu s živočišnými produkty a produkty živočišného původu vyžaduje odstranění překážek veterinární povahy, bránících rozvoji obchodování s dotyčnými produkty uvnitř Společenství; že z tohoto hlediska je volný pohyb zemědělských produktů základním prvkem společných organizací trhu a měl by usnadnit racionální rozvoj zemědělské produkce a optimální využití výrobních faktorů;
vzhledem k tomu, že ve veterinární oblasti jsou v současné době hranice využívány k provádění kontrol, jejichž účelem je zabezpečení ochrany veřejného zdraví i zdraví zvířat;
vzhledem k tomu, že konečným cílem je zajistit provádění veterinárních kontrol pouze v místě odeslání; že realizace tohoto cíle zahrnuje sladění základních požadavků týkajících se ochrany veřejného zdraví i zdraví zvířat;
vzhledem k tomu, že s výhledem na dotvoření vnitřního trhu je vhodné až do dosažení tohoto cíle klást důraz na kontroly, jež mají být prováděny v místě odeslání, a na organizaci kontrol, které by měly být prováděny v místě určení; že toto řešení znamená opuštění možnosti provádět veterinární kontroly na vnitřních hranicích Společenství;
vzhledem k tomu, že toto řešení vyžaduje posílení důvěry ve veterinární kontroly prováděné odesílajícím státem; že odesílající stát musí zajistit provádění takovýchto veterinárních kontrol náležitým způsobem;
vzhledem k tomu, že ve státě určení mohou být prováděny namátkové veterinární kontroly v místě určení, že nicméně v případě vážného podezření z pochybení může být veterinární kontrola provedena v průběhu přepravy zboží;
vzhledem k tomu, že je na členských státech, aby v předkládaném plánu přesně určily způsob, jakým hodlají provádět kontroly, a že tyto plány musí podléhat schválení ze strany Společenství;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit kroky, které by nastaly po veterinární kontrole, při níž by u zásilky bylo shledáno pochybení; že v takové situaci jsou možná tři řešení: první by umožnilo uvedení do pořádku závadných dokladů, druhé by mělo zamezit jakémukoli nebezpečí při zjištění nákazy zvířat, jakékoli nové vážné nákazy nebo jiné příčiny, která by mohla představovat vážné nebezpečí pro zvířata anebo pro zdraví lidí, třetí by nastalo, pokud zboží nesplňuje stanovené požadavky z jiných než výše uvedených důvodů;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit postup při řešení sporů, které by mohly nastat ohledně zásilek z hospodářství, produkčního střediska nebo zařízení;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit ochranná opatření; že v této oblasti by zejména z důvodů účinnosti měl nést odpovědnost v prvé řadě odesílající členský stát; že Komise musí být schopna rychle jednat, zejména provádět kontroly na místě a přijímat opatření odpovídající dané situaci;
vzhledem k tomu, že mají-li pravidla stanovená touto směrnicí plnit svůj účel, musejí se týkat veškerého zboží podléhajícího při obchodování uvnitř Společenství veterinárním požadavkům;
vzhledem k tomu, že pokud jde o určité nákazy zvířat, mají členské státy stále ještě rozdílnou situaci v ochraně zdraví, a že než bude stanoven přístup Společenství, pokud jde o způsoby boje proti těmto nákazám, bude vhodné vyhradit prozatímně otázku kontroly při obchodování se hospodářskými zvířaty v rámci Společenství a umožnit kontrolu dokladů v průběhu přepravy; že v současném stadiu slaďování a do doby, než budou přijata pravidla a Společenství, by zboží, které není předmětem sladěných pravidel a předpisů, mělo splňovat požadavky státu určení, pokud jsou v souladu s článkem 36 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že je třeba přizpůsobit ustanovení stávajících směrnic novým pravidlům stanoveným touto směrnicí;
vzhledem k tomu, že je třeba přistoupit k přezkoumání těchto pravidel do konce roku 1993;
vzhledem k tomu, že je třeba pověřit Komisi přijetím prováděcích opatření k této směrnici, že za tímto účelem je nutné stanovit postupy, kterými se zavádí těsná a účinná spolupráce mezi Komisí a členskými státy v rámci Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Členské státy zajistí, aby veterinární kontroly produktů živočišného původu, které jsou předmětem úpravy ve směrnicích uvedených v příloze A nebo v článku 14 a jež jsou určeny pro obchodování, nebyly nadále - aniž by byl dotčen článek 6 - prováděny na hranicích, ale aby byly prováděny v souladu s touto směrnicí.
Článek 2
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "veterinární kontrolou" jakákoli fyzická kontrola a/nebo administrativní úkon týkající se produktů uvedených v článku 1, jejichž smyslem je přímo či jinak zabezpečit ochranu zdraví lidí nebo zvířat;
2. "obchodováním" obchodování mezi členskými státy se zbožím ve smyslu čl. 9 odst. 2 Smlouvy;
3. "zařízením" jakýkoli podnik zabývající se produkcí, skladováním nebo zpracováním produktů uvedených v článku 1;
4. "příslušným orgánem" ústřední orgán členského státu příslušný k provádění veterinárních kontrol nebo jakýkoli orgán, jemuž tuto pravomoc svěřil;
5. "úředním veterinárním lékařem" veterinární lékař jmenovaný příslušným ústředním orgánem členského státu.
KAPITOLA I Kontroly v místě původu
Článek 3
1. Členské státy zajistí, aby k obchodování byly určeny pouze produkty uvedené v článku 1, které byly získány, zkontrolovány, označeny a etiketovány v souladu s předpisy a pravidly Společenství pro dané určení a které až k uvedenému konečnému příjemci doprovází osvědčení o zdravotní nezávadnosti, veterinární osvědčení nebo jakýkoli jiný doklad, který ukládají veterinární předpisy Společenství.
Zařízení původu zajistí trvalou sebekontrolou, aby zmíněné produkty vyhovovaly požadavkům prvního pododstavce.
Aniž by byly dotčeny kontrolní povinnosti, které úřednímu veterinárnímu lékaři ukládají předpisy Společenství, příslušný orgán provádí pravidelné kontroly zařízení, aby se ujistil, že produkty určené k obchodování odpovídají požadavkům Společenství nebo, v případech uvedených v odstavci 3 tohoto článku a ve článku 14, požadavkům členského státu určení.
Pokud existuje opodstatněné podezření, že tyto požadavky nejsou dodržovány, provede příslušný orgán nezbytné kontroly a v případě, že se toto podezření potvrdí, provede odpovídající opatření, která mohou zahrnovat pozastavení schválení.
2. Pokud přeprava zahrnuje několik míst určení, musejí být produkty seskupeny do tolika šarží, kolik je míst určení. Každá šarže musí být doprovázena výše zmíněným osvědčením nebo dokladem.
Jestliže jsou produkty uvedené v článku 1 určeny k exportu do třetí země, musí přeprava zůstat pod celním dohledem až do místa, kde opustí území Společenství.
3. Členské státy, které uskutečňují fakultativní dovozy z některých třetích zemí, informují Komisi a ostatní členské státy o existenci těchto dovozů.
Pokud jsou produkty uváděny na území Společenství jiným než výše uvedeným členským státem, pak tento členský stát provádí kontrolu dokladů o původu a určení zboží v souladu s čl. 6 odst. 1.
Členské státy určení zakazují odeslání dotyčných produktů ze svého území, pokud nejsou určeny do jiného členského státu, využívajícího stejné možnosti.
Článek 4
1. Odesílající členské státy přijímají nezbytná opatření k zajištění toho, aby dotyčné subjekty dodržovaly veterinární požadavky ve všech stadiích produkce, skladování, uvádění na trh a přepravy produktů uvedených v článku 1. Zajistí zejména, aby:
- produkty získané v souladu se směrnicemi uvedenými v příloze A byly z veterinárního hlediska kontrolovány stejným způsobem, ať jsou určeny k obchodování uvnitř Společenství, anebo pro vnitrostátní trh,
- produkty, na něž se vztahuje příloha B, nebyly odesílány na území jiného členského státu, jestliže nemohou být uvedeny na trh na jejich vlastním území z důvodů opodstatněných článkem 36 Smlouvy.
2. Odesílající členské státy přijímají vhodná správní, zákonná či trestněprávní opatření k postihu jakéhokoli porušení veterinárních předpisů ze strany fyzických či právnických osob v případě, že je shledáno porušení předpisů Společenství, zejména pokud se zjistí, že vystavená osvědčení či doklady neodpovídají skutečnému stavu produktů, nebo že označení zdravotní nezávadnosti bylo dáno na produkty, které neodpovídají těmto předpisům.
KAPITOLA II Kontroly při příjezdu na místo určení
Článek 5
1. Členské státy určení zavedou tato kontrolní opatření:
a) příslušný orgán může na místě určení zboží prověřit nediskriminujícími namátkovými veterinárními kontrolami, zda byly dodrženy požadavky článku 3. Může při této příležitosti odebrat vzorky.
Pokud příslušný orgán tranzitního členského státu nebo členského státu určení kromě toho disponuje informacemi, jež mohou vést k podezření na porušení předpisů, mohou být provedeny rovněž kontroly v průběhu přepravy zboží na jeho území, včetně kontrol toho, zda vyhovují dopravní prostředky;
b) v případě, že produkty uvedené v článku 1 a pocházející z jiného členského státu jsou určeny:
- zařízení, za nějž odpovídá úřední veterinární lékař, pak se tento veterinární lékař musí ujistit o tom, že toto zařízení přijímá pouze produkty, jejichž označení a průvodní doklady vyhovují požadavkům čl. 3 odst. 1, nebo, v případě produktů uvedených v příloze B, jsou doprovázeny dokladem, jež ukládají předpisy země určení,
- schválenému zprostředkovateli, který rozděluje šarže, nebo obchodnímu podniku s více pobočkami, či jakémukoli zařízení nepodléhajícímu trvalému dozoru, jsou tito povinni před rozdělením či uvedením na trh zkontrolovat přítomnost uvedených označení, osvědčení nebo dokladů podle první odrážky a oznámit příslušnému úřadu jakékoli pochybení či neobvyklost,
- jiným příjemcům, zejména v případě částečného vykládání v průběhu přepravy, musí být šarže v souladu s čl. 3 odst. 1 doprovázena originálem osvědčení uvedeného v první odrážce.
Záruky, jež musejí poskytnout příjemci uvedení ve druhé a třetí odrážce, jsou vymezeny v dohodě, jež se podepisuje s příslušným orgánem při předběžné registraci podle odstavce 3. Příslušný orgán provádí namátkové kontroly k ověření dodržování těchto záruk.
2. Aniž by byl dotčen článek 4, může členský stát určení v případě, že normy Společenství stanovené předpisy Společenství nebyly vytvořeny a v případě stanoveném článkem 14, vyžadovat, za předpokladu dodržení obecných ustanovení Smlouvy, aby zařízení původu uplatňovalo normy platné v rámci vnitrostátních předpisů uvedeného členského státu. Členský stát původu se ujistí o tom, že předmětné produkty jsou v souladu s těmito požadavky.
3. Hospodářské subjekty, které mají produkty jim dodané z jiného členského státu nebo které zabezpečují úplné rozdělení šarží těchto produktů:
a) podléhají, na žádost příslušného orgánu, předchozí registraci;
b) vedou evidenci, v níž jsou zaznamenávány tyto dodávky;
c) musí na žádost příslušného orgánu hlásit, že dorazily produkty z jiného členského státu, v rozsahu nutném k provedení kontrol podle odstavce 1;
d) po dobu minimálně šesti měsíců, kterou přesněji určí příslušný orgán, uchovávají osvědčení o zdravotní nezávadnosti či doklady uvedené v článku 3 tak, aby je mohly na požádání předložit příslušnému orgánu.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 18.
5. Na základě zprávy Komise, doprovázené případnými návrhy změn, přistoupí Rada k přezkoumání tohoto článku ve lhůtě tří let ode dne zahájení provádění této směrnice.
Článek 6
1. Členské státy zajistí, aby během kontrol prováděných na místech, kudy se mohou na území Společenství dostat produkty ze třetích zemí - jako jsou přístavy, letiště a hraniční přechody s třetími zeměmi - byla provedena tato opatření:
a) prověření dokladů o původu produktů;
b) pokud jde o produkty dovezené ze třetích zemí, musejí být zaslány pod celní kontrolou na kontrolní stanoviště, aby mohly být provedeny veterinární kontroly.
Produkty uvedené v příloze A nesmějí být celně odbaveny, pokud se při těchto kontrolách neprokáže, že odpovídají předpisům Společenství.
Produkty uvedené v příloze B a produkty, které jsou předmětem fakultativních dovozů v souladu s čl. 3 odst. 3 a které jsou po svém příchodu na území Společenství určeny k zaslání na území jiného členského státu, musejí:
- buď projít veterinárními kontrolami, aby se prokázalo, zda odpovídají předpisům členského státu určení,
- nebo - po pouhé vizuální kontrole toho, zda doklady a produkty si vzájemně odpovídají - být zaslány pod celní kontrolou na místo určení, kde musejí být provedeny veterinární kontroly;
c) produkty původem ze Společenství podléhají pravidlům kontroly uvedeným v článku 5.
2. Od 1. ledna 1993 a odchylně od odstavce 1 podléhají všechny produkty přepravované dopravními prostředky zajišťujícími pravidelné a přímé spojení mezi dvěma zeměpisnými body Společenství pravidlům kontroly uvedeným v článku 5.
Článek 7
1. Pokud v průběhu kontroly prováděné na místě určení zásilky nebo v průběhu přepravy zjistí příslušné orgány členského státu:
a) přítomnost původců choroby uvedené ve směrnici 82/894/EHS [4] naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 89/162/EHS [5], zoonózy nebo choroby či jakékoli příčiny případného závažného ohrožení zvířat či lidí, nebo že produkty pocházejí z oblasti postižené nákazou zvířat, nařídí - s výjimkou produktů, které z veterinárních hledisek podléhají ošetření podle článku 4 směrnice 80/215/EHS [6] naposledy ve znění směrnice 88/660/EHS [7] - likvidaci šarže nebo jakékoli jiné použití, jež stanoví předpisy Společenství.
Náklady spojené s likvidací šarže nese odesílatel nebo jeho zástupce.
Příslušné orgány členského státu určení neprodleně sdělí dálnopisem příslušným orgánům ostatních členských států a Komisi, co bylo zjištěno, jaká rozhodnutí byla přijata a důvody těchto rozhodnutí.
Mohou být uplatněna ochranná opatření uvedená v článku 9.
Kromě toho na požádání členského státu a postupem podle článku 17 může Komise v zájmu řešení situací, s nimiž není v předpisech Společenství počítáno, přijmout jakékoli nezbytné opatření vedoucí ke sladěnému přístupu členských států;
b) že zboží neodpovídá podmínkám stanoveným směrnicemi Společenství nebo - pokud chybí rozhodnutí o předpisech Společenství, jejichž existenci tyto směrnice stanoví - stanoveným vnitrostátními předpisy, mohou ponechat na odesílateli či jeho zástupci, jestliže to dovolují hygienické a veterinární okolnosti, volbu mezi:
- likvidací zboží, nebo
- jeho použitím k jiným účelům, včetně jeho vrácení s povolením příslušného orgánu země, v níž se nachází zařízení původu.
Pokud jsou však v osvědčení nebo v dokladech shledána pochybení, musí být odesílateli poskytnuta lhůta k nápravě, než se přistoupí k této poslední možnosti.
2. V souladu s postupem podle článku 18 vypracuje Komise seznam původců a chorob zmíněných v odstavci 1, jakož i prováděcí pravidla k tomuto článku.
Článek 8
1. V případech uvedených v článku 7 se příslušný orgán členského státu určení neprodleně spojí s příslušnými orgány odesílajícího členského státu. Tyto orgány přijmou veškerá nezbytná opatření a oznámí příslušnému orgánu členského státu určení povahu provedených kontrol, přijatá rozhodnutí a důvody těchto rozhodnutí.
Pokud se orgán členského státu určení obává, že tato opatření nejsou přiměřená, hledají příslušné orgány obou členských států společně způsoby a prostředky k nápravě situace, které mohou případně zahrnovat kontrolu na místě.
Pokud kontroly stanovené v článku 7 zjistí opakovaná pochybení, informuje příslušný orgán členského státu určení Komisi a veterinární útvary ostatních členských států.
Na žádost příslušného orgánu členského státu určení nebo ze svého vlastního podnětu může Komise s přihlédnutím k povaze zjištěných pochybení:
- poslat do dotyčného zařízení kontrolní misi,
- pověřit úředního veterinárního lékaře, jehož jméno je uvedeno na seznamu, který Komise připraví na návrh členských států, a který je přijatelný pro všechny zúčastněné strany, aby skutečnosti v dotyčném zařízení prověřil,
- požádat příslušný orgán, aby posílil odběry vzorků produkce dotyčného zařízení.
Komise informuje členské státy o svých zjištěních.
Pokud jsou tato opatření učiněna pro řešení opakovaných pochybení ze strany zařízení, Komise uloží úhradu jakýchkoli nákladů vzniklých při uplatňování opatření uvedených v předchozím pododstavci dotyčnému zařízení.
Do rozhodnutí Komise musí odesílající členský stát na požádání členského státu určení posílit kontroly produktů pocházejících z dotyčného zařízení a, pokud existují vážné veterinární nebo hygienické důvody, pozastavit schválení.
Členský stát určení může na své straně posílit kontroly produktů pocházejících z daného zařízení.
Na žádost jednoho z obou dotčených členských států musí Komise - pokud jsou pochybení potvrzena odborným posudkem - postupem podle článku 17 přijmout přiměřená opatření, která mohou zahrnovat až povolení členským státům dočasně odmítnout vstup produktů pocházejících z tohoto zařízení na jejich území. Tato opatření musejí být co nejdříve potvrzena nebo přezkoumána postupem podle článku 17.
Obecná prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 18.
2. Touto směrnicí nejsou dotčeny možnosti podání opravných prostředků podle platných právních předpisů členských států proti rozhodnutím příslušných orgánů.
Rozhodnutí přijatá příslušným orgánem státu určení jsou sdělena spolu s jejich odůvodněním odesílateli nebo jeho zástupci a příslušnému orgánu odesílajícího členského státu.
Pokud o to odesílatel nebo jeho zástupce požádá, jsou mu uvedená odůvodněná rozhodnutí doručena písemně s údaji o právu na podání opravného prostředku podle platných právních předpisů členského státu určení a o postupu a odpovídajících lhůtách.
V případě sporu a aniž jsou dotčeny výše uvedené možnosti opravných prostředků, jestliže se na tom obě dotčené strany dohodnou, mohou však nejpozději do jednoho měsíce předložit spor k posouzení znalci uvedenému na seznamu znalců Společenství, který má Komise vypracovat; náklady znaleckého posudku nese Společenství.
Znalec musí vypracovat svůj posudek nejpozději do 72 hodin. Strany se podrobí znaleckému posudku s patřičným ohledem na veterinární předpisy Společenství.
3. Náklady spojené s vrácením zásilky, skladováním zboží, jeho použitím k jiným účelům nebo jeho likvidací nese příjemce.
KAPITOLA III Společná ustanovení
Článek 9
1. Každý členský stát oznámí okamžitě ostatním členským státům a Komisi, pokud na jeho území vzplane jakákoli zoonóza, choroba či jiná možná příčina závažného ohrožení zvířat nebo zdraví lidí, jakož i nákaza uvedená ve směrnici 82/894/EHS.
Členský stát původu okamžitě uplatní tlumící nebo preventivní opatření stanovená předpisy Společenství, zejména vymezení ochranných pásem, jak tyto předpisy ukládají, nebo přijme jakékoli jiné opatření, jež bude považovat za vhodné.
Členský stát určení nebo tranzitu, který při kontrole podle článku 5 zjistí přítomnost některé z chorob nebo příčin zmíněných v prvém pododstavci, může, je-li to nutné, přijmout preventivní opatření podle předpisů Společenství.
Než budou přijata opatření v souladu s odstavcem 4, může členský stát určení z vážných hygienických nebo veterinárních důvodů přijmout prozatímní ochranná opatření týkající se dotyčných zařízení nebo, v případě nákazy zvířat ochranná opatření týkající se ochranné oblasti stanovené předpisy Společenství.
Opatření přijatá členskými státy se neprodleně sdělují Komisi a ostatním členským státům.
2. Jeden či více zástupců Komise se mohou na požádání členského státu, jak je uvedeno v odst. 1 prvním pododstavci, nebo z podnětu Komise neprodleně dostavit na dotyčné místo, aby ve spolupráci s příslušnými orgány přešetřili přijatá opatření a vydali k nim své stanovisko.
3. Jestliže nebyla Komise informována o přijatých opatřeních, nebo jestliže pokládá přijatá opatření za nedostatečná, může ve spolupráci s dotyčným členským státem ještě před schůzí Stálého veterinárního výboru přijmout prozatímní ochranná opatření vůči produktům pocházejícím z oblasti postižené nákazou zvířat nebo z daného zařízení. Tato opatření jsou předložena v co nejkratší lhůtě Stálému veterinárnímu výboru, který je potvrdí, pozmění nebo zruší postupem podle článku 17.
4. Ve všech případech přistupuje Komise v rámci Stálého veterinárního výboru při nejbližší příležitosti k přezkoumání situace. Postupem podle článku 17 stanoví nezbytná opatření pro produkty zmíněné v článku 1 a - pokud to situace vyžaduje - pro výchozí produkty nebo pro produkty z nich získané. Komise sleduje situaci a v návaznosti na její vývoj týmž postupem přijatá opatření mění či ruší.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku, a zejména seznam zoonóz či příčin případného vážného ohrožení lidského zdraví, se stanoví postupem podle článku 18.
Článek 10
Každý členský stát a Komise určí jeden či více veterinárních útvarů zodpovědných za provádění veterinárních kontrol a spolupráci s kontrolními útvary ostatních členských států.
Článek 11
Členské státy rovněž zajistí, aby úředníci jejich veterinárních útvarů v případné spolupráci s úředníky jiných útvarů, k takovému účelu zmocněných, mohli zejména:
- provádět prohlídky prostor, kanceláří, laboratoří, technického zařízení, dopravních prostředků, zařízení a vybavení, čisticích a údržbových prostředků, postupů používaných při výrobě a zpracování produktů a jejich označování, etiketování a obchodní úpravu,
- kontrolovat, zda zaměstnanci dodržují požadavky stanovené v předpisech uvedených v příloze A,
- odebírat vzorky produktů, které mají být skladovány nebo prodávány, uvedeny na trh či přepravovány,
- prošetřit dokumentaci či materiál výpočetní techniky týkající se dalších kontrol opatření přijatých na základě článku 3 odst. 1.
Za tímto účelem jim musí být se strany kontrolovaných zařízení poskytnuta součinnost v míře nezbytné k tomu, aby mohli splnit své povinnosti.
Článek 12
1. Čl. 8 odst. 3 a články 10 a 11 směrnice 64/433/EHS [8] naposledy pozměněné směrnicí 88/657/EHS [9] se zrušují.
2. Čl. 5 odst. 3 a 4 a články 9, 10 a 11 směrnice 71/118/EHS [10] naposledy pozměněné směrnicí 88/657/EHS se zrušují.
3. Ve směrnici 72/461/EHS [11] naposledy pozměněné směrnicí 87/489/EHS [12]:
i) čl. 5 odst. 2, 3, 4 a 5 a články 6 a 8 se zrušují;
ii) v čl. 8a se odkazy na článek 8 nahrazují odkazem na článek 9 směrnice 89/662/EHS.
4. Čl. 7 odst. 3 a články 12 a 16 směrnice 77/99/EHS [13] naposledy pozměněné směrnicí 89/227/EHS [14] se zrušují.
5. Ve směrnici 80/215/EHS:
i) čl. 5 odst. 2, 3, 4 a 5 a články 6 a 7 se zrušují;
ii) v článku 7a se odkazy na článek 7 nahrazují odkazem na článek 9 směrnice 89/662/EHS.
6. Čl. 5 odst. 3 a 4 a články 7, 8 a 12 směrnice 85/397/EHS [15] pozměněné nařízením (EHS) č. 3768/85 [16] se zrušují.
7. Čl. 10 odst. 1 a 3 směrnice 88/657/EHS se zrušují.
8. Čl. 8 a 9 směrnice 89/437/EHS [17] se zrušují.
9. V příloze B směrnice 72/462/EHS [18] se v osvědčení doplňují nová slova, která znějí: "Jméno a adresa prvního příjemce".
Článek 13
1. Ve směrnicích 64/433/EHS a 71/118/EHS se doplňuje nový článek, který zní:
"Článek 19
Pravidla, jež stanoví směrnice 89/662/EHS [19] o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu, se použijí zejména na kontroly v místě původu, organizaci kontrol, jež má provádět členský stát určení, a na následná opatření a na ochranná opatření, která mají být zavedena."
2. Ve směrnicích 72/461/EHS a 80/215/EHS se doplňuje nový článek, který zní:
"Článek 15
Pravidla, jež stanoví směrnice 89/662/EHS [20] o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu, se použijí zejména na kontroly v místě původu, organizaci kontrol, jež má provádět členský stát určení, a na následná opatření a na ochranná opatření, která mají být zavedena."
3. Ve směrnici 77/99/EHS se doplňuje nový článek, který zní:
"Článek 24
Pravidla, jež stanoví směrnice 89/662/EHS [21] o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu, se použijí zejména na kontroly v místě původu, organizaci kontrol, jež má provádět členský stát určení, a na následná opatření a na ochranná opatření, která mají být zavedena."
4. Ve směrnicích 85/397/EHS a 88/657/EHS se doplňuje nový článek, který zní:
"Článek 18
Pravidla, jež stanoví směrnice 89/662/EHS [22] o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu, se použijí zejména na kontroly v místě původu, organizaci kontrol, jež má provádět členský stát určení, a na následná opatření a na ochranná opatření, která mají být zavedena."
5. Ve směrnici 88/437/EHS se doplňuje nový článek, který zní:
"Článek 17
Pravidla, jež stanoví směrnice 89/662/EHS [23] o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu, se použijí zejména na kontroly v místě původu, organizaci kontrol, jež má provádět členský stát určení, a na následná opatření a na ochranná opatření, která mají být zavedena."
Článek 14
Až do 31. prosince 1992 obchodování s produkty uvedenými v příloze B podléhá, než budou přijaty předpisy Společenství, pravidlům kontroly tak, jak je stanoví tato směrnice, a zejména pravidlům stanoveným v čl. 5 odst. 2.
Před uplynutím termínu stanoveného v článku 19 sdělí členské státy, jaké podmínky a postupy v současné době uplatňují při obchodování s produkty uvedenými v prvním pododstavci.
Rada na návrh Komise určí do 31. prosince 1991 konečnou úpravu obchodu s produkty uvedenými v příloze B.
Článek 15
V článku 9 směrnice 64/432/EHS [24] se vkládá nové písmeno, které zní:
"2a. Jeden či více zástupců Komise se mohou na požádání členského státu nebo z podnětu Komise samotné okamžitě dostavit na dotyčné místo, aby ve spolupráci s příslušnými orgány přešetřili přijatá opatření a vydali k nim stanovisko."
Článek 16
1. Členské státy předloží Komisi nejpozději tři měsíce před datem uvedeným v čl. 19 odst.1 program se specifikací vnitrostátních opatření, která budou provedena k dosažení cílů stanovených touto směrnicí, zejména pak četnost kontrol.
2. Komise posoudí programy předložené členskými státy v souladu s odstavcem 1.
3. Každoročně a poprvé v roce 1991 zašle Komise členským státům doporučení k programu kontrol pro následující rok, k němuž se předtím vyjádřil Stálý veterinární výbor. Toto doporučení může být předmětem dalších úprav.
Článek 17
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému veterinárnímu výboru (dále jen "výbor"), zřízenému rozhodnutím 68/361/EHS [25], neprodleně jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě dvou dnů. Stanovisko se přijímá většinou podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států je přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
4. Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně svůj návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě patnácti dnů ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 18
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému veterinárnímu výboru (dále jen "výbor"), zřízenému rozhodnutím 68/361/EHS, neprodleně jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států je přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
4. Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně svůj návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
KAPITOLA IV Přechodná a závěrečná ustanovení
Článek 19
1. Do 31. prosince 1990 rozhodne Rada kvalifikovanou většinou o návrhu Komise týkajícím se veterinárních kontrol při obchodování s živými zvířaty uvnitř Společenství.
Do data uvedeného v prvním pododstavci rozhodne Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise o všeobecných pravidlech a zásadách pro kontroly ve třetích zemích a pro kontroly dovozů produktů, kterých se týká tato směrnice, ze třetích zemí. Stejně tak budou do tohoto data vymezena i kontrolní stanoviště na vnějších hranicích a stanoveny požadavky, které budou muset tato stanoviště splňovat.
2. Do 31. prosince 1992 přezkoumá Rada ustanovení této směrnice na základě zprávy Komise o získaných zkušenostech doprovázené případnými vhodnými návrhy, o nichž se usnese kvalifikovanou většinou.
Článek 20
Až do 31. prosince 1992 a tak, aby mohla být postupně zaváděna kontrolní opatření stanovená v této směrnici, mohou členské státy odchylně od čl. 5 odst.1:
- nadále pokračovat v kontrole dokladů v průběhu přepravy masa a odvozených produktů tak, aby se zajistilo dodržování zvláštních požadavků stanovených předpisy Společenství týkajících se slintavky a kulhavky a moru prasat,
- provádět kontrolu dokladů v průběhu přepravy produktů dovážených ze třetích zemí, jejichž jsou příjemci.
Článek 21
Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise určí do 1. října 1992 úpravu, která se použije poté, co přechodná ustanovení uvedená v článku 20 pozbudou účinnosti.
Článek 22
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí do doby, uvedené v rozhodnutí, které bude přijato do 31. prosince 1990 v souladu s čl. 19 odst. 1 druhým pododstavcem, nejpozději však 31. prosince 1991.
Řecká republika má však navíc lhůtu dalšího jednoho roku pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Článek 23
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 11. prosince 1989.
RICHTLINIE DES RATES vom 11 . Dezember 1989 zur Regelung der veterinärrechtlichen Kontrollen im innergemeinschaftlichen Handel im Hinblick auf den gemeinsamen Binnenmarkt ( 89/662/EWG )
DER RAT DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft, insbesondere auf Artikel 43,
auf Vorschlag der Kommission ( 1 ),
nach Stellungnahme des Europäischen Parlaments ( 2 ),
nach Stellungnahme des Wirtschafts - und Sozialausschusses ( 3 ),
in Erwägung nachstehender Gründe :
Die Gemeinschaft muß Maßnahmen erlassen, um den Binnenmarkt bis zum 31 . Dezember 1992 schrittweise zu verwirklichen .
Das reibungslose Funktionieren der gemeinsamen Marktorganisationen für tierische Erzeugnisse und Erzeugnisse tierischen Ursprungs erfordert die Beseitigung veterinärrechtlicher Hindernisse, die der Entwicklung des innergemeinschaftlichen Handels mit den betreffenden Erzeugnissen im Wege stehen . Der freie Verkehr mit landwirtschaftlichen Erzeugnissen ist ein Grundbestandteil der gemeinsamen Marktorganisationen; er soll die rationelle Entwicklung der Agrarerzeugung und den optimalen Einsatz der Produktionsfaktoren ermöglichen .
Im Veterinärbereich finden an den Grenzen Kontrollen zum Schutz der Gesundheit von Mensch und Tier statt .
Ziel ist es, die veterinärrechtlichen Kontrollen auf den Abgangsort zu beschränken . Um dieses Ziel zu erreichen, müssen die wesentlichen Anforderungen an den Schutz der Gesundheit von Mensch und Tier harmonisiert werden .
Im Hinblick auf die Verwirklichung des Binnenmarkts empfiehlt es sich, bis zur Erreichung dieses Zieles den Schwerpunkt der Kontrollen auf den Abgangsort zu verlagern und zu regeln, welche Kontrollen am Bestimmungsort durchgeführt werden können . Dadurch soll die Abschaffung der veterinärrechtlichen Kontrollen an den Binnengrenzen der Gemeinschaft ermöglicht werden .
Diese Lösung erfordert ein grösseres Vertrauen in die veterinärrechtlichen Kontrollen des Versandmitgliedstaats . Diesem obliegt es, dafür Sorge zu tragen, daß diese veterinärrechtlichen Kontrollen in angemessener Weise erfolgen .
Im Bestimmungsmitgliedstaat können veterinärrechtliche Kontrollen durch Stichproben am Bestimmungsort durchgeführt werden . Besteht jedoch begründeter Verdacht auf Unregelmässigkeiten, so kann die veterinärrechtliche Kontrolle bereits auf dem Transportweg der Ware erfolgen .
Die Mitgliedstaaten müssen in einem vorzulegenden Plan klarstellen, in welcher Weise sie die Kontrollen vorzunehmen beabsichtigen; diese Pläne müssen Gegenstand einer gemeinschaftlichen Genehmigung sein .
Es empfiehlt sich zu regeln, wie zu verfahren ist, wenn bei einer veterinärrechtlichen Kontrolle Unregelmässigkeiten beim Versand festgestellt werden . Dabei ist von drei Möglichkeiten auszugehen : je nachdem ist zu regeln, welche Abhilfe erstens bei unvollständigen Papieren getroffen werden kann, wie zweitens die Gefahren zu beseitigen sind, wenn eine Tierseuche, eine neuartige schwere und ansteckende Krankheit oder sonstige Gesundheitsgefahren für Mensch
und Tier festgestellt wurden, während die dritte Regelung den Fall betrifft, daß die Waren aus anderen als den vorgenannten Gründen den Vorschriften nicht entsprechen .
Es empfiehlt sich, ein Verfahren zur Beilegung von Streitfällen, die im Zusammenhang mit Sendungen aus einer Einrichtung, einem Produktionszentrum oder einem Unternehmen auftreten können, festzulegen .
Es empfiehlt sich, eine Schutzregelung vorzusehen . Insbesondere aus Gründen der Effizienz muß in diesem Bereich die Verantwortung in erster Linie beim Versandmitgliedstaat liegen . Die Kommission muß die Möglichkeit haben, insbesondere durch Besichtigungen vor Ort und durch Ergreifen der zweckdienlichen Maßnahmen unverzueglich tätig zu werden .
Um ihren Zweck zu erfuellen, müssen die Vorschriften dieser Richtlinie alle Waren erfassen, für die im innergemeinschaftlichen Handel veterinärrechtliche Bedingungen gelten .
Im Hinblick auf bestimmte Tierseuchen befinden sich die Mitgliedstaaten noch in einer voneinander unterschiedlichen Lage des Gesundheitsbereichs; bis zu einer gemeinschaftlichen Annäherung bei der Bekämpfung dieser Krankheiten sollte die Frage der Kontrollen des innergemeinschaftlichen Handels mit lebenden Tieren zurückgestellt und eine Dokumentenkontrolle während der Beförderung gestattet werden . Bis zum Erlaß von Gemeinschaftsvorschriften empfiehlt es sich beim gegenwärtigen Stand der Harmonisierung, für Waren, die keinen gemeinschaftlich harmonisierten Vorschriften unterliegen, die Vorschriften des Bestimmungsmitgliedstaats zugrunde zu legen, sofern diese Artikel 36 des Vertrages entsprechen.
Die Bestimmungen der geltenden Richtlinien sind den neuen Vorschriften der vorliegenden Richtlinie anzupassen .
Diese Vorschriften sollten bis 1993 einer Überprüfung unterzogen werden .
Es empfiehlt sich, die Kommission zu beauftragen, Durchführungsbestimmungen zu dieser Richtlinie auszuarbeiten . Zu diesem Zweck ist es angebracht, Verfahren vorzusehen, die eine enge und wirksame Zusammenarbeit zwischen der Kommission und den Mitgliedstaaten im Rahmen des Ständigen Veterinärausschusses gewährleisten -
HAT FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN :
Artikel 1
Die Mitgliedstaaten sorgen dafür, daß die veterinärrechtlichen Kontrollen bei Erzeugnissen tierischen Ursprungs, die unter die im Anhang A aufgeführten Richtlinien fallen oder von Artikel 14 erfasst werden und die für den Handel bestimmt sind, unbeschadet des Artikels 6 nicht mehr an den Grenzen, sondern nach Maßgabe dieser Richtlinie durchgeführt werden .
Artikel 2
Für die Zwecke dieser Richtlinie gilt als
1 . veterinärrechtliche Kontrolle : jede physische Kontrolle und/oder jede Verwaltungsformalität, die Erzeugnisse im Sinne von Artikel 1 betrifft und mittelbar oder unmittelbar den Schutz der menschlichen und tierischen Gesundheit bezweckt;
2 . Handel : der Warenaustausch zwischen Mitgliedstaaten im Sinne des Artikels 9 Absatz 2 des Vertrages;
3 . Betrieb : Jeder Betrieb, der der Erzeugung, Lagerung oder Bearbeitung der in Artikel 1 genannten Erzeugnisse dient;
4 . zuständige Behörde : für die Durchführung der veterinärrechtlichen Kontrollen zuständige Zentralbehörde eines Mitgliedstaats oder eine von dieser damit beauftragten Stelle;
5 . amtlicher Tierarzt : von der zuständigen Zentralbehörde des Mitgliedstaats bestellter Tierarzt .
KAPITEL I
Kontrollen im Ursprungsland
Artikel 3
( 1 ) Die Mitgliedstaaten sorgen dafür, daß nur diejenigen in Artikel 1 genannten Erzeugnisse für den Handel bestimmt sind, die im Einklang mit der Gemeinschaftsregelung für die betreffende Bestimmung erzeugt, kontrolliert, gekennzeichnet und beschriftet wurden und die bis zum jeweils genannten Empfänger von einer gemeinschaftlichen Genusstauglichkeitsbescheinigung, Gesundheitsbescheinigung oder einem anderen durch eine veterinärrechtliche Gemeinschaftsregelung vorgeschriebenen Dokument begleitet sind .
Die Ursprungsbetriebe tragen durch ständige Selbstkontrolle dafür Sorge, daß die genannten Erzeugnisse den Erfordernissen nach Unterabsatz 1 genügen .
Die zuständige Behörde kontrolliert die Betriebe unbeschadet der dem amtlichen Tierarzt durch die Gemeinschaftsregelung übertragenen Kontrollaufgaben regelmässig, um sich zu vergewissern, daß die für den Handel bestimmten Erzeugnisse den Gemeinschaftsanforderungen oder - in den Fällen nach Absatz 3 des vorliegenden Artikels und nach Artikel 14 - den Anforderungen des Bestimmungsmitgliedstaats entsprechen .
Besteht der begründete Verdacht, daß die Anforderungen nicht erfuellt sind, so führt die zuständige Behörde die erforderlichen Kontrollen durch und trifft, sofern sich dieser Verdacht bestätigt, die geeigneten Maßnahmen, die bis zur Aussetzung der Zulassung gehen können .
( 2 ) Betrifft die Beförderung mehrere Bestimmungsorte, so müssen die Erzeugnisse in soviel Partien zusammengefasst werden, wie es Bestimmungsorte gibt . Jede Partie muß mit der genannten Bescheinigiung oder dem genannten Dokument versehen sein .
Sollen die in Artikel 1 genannten Erzeugnisse nach einem Drittland ausgeführt werden, so muß die Beförderung bis zu dem Ort, an dem das Gebiet der Gemeinschaft verlassen wird, unter Zollaufsicht bleiben .
( 3 ) Die Mitgliedstaaten, die fakultative Einfuhren aus bestimmten Drittländern vornehmen, unterrichten die Kommission und die anderen Mitgliedstaaten über diese Tatsache .
Werden die Erzeugnisse durch einen anderen Mitgliedstaat als die obengenannten Mitgliedstaaten in das Gebiet der Gemeinschaft eingeführt, so nimmt dieser Mitgliedstaat eine Dokumentenkontrolle ihres Ursprungs und ihres Bestimmungsorts gemäß Artikel 6 Absatz 1 vor .
Die Bestimmungsmitgliedstaaten untersagen die Neuverbringung der betreffenden Erzeugnsisse aus ihrem Hoheitsgebiet, sofern diese Erzeugnisse nicht für einen anderen Mitgliedstaat bestimmt sind, der die gleiche Möglichkeit in Anspruch nimmt .
Artikel 4
( 1 ) Die Versandmitgliedstaaten treffen die erforderlichen Maßnahmen, um sicherzustellen, daß die Beteiligten die veterinärrechtlichen Anforderungen auf allen Stufen der Erzeugung, Lagerung, Vermarktung und Beförderung der Erzeugnisse im Sinne des Artikels 1 einhalten .
Sie tragen insbesondere dafür Sorge, daß
- die Erzeugnisse, die nach den in Anhang A genannten Richtlinien hergestellt werden, unabhängig davon, ob sie für den innergemeinschaftlichen Handel oder für den eigenen Markt bestimmt sind, den gleichen veterinärrechtlichen Kontrollen unterliegen,
- die unter Anhang B fallenden Erzeugnisse nicht nach dem Hoheitsgebiet eines anderen Mitgliedstaats versandt werden, wenn sie aus den in Artikel 36 des Vertrages genannten Gründen nicht in ihrem eigenen Hoheitsgebiet vermarktet werden dürfen .
( 2 ) Die Versandmitgliedstaaten treffen die geeigneten administrativen, rechtlichen oder strafrechtlichen Maßnahmen, um jeden Verstoß einer natürlichen oder juristischen Person gegen die veterinärrechtlichen Vorschriften zu ahnden, wenn festgestellt wird, daß gegen die Gemeinschaftsregelung verstossen wurde, und wenn insbesondere festgestellt wird, daß die ausgestellten Bescheinigungen oder Dokumente dem tatsächlichen Zustand der Erzeugnisse nicht entsprechen oder daß Erzeugnisse, die mit dieser Regelung nicht übereinstimmen, mit der Genusstauglichkeitskennzeichnung versehen wurden .
KAPITEL II
Kontrollen im Bestimmungsland
Artikel 5
( 1 ) Die Bestimmungsmitgliedstaaten führen folgende Kontrollmaßnahmen durch :
a ) Die zuständige Behörde kann an den Bestimmungsorten der Ware durch nichtdiskriminierende veterinärrechtliche Kontrollen im Stichprobenverfahren die Einhaltung der Anforderungen nach Artikel 3 überprüfen; sie kann dabei Probeentnahmen durchführen .
Liegen der zuständigen Behörde des Versandmitgliedstaats oder des Bestimmungsmitgliedstaats ferner Informationen vor, anhand deren sie einen Verstoß vermuten kann, so können auch während der Beförderung der Ware in ihrem Hoheitsgebiet Kontrollen, einschließlich Konformitätskontrollen der Beförderungsmittel, vorgenommen werden .
b ) Sind die in Artikel 1 genannten Erzeugnisse mit Ursprung in einem anderen Mitgliedstaat bestimmt für
- einen unter die Verantwortung eines amtlichen Tierarztes gestellten Betrieb, so hat sich der Tierarzt zu vergewissern, daß dieser Betrieb diese Erzeugnisse nur entgegennimmt, wenn sie hinsichtlich der Kennzeichnung und der Begleitdokumente die Bestimmungen des Artikels 3 Absatz 1 erfuellen bzw . im Falle der in Anhang B genannten Erzeugnisse mit dem in der Regelung des Bestimmungslands vorgesehenen Dokument versehen sind;
- einen zugelassenen Zwischenhändler, der die Partien in Teilmengen aufteilt, oder ein Handelsunternehmen mit mehreren Filialen, oder einen Betrieb, der nicht einer ständigen Kontrolle unterworfen ist, so müssen letztere vor jeder Aufteilung oder Vermarktung überprüfen, ob die unter dem ersten Gedankenstrich genannten Kennzeichnungen, Bescheinigungen oder Dokumente vorhanden sind, und der zuständigen Behörde jedes Fehlen oder jede Abweichung angeben;
- andere Empfänger, so muß die Partie, insbesondere bei einer teilweisen Entladung während der Beförderung, gemäß Artikel 3 Absatz 1 mit dem Original der unter dem ersten Gedankenstrich genannten Bescheinigung oder des Dokuments versehen sein .
Im Rahmen einer Vereinbarung, die mit der zuständigen Behörde bei der vorherigen Registrierung nach Absatz 3 zu unterschreiben ist, werden die Garantien festgelegt, die von den unter dem zweiten und dritten Gedankenstrich genannten Empfängern zu erbringen sind . Die zuständige Behörde prüft stichprobenweise die Einhaltung dieser Garantien .
( 2 ) Sind die in der Gemeinschaftsregelung vorgesehenen Gemeinschaftsvorschriften nicht festgelegt worden, oder ist der in Artikel 14 vorgesehene Fall gegeben, so kann der Bestimmungsmitgliedstaat unbeschadet des Artikels 4 unter Einhaltung der allgemeinen Bestimmungen des Vertrages verlangen, daß der Ursprungsbetrieb die im Rahmen der innerstaatlichen Regelung dieses Mitgliedstaats geltenden Vorschriften anwendet . Der Herkunftsmitgliedstaat stellt sicher, daß die betreffenden Erzeugnisse diesen Anforderungen entsprechen .
( 3 ) Die Unternehmer, die Erzeugnisse aus einem anderen Mitgliedstaat beziehen oder die eine vollständige Aufteilung einer Partie solcher Erzeugnisse vornehmen,
a ) müssen vorher auf Verlangen der zuständigen Behörde registriert werden,
b ) führen ein Verzeichnis über diese Lieferungen,
c ) müssen auf Verlangen der zuständigen Behörde den Eingang von Erzeugnissen aus einem anderen Mitgliedstaat bekanntgeben, sofern dies für die Durchführung der Kontrollen nach Absatz 1 erforderlich ist,
d ) bewahren während eines von der zuständigen Behörde festzulegenden Zeitraums, der jedoch sechs Monate nicht unterschreiten darf, die in Artikel 3 vorgesehenen Bescheinigungen oder Dokumente auf, damit sie der zuständigen Behörde auf Verlangen vorgelegt werden können .
( 4 ) Die Durchführungsvorschriften für diesen Artikel werden nach dem Verfahren des Artikels 18 erlassen .
( 5 ) Der Rat nimmt anhand eines Berichtes der Kommission, dem gegebenenfalls Änderungsvorschläge beigefügt sind, innerhalb von drei Jahren nach dem Beginn der Anwendung dieser Richtlinie eine Überprüfung dieses Artikels vor .
Artikel 6
( 1 ) Die Mitgliedstaaten tragen dafür Sorge, daß bei den Kontrollen an Orten, an denen Erzeugnisse aus Drittländern in das Gebiet der Gemeinschaft eingeführt werden können, wie z . B . Häfen, Flughäfen und Grenzuebergangsstellen zu Drittländern, folgende Maßnahmen getroffen werden :
a ) Überprüfung des Ursprungs der Erzeugnisse anhand der Dokumente;
b ) aus Drittländern eingeführte Erzeugnisse müssen unter Zollaufsicht zu den Kontrollstellen verbracht werden, damit dort die veterinärrechtlichen Kontrollen durchgeführt werden können .
Die unter Anhang A fallenden Erzeugnisse können erst dann von der Zollverwaltung abgefertigt werden, nachdem bei diesen Kontrollen festgestellt worden ist, daß sie der Gemeinschaftsregelung entsprechen .
Die unter Anhang B fallenden oder nach Artikel 3
Absatz 3 fakultativ eingeführten Erzeugnisse, die nach ihrem Verbringen in die Gemeinschaft in das Hoheitsgebiet eines anderen Mitgliedstaats zu transportieren sind,
- müssen entweder im Rahmen von veterinärrechtlichen Kontrollen daraufhin überprüft werden, ob sie der Regelung des Bestimmungsmitgliedstaats entsprechen,
- oder sie müssen nach einer einfachen visuellen Prüfung ihrer Übereinstimmung mit den Dokumenten unter Zollaufsicht bis zum Bestimmungsort transportiert werden, wo die veterinärrechtlichen Kontrollen durchgeführt werden;
c ) auf Erzeugnisse mit Ursprung in der Gemeinschaft werden die in Artikel 5 vorgesehenen Kontrollvorschriften angewandt .
( 2 ) Ab 1 . Januar 1993 gelten jedoch abweichend von Absatz 1 für sämtliche Erzeugnisse, die von zwischen zwei geographischen Punkten der Gemeinschaft regelmässig und direkt verkehrenden Verkehrsmitteln transportiert werden, die in Artikel 5 vorgesehenen Kontrollvorschriften .
Artikel 7
( 1 ) Stellen die zuständigen Behörden eines Mitgliedstaats bei einer Kontrolle am Bestimmungsort oder während der Beförderung fest,
a ) daß Erreger einer Krankheit gemäß der Richtlinie 82/894/EWG ( 4 ), zuletzt geändert durch die Entscheidung 89/162/EWG der Kommission ( 5 ), einer Zoonose oder Krankheit oder eine andere Ursache, die eine Gefahr für die Tiere oder die menschliche Gesundheit darstellen können, vorhanden sind, oder daß die Erzeugnisse aus einem von einer Tierseuche befallenen Gebiet stammen, so ordnen sie - mit Ausnahme der tierseuchenrechtlichen Maßnahmen bei Erzeugnissen, die einer in Artikel 4 der Richtlinie 80/215/EWG ( 6 ), zuletzt geändert durch die Richtlinie 88/660/EWG ( 7 ), vorgesehenen Behandlung unterzogen wurden - die unschädliche Beseitigung der Partie oder jede andere in der Gemeinschaftsregelung vorgesehene Verwendung an .
Die Kosten für die unschädliche Beseitigung der Partie gehen zu Lasten des Versenders bzw . seines Bevollmächtigten .
Die zuständigen Behörden des Bestimmungsmitgliedstaats teilen den zuständigen Behörden der anderen Mitgliedstaaten und der Kommission umgehend fernschriftlich die gemachten Feststellungen, die getroffenen Entscheidungen und die Gründe für diese Entscheidungen mit .
Die in Artikel 9 vorgesehenen Schutzmaßnahmen können angewendet werden .
Bei in den Gemeinschaftsvorschriften nicht vorgesehenen Situationen kann die Kommission ferner nach dem Verfahren des Artikels 17 auf Antrag eines Mitgliedstaats alle Maßnahmen treffen, die erforderlich sind, um ein konzertiertes Vorgehen der Mitgliedstaaten sicherzustellen;
b ) daß die Ware die Bedingungen der Gemeinschaftsrichtlinien oder, falls keine Entscheidungen über die in den Richtlinien vorgesehenen Gemeinschaftsnormen ergangen sind, die Bedingungen der einzelstaatlichen Regelung nicht erfuellt, so können sie - wenn die Genusstauglichkeits - bzw . die gesundheitspolizeilichen Bedingungen es gestatten - dem Absender oder seinem Bevollmächtigten die Wahl lassen zwischen
- der unschädlichen Beseitigung der Waren oder
- der anderweitigen Verwendung der Waren, einschließlich ihrer Rücksendung mit Genehmigung der zuständigen Behörde des Landes, in dem der Ursprungsbetrieb liegt.
b ) - Dem Absender kann jedoch in den Fällen, in denen Mängel hinsichtlich der Bescheinigung bzw . des Dokuments festgestellt werden, eine Frist zur Behebung der Mängel eingeräumt werden, bevor von der letztgenannten Möglichkeit Gebrauch gemacht wird .
( 2 ) Die Kommission erstellt nach dem Verfahren des Artikels 18 das Verzeichnis der in Absatz 1 genannten Krankheitserreger bzw . Krankheiten und legt die Durchführungsvorschriften zu vorliegendem Artikel fest .
Artikel 8
( 1 ) In den in Artikel 7 vorgesehenen Fällen setzt sich die zuständige Behörde eines Bestimmungsmitgliedstaats unverzueglich mit den zuständigen Behörden des Versandmitgliedstaats in Verbindung . Diese ergreifen die erforderlichen Maßnahmen und teilen der zuständigen Behörde des Bestimmungsmitgliedstaats die Art der vorgenommenen Kontrollen, die getroffenen Entscheidungen und die Gründe für diese Entscheidungen mit .
Befürchtet diese Behörde, daß diese Maßnahmen nicht ausreichend sind, so sucht sie zusammen mit der zuständigen Behörde des Versandmitgliedstaats nach Mitteln und Wegen, um Abhilfe zu schaffen, gegebenenfalls auch durch eine Besichtigung vor Ort .
Wenn anhand der in Artikel 7 vorgesehenen Kontrollen wiederholte Verstösse festgestellt werden, so unterrichtet die zuständige Behörde des Bestimmungsmitgliedstaats die Kommission und die Veterinärdienste der übrigen Mitgliedstaaten hierüber .
Die Kommission kann auf Antrag der zuständigen Behörde des Bestimmungsmitgliedstaats oder von sich aus unter Berücksichtigung der Art der festgestellten Zuwiderhandlungen
- Beamte zu einer Besichtigung vor Ort entsenden,
- einen amtlichen Tierarzt, der auf einer von der Kommission auf Vorschlag der Mitgliedstaaten zu erstellenden Liste verzeichnet ist und der von den betroffenen Parteien akzeptiert wird, beauftragen, die Ermittlungen in dem betreffenden Betrieb vorzunehmen,
- die zuständige Behörde auffordern, bei den Erzeugnissen des betreffenden Betriebes häufiger Proben zu entnehmen .
Sie teilt den Mitgliedstaaten ihre Schlußfolgerungen mit .
Werden diese Maßnahmen getroffen, um gegen wiederholte Verstösse eines Betriebes vorzugehen, so trägt der betreffende Betrieb die Kosten aus der Anwendung der Gedankenstriche des vorstehenden Unterabsatzes .
Solange die Schlußfolgerungen der Kommission nicht vorliegen, muß das Versandland auf Verlangen des Bestimmungslands die Kontrolle der Erzeugnisse aus dem betreffenden Betrieb verstärken und, wenn schwerwiegende, die Tiergesundheit oder die Volksgesundheit betreffende Gründe vorliegen, die Zulassung vorübergehend aussetzen .
Der Bestimmungsmitgliedstaat kann seinerseits die Kontrolle der Erzeugnisse aus dem genannten Betrieb verstärken .
Wenn die Verstösse in dem Gutachten des Sachverständigen bestätigt werden, muß die Kommission auf Verlangen einer der beiden betroffenen Mitgliedstaaten nach dem Verfahren des Artikels 17 die entsprechenden Maßnahmen treffen; dazu kann gehören, daß die Mitgliedstaaten ermächtigt werden, vorübergehend das Verbringen von Erzeugnissen aus dem betreffenden Betrieb in ihr Hoheitsgebiet zu untersagen . Diese Maßnahmen müssen so rasch wie möglich nach dem Verfahren des Artikels 17 bestätigt oder revidiert werden .
Die allgemeinen Durchführungsvorschriften zu diesem Artikel werden nach dem Verfahren des Artikels 18 festgelegt .
( 2 ) Die in den geltenden Rechtsvorschriften der Mitgliedstaaten vorgesehenen Rechtsmittel gegen Entscheidungen der zuständigen Behörden bleiben von dieser Richtlinie unberührt .
Die von der zuständigen Behörde des Bestimmungsmitgliedstaats getroffenen Entscheidungen sind dem Absender oder seinem Bevollmächtigten sowie der zuständigen Behörde des Versandmitgliedstaats mitzuteilen und zu begründen .
Auf Antrag sind dem Absender oder seinem Bevollmächtigten Entscheidungen schriftlich mitzuteilen und zu begründen; dabei ist anzugeben, welche Rechtsmittel nach der Rechtsordnung des Bestimmungsmitgliedstaats bestehen und in welcher Form und innerhalb welcher Frist sie einzulegen sind .
In Streitfällen können beide Parteien, sofern sie hierüber Einvernehmen erzielen, unbeschadet dieser Rechtsmittel die betreffende Streitigkeit jedoch innerhalb eines Zeitraums von höchstens einem Monat einem Sachverständigen, der in einem von der Kommission zu erstellenden Verzeichnis von Sachverständigen aus der Gemeinschaft aufgeführt ist, zur Beurteilung unterbreiten, wobei die Kosten für dieses Gutachten zu Lasten der Gemeinschaft gehen .
Der Sachverständige ist gehalten, sein Gutachten binnen höchstens 72 Stunden zu erstatten . Die Parteien unterwerfen sich dem Gutachten des Sachverständigen unter Einhaltung der veterinärrechtlichen Vorschriften der Gemeinschaft .
( 3 ) Die Kosten für die Warenrücksendung, die Lagerung der Waren, die Verwendung der Waren zu anderen Zwecken oder ihre unschädliche Beseitigung gehen zu Lasten des Empfängers .
KAPITEL III
Gemeinsame Bestimmungen
Artikel 9
( 1 ) Jeder Mitgliedstaat unterrichtet die anderen Mitgliedstaaten und die Kommission unverzueglich über das Auftreten
in seinem Hoheitsgebiet von Krankheiten gemäß der Richtlinie 82/894/EWG sowie von allen Zoonosen, Krankheiten und anderen Ursachen, die eine Gefahr für die Tiere oder die menschliche Gesundheit darstellen können .
Der Herkunftsmitgliedstaat trifft unverzueglich die von der Gemeinschaftsregelung vorgesehenen Gegenmaßnahmen und vorbeugenden Maßnahmen und legt insbesondere die darin vorgesehenen Schutzgebiete sowie sonstige ihm angemessen erscheinende Maßnahmen fest .
Der Transit - bzw . Bestimmungsmitgliedstaat, der bei einer Kontrolle gemäß Artikel 5 eine der in Unterabsatz 1 genannten Krankheiten und Ursachen festgestellt hat, kann erforderlichenfalls von der Gemeinschaftsregelung vorgesehene vorbeugende Maßnahmen treffen .
Solange die gemäß Absatz 4 zu ergreifenden Maßnahmen noch ausstehen, kann der Bestimmungsmitgliedstaat bei Vorliegen schwerwiegender Gründe betreffend den Schutz der Gesundheit von Mensch und Tier vorsorgliche Maßnahmen gegen die betreffenden Betriebe oder - im Fall einer Viehseuche - in bezug auf die von der Gemeinschaftsregelung vorgesehenen Schutzgebiete ergreifen .
Die von den Mitgliedstaaten ergriffenen Maßnahmen werden unverzueglich der Kommission und den übrigen Mitgliedstaaten mitgeteilt.
( 2 ) Auf Antrag des in Absatz 1 Unterabsatz 1 genannten Mitgliedstaats oder auf Veranlassung der Kommission können ein oder mehrere Vertreter der Kommission vor Ort in Zusammenarbeit mit den zuständigen Behörden die getroffenen Maßnahmen umgehend prüfen; sie geben eine Stellungnahme zu diesen Maßnahmen ab .
( 3 ) Falls die Kommission nicht über die Maßnahmen informiert wurde oder sie die getroffenen Maßnahmen für unzureichend hält, so kann sie in Zusammenarbeit mit dem betreffenden Mitgliedstaat bis zur Tagung des Ständigen Veterinärausschusses gegenüber den Erzeugnissen, die aus dem Seuchengebiet oder einem bestimmten Betrieb stammen, vorsorgliche Maßnahmen treffen . Diese Maßnahmen werden so rasch wie möglich dem Ständigen Veterinärausschuß unterbreitet, der sie nach dem Verfahren des Artikels 17 bestätigt, ändert oder aufhebt .
( 4 ) In allen diesen Fällen prüft die Kommission im Ständigen Veterinärausschuß so bald wie möglich die Lage . Sie erlässt nach dem Verfahren des Artikels 17 die notwendigen Maßnahmen für die in Artikel 1 genannten Erzeugnisse und, falls es die Umstände erfordern, für die Ursprungserzeugnisse und deren Folgeerzeugnisse . Sie verfolgt die Entwicklung der Lage und kann nach dem gleichen Verfahren die getroffenen Entscheidungen nach Maßgabe dieser Entwicklung ändern oder aufheben .
( 5 ) Die Durchführungsvorschriften zu diesem Artikel, insbesondere das Verzeichnis der Zoonosen oder von Ursachen, die eine Gefahr für die Tiere oder die menschliche Gesundheit darstellen können, werden nach dem Verfahren des Artikels 18 festgelegt .
Artikel 10
Jeder Mitgliedstaat und die Kommission bezeichnen den/oder die Veterinärdienste, die die veterinärrechtlichen Kontrollen durchführen und mit den Kontrolldiensten der übrigen Mitgliedstaaten zusammenarbeiten .
Artikel 11
Die Mitgliedstaaten gewährleisten auch, daß die Bediensteten ihrer Veterinärdienste - gegebenenfalls in Zusammenarbeit mit den Bediensteten anderer befugter Dienststellen - insbesondere folgendes durchführen können :
- Inspektionen der Räumlichkeiten, Büros, Laboratorien, Anlagen, Beförderungsmittel, Ausrüstungen und Materialien, Reinigungs - und Wartungsmittel, Verfahren zur Herstellung und Behandlung der Erzeugnisse sowie zur Kennzeichnung, Etikettierung und Aufmachung dieser Erzeugnisse;
- Überprüfung der Beachtung der Anforderungen der in Anhang A genannten Rechtsakte durch das Personal;
- Probeentnahmen bei den zur Lagerung oder zum Verkauf gehaltenen, in den Verkehr gebrachten oder beförderten Erzeugnissen;
- Prüfung von Dokumenten oder Informatikdaten, die für die Kontrollen aufgrund der Maßnahmen nach Artikel 3 Absatz 1 nützlich sind .
Die kontrollierten Betriebe müssen bei der Erledigung dieser Aufgabe im erforderlichen Umfang mitwirken .
Artikel 12
( 1 ) Artikel 8 Absatz 3 und die Artikel 10 und 11 der Richtlinie 64/433/EWG ( 8 ), zuletzt geändert durch die Richtlinie 88/657/EWG ( 9 ), werden aufgehoben .
( 2 ) Artikel 5 Absätze 3 und 4 und die Artikel 9, 10 und 11 der Richtlinie 71/118/EWG ( 10 ), zuletzt geändert durch die Richtlinie 88/657/EWG, werden aufgehoben .
( 3 ) In der Richtlinie 72/461/EWG ( 11 ), zuletzt geändert durch die Richtlinie 87/489/EWG ( 12),
ii ) werden Artikel 5 Absätze 2, 3, 4 und 5 sowie die Artikel 6 und 8 aufgehoben;
ii ) werden in Artikel 8a die Bezuege auf Artikel 8 durch den Bezug auf den Artikel 9 der Richtlinie 89/662/EWG ersetzt .
( 4 ) Artikel 7 Absatz 3 sowie die Artikel 12 und 16 der Richtlinie 77/99/EWG ( 13 ), zuletzt geändert durch die Richtlinie 89/227/EWG ( 14 ), werden aufgehoben .
( 5 ) In der Richtlinie 80/215/EWG
ii ) werden Artikel 5 Absätze 2, 3, 4 und 5 und die Artikel 6 und 7 aufgehoben;
ii ) werden in Artikel 7a die Bezuege auf Artikel 7 durch
den Bezug auf Artikel 9 der Richtlinie 89/662/EWG ersetzt .
( 6 ) Artikel 5 Absätze 3 und 4 und die Artikel 7, 8 und 12 der Richtlinie 85/397/EWG ( 15 ), zuletzt geändert durch die Verordnung ( EWG ) Nr . 3768/85 (16 ), werden aufgehoben .
( 7 ) Artikel 10 Absätze 1 und 3 der Richtlinie 88/657/EWG werden aufgehoben .
( 8 ) Die Artikel 8 und 9 der Richtlinie 89/437/EWG ( 17 ) werden aufgehoben .
( 9 ) In Anhang B der Richtlinie 72/462/EWG ( 18 ) ist der Bescheinigung hinzuzufügen :
"Name und Anschrift des Erstempfängers ."
Artikel 13
( 1 ) In die Richtlinien 64/433/EWG und 71/118/EWG wird folgender Artikel eingefügt :
"Artikel 19
Die Vorschriften der Richtlinie 89/662/EWG (*) zur Regelung veterinärrechtlicher Kontrollen im innergemeinschaftlichen Handel im Hinblick auf den gemeinsamen Binnenmarkt finden Anwendung, insbesondere betreffend die Ursprungskontrollen, die Organisation der vom Bestimmungsmitgliedstaat durchzuführenden Kontrollen und das weitere Vorgehen im Anschluß an diese Kontrollen sowie die zu ergreifenden Schutzmaßnahmen .
(*) ABl . Nr . L 395 vom 30 . 12 . 1989, S . 13 ."
( 2 ) In die Richtlinien 72/461/EWG und 80/215/EWG wird folgender Artikel eingefügt :
"Artikel 15
Die Vorschriften der Richtlinie 89/662/EWG (*) zur Regelung veterinärrechtlicher Kontrollen im innergemeinschaftlichen Handel im Hinblick auf den gemeinsamen Binnenmarkt finden Anwendung, insbesondere betreffend die Ursprungskontrollen, die Organisation der
vom Bestimmungsmitgliedstaat durchzuführenden Kontrollen und das weitere Vorgehen im Anschluß an diese Kontrollen sowie die zu ergreifenden Schutzmaßnahmen .
(*) ABl . Nr . L 395 vom 30 . 12 . 1989, S . 13 ."
( 3 ) In die Richtlinie 77/99/EWG wird folgender Artikel eingefügt :
"Artikel 24
Die Vorschriften der Richtlinie 89/662/EWG (*) zur Regelung veterinärrechtlicher Kontrollen im innergemeinschaftlichen Handel im Hinblick auf den gemeinsamen Binnenmarkt finden Anwendung, insbesondere betreffend die Ursprungskontrollen, die Organisation der vom Bestimmungsmitgliedstaat durchzuführenden Kontrollen und das weitere Vorgehen im Anschluß an diese Kontrollen sowie die zu ergreifenden Schutzmaßnahmen .
(*) ABl . Nr . L 395 vom 30 . 12 . 1989, S . 13 ."
( 4 ) In die Richtlinien 85/397/EWG und 88/657/EWG wird folgender Artikel eingefügt:
"Artikel 18
Die Vorschriften der Richtlinie 89/662/EWG (*) zur Regelung veterinärrechtlicher Kontrollen im innergemeinschaftlichen Handel im Hinblick auf den gemeinsamen Binnenmarkt finden Anwendung, insbesondere betreffend die Ursprungskontrollen, die Organisation der vom Bestimmungsmitgliedstaat durchzuführenden Kontrollen und das weitere Vorgehen im Anschluß an diese Kontrollen sowie die zu ergreifenden Schutzmaßnahmen .
(*) ABl . Nr . L 395 vom 30 . 12 . 1989, S . 13 ."
( 5 ) In die Richtlinie 89/437/EWG wird folgender Artikel eingefügt :
"Artikel 17
Die Vorschriften der Richtlinie 89/662/EWG (*) zur Regelung veterinärrechtlicher Kontrollen im innergemeinschaftlichen Handel im Hinblick auf den gemeinsamen Binnenmarkt finden Anwendung, insbesondere betreffend die Ursprungskontrollen, die Organisation der vom Bestimmungsmitgliedstaat durchzuführenden Kontrollen und das weitere Vorgehen im Anschluß an diese Kontrollen sowie die zu ergreifenden Schutzmaßnahmen .
(*) ABl . Nr . L 395 vom 30 . 12 . 1989, S . 13 ."
Artikel 14
Solange eine Gemeinschaftsregelung aussteht, gelten für den Handel mit den im Anhang B aufgeführten Erzeugnissen bis zum 31 . Dezember 1992 die Kontrollvorschriften dieser Richtlinie, insbesondere diejenigen von Artikel 5 Absatz 2 .
Die Mitgliedstaaten teilen vor dem in Artikel 19 genannten Datum mit, welche Bedingungen und Modalitäten auf den Handel mit den in Absatz 1 genannten Erzeugnissen gegenwärtig Anwendung finden .
Der Rat legt auf Vorschlag der Kommission vor dem 31 . Dezember 1991 die endgültige Regelung für den Handel mit den in Anhang B aufgeführten Erzeugnissen fest .
Artikel 15
In Artikel 9 der Richtlinie 64/432/EWG ( 19 ) wird folgende Nummer eingefügt :
"2 . a ) Ein oder mehrere Vertreter der Kommission können sich - auf Antrag eines Mitgliedstaats oder auf Betreiben der Kommission - unverzueglich an Ort und Stelle begeben, um die getroffenen Vorkehrungen nach Absprache mit den zuständigen Behörden zu prüfen, und geben zu diesen Maßnahmen eine Stellungnahme ab ."
Artikel 16
( 1 ) Die Mitgliedstaaten unterbreiten der Kommission spätestens drei Monate vor dem in Artikel 19 Absatz 1 vorgesehenen Zeitpunkt ein Programm, in dem die einzelstaatlichen Maßnahmen präzisiert werden, die sie zur Verwirklichung der Ziele dieser Richtlinie in die Wege leiten wollen, und zwar insbesondere die Häufigkeit der Kontrollen .
( 2 ) Die Kommission prüft die von den Mitgliedstaaten gemäß Absatz 1 mitgeteilten Programme .
( 3 ) Die Kommission richtet alljährlich und erstmals 1991 eine Empfehlung an die Mitgliedstaaten betreffend ein Kontrollprogramm für das Folgejahr; zu der Empfehlung ist zuvor der Ständige Veterinärausschuß anzuhören . Diese Empfehlung kann Gegenstand späterer Anpassungen sein .
Artikel 17
( 1 ) Wird auf das Verfahren dieses Artikels Bezug genommen, so befasst der Vorsitzende des durch den Beschluß 68/361/EWG ( 20 ) eingesetzten Ständigen Veterinärausschusses, nachstehend "Ausschuß" genannt, diesen unverzueglich von sich aus oder auf Antrag eines Mitgliedstaats .
( 2 ) Der Vertreter der Kommission unterbreitet dem Ausschuß einen Entwurf der zu treffenden Maßnahmen . Der Ausschuß gibt seine Stellungnahme zu diesem Entwurf innerhalb einer Frist ab, die der Vorsitzende unter Berücksichtigung der Dringlichkeit der betreffenden Frage festsetzen kann . Die Stellungnahme wird mit der Mehrheit abgegeben, die in Artikel 148 Absatz 2 des Vertrages für die Annahme der vom Rat auf Vorschlag der Kommission zu
fassenden Beschlüsse vorgesehen ist. Bei der Abstimmung im Ausschuß werden die Stimmen der Vertreter der Mitgliedstaaten gemäß dem vorgenannten Artikel gewogen . Der Vorsitzende nimmt an der Abstimmung nicht teil .
( 3 ) Die Kommission erlässt die beabsichtigten Maßnahmen, wenn sie mit der Stellungnahme des Ausschusses übereinstimmen .
( 4 ) Stimmen die beabsichtigten Maßnahmen mit der Stellungnahme des Ausschusses nicht überein oder liegt keine Stellungnahme vor, so unterbreitet die Kommission dem Rat unverzueglich einen Vorschlag über die zu treffenden Maßnahmen .
Der Rat beschließt mit qualifizierter Mehrheit .
Hat der Rat nach Ablauf einer Frist von 15 Tagen von seiner Befassung an keinen Beschluß gefasst, so werden die vorgeschlagenen Maßnahmen von der Kommission erlassen, es sei denn, der Rat hat sich mit einfacher Mehrheit gegen diese Maßnahmen ausgesprochen .
Artikel 18
( 1 ) Wird auf das in diesem Artikel festgelegte Verfahren Bezug genommen, so befasst der Vorsitzende des durch den Beschluß 68/361/EWG eingesetzten Ständigen Veterinärausschusses, nachstehend "Ausschuß" genannt, diesen unverzueglich von sich aus oder auf Antrag eines Mitgliedstaats .
( 2 ) Der Vertreter der Kommission unterbreitet dem Ausschuß einen Entwurf der zu treffenden Maßnahmen . Der Ausschuß gibt seine Stellungnahme zu diesem Entwurf innerhalb einer Frist ab, die der Vorsitzende unter Berücksichtigung der Dringlichkeit der betreffenden Frage festsetzen kann . Die Stellungnahme wird mit der Mehrheit abgegeben, die in Artikel 148 Absatz 2 des Vertrages für die Annahme der vom Rat auf Vorschlag der Kommission zu fassenden Beschlüsse vorgesehen ist . Bei der Abstimmung im Ausschuß werden die Stimmen der Vertreter der Mitgliedstaaten gemäß dem vorgenannten Artikel gewogen . Der Vorsitzende nimmt an der Abstimmung nicht teil .
( 3 ) Die Kommission erlässt die beabsichtigten Maßnahmen, wenn sie mit der Stellungnahme des Ausschusses übereinstimmen .
( 4 ) Stimmen die beabsichtigten Maßnahmen mit der Stellungnahme des Ausschusses nicht überein oder liegt keine Stellungnahme vor, so unterbreitet die Kommission dem Rat unverzueglich einen Vorschlag für die zu treffenden Maßnahmen .
Der Rat beschließt mit qualifizierter Mehrheit .
Hat der Rat nach Ablauf einer Frist von drei Monaten von seiner Befassung an keinen Beschluß gefasst, so werden die vorgeschlagenen Maßnahmen von der Kommission erlassen und unverzueglich zur Anwendung gebracht, es sei denn, der Rat hat sich mit einfacher Mehrheit gegen diese Maßnahmen ausgesprochen .
KAPITEL IV
Übergangs - und Schlußbestimmungen
Artikel 19
( 1 ) Vor dem 31 . Dezember 1990 beschließt der Rat mit qualifizierter Mehrheit über den Vorschlag der Kommission zur Regelung der veterinärrechtlichen Kontrollen beim innergemeinschaftlichen Handel mit lebenden Tieren .
Vor dem in Unterabsatz 1 genannten Datum beschließt der Rat mit qualifizierter Mehrheit auf Vorschlag der Kommission über die Regelung und über die allgemeinen Grundsätze für die Kontrollen in den Drittländern sowie für die Kontrollen bei der Einfuhr von unter diese Richtlinie fallenden Erzeugnissen aus Drittländern . Ebenfalls vor diesem Zeitpunkt werden die Kontrollstellen an den Aussengrenzen sowie die Anforderungen, denen diese Kontrollstellen genügen müssen, festgelegt .
( 2 ) Der Rat nimmt vor dem 31 . Dezember 1992 anhand eines Erfahrungsberichts der Kommission eine Überprüfung der Bestimmungen dieser Richtlinie vor; gegebenenfalls legt die Kommission Vorschläge vor, über die der Rat mit qualifizierter Mehrheit entscheidet .
Artikel 20
Bis zum 31 . Dezember 1992 können die Mitgliedstaaten zur Ermöglichung einer schrittweisen Einrichtung der in dieser Richtlinie vorgesehenen Kontrollregelung in Abweichung von Artikel 5 Absatz 1
- eine Dokumentenkontrolle während der Beförderung für Fleisch und aus Fleisch hergestellte Erzeugnisse beibehalten, um die Einhaltung der besonderen Bestimmungen des Gemeinschaftsrechts hinsichtlich der Maul - und Klauenseuche und der Schweinepest sicherzustellen;
- eine Dokumentenkontrolle während der Beförderung bei Erzeugnissen mit Herkunft aus Drittländern vornehmen, wenn sie das Bestimmungsland sind .
Artikel 21
Der Rat bestimmt vor dem 1 . Oktober 1992 mit qualifizierter Mehrheit auf Vorschlag der Kommission die Regelung, die nach dem Ablauf der Übergangsbestimmungen des Artikels 20 gilt .
Artikel 22
Die Mitgliedstaaten erlassen die erforderlichen Rechts - und Verwaltungsvorschriften, um dieser Richtlinie vor einem Zeitpunkt nachzukommen, der anläßlich des gemäß Artikel 19 Absatz 1 Unterabsatz 2 vor dem 31 . Dezember 1990 zu fassenden Beschlusses, spätestens jedoch bis zum 31 . Dezember 1991, festzusetzen ist .
Die Griechische Republik verfügt jedoch über eine zusätzliche Frist von einem Jahr, um dieser Richtlinie nachzukommen .
Artikel 23
Diese Richtlinie ist an die Mitgliedstaaten gerichtet .
Geschehen zu Brüssel am 11 . Dezember 1989 .