Nařízení Komise (ES) č. 1217/2003
ze dne 4. července 2003,
kterým se stanoví společné specifikace pro národní programy kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 2320/2002 Evropského parlamentu a Rady ze dne 16. prosince 2002, kterým se stanoví společná pravidla v oblasti bezpečnosti civilního letectví [1], a zejména čl. 7 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vývoj a provádění národních programů kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví v každém členském státě má zásadní význam pro zajištění účinnosti jeho národního programu bezpečnosti civilního letectví v souladu s čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 2320/2002.
(2) Specifikace národních programů kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví, které mají být členskými státy provedeny, by měly z tohoto hlediska zajistit harmonizovaný přístup. Proto je nařízení nejhodnějším nástrojem pro tento účel.
(3) Sledování národních programů kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví na úrovni Společenství vyžaduje harmonizovaný přístup k hodnocení dodržování předpisů na úrovni členského státu.
(4) Aby byly audity, za jejichž uskutečňování mají odpovídat příslušné orgány, účinné, měly by být prováděny pravidelně. Neměly by být omezeny co do předmětu, etapy nebo okamžiku, kdy jsou prováděny. Měly by se uskutečňovat způsoby, které nejlépe zajistí jejich účinnost.
(5) Přednostně by měla být vypracována podrobná společná metodika provádění auditů.
(6) Je nezbytné vypracovat harmonizovaný způsob podávání zpráv o opatřeních přijatých ke splnění povinností podle tohoto nařízení a o bezpečnostní situaci na letištích na územích členských států.
(7) Národní programy kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví by měly být založeny na osvědčených postupech. O těchto osvědčených postupech by si členské státy vyměňovat informace.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro bezpečnost civilního letectví,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ÚČEL A DEFINICE
Článek 1
Účel
Toto nařízení stanoví společné specifikace národních programů kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví, které mají provedeny každým členským státem. To zahrnuje stanovení společných požadavků na programy kontroly kvality, společnou metodiku předpokládaných auditů a společné požadavky na auditory.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "příslušným orgánem" vnitrostátní orgán určený členským státem podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 2320/2002 odpovídající za koordinaci a kontrolu plnění jeho národního programu bezpečnosti civilního letectví;
2. "auditem" každý postup nebo metoda užívané pro kontrolu dodržování předpisů a prováděné na vnitrostátní úrovni. Zahrnuje bezpečnostní audity, inspekce, průzkumy, testy a vyšetřování;
3. "auditorem" každá osoba, která na vnitrostátní úrovni provádí audit;
4. "nedostatkem" každé porušení bezpečnostních předpisů civilního letectví;
5. "inspekcí" ověření, zda jedno nebo více hledisek bezpečnostních opatření a postupů bylo uplatněno, s cílem určit účinnost jejich provádění;
6. "vyšetřováním" prošetření mimořádné bezpečnostní události a vysvětlení její příčiny s cílem vyhnout se jejímu opakování, včetně zvážení uplatnění právních odpovědnosti;
7. "programem kontroly kvality" národní program kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví;
8. "bezpečnostním auditem" důkladné přezkoumání všech hledisek bezpečnostních opatření a postupů s cílem určit, zda jsou prováděna trvale za dodržování stálé kvality;
9. "mimořádnou bezpečnostní událostí" událost mající nepříznivé důsledky pro ochranu nebo bezpečnost lidí a majetku;
10. "průzkumem" zhodnocení provozních činností s cílem určit bezpečnostní potřeby. To zahrnuje rozpoznání slabých míst systému, kterých může být zneužito ke spáchání protiprávního činu navzdory prováděným bezpečnostním opatřením a postupům, a doporučení kompenzačních ochranných opatření odpovídajících zjištěným rizikům a úměrných nebezpečí, které představují;
11. "testem" zkouška bezpečnostních opatření v letectví, při níž příslušný orgán předstírá úmysl spáchat protiprávní čin, aby ověřil účinnost a provádění stávajících bezpečnostních opatření.
KAPITOLA II
SPOLEČNÉ POŽADAVKY NA PROGRAMY KONTROLY KVALITY
Článek 3
Pravomoci příslušného orgánu
K zajištění účinnosti svých národních programů bezpečnosti civilního letectví poskytnou členské státy příslušným orgánům nezbytné donucovací pravomoci.
Článek 4
Obsah programu kontroly kvality
1. Program kontroly kvality obsahuje všechna nezbytná opatření přijatá k pravidelné kontrole plnění národního programu bezpečnosti civilního letectví, včetně politik, na kterých se zakládá.
2. Program kontroly kvality zahrnuje a upravuje tyto prvky:
a) organizační strukturu, odpovědnost a zdroje;
b) popisy práce a kvalifikace všech auditorů odpovídajících za provádění programu kontroly kvality;
c) kontrola provozních činností včetně druhů, cílů, obsahu, četnosti a zaměření bezpečnostních auditů, inspekcí, průzkumů a testů a rovněž případně klasifikace dodržování předpisů a rozsahu vyšetřování a pravomocí při něm;
d) činnosti k nápravě nedostatků, včetně informací o podávání zpráv o nedostatcích, navazujících opatřeních a nápravě, s cílem účinně zajistit dodržování bezpečnostních požadavků v letectví;
e) donucovací opatření a
f) sdělení a zprávy o zajišťovaných činnostech a o úrovni dodržování bezpečnostních požadavků v letectví.
Článek 5
Kontrola
1. Plnění národního programu bezpečnosti civilního letectví je kontrolováno.
2. Kontrola se provádí v souladu s programem kontroly kvality, přičemž se zohlední úroveň rizika, druh a povaha provozních činností, obvyklé podmínky provádění a jiné faktory a analýzy, která vyžadují častější kontrolu.
3. Řízení, stanovení priorit a organizování programu kontroly kvality se uskutečňuje nezávisle na provozním provádění opatření přijatých v rámci národního programu bezpečnosti civilního letectví.
Článek 6
Zprávy
1. Členské státy každoročně podávají Komisi zprávu o opatřeních přijatých k plnění svých povinností podle tohoto nařízení a o stavu letecké bezpečnosti na letištích umístěných na jejich území. Základní zásady pro podávání zpráv jsou stanoveny v příloze I.
2. Sledované období zprávy je od 1. ledna do 31. prosince. Zpráva se podává do dvou měsíců po skončení tohoto období. Do konce roku 2004 se výjimečně podá zpráva za období od 19. července 2003 do 31. prosince 2003.
KAPITOLA III
SPOLEČNÁ METODIKA PRO AUDITORY
Článek 7
Provádění auditů
Kontrolní činnosti zahrnují ohlášené i neohlášené činnosti.
Článek 8
Klasifikace dodržování předpisů
Bezpečnostními audity, inspekcemi a testy je hodnoceno plnění národního programu bezpečnosti civilního letectví, přičemž je používán harmonizovaný systém klasifikace stanovený v příloze II.
KAPITOLA IV
SPOLEČNÉ POŽADAVKY NA AUDITORY
Článek 9
Dostupnost auditorů
Každý členský stát přijme vhodná opatření k zajištění dostupnosti dostatečného počtu auditorů pro všechny kontrolní činnosti.
Článek 10
Kvalifikační kritéria pro auditory
1. Každý členský stát zajistí, aby auditoři vykonávající funkce jménem příslušného orgánu měli přiměřenou kvalifikaci, která zahrnuje dostatečnou teoretickou a praktickou zkušenost v dané oblasti.
2. Auditoři mají
a) dobrou znalost národního programu bezpečnosti civilního letectví a způsobu jeho provádění v činnostech, které jsou předmětem kontroly;
b) podle potřeby znalost přísnějších opatření použitelných v daném členském státě a na místě kontroly;
c) dobré odborné znalosti bezpečnostních technologií a bezpečnostních postupů;
d) znalosti zásad, postupů a technik provádění auditu;
e) odbornou znalost kontrolovaných provozních činností.
KAPITOLA V
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Sdílení osvědčených postupů
Členské státy informují Komisi o osvědčených postupech, které se týkají programů kontroly kvality, metodiky provádění auditů a auditorů. Komise tyto informace zpřístupní členským státům.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. července 2003.
Verordnung (EG) Nr. 1217/2003 der Kommission
vom 4. Juli 2003
zur Festlegung gemeinsamer Spezifikationen für nationale Qualitätskontrollprogramme für die Sicherheit der Zivilluftfahrt
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE KOMMISSION DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 2320/2002 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 16. Dezember 2002 zur Festlegung gemeinsamer Vorschriften für die Sicherheit in der Zivilluftfahrt(1), insbesondere Artikel 7 Absatz 1,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1) Die Entwicklung und Durchführung eines nationalen Qualitätskontrollprogramms für die Sicherheit der Zivilluftfahrt in allen Mitgliedstaaten ist von zentraler Bedeutung für die Gewährleistung der Wirksamkeit ihrer nationalen Programme für die Sicherheit der Zivilluftfahrt gemäß Artikel 5 Absatz 3 der Verordnung (EG) Nr. 2320/2002.
(2) Spezifikationen für die von den Mitgliedstaaten durchzuführenden nationalen Qualitätskontrollprogramme für die Sicherheit der Zivilluftfahrt sollten dabei einen harmonisierten Ansatz gewährleisten. Eine Verordnung ist das zu diesem Zweck am besten geeignete Mittel.
(3) Die Überwachung der nationalen Qualitätskontrollprogramme für die Sicherheit der Zivilluftfahrt auf Gemeinschaftsebene verlangt einen harmonisierten Ansatz bei der Bewertung der Einhaltung der Vorschriften auf einzelstaatlicher Ebene.
(4) Zur Gewährleistung einer effektiven Überwachung sollten von der zuständigen Behörde regelmäßige Audits durchgeführt werden. Diese sollten im Hinblick auf Gegenstand, Phase oder Zeitpunkt der Durchführung keinen Beschränkungen unterliegen. Sie sollten in der am besten geeigneten Form stattfinden, um ihre Wirksamkeit zu gewährleisten.
(5) Die Entwicklung einer detaillierten gemeinsamen Auditmethodik sollte vorrangig betrieben werden.
(6) Entwickelt werden muss ferner eine harmonisierte Form der Berichterstattung über die zur Erfuellung der Auflagen dieser Verordnung getroffenen Maßnahmen sowie über die Luftsicherheit auf den Flughäfen im Hoheitsgebiet der Mitgliedstaaten.
(7) Die nationalen Qualitätskontrollprogramme für die Sicherheit der Zivilluftfahrt sollten auf bewährten Praktiken basieren. Die Mitgliedstaaten sollten untereinander Informationen über diese bewährten Praktiken austauschen.
(8) Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ausschusses für die Sicherheit der Zivilluftfahrt.
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
KAPITEL I ZIELSETZUNG UND BEGRIFFSBESTIMMUNGEN
Artikel 1
Zielsetzung
Diese Verordnung enthält die gemeinsamen Spezifikationen für die nationalen Qualitätskontrollprogramme für die Sicherheit der Zivilluftfahrt, die von allen Mitgliedstaaten durchzuführen sind. Dazu gehören auch gemeinsame Anforderungen für Qualitätskontrollprogramme, eine gemeinsame Methodik für die vorgesehenen Audits und gemeinsame Anforderungen für die Auditoren.
Artikel 2
Begriffsbestimmungen
Im Sinne dieser Verordnung gelten die folgenden Begriffsbestimmungen:
1. "Zuständige Behörde" ist die nach Artikel 5 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 2320/2002 von einem Mitgliedstaat benannte nationale Behörde, die für die Koordinierung und Überwachung der Durchführung seines nationalen Sicherheitsprogramms für die Zivilluftfahrt zuständig ist.
2. "Audit" ist jedes Verfahren zur Überwachung der Einhaltung der Vorschriften auf nationaler Ebene. Dazu gehören Sicherheitsaudits, Inspektionen, Erhebungen, Tests und Untersuchungen.
3. "Auditor" ist eine Person, die auf einzelstaatlicher Ebene Audits durchführt.
4. "Mangel" ist die Nichteinhaltung der Auflagen für die Luftsicherheit.
5. "Inspektion" ist die Prüfung der Umsetzung einer oder mehrerer Aspekte von Sicherheitsmaßnahmen und -verfahren zum Zweck der Feststellung, wie effektiv diese durchgeführt werden.
6. "Untersuchung" ist die Prüfung eines Sicherheitsvorfalls und die Klärung seiner Ursache, um eine Wiederholung zu vermeiden und rechtliche Maßnahmen in Betracht zu ziehen.
7. "Qualitätskontrollprogramm" ist ein nationales Qualitätskontrollprogramm für die Sicherheit der Zivilluftfahrt.
8. "Sicherheitsaudit" ist eine gründliche Prüfung aller Aspekte von Sicherheitsmaßnahmen und -verfahren, bei der ermittelt wird, ob diese kontinuierlich und auf einem konstanten Niveau durchgeführt werden.
9. "Sicherheitsvorfall" ist ein Ereignis mit negativen Auswirkungen für die Sicherheit von Personen und Eigentum.
10. "Erhebung" ist eine Bewertung von Betriebsabläufen zur Feststellung der Sicherheitsanforderungen. Dazu gehören auch die Feststellung von Schwachpunkten, die trotz der Durchführung von Sicherheitsmaßnahmen und -verfahren für unrechtmäßige Eingriffe ausgenutzt werden könnten, und Empfehlungen für der Bedrohung angemessene ausgleichende Schutzmaßnahmen, um den festgestellten Risiken zu begegnen.
11. "Test" ist die Erprobung von Maßnahmen für die Luftsicherheit, wobei die zuständige Behörde einen unrechtmäßigen Eingriff simuliert, um festzustellen, ob die bestehenden Sicherheitsmaßnahmen effizient sind tatsächlich angewendet werden.
KAPITEL II GEMEINSAME ANFORDERUNGEN FÜR QUALITÄTSKONTROLLPROGRAMME
Artikel 3
Befugnisse der zuständigen Behörde
Um die Effektivität der nationalen Sicherheitsprogramme für die Zivilluftfahrt zu gewährleisten, statten die Mitgliedstaaten die zuständige Behörde mit den erforderlichen Durchsetzungsbefugnissen aus.
Artikel 4
Inhalt des Qualitätskontrollprogramms
(1) Das Qualitätskontrollprogramm umfasst alle erforderlichen Qualitätsüberwachungsmaßnahmen, die getroffen werden, um die Durchführung des nationalen Sicherheitsprogramms für die Zivilluftfahrt sowie die ihm zugrunde liegenden Konzepte regelmäßig zu bewerten.
(2) Das Qualitätskontrollprogramm beschreibt und berücksichtigt folgende Aspekte:
a) Organisationsstruktur, Zuständigkeiten und Ressourcen;
b) Aufgaben und Qualifikationen aller für die Durchführung des Qualitätskontrollprogramms zuständigen Auditoren;
c) die Überwachung von Betriebsabläufen, einschließlich Arten, Ziel, Inhalt, Häufigkeit und Schwerpunkt von Sicherheitsaudits, Inspektionen, Erhebungen und Tests sowie die Einstufung der Einhaltung der Vorschriften und den Umfang von Untersuchungen und Zuständigkeiten, soweit anwendbar;
d) Maßnahmen zur Behebung der Mängel und Einzelheiten der Berichterstattung über Mängel, Folgemaßnahmen und Behebung, um die Einhaltung der Auflagen für die Luftsicherheit effektiv zu gewährleisten;
e) Durchsetzungsmaßnahmen sowie
f) Mitteilungen und Berichterstattung über die durchgeführten Tätigkeiten und den Grad der Einhaltung der Auflagen für die Luftsicherheit.
Artikel 5
Überwachung der Einhaltung der Vorschriften
(1) Die Durchführung des nationalen Sicherheitsprogramms für die Zivilluftfahrt wird überwacht.
(2) Die Überwachung erfolgt in Übereinstimmung mit dem Qualitätskontrollprogramm unter Berücksichtung von Bedrohungsgrad, Art und Charakter der Maßnahmen, Qualität der Durchführung sowie anderer Faktoren und Erwägungen, die häufigere Überwachungen erforderlich machen.
(3) Die Verwaltung und Organisation des Qualitätskontrollprogramms sowie die Festsetzung von Schwerpunkten erfolgt unabhängig von der operationellen Durchführung der Maßnahmen im Rahmen des nationalen Sicherheitsprogramms für die Zivilluftfahrt.
Artikel 6
Berichterstattung
(1) Die Mitgliedstaten erstatten der Kommission jährlich Bericht über die zur Erfuellung ihrer Verpflichtungen im Rahmen dieser Verordnung getroffenen Maßnahmen sowie über die Luftsicherheit auf den Flughäfen in ihrem Hoheitsgebiet. Die Leitlinien für die Berichterstattung sind in Anhang I enthalten.
(2) Der Bericht erstreckt sich auf den Zeitraum vom 1. Januar bis zum 31. Dezember. Der Bericht ist zwei Monate nach Ablauf des genannten Zeitraums vorzulegen. Für den Zeitraum vom 19. Juli 2003 bis zum 31. Dezember 2003 kann der Bericht ausnahmsweise bis Ende Februar 2004 eingereicht werden.
KAPITEL III GEMEINSAME AUDITMETHODIK
Artikel 7
Durchführung von Audits
Die Überwachung der Einhaltung der Vorschriften erfolgt sowohl angemeldet wie auch unangemeldet.
Artikel 8
Einstufung der Einhaltung der Vorschriften
Sicherheitsaudits, Inspektionen und Tests zur Bewertung der Durchführung des nationalen Sicherheitsprogramms für die Zivilluftfahrt erfolgen auf der Grundlage eines harmonisierten Einstufungssystems, dessen Einzelheiten in Anhang II enthalten sind.
KAPITEL IV GEMEINSAME ANFORDERUNGEN FÜR AUDITOREN
Artikel 9
Verfügbarkeit der Auditoren
Jeder Mitgliedstaat stellt durch geeignete Maßnahmen sicher, dass eine ausreichende Zahl von Auditoren für alle Aufgaben im Zusammenhang mit der Überwachung der Einhaltung der Vorschriften zur Verfügung steht.
Artikel 10
Qualifikationskriterien für Auditoren
(1) Jeder Mitgliedstaat sorgt dafür, dass Auditoren, die im Namen der zuständigen Behörde Aufgaben übernehmen, über angemessene Qualifikationen verfügen, zu denen auch ausreichende theoretische und praktische Erfahrungen auf dem jeweiligen Gebiet gehören.
(2) Von den Auditoren werden verlangt:
a) gute Kenntnisse des nationalen Sicherheitsprogramms für die Zivilluftfahrt und seiner Anwendung bei den zu prüfenden Betriebsabläufen;
b) bei Bedarf Kenntnisse der strengeren Maßnahmen, die in dem betreffenden Mitgliedstaat und am jeweiligen Prüfungsort Anwendung finden;
c) gute fachliche Kenntnisse der Sicherheitstechnologien und -verfahren;
d) Kenntnisse im Bereich der Auditgrundsätze, -verfahren und -techniken;
e) Fachkenntnisse auf dem Gebiet der zu prüfenden Betriebsabläufe.
Kapitel V GEMEINSAME BESTIMMUNGEN
Artikel 11
Austausch bewährter Praktiken
Die Mitgliedstaaten unterrichten die Kommission über bewährte Praktiken für Qualitätskontrollprogramme, Auditmethoden und Auditoren. Die Kommission leitet diese Informationen an die Mitgliedstaaten weiter.
Artikel 12
Diese Verordnung tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 4. Juli 2003