Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/9/ES
ze dne 20. března 2000
o lanových drahách pro dopravu osob
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 a na články 55 a 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Lanové dráhy pro dopravu osob (dále jen "lanové dráhy") jsou navrhovány, vyráběny, uváděny do provozu a provozovány pro dopravu osob. Lanové dráhy jsou především dopravním zařízením v horách, užívaným ve vysokohorských turistických střediscích a zahrnují pozemní lanové dráhy, visuté lanové dráhy, kabinové lanové dráhy, sedačkové lanové dráhy a lyžařské vleky, ale může se jednat rovněž o lanové dráhy užívané v městských dopravních systémech. Některé druhy lanových drah mohou být založeny na jiných, zcela odlišných základních principech, které nemohou být předem vyloučeny. Proto je třeba ponechat možnost zavést zvláštní požadavky, které respektují tytéž zásady bezpečnosti, které jsou uvedeny v této směrnici.
(2) Provoz lanových drah je spojen zejména s cestovním ruchem, především v horských oblastech, který hraje důležitou roli v ekonomice těchto regionů a získává pro obchodní bilanci členských států stále větší význam. Z technického hlediska patří obor lanových drah nejen k významnému investičnímu odvětví, nýbrž i k významnému odvětví pozemního a inženýrského stavitelství.
(3) Členské státy jsou odpovědné za zajištění bezpečnosti lanových drah po dobu stavby, uvádění do provozu a během provozu. Jsou dále odpovědné společně s příslušnými orgány za užívání pozemků, územní plánování a ochranu životního prostředí. Vnitrostátní předpisy vykazují velké rozdíly, což je důsledek zvláštních postupů vnitrostátního průmyslu a regionálních zvyklostí a znalostí. Stanoví zvláštní rozměry a zařízení a zvláštní vlastnosti. Tato situace nutí výrobce nově navrhovat své výrobky pro každou zakázku. To ztěžuje zajištění standardního řešení a působí nepříznivě na konkurenceschopnost.
(4) Musí být dodrženy základní požadavky na ochranu bezpečnosti a zdraví, aby bylo zaručeno, že lanové dráhy jsou bezpečné. Tyto požadavky musí být uplatňovány s plnou odpovědností, aby odpovídaly stavu techniky a technickým a ekonomickým požadavkům v okamžiku zhotovení.
(5) Lanové dráhy mohou dále překračovat hranice, a v těchto případech může jejich provedení narážet na existenci odporujících si vnitrostátních pravidel.
(6) Pro celé Společenství je třeba stanovit základní požadavky na bezpečnost a ochranu zdraví osob, ochranu životního prostředí a ochranu spotřebitele použitelné pro lanové dráhy, dílčí systémy a jejich bezpečnostní prvky. Bez toho by mohlo vzájemné uznávání vnitrostátních předpisů mezi jednotlivými státy způsobit jak z politického, tak i z technického hlediska neřešitelné problémy ve výkladu a odpovědnosti. Rovněž normalizace bez předchozího stanovení harmonizovaných regulativních požadavků nestačí k řešení uvedených problémů.
(7) Odpovědnost za schvalování lanových drah obecně nese příslušný vnitrostátní orgán. V určitých případech nemůže být schválení prvků provedeno předem, nýbrž až na žádost zákazníka. Právě tak může předepsaná kontrola lanové dráhy před uvedením do provozu vést k odmítnutí určitých prvků nebo určitých technických řešení. Takový stav vede ke zvýšení nákladů, prodlužuje dodací lhůty a je velkou nevýhodou zejména pro zahraniční výrobce. Kromě toho jsou lanové dráhy i během provozu předmětem přísného dozoru ze strany příslušných správních orgánů. Příčiny závažných nehod mohou souviset s volbou místa, s vlastním dopravním systémem, konstrukcemi nebo se způsobem provozu a údržby.
(8) Za těchto okolností závisí bezpečnost lanových drah ve stejné míře na podmínkách prostředí, na jakosti dodávaných průmyslových výrobků a na jejich sestavení a montáži na místě stavby a na sledování během provozu. Toto zdůrazňuje důležitost přehledu o zařízení lanových drah jako celku, aby bylo možno stanovit úroveň bezpečnosti, a přijetí společného přístupu pro hodnocení jakosti na úrovni Společenství. Za těchto okolností, aby se umožnilo výrobcům překonání jejich současných těžkostí, aby se umožnilo uživatelům maximální využití lanových drah a aby byla ve všech členských státech zajištěna stejná úroveň vývoje, bylo by třeba stanovit celou řadu požadavků, jakož i kontrolní a revizní postupy jednotně používané ve všech členských státech.
(9) Musí být zaručena dostatečná úroveň bezpečnosti pro osoby užívající lanové dráhy ze všech členských států i ze zemí mimo Společenství. Pro dodržení tohoto požadavku se musí stanovit postupy přezkoušení, metody kontroly a revize. To vede k použití normalizovaných technických zařízení, která musí být u lanových drah použita.
(10) Kde to směrnice Rady 85/337/EHS požaduje [4], musí být vyhodnoceno působení lanových drah na životní prostředí. Vedle účinků uvedených v této směrnici by se měla vzít v úvahu jak ochrana životního prostředí, tak i požadavky spojené s udržitelným rozvojem cestovního ruchu.
(11) Lanové dráhy mohou spadat do oblasti působnosti směrnice Rady 93/38/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací [5].
(12) Technické specifikace musí být obsaženy v obecné dokumentaci nebo v technických specifikacích zvlášť ke každé zakázce. Tyto technické specifikace musí být přesně stanoveny s odkazem na evropské specifikace, pokud existují.
(13) Aby bylo možno snadněji prokázat shodu se základními požadavky, je užitečné mít evropské harmonizované normy, jejichž dodržení zakládá domněnku, že výrobek splňuje základní požadavky. Harmonizované evropské normy jsou vypracovávány soukromými subjekty a musí si zachovat povahu nezávazných pravidel. Pro tento účel jsou Evropský výbor pro normalizaci (CEN) a Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (CENELEC) uznány za subjekty oprávněné k přijímání harmonizovaných norem v souladu s obecnými řídícími zásadami pro spolupráci mezi Komisí a těmito dvěma subjekty, které byly podepsány dne 13. listopadu 1984.
(14) Pro účely této směrnice se harmonizovanou normou rozumí technická specifikace (evropská norma nebo harmonizační dokument) přijatá jedním z těchto subjektů nebo oběma na žádost Komise podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a pro pravidla služby informační společnosti [6] ve shodě s obecnými řídícími zásadami uvedenými výše. Pokud jde o normalizaci, měl by být Komisi nápomocen výbor uvedený ve zmíněné směrnici, který se v případě nutnosti radí s technickými odborníky.
(15) Pouze u bezpečnostních prvků nebo dílčích systémů zařízení odpovídajících vnitrostátní normě přejímající harmonizovanou normu, která byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství, se má za to, že splňují základní požadavky této směrnice bez ohledu na potřebu zvláštních důkazů.
(16) V případě, že evropské specifikace chybějí, měly by technické specifikace být stanoveny pokud možno s odkazem na ostatní normy užívané ve Společenství. Objednatelé mohou stanovit dodatečné specifikace, které jsou potřebné k doplnění evropských specifikací nebo jiných norem. Tato ustanovení musí zajistit, aby byly splněny požadavky harmonizované na úrovni Společenství, se kterými musí být zařízení lanových drah v souladu.
(17) Dále je v zájmu členských států mít mezinárodní normalizační systém schopný vypracovávat normy, které jsou skutečně užívány mezinárodními obchodními partnery a splňují požadavky politiky Společenství.
(18) V některých členských státech mohou nyní objednatelé udat v obecné dokumentaci nebo specifikacích zvlášť pro každou jednotlivou smlouvu postupy pro kontroly a revize. Tyto postupy, zejména pokud jde o bezpečnostní prvky, musí v budoucnu spadat pod usnesení Rady ze dne 21. prosince 1989 o celkovém přístupu k posuzování shody [7]. Pojem bezpečnostního prvku se nevztahuje pouze na materiální předměty, ale také na nehmotné předměty, jako např. programové vybavení. Postupy posuzování shody bezpečnostních prvků musí být založeny na použití modulů, které jsou předmětem rozhodnutí Rady 93/465/EHS [8]. V případě kritických bezpečnostních prvků by měly být stanoveny zásady a podmínky pro použití při zabezpečování jakosti návrhu. Tento přístup je nezbytný, aby bylo podporováno všeobecné přijetí systému zabezpečování jakosti při podnikání.
(19) V rámci metodické analýzy bezpečnosti lanových drah je nutné stanovit prvky, na nichž závisí bezpečnost lanových drah.
(20) Objednatelé ve svých smluvních dokumentech stanoví s odkazem na evropské specifikace vlastnosti, které musí výrobci na základě smluvních povinností dodržet, zejména u bezpečnostních prvků. Tím je shoda prvků zásadně spojena s místem stavby a ne pouze s volným pohybem prvků na trhu Společenství.
(21) Bezpečnostní prvky by měly být opatřeny označením CE, které připojuje buď výrobce, nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství. Označení CE vyjadřuje, že bezpečnostní prvek je v souladu s ustanoveními této směrnice a jiných příslušných směrnic Společenství týkajících se označení CE.
(22) Není nutné, aby označení CE bylo připojováno na dílčí systémy, které podléhají této směrnici, ale postačuje, je-li vypracováno prohlášení o shodě na základě posouzení shody provedené postupy stanovenými v této směrnici. To platí, aniž je dotčena případná povinnost výrobce připojovat označení CE k určitým dílčím systémům, aby osvědčil, že odpovídají ostatním právním předpisům Společenství, které se na ně vztahují.
(23) Odpovědnost členských států za bezpečnost a ochranu zdraví a další hlediska, na která se vztahují základní požadavky na jejich území, musí být uznány v ochranné doložce, která respektuje odpovídající postupy Společenství.
(24) Je třeba stanovit postup pro kontrolu dílčích systémů lanových drah před uvedením do provozu. Tato kontrola musí umožnit orgánům ujistit se, že v každé fázi návrhu, výroby a uvádění do provozu je výsledek v souladu s odpovídajícími ustanoveními této směrnice. To musí umožnit výrobcům počítat se stejným zacházením bez ohledu na to, o který členský stát se jedná. Proto by měly být stanoveny zásady a podmínky pro ES ověřování dílčích systémů zařízení.
(25) Při analýze bezpečnosti musí být respektována omezení související s provozem lanové dráhy, aniž by však byla zpochybňována zásada volného pohybu zboží nebo bezpečnost lanových drah. Proto je třeba, aby Komise, ačkoliv se tato směrnice na vlastní provoz lanových drah nevztahuje, navrhla členským státům řadu doporučení, která by zajistila, aby tato zařízení umístěná na jejich území byla provozována tak, aby poskytla uživatelům, provoznímu personálu a třetím osobám vysoký stupeň ochrany.
(26) U lanových drah mohou být prováděny úplné zkoušky technických inovací jen při stavbě nové lanové dráhy. Za těchto okolností by měl být stanoven postup, který by současně s dodržením základních požadavků umožnil také stanovení zvláštních podmínek.
(27) Lanové dráhy, pro které již bylo vydáno stavební povolení, ale jejichž stavba nebyla ještě zahájena, nebo které se již staví, musí být v souladu s touto směrnicí, pokud členské státy nerozhodnou jinak s uvedením důvodů, a musí dosahovat stejné úrovně bezpečnosti. Při přestavbách stávajících lanových drah, pokud to vnitrostátní právní předpisy požadují, musí být dosaženo souladu s touto směrnicí, aby taková přestavba byla povolena.
(28) Není nutné požadovat, aby všechny stávající lanové dráhy byly uvedeny do souladu s předpisy, které se vztahují na nové lanové dráhy. Může to však být nutné, pokud nesplňují základní zásady bezpečnosti. V tom případě by měla Komise předložit členským státům řadu doporučení, aby u všech lanových drah nalézajících se na jejich území byla zaručena vysoká úroveň ochrany uživatele s přihlédnutím k předpisům použitelným pro nové lanové dráhy.
(29) Oznámené subjekty příslušné pro postupy posuzování shody jak pro bezpečnostní prvky, tak pro dílčí systémy lanových drah, musí, zejména v případě chybějících evropských specifikací, koordinovat svá rozhodnutí co nejúžeji. Komise musí zajistit, aby tomu tak bylo.
(30) Provedení základních požadavků, zejména pokud jde o bezpečnost zařízení a koordinaci všech postupů, vyžaduje zřízení výboru.
(31) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na lanové dráhy určené pro dopravu osob.
2. Pro účely této směrnice se "lanovými dráhami určenými pro dopravu osob" rozumějí zařízení skládající se z více prvků navrhovaná, vyráběná, montovaná a uváděná do provozu za účelem dopravy osob.
Tato zařízení namontovaná na místě určení se užívají k přepravě osob ve vozech nebo pomocí vlečných zařízení uváděných do pohybu nebo nesených lany vedoucími po celé délce trati.
3. Takovými zařízeními jsou
a) pozemní lanové dráhy a jiná zařízení, jejichž vozy jsou neseny koly nebo jinými závěsy, přičemž jejich pohyb je zajištěn jedním nebo více lany;
b) visuté dráhy, jejichž kabiny jsou neseny nebo taženy jedním nebo více lany; do této kategorie patří také kabinové a sedačkové lanové dráhy;
c) lyžařské vleky, kde jsou uživatelé s vhodným vybavením taženi lanem.
4. Tato směrnice se vztahuje na
- zařízení, která jsou budována a uváděna do provozu od jejího vstupu v platnost,
- dílčí systémy a bezpečnostní prvky uváděné na trh od jejího vstupu v platnost.
Vztahuje se rovněž na harmonizační předpisy, které jsou nutné a dostačující k zabezpečení a zaručení dodržování základních požadavků uvedených v čl. 3 odst. 1.
Pokud jsou u stávajících zařízení natolik měněny podstatné vlastnosti, dílčí systémy nebo bezpečnostní prvky, že je nutné nové schválení pro uvedení do provozu členským státem, musí tyto změny a jejich vliv na zařízení jako celek splňovat základní požadavky uvedené v čl. 3 odst. 1.
5. Pro účely této směrnice se:
"zařízením" rozumí celý stabilní systém, sestávající z infrastruktury a z dílčích systémů uvedených v příloze I, kde se infrastruktura zvlášť navrhovaná pro každé zařízení a postavená na daném místě skládá z vedení trasy, systémových údajů, konstrukcí stanic a traťových konstrukcí potřebných pro konstrukci a provoz zařízení včetně základů,
"bezpečnostním prvkem" rozumí každý základní prvek, skupina prvků, dílčí montáž nebo úplná sestava a každý přístroj v zařízení pro zajištění bezpečné funkce a určený v bezpečnostní analýze, jestliže jejich porucha ohrožuje bezpečnost nebo zdraví osob, ať jsou to uživatelé, provozní obsluha nebo jiné osoby,
"objednatelem" rozumí každá fyzická nebo právnická osoba, která zadává stavbu zařízení,
"požadavky na provoz" rozumějí veškeré technické předpisy a opatření, které mají vliv na návrh a realizaci a jsou nutné pro bezpečný provoz zařízení,
"technickými požadavky na údržbu" rozumějí veškeré technické předpisy a opatření, které mají vliv na návrh a realizaci a jsou nutné pro údržbu k zajištění bezpečného provozu zařízení.
6. Tato směrnice se nevztahuje na
- výtahy ve smyslu směrnice 95/16/ES [10],
- lanem vlečené tramvaje obvyklého provedení,
- zařízení užívaná k zemědělským účelům,
- stabilní nebo pojízdná zařízení pro užití na výstavištích nebo v zábavních parcích, která slouží při využívání volného času a nikoliv jako prostředek pro dopravu osob,
- důlní těžní zařízení nebo stabilní zařízení pro průmyslové účely,
- lanem vlečené převozní lodě,
- ozubnicové dráhy,
- zařízení s řetězovým pohonem.
Článek 2
1. Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny jiné směrnice Společenství; avšak pro dosažení shody se základními požadavky této směrnice může být zapotřebí použití zvláštních evropských specifikací vypracovaných k tomuto účelu.
2. "Evropskou specifikací" se rozumí společná technická specifikace, evropské technické schválení nebo vnitrostátní norma přejímající evropskou normu.
3. Odkazy na evropské specifikace, kterými mohou být společné technické specifikace, evropská technická schválení ve smyslu směrnice 93/38/EHS nebo vnitrostátní normy přejímající harmonizované evropské normy, se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství.
4. Členské státy zveřejní odkazy na vnitrostátní normy přejímající harmonizované evropské normy.
5. Pokud nejsou k dispozici harmonizované evropské normy, přijmou členské státy nezbytná opatření, aby byly dotčené osoby informovány o stávajících vnitrostátních normách a technických specifikacích, které pokládají za důležité nebo užitečné pro správné přejímání základních požadavků podle čl. 3 odst. 1.
6. Tyto dodatečné technické specifikace nezbytné pro doplnění evropských specifikací nebo jiných norem nesmějí ohrožovat dodržení základních požadavků podle čl. 3 odst. 1.
7. Pokud členský stát nebo Komise shledá, že evropské specifikace podle odstavce 2 nesplňují v plném rozsahu základní požadavky podle čl. 3 odst. 1, předloží Komise nebo členský stát věc výboru podle článku 17 s uvedením důvodů. Výbor neprodleně vydá stanovisko.
Na základě stanoviska výboru a po konzultaci s výborem podle směrnice 98/34/ES v případě, že se jedná o harmonizovanou evropskou normu, sdělí Komise členským státům, zda je nebo není nutné stáhnout příslušné evropské specifikace ze zveřejnění podle odstavce 3.
Článek 3
1. Zařízení a jejich infrastruktura, dílčí systémy a bezpečnostní prvky zařízení musí být v souladu s použitelnými základními požadavky uvedenými v příloze II.
2. Zahrnuje-li vnitrostátní norma přejímající harmonizovanou evropskou normu, na kterou byl zveřejněn odkaz v Úředním věstníku Evropských společenství, základní požadavky uvedené v příloze II, předpokládá se, že zařízení a jejich infrastruktura, dílčí systémy a bezpečnostní prvky zařízení zhotovené v souladu s touto normou vyhovují daným základním požadavkům.
Článek 4
1. Na žádost objednatele nebo jeho zplnomocněného zástupce se pro každé plánované zařízení provede analýza bezpečnosti popsaná v příloze III, která zahrnuje všechna bezpečnostní hlediska systému a jeho okolí v souvislosti s navrhováním, stavbou a uvedením do provozu a která na základě získaných zkušeností umožňuje určit všechna rizika, která se mohou během provozu vyskytnout.
2. Předmětem zprávy o bezpečnosti je analýza bezpečnosti doporučující opatření k odstranění případných rizik, včetně seznamu bezpečnostních prvků a dílčích systémů, na které je třeba použít kapitolu II nebo III.
KAPITOLA II
BEZPEČNOSTNÍ PRVKY
Článek 5
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že bezpečnostní prvky
- jsou uváděny na trh jen tehdy, jestliže přispívají k tomu, aby zařízení. do nichž jsou vestavěny, splňovala základní požadavky podle čl. 3 odst. 1,
- jsou uváděny do provozu jen tehdy, jestliže přispívají k tomu, aby zařízení, do nichž jsou vestavěny, nemohla ohrozit bezpečnost a zdraví osob nebo popřípadě bezpečnost majetku, jsou-li řádně namontovány, udržovány a užívány pro předpokládaný účel.
2. Touto směrnice není dotčeno právo členských států v souladu se Smlouvou ukládat požadavky, jež mohou pokládat za nezbytné, aby zajistily, že osoby, zvláště pak pracovníci, budou chráněny při používání těchto zařízení, za předpokladu, že to neznamená změnu zařízení způsobem neuvedeným v této směrnici.
Článek 6
Členské státy nesmějí na svém území na základě této směrnice zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění bezpečnostních prvků na vnitrostátní trhy, pokud jsou určeny k použití v zařízení, kde takové prvky splňují ustanovení této směrnice.
Článek 7
1. Členské státy považují bezpečnostní prvky podle čl. 4 odst. 2, které jsou opatřeny označením shody CE podle přílohy IX a ES prohlášením o shodě podle přílohy IV, za vyhovující všem ustanovením této směrnice, která se na ně vztahují.
2. Před uvedením bezpečnostního prvku na trh výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství
a) podrobí bezpečnostní prvek postupu posuzování shody podle přílohy V a
b) opatří bezpečnostní prvek označením shody CE a na základě modulů uvedených v rozhodnutí 93/465/EHS vypracuje ES prohlášení o shodě podle přílohy IV.
3. Postup posuzování shody pro bezpečnostní prvek musí provést na žádost výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství jím k tomuto účelu určený notifikovaný subjekt uvedený v článku 16.
4. Pokud se na bezpečnostní prvky vztahují také jiné směrnice, které se týkají jiných hledisek a v nichž se rovněž stanoví opatření bezpečnostního prvku označením shody CE, pak toto označení zakládá domněnku shody bezpečnostního prvku také s ustanoveními těchto jiných směrnic.
5. Pokud výrobce ani jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství nesplní povinnosti stanovené v odstavcích 1 až 4, jsou tyto povinnosti přeneseny na kohokoliv, kdo uvádí bezpečnostní prvek na trh ve Společenství. Tytéž povinnosti se vztahují na každého, kdo vyrábí bezpečnostní prvky pro vlastní potřebu.
KAPITOLA III
DÍLČÍ SYSTÉMY
Článek 8
Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření, aby dílčí systémy uvedené v příloze I byly uváděny na trh pouze tehdy, jestliže přispívají k tomu, aby stavba zařízení splňovala základní požadavky uvedené v čl. 3 odst. 1.
Článek 9
Členské státy nesmějí na svém území na základě této směrnice zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění dílčích systémů na své trhy pro použití v zařízeních, pokud tyto dílčí systémy splňují ustanovení této směrnice.
Článek 10
1. Členské státy považují dílčí systémy uvedené v příloze I, které jsou opatřeny ES prohlášením o shodě na základě vzoru uvedeného v příloze VI a technickou dokumentací podle odstavce 3 tohoto článku, za vyhovující základním požadavkům uvedeným v čl. 3 odst. 1, které se na ně vztahují.
2. ES postup pro přezkoušení dílčích systémů provede na žádost výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství nebo, pokud nikdo takový neexistuje, na žádost jakékoliv fyzické nebo právnické osoby, která dílčí systém uvádí na trh, oznámený subjekt uvedený v článku 16, který výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce nebo shora uvedená osoba určí k tomuto účelu. ES prohlášení o shodě vypracuje výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce nebo výše uvedená osoba na základě ES přezkoušení podle přílohy VII.
3. Oznámený subjekt vydá certifikát ES přezkoušení typu uvedený v příloze VII a technickou dokumentaci, kterou připojí k certifikátu. Technická dokumentace musí obsahovat všechny příslušné dokumenty o vlastnostech dílčích systémů a v případě potřeby všechny dokumenty osvědčující shodu bezpečnostních prvků. Musí také obsahovat všechny podrobnosti týkající se podmínek a omezení používání a návody pro údržbu.
KAPITOLA IV
ZAŘÍZENÍ
Článek 11
1. Každý členský stát stanoví postupy pro povolování stavby a uvádění do provozu zařízení, která jsou umístěna na jeho území.
2. Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření a stanoví postupy, aby zajistily, že bezpečnostní prvky a dílčí systémy uvedené v příloze I a použité v zařízeních budovaných na jejich území jsou instalovány a uváděny do provozu pouze v případě, jestliže umožňují stavbu zařízení, které neohrožuje bezpečnost a zdraví osob nebo popřípadě bezpečnost majetku, jsou-li řádně namontovány a udržovány a užívány podle předpokládaného účelu.
3. Pokud má členský stát za to, že bezpečnostní prvek nebo dílčí systém uvedený v příloze I byly navrženy nebo konstruovány v rámci inovačních přístupů, přijme všechna příslušná opatření a může stanovit pro stavbu zařízení nebo uvedení zařízení do provozu zvláštní podmínky, pokud budou tyto inovované bezpečnostní prvky nebo dílčí systémy použity. Uvědomí o tom neprodleně Komisi s udáním důvodů. Komise uvědomí o této záležitosti neprodleně výbor uvedený v článku 17.
4. Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření, aby zajistily, že zařízení jsou stavěna a uváděna do provozu pouze tehdy, jsou-li navržena a stavěna takovým způsobem, aby byla zajištěna shoda se základními požadavky podle čl. 3 odst. 1.
5. Na základě předpisů uvedených v odstavci 1 členské státy nesmějí zakazovat, omezovat nebo bránit volnému pohybu bezpečnostních prvků a dílčích systémů uvedených v příloze I, které jsou opatřeny ES prohlášením o shodě podle článku 7 nebo podle článku 10.
6. Analýzu bezpečnosti, ES prohlášení o shodě a průvodní technickou dokumentaci bezpečnostních prvků a dílčích systémů uvedených v příloze I předloží objednatel nebo jeho zplnomocněný zástupce orgánu příslušnému pro povolování zařízení a jejich kopie musí být uchována u zařízení.
7. Členské státy musí zajistit, že analýza bezpečnosti, zpráva o bezpečnosti a technická dokumentace jsou vyhotoveny a obsahují veškerou dokumentaci týkající se vlastností zařízení a popřípadě všechny dokumenty osvědčující shodu bezpečnostních prvků a dílčích systémů uvedených v příloze I. Dále musí existovat podklady stanovující nezbytné podmínky včetně provozních omezení a úplné údaje pro kontrolu údržby, pro seřizování a obsluhu.
Článek 12
Aniž jsou dotčeny jiné právní předpisy, nesmějí členské státy zakazovat, omezovat nebo bránit na svém území stavbě a uvádění do provozu zařízení, která jsou v souladu s touto směrnicí.
Článek 13
Členské státy zajistí, aby zařízení zůstalo v provozu pouze tehdy, jestliže odpovídá podmínkám stanoveným v zprávě o bezpečnosti.
KAPITOLA V
OCHRANNÁ OPATŘENÍ
Článek 14
1. Pokud členský stát zjistí, že bezpečnostní prvek opatřený označením shody CE, uvedený na trh a používaný v souladu s předpokládaným účelem nebo dílčí systém s ES prohlášením o shodě podle čl. 10 odst. 1 a používaný v souladu s předpokládaným účelem může ohrozit bezpečnost a zdraví osob a popřípadě bezpečnost majetku, přijme veškerá vhodná opatření k omezení použití prvku nebo dílčího systému nebo jeho používání zakáže.
Členský stát o každém takovém opatření neprodleně uvědomí Komisi s uvedením důvodu pro své rozhodnutí a se sdělením, zda je neshoda způsobena
a) nedodržením základních požadavků podle čl. 3 odst. 1,
b) nesprávným použitím evropských specifikací podle čl. 2 odst. 2, pokud byly tyto specifikace použity,
c) nedostatky v evropských specifikacích podle čl. 2 odst. 2.
2. Komise při nejbližší příležitosti zahájí konzultace s dotčenými osobami. Zjistí-li Komise po takové konzultaci, že
- opatření jsou oprávněná, neprodleně uvědomí členský stát, který dal k těmto konzultacím podnět, a ostatní členské státy; pokud je rozhodnutí uvedené v odstavci 1 založeno na nedostatcích v evropských specifikacích, zahájí Komise po konzultaci s dotčenými osobami postup uvedený v čl. 2 odst. 7, jestliže členský stát, který přijal rozhodnutí, na něm trvá,
- opatření týkající se bezpečnostních prvků nejsou oprávněná, neprodleně o tom uvědomí výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství a členský stát, který tato opatření přijal,
- opatření týkající se dílčího systému nejsou oprávněná, neprodleně o tom uvědomí výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství nebo, pokud nikdo takový neexistuje, jakoukoliv fyzickou nebo právnickou osobu, která dílčí systém uvedla na trh, a členský stát, který tato opatření přijal.
3. Pokud se zjistí, že bezpečnostní prvek opatřený označením shody CE není ve shodě, přijme příslušný členský stát vhodná opatření proti tomu, kdo opatřil bezpečnostní prvek označením shody CE a vypracoval ES prohlášení o shodě, a uvědomí o tom Komisi a ostatní členské státy.
4. Pokud se zjistí, že dílčí systém opatřený označením shody CE není ve shodě, přijme příslušný členský stát vhodná opatření proti tomu, kdo vypracoval ES prohlášení o shodě, a uvědomí o tom Komisi a ostatní členské státy.
5. Komise zajistí, aby byly členské státy informovány o výsledcích postupu.
Článek 15
Pokud členský stát zjistí, že schválené zařízení, které je používáno v souladu s předpokládaným účelem, může ohrozit bezpečnost a zdraví osob a popřípadě bezpečnost majetku, přijme veškerá vhodná opatření k omezení provozu tohoto zařízení nebo zakáže jeho provoz.
KAPITOLA VI
OZNÁMENÉ SUBJEKTY
Článek 16
1. Členské státy oznamují Komisi a ostatním členským státům subjekty pověřené prováděním postupů posuzování shody podle článků 7 a 10 včetně vymezení oblasti působnosti každého subjektu. Komise přidělí těmto subjektům identifikační čísla. Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství seznam oznámených subjektů společně s jejich identifikačními čísly a jejich oblastmi působnosti a zajistí průběžnou aktualizaci tohoto seznamu.
2. Členské státy musí při posuzování subjektů, které mají být oznámeny, uplatňovat kritéria stanovená v příloze VIII. Subjekty, které splňují kritéria pro posuzování stanovená v odpovídajících evropských harmonizovaných normách, musí být považovány za subjekty, které tato kritéria splňují.
3. Členský stát, který oznámil subjekt, toto oznámení odvolá, pokud zjistí, že subjekt již nesplňuje kritéria podle přílohy VIII. Neprodleně o tom uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
4. V případě potřeby se provede koordinace oznámených subjektů v souladu s článkem 17.
KAPITOLA VII
VÝBOR
Článek 17
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
KAPITOLA VIII
OZNAČENÍ SHODY CE
Článek 18
1. Označení shody CE se skládá z iniciál "CE" a jeho vzor je uveden v příloze IX.
2. Označením shody CE musí být opatřen každý bezpečnostní prvek zřetelně a viditelně, nebo, není-li to možné, musí být připojeno na štítku připojenému neoddělitelně k prvku.
3. Je zakázáno připojovat na bezpečnostní prvky jiné označení, které by svým významem a tvarem mohlo uvádět třetí osoby v omyl. Jakékoliv jiné označení může být k bezpečnostnímu prvku připojeno za předpokladu, že tím nebude snížena viditelnost a čitelnost označení shody CE.
4. Aniž je dotčen článek 14,
a) pokud členský stát zjistí, že označení shody CE bylo připojeno neoprávněně, je výrobce bezpečnostního prvku nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství povinen tento bezpečnostní prvek uvést do souladu s předpisy týkajícími se označení shody CE a ukončit protiprávní jednání za podmínek určených tímto členským státem;
b) pokud neshoda trvá, přijme členský stát veškerá vhodná opatření, aby omezil nebo zakázal uvádění bezpečnostního prvku na trh nebo aby zajistil jeho stažení z trhu postupy stanovenými v článku 14.
KAPITOLA IX
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
Každé rozhodnutí přijaté na základě této směrnice, které omezuje použití bezpečnostních prvků nebo dílčích systémů v zařízení nebo jejich uvádění na trh, musí uvádět důvody, na kterých se zakládá. Toto rozhodnutí musí být oznámeno při nejbližší příležitosti osobě, které se týká, společně s informacemi o opravných prostředcích dostupných podle platných právních předpisů daného členského státu a o lhůtách pro jejich podání.
Článek 20
Zařízení, která byla schválena před vstupem této směrnice v platnost, jejichž stavba však ještě nezačala, musí být v souladu s touto směrnicí, pokud členské státy nerozhodnou jinak s uvedením důvodů, avšak při zajištění stejně vysoké úrovně ochrany.
Článek 21
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 3. května 2002. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Členské státy umožní v období čtyř let od vstupu této směrnice v platnost:
- stavbu a uvedení do provozu zařízení,
- uvádění dílčích systémů a bezpečnostních prvků na trh,
které odpovídají předpisům platným na jejich území v době vstupu této směrnice v platnost.
4. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění této směrnice, a zejména jejího čl. 1 odst. 6 a článku 17, nejpozději do 3. května 2004, a v případě potřeby předloží odpovídající pozměňovací návrhy.
Článek 22
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 23
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 20. března 2000.
Richtlinie 2000/9/EG des Europäischen Parlaments und des Rates
vom 20. März 2000
über Seilbahnen für den Personenverkehr
DAS EUROPÄISCHE PARLAMENT UND DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 47 Absatz 2 und die Artikel 55 und 95,
auf Vorschlag der Kommission(1),
nach Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses(2),
gemäß dem Verfahren des Artikels 251 des Vertrags(3),
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1) Seilbahnen für den Personenverkehr (nachstehend "Seilbahnen" genannt) werden geplant, gebaut, in Betrieb genommen und betrieben, um Personen zu befördern. Seilbahnen sind in erster Linie Verkehrsanlagen, die in Tourismusorten in Bergregionen eingesetzt werden und Standseilbahnen, Seilschwebebahnen, Kabinenbahnen, Sesselbahnen und Schleppaufzüge umfassen. Es kann sich aber auch um Seilbahnen handeln, die in städtischen Verkehrssystemen eingesetzt werden. Bestimmte Arten von Seilbahnen können auch auf völlig anderen Grundprinzipien beruhen, die sich nicht von vornherein ausschließen lassen. Daher muß es möglich sein, spezifische Anforderungen einzuführen, die den gleichen Sicherheitszielen Rechnung tragen, wie sie in dieser Richtlinie vorgesehen sind.
(2) Der Betrieb von Seilbahnen ist insbesondere mit dem Tourismus, vor allem in Bergregionen, verbunden, der für die Wirtschaft der betroffenen Regionen eine wichtige Rolle spielt und für die Handelsbilanz der Mitgliedstaaten immer mehr an Bedeutung gewinnt. Andererseits gehört der Bereich Seilbahnen vom technischen Gesichtspunkt aus sowohl zur Investitionsgüterindustrie als auch zum Hoch- und Tiefbau.
(3) Die Mitgliedstaaten sind für die Sicherheitsaufsicht über Seilbahnen während des Baus, der Inbetriebnahme und des Betriebs zuständig. Sie haben außerdem zusammen mit den zuständigen Stellen die Verantwortung im Hinblick auf die Bodenrechte, die Raumordnung und den Umweltschutz. Die einzelstaatlichen Rechtsvorschriften zeigen erhebliche Unterschiede hinsichtlich spezifischer Verfahren der nationalen Industrie sowie hinsichtlich regionaler Gepflogenheiten und Kenntnisse. Sie schreiben besondere Bemessungen und Vorrichtungen sowie spezielle Eigenschaften vor. Diese Situation zwingt die Hersteller, ihre Produkte für jeden Auftrag neu zu definieren, steht dem Angebot von Standardlösungen entgegen und wirkt sich nachteilig auf die Wettbewerbsfähigkeit aus.
(4) Die grundlegenden Anforderungen zum Schutz der Sicherheit und der Gesundheit müssen eingehalten werden, damit gewährleistet ist, daß Seilbahnen sicher sind. Diese Anforderungen müssen verantwortungsbewußt angewandt werden, um dem Stand der Technik zum Zeitpunkt der Herstellung sowie technischen und wirtschaftlichen Erfordernissen Rechnung zu tragen.
(5) Seilbahnen können ferner grenzüberschreitend sein, und in diesen Fällen wird ihre Ausführung durch das Vorhandensein widersprüchlicher einzelstaatlicher Regelungen erschwert.
(6) Es ist daher notwendig, für die gesamte Gemeinschaft grundlegende Anforderungen im Hinblick auf Sicherheit und Gesundheit von Personen, Umschweltschutz und Verbraucherschutz festzulegen, die für Anlagen, Teilsysteme und Sicherheitsbauteile gelten. Ohne solche grundlegenden Anforderungen würde die gegenseitige Anerkennung der einzelstaatlichen Rechtsvorschriften sowohl vom politischen als auch vom technischen Standpunkt aus unlösbare Probleme im Hinblick auf Auslegung und Haftung verursachen. Ebensowenig wird eine Normung ohne vorherige Festlegung von harmonisierten Grundanforderungen zur Lösung der sich stellenden Probleme beitragen können.
(7) In den verschiedenen Mitgliedstaaten wird im allgemeinen die Verantwortung für die Zulassung der Seilbahnen einer Dienststelle der zuständigen Behörde übertragen. In bestimmten Fällen kann die Zulassung der Bauteile nicht von vornherein, sondern erst auf Antrag des Kunden erteilt werden. Ebenso kann die Überprüfung der Seilbahnen vor der Inbetriebnahme zur Ablehnung bestimmter Bauteile oder bestimmter technologischer Lösungen führen. Dies verursacht zusätzliche Kosten, verlängert die Lieferfristen und ist insbesondere für ausländische Hersteller von großem Nachteil. Andererseits sind Seilbahnen (auch während des Betriebs) Gegenstand einer strengen Überwachung von seiten der Behörden. Die Ursachen für schwere Unfälle können mit der Wahl des Standorts, dem eigentlichen Beförderungssystem, mit den Bauwerken oder mit der Art des Betriebs und der Wartung der Seilbahnen zusammenhängen.
(8) Unter diesen Umständen hängt die Sicherheit der Seilbahnen in gleichem Maße von den Umgebungsbedingungen wie von den industriellen Bestandteilen und vom Zusammenbau und der Montage am Standort und ihrer Überwachung während des Betriebs ab. Dies unterstreicht die Notwendigkeit, die Seilbahnen zur Bewertung des Sicherheitsstandards als Ganzes zu betrachten und auf Gemeinschaftsebene ein einheitliches Qualitätssicherungskonzept zu entwickeln. Um den Herstellern unter diesen Voraussetzungen die Überwindung ihrer derzeitigen Schwierigkeiten und den Benutzern die bestmögliche Nutzung der Seilbahnen zu ermöglichen und außerdem einen gleichen Entwicklungsstand in allen Mitgliedstaaten zu gewährleisten, ist es notwendig, einen Anforderungskatalog sowie Kontroll- und Überprüfungsverfahren zu definieren, die in allen Mitgliedstaaten einheitlich angewandt werden.
(9) Für die benutzenden Personen, die aus allen Mitgliedstaaten, aber auch aus vielen Ländern außerhalb der Gemeinschaft kommen, muß ein zufriedenstellender Sicherheitsstandard gewährleistet sein. Diese Forderung macht die Festlegung von Verfahren und von Methoden zur Untersuchung, Kontrolle und Überprüfung notwendig. Dies führt zur Verwendung von genormten technischen Vorrichtungen, die in die Seilbahnen integriert werden müssen.
(10) Falls dies aufgrund der Richtlinie 85/337/EWG des Rates(4) erforderlich ist, sind die Auswirkungen der Seilbahnen auf die Umwelt zu bewerten. Neben den in jener Richtlinie genannten Auswirkungen muß sowohl dem Umweltschutz als auch den Erfordernissen einer dauerhaften Entwicklung des Tourismus Rechnung getragen werden.
(11) Seilbahnen können in den Anwendungsbereich der Richtlinie 93/38/EWG des Rates vom 14. Juni 1993 zur Koordinierung der Auftragsvergabe durch Auftraggeber im Bereich der Wasser-, Energie- und Verkehrsversorgung sowie im Telekommunikationssektor(5) fallen.
(12) Die technischen Spezifikationen müssen in den allgemeinen Unterlagen oder in den Vertragsunterlagen für jeden Auftrag enthalten sein. Diese technischen Spezifikationen müssen durch Bezugnahme auf europäische Spezifikationen - falls vorhanden - festgelegt werden.
(13) Damit der Nachweis für die Erfuellung der grundlegenden Anforderungen leichter erbracht werden kann, sind auf europäischer Ebene harmonisierte Normen hilfreich, bei deren Einhaltung davon ausgegangen werden kann, daß ein Produkt die grundlegenden Anforderungen erfuellt. Die harmonisierten europäischen Normen werden von privaten Organisationen ausgearbeitet und müssen fakultativ bleiben. Hierzu wurden das Europäische Komitee für Normung (CEN) und das Europäische Komitee für elektrotechnische Normung (Cenelec) als die Gremien benannt, die gemäß den am 13. November 1984 unterzeichneten allgemeinen Leitlinien für die Zusammenarbeit zwischen der Kommission und diesen beiden Organisationen für die Festlegung harmonisierter Normen zuständig sind.
(14) Im Sinne dieser Richtlinie ist eine harmonisierte Norm eine technische Spezifikation (europäische Norm oder Harmonisierungsdokument), die von einer dieser Organisationen oder beiden im Auftrag der Kommission gemäß der Richtlinie 98/34/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 22. Juni 1998 über ein Informationsverfahren auf dem Gebiet der Normen und technischen Vorschriften und der Vorschriften für die Dienste der Informationsgesellschaft(6) sowie gemäß den vorstehend genannten allgemeinen Leitlinien festgelegt wird. In bezug auf die Normungsfragen ist es zweckmäßig, daß die Kommission von dem Ausschuß nach jener Richtlinie unterstützt wird. Der Ausschuß läßt sich, wenn erforderlich, durch technische Sachverständige beraten.
(15) Nur wenn Sicherheitsbauteile oder Teilsysteme einer Anlage einer nationalen Norm in Umsetzung einer harmonisierten Norm, deren Fundstelle im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften veröffentlicht worden ist, entsprechen, ist ohne besondere Nachweise Übereinstimmung mit den betreffenden grundlegenden Anforderungen dieser Richtlinie anzunehmen.
(16) Falls keine europäischen Spezifikationen bestehen, sollten die technischen Spezifikationen nach Möglichkeit durch Bezugnahme auf andere in der Gemeinschaft gebräuchliche Normen festgelegt werden. Die Bauherren können die zusätzlichen Spezifikationen bestimmen, die zur Ergänzung der europäischen Spezifikationen oder der anderen Normen erforderlich sind. Die Bestimmungen müssen in allen Fällen die Erfuellung der auf Gemeinschaftsebene harmonisierten Anforderungen gewährleistet, denen Seilbahnen unterliegen.
(17) Ferner ist das Interesse der Mitgliedstaaten an einem internationalen Normungssystem zu berücksichtigen, in dessen Rahmen Normen erstellt werden, die von den internationalen Handelspartnern tatsächlich angewandt werden und den Anforderungen der Gemeinschaftspolitik entsprechen.
(18) In einzelnen Mitgliedstaaten können Bauherren derzeit in den allgemeinen Unterlagen oder in den Vertragsunterlagen für jeden einzelnen Auftrag die Verfahren zur Kontrolle und Überprüfung angeben. Künftig müssen sich diese Verfahren insbesondere im Hinblick auf Sicherheitsbauteile im Rahmen der Entschließung des Rates vom 21. Dezember 1989 zu einem Gesamtkonzept für die Konformitätsbewertung(7) halten. Der Begriff Sicherheitsbauteil umfaßt sowohl materielle als auch immaterielle Gegenstände wie beispielsweise Softwareprogramme. Konformitätsbewertungsverfahren für Sicherheitsbauteile müssen auf der Verwendung der Module beruhen, die Gegenstand des Beschlusses 93/465/EWG des Rates(8) sind. Für die Sicherheitsbauteile sind die Grundsätze und Bedingungen für die Qualitätssicherung während des Entwurfs zu definieren. Dieser Schritt ist notwendig, um die allgemeine Anwendung des Qualitätssicherungssystems in den Unternehmen zu begünstigen.
(19) Im Rahmen der methodischen Sicherheitsanalyse der Seilbahnen sind diejenigen Bauteile zu bestimmen, von denen die Sicherheit der Seilbahnen abhängt.
(20) In den Vertragsunterlagen legen die Bauherren - insbesondere für Sicherheitsbauteile - unter Verweis auf die europäischen Spezifikationen die Eigenschaften fest, die von den Herstellern vertragsgemäß zu gewährleisten sind. Damit ist die Konformität von Bauteilen grundsätzlich mit dem jeweiligen Einsatzbereich und nicht allein mit dem freien Verkehr der Bauteile auf dem Gemeinschaftsmarkt verknüpft.
(21) Für Sicherheitsbauteile ist es angemessen, eine CE-Kennzeichung vorzusehen, die entweder der Hersteller oder sein in der Gemeinschaft ansässiger Bevollmächtigter anbringt. Die CE-Kennzeichnung besagt, daß dieses Sicherheitsbauteil den Bestimmungen dieser Richtlinie und anderer einschlägiger Gemeinschaftsrichtlinien, in denen eine CE-Kennzeichnung vorgesehen ist, entspricht.
(22) Es ist nicht erforderlich, daß die CE-Kennzeichnung auf Teilsystemen angebracht wird, die den Bestimmungen dieser Richtlinie unterliegen, sondern es reicht aus, wenn aufgrund der Konformitätsbewertung, die entsprechend dem in dieser Richtlinie festgelegten Verfahren durchgeführt wird, die Konformitätserklärung ausgestellt wird. Dies gilt jedoch unbeschadet anderer Bestimmungen, wonach der Hersteller verpflichtet sein kann, die CE-Kennzeichnung auf bestimmten Teilsystemen anzubringen, um deren Konformität mit anderen sie betreffenden Gemeinschaftsvorschriften nachzuweisen.
(23) Der Verantwortung der Mitgliedstaaten für Sicherheit und Gesundheitsschutz sowie anderen durch die grundlegenden Anforderungen abgedeckten Aspekte in ihrem Hoheitsgebiet muß durch eine Schutzklausel Rechnung getragen werden, in der angemessene gemeinschaftliche Verfahren festgelegt sind.
(24) Es muß ein Verfahren für die Überprüfung der Teilsysteme einer Seilbahn vor der Inbetriebnahme vorgesehen werden. Diese Überprüfung muß es den zuständigen Behörden erlauben, zu jedem Zeitpunkt des Entwurfs, des Baues und der Inbetriebnahme sicher zu sein, daß das Ergebnis den einschlägigen Bestimmungen dieser Richtlinie entspricht. Die Hersteller müssen davon ausgehen können, daß unabhängig vom jeweiligen Mitgliedstaat eine gleiche Behandlung gewährleistet ist. Daher sind auch die Grundsätze und Bedingungen für die EG-Prüfung der Teilsysteme einer Seilbahn festzulegen.
(25) Den Erfordernissen im Zusammenhang mit dem Betrieb der Seilbahnen muß bei der Sicherheitsanalyse Rechnung getragen werden, ohne jedoch den Grundsatz des freien Warenverkehrs noch die Sicherheit der Seilbahnen in Frage zu stellen. Daher muß die Kommission, obwohl sich diese Richtlinie nicht auf den eigentlichen Betrieb der Seilbahnen bezieht, den Mitgliedstaaten eine Reihe von Empfehlungen vorschlagen, damit beim Betrieb der in ihrem Hoheitsgebiet befindlichen Seilbahnen für die Benutzer, das Betriebspersonal und für Dritte ein hohes Schutzniveau gewährleistet ist.
(26) Bei Seilbahnen können technologische Innovationen nur beim Bau einer neuen Seilbahn umfasssend geprüft werden. Daher sollte ein Verfahren vorgesehen werden, das neben der Überprüfung der Einhaltung der grundlegenden Anforderungen auch zur Festlegung von besonderen Bedingungen dient.
(27) Seilbahnen, die bereits genehmigt worden sind, deren Bau jedoch noch nicht begonnen hat oder die bereits in Bau sind, müssen den Anforderungen dieser Richtlinie entsprechen, sofern davon nicht seitens der Mitgliedstaaten begründet Abstand genommen wird und ein gleich hohes Schutzniveau erreicht wird. Bei Umbauten von bestehenden Seilbahnen sind die Bestimmungen dieser Richtlinie einzuhalten, wenn für diesen Umbau eine Genehmigung nach den Rechtsvorschriften des jeweiligen Mitgliedstaats erforderlich ist.
(28) Eine Angleichung aller bereits bestehenden Seilbahnen an Vorschriften für neue Seilbahnen ist nicht notwendig. Dies kann jedoch erforderlich werden, wenn die grundlegenden Sicherheitsziele nicht eingehalten werden. In diesem Fall muß die Kommission eine Reihe von Empfehlungen an die Mitgliedstaaten richten, damit bei den in ihrem Hoheitsgebiet befindlichen Seilbahnen ein hohes Schutzniveau für die Benutzer unter Berücksichtigung der diesbezüglichen für neue Seilbahnen geltenden Vorschriften gewährleistet wird.
(29) Die benannten Stellen, die mit der Durchführung der Konformitätsbewertungsverfahren sowohl für Sicherheitsbauteile als auch für Teilsysteme von Seilbahnen betraut sind, müssen, insbesondere bei fehlenden europäischen Spezifikationen, ihre Entscheidungen soweit wie möglich koordinieren. Die Kommission überprüft, ob dies erfuellt wird.
(30) Zur angemessenen Anwendung der grundlegenden Anforderungen, insbesondere im Hinblick auf die Sicherheit der Anlage sowie zur Koordinierung der Verfahren, muß ein spezifischer Ausschuß eingesetzt werden.
(31) Die zur Durchführung dieser Richtlinie erforderlichen Maßnahmen sind gemäß dem Beschluß 1999/468/EG des Rates vom 28. Juni 1999 zur Festlegung der Modalitäten für die Ausübung der der Kommission übertragenen Durchführungsbefugnisse(9) zu erlassen -
HABEN FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN:
KAPITEL I
ALLGEMEINE BESTIMMUNGEN
Artikel 1
(1) Diese Richtlinie betrifft Seilbahnen für den Personenverkehr.
(2) Im Sinne dieser Richtlinie sind Seilbahnen für den Personenverkehr Anlagen aus mehreren Bauteilen, die geplant, gebaut, montiert und in Betrieb genommen werden, um Personen zu befördern.
Bei diesen an ihrem Bestimmungsort errichteten Anlagen werden Personen in Fahrzeugen oder mit Schleppeinrichtungen befördert, welche durch entlang der Trasse verlaufende Seile bewegt und/oder getragen werden.
(3) Bei den betreffenden Anlagen handelt es sich um
a) Standseilbahnen und andere Anlagen, deren Fahrzeuge von Rädern oder anderen Einrichtungen getragen und durch ein oder mehrere Seile bewegt werden;
b) Seilschwebebahnen, deren Fahrzeuge von einem oder mehreren Seilen getragen und/oder bewegt werden; dazu gehören auch Kabinenbahnen und Sesselbahnen;
c) Schleppaufzüge, bei denen mit geeigneten Geräten ausgerüstete Benutzer durch ein Seil fortbewegt werden.
(4) Diese Richtlinie gilt
- für Anlagen, die ab Inkrafttreten dieser Richtlinie gebaut und in Betrieb genommen werden,
- für Teilsysteme und Sicherheitsbauteile, die ab Inkrafttreten dieser Richtlinie in Verkehr gebracht werden.
Sie betrifft die Harmonisierungsbestimmungen, die zur Sicherstellung und Gewährleistung der Einhaltung der in Artikel 3 Absatz 1 genannten grundlegenden Anforderungen notwendig und hinreichend sind.
Werden bei bestehenden Anlagen wesentliche Merkmale, Teilsysteme oder Sicherheitsbauteile so geändert, daß eine neue Genehmigung zur Inbetriebnahme durch den betreffenden Mitgliedstaat erforderlich wird, so müssen für die Änderungen und deren Auswirkungen auf die Gesamtanlage die grundlegenden Anforderungen nach Artikel 3 Absatz 1 erfuellt werden.
(5) Im Sinne dieser Richtlinie bezeichnet der Ausdruck
- "Anlage" das an seinem Bestimmungsort errichtete, aus der Infrastruktur und den in Anhang I aufgezählten Teilsystemen bestehende Gesamtsystem. Die Infrastruktur, die speziell für jede Anlage geplant und jeweils vor Ort errichtet wird, besteht aus der Linienführung, den Systemdaten sowie den für die Errichtung und Funktion der Anlage erforderlichen Stations- und Streckenbauwerken einschließlich der Fundamente;
- "Sicherheitsbauteil" einen Grundbestandteil, eine Gruppe von Bestandteilen, eine Unterbaugruppe oder eine vollständige Baugruppe sowie jede Einrichtung, die zur Gewährleistung der Sicherheit Teil der Anlage und in der Sicherheitsanalyse ausgewiesen ist und deren Ausfall oder Fehlfunktion die Sicherheit oder Gesundheit von Personen, seien es Fahrgäste, Betriebspersonal oder Dritte, gefährdet;
- "Bauherr" jede natürliche oder juristische Person, die den Auftrag für die Errichtung der Anlage erteilt;
- "betriebstechnische Erfordernisse" die Gesamtheit der technischen Vorkehrungen und Maßnahmen, die Auswirkungen auf Planung und Ausführung haben und für einen sicheren Betrieb erforderlich sind;
- "wartungstechnische Erfordernisse" die Gesamtheit der technischen Vorkehrungen und Maßnahmen, die Auswirkungen auf Planung und Ausführung haben und für die Instandhaltung zur Gewährleistung eines sicheren Betriebs erforderlich sind.
(6) Diese Richtlinie gilt nicht für
- Aufzüge im Sinne der Richtlinie 95/16/EG(10);
- seilbetriebene Straßenbahnen herkömmlicher Bauart;
- zu landwirtschaftlichen Zwecken genutzte Anlagen;
- feststehende und verfahrbare Jahrmarktgeräte sowie Anlagen in Vergnügungsparks, die zur Freizeitgestaltung und nicht als Personenverkehrsmittel dienen;
- bergbauliche Anlagen sowie zu industriellen Zwecken aufgestellte und genutzte Anlagen;
- seilbetriebene Fähren;
- Zahnradbahnen;
- durch Ketten gezogene Anlagen.
Artikel 2
(1) Die Bestimmungen dieser Richtlinie gelten unbeschadet der Bestimmungen anderer Gemeinschaftsrichtlinien; für die Einhaltung der grundlegenden Anforderungen dieser Richtlinie kann es jedoch erforderlich sein, hierfür erstellte spezielle europäische Spezifikationen zu verwenden.
(2) Der Ausdruck "europäische Spezifikation" bezeichnet eine gemeinsame technische Spezifikation, eine europäische technische Zulassung oder eine einzelstaatliche Norm, durch die eine europäische Norm umgesetzt wird.
(3) Die Fundstellen der europäischen Spezifikationen, die entweder gemeinsame technische Spezifikationen oder europäische technische Zulassungen im Sinne der Richtlinie 93/38/EWG oder aber einzelstaatliche Normen sind, die zur Umsetzung harmonisierter europäischer Normen dienen, werden im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften veröffentlicht.
(4) Die Mitgliedstaaten veröffentlichen die Fundstellen der einzelstaatlichen Normen, mit denen die harmonisierten europäischen Normen umgesetzt werden.
(5) Sofern keine harmonisierten europäischen Normen vorliegen, treffen die Mitgliedstaaten die erforderlichen Maßnahmen, damit den Betroffenen die bestehenden nationalen Normen und technischen Spezifikationen zur Kenntnis gebracht werden, die für die sachgerechte Umsetzung der grundlegenden Anforderungen nach Artikel 3 Absatz 1 als wichtig oder hilfreich erachtet werden.
(6) Die darüber hinaus notwendigen technischen Spezifikationen zur Vervollständigung der europäischen Spezifikationen oder der anderen Normen dürfen in keinem Fall der Erfuellung der grundlegenden Anforderungen nach Artikel 3 Absatz 1 entgegenstehen.
(7) Ist ein Mitgliedstaat oder die Kommission der Auffassung, daß die in Absatz 2 genannten europäischen Spezifikationen den in Artikel 3 Absatz 1 genannten grundlegenden Anforderungen nicht in vollem Umfang entsprechen, so befaßt die Kommission oder der betreffende Mitgliedstaat den in Artikel 17 genannten Ausschuß unter Darlegung der Gründe. Der Ausschuß nimmt hierzu umgehend Stellung.
Aufgrund der Stellungnahme dieses Ausschusses und - falls es sich um harmonisierte europäische Normen handelt - nach Anhörung des gemäß der Richtlinie 98/34/EG eingesetzten Ausschusses teilt die Kommission den Mitgliedstaaten mit, ob die betreffenden europäischen Spezifikationen aus den in Absatz 3 genannten Veröffentlichungen gestrichen werden müssen oder nicht.
Artikel 3
(1) Anlagen und ihre Infrastruktur, Teilsysteme sowie Sicherheitsbauteile einer Anlage müssen die auf sie anwendbaren, in Anhang II genannten grundlegenden Anforderungen erfuellen.
(2) Entspricht eine nationale Norm, die zur Umsetzung einer harmonisierten europäischen Norm dient, deren Fundstelle im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften veröffentlicht worden ist, den grundlegenden Anforderungen nach Anhang II, so wird bei entsprechend dieser Norm hergestellten Anlagen und ihrer Infrastruktur, Teilsystemen sowie Sicherheitsbauteilen einer Anlage davon ausgegangen, daß sie den betreffenden grundlegenden Anforderungen genügen.
Artikel 4
(1) Für jede geplante Anlage ist im Auftrag des Bauherrn oder seines Bevollmächtigten eine Sicherheitsanalyse gemäß Anhang III durchzuführen, bei der alle sicherheitsrelevanten Aspekte des Systems und seiner Umgebung im Rahmen der Planung, der Ausführung und der Inbetriebnahme berücksichtigt und anhand der bisherigen Erfahrungen alle Risiken ermittelt werden, die während des Betriebs auftreten können.
(2) Aufgrund der Sicherheitsanalyse wird ein Sicherheitsbericht erstellt, in dem die geplanten Maßnahmen zur Behebung etwaiger Risiken angeführt werden müssen; der Bericht muß die Liste der Sicherheitsbauteile und der Teilsysteme, auf die die Bestimmungen des Kapitels II oder III anzuwenden sind, enthalten.
KAPITEL II
SICHERHEITSBAUTEILE
Artikel 5
(1) Die Mitgliedstaaten treffen alle erforderlichen Maßnahmen, damit Sicherheitsbauteile
- nur in Verkehr gebracht werden, wenn sie dazu beitragen, daß Anlagen, in die sie eingebaut werden, die grundlegenden Anforderungen nach Artikel 3 Absatz 1 erfuellen;
- nur in Betrieb genommen werden, wenn sie dazu beitragen, daß Anlagen, in die sie eingebaut werden, die Sicherheit und Gesundheit von Personen und gegebenenfalls die Sicherheit von Gütern bei sachgemäßem Einbau und sachgemäßer Wartung sowie bestimmungsgemäßem Betrieb nicht gefährden können.
(2) Diese Richtlinie berührt nicht die Befugnis der Mitgliedstaaten, unter Einhaltung der Bestimmungen des EG-Vertrages Anforderungen festzulegen, die sie zum Schutz der Personen und insbesondere der Arbeitnehmer bei der Verwendung der betreffenden Anlagen für erforderlich halten, sofern dies keine Änderungen dieser Anlagen in bezug auf die Bestimmungen dieser Richtlinie zur Folge hat.
Artikel 6
Die Mitgliedstaaten dürfen in ihrem Hoheitsgebiet das Inverkehrbringen von Sicherheitsbauteilen zur Verwendung für Anlagen aufgrund dieser Richtlinie nicht verbieten, beschränken oder behindern, wenn die Sicherheitsbauteile den Bestimmungen dieser Richtlinie entsprechen.
Artikel 7
(1) Die Mitgliedstaaten gehen davon aus, daß Sicherheitsbauteile gemäß Artikel 4 Absatz 2, die mit der CE-Konformitätskennzeichnung nach Anhang IX und der EG-Konformitätserklärung nach Anhang IV versehen sind, allen einschlägigen Bestimmungen dieser Richtlinie entsprechen.
(2) Vor dem Inverkehrbringen eines Sicherheitsbauteils muß der Hersteller oder sein in der Gemeinschaft ansässiger Bevollmächtigter
a) das Sicherheitsbauteil einem Konformitätsbewertungsverfahren nach Anhang V unterziehen und
b) die CE-Konformitätskennzeichen auf dem Sicherheitsbauteil anbringen und eine EG-Konformitätserklärung gemäß Anhang IV auf der Grundlage der im Beschluß 93/465/EWG festgelegten Module ausstellen.
(3) Das Konformitätsbewertungsverfahren für ein Sicherheitsbauteil wird auf Antrag des Herstellers oder seines in der Gemeinschaft ansässigen Bevollmächtigten durch eine von ihm ausgewählte benannte Stelle gemäß Artikel 16 durchgeführt.
(4) Falls Sicherheitsbauteile auch unter andere Richtlinien fallen, die andere Gesichtspunkte betreffen und in denen die CE-Konformitätskennzeichnung vorgesehen ist, so besagt die CE-Kennzeichnung, daß auch von der Konformität der Sicherheitsbauteile mit den Anforderungen dieser anderen Richtlinien auszugehen ist.
(5) Ist weder der Hersteller noch sein in der Gemeinschaft ansässiger Bevollmächtigter den in den Absätzen 1 bis 4 festgelegten Verpflichtungen nachgekommen, so obliegen diese Verpflichtungen derjenigen Person, die das Sicherheitsbauteil in der Gemeinschaft in Verkehr bringt. Die gleichen Verpflichtungen gelten für denjenigen, der Sicherheitsbauteile für den eigenen Gebrauch herstellt.
KAPITEL III
TEILSYSTEME
Artikel 8
Die Mitgliedstaaten treffen alle erforderlichen Maßnahmen, damit Teilsysteme nach Anhang I nur in Verkehr gebracht werden, wenn sie dazu beitragen, daß Anlagen, in die sie eingebaut werden, die grundlegenden Anforderungen nach Artikel 3 Absatz 1 erfuellen.
Artikel 9
Die Mitgliedstaaten dürfen in ihrem Hoheitsgebiet das Inverkehrbringen von Teilsystemen zur Verwendung bei Anlagen aufgrund dieser Richtlinie nicht verbieten, beschränken oder behindern, wenn diese Teilsysteme den Bestimmungen dieser Richtlinie entsprechen.
Artikel 10
(1) Die Mitgliedstaaten gehen davon aus, daß Teilsysteme nach Anhang I, die mit einer EG-Konformitätserklärung nach Anhang VI und mit den technischen Unterlagen nach Absatz 3 versehen sind, den grundlegenden Anforderungen nach Artikel 3 Absatz 1 entsprechen, die sie betreffen.
(2) Die EG-Prüfung der Teilsysteme wird im Auftrag des Herstellers oder seines in der Gemeinschaft ansässigen Bevollmächtigten oder - sofern ein solcher nicht vorhanden ist - von der natürlichen oder juristischen Person, die das Teilsystem in Verkehr bringt, durch eine benannte Stelle gemäß Artikel 16 durchgeführt, welche der Hersteller oder sein Bevollmächtigter oder diese Person zu diesem Zweck ausgewählt hat. Die EG-Konformitätserklärung wird vom Hersteller oder seinem Bevollmächtigten oder dieser Person auf der Grundlage der EG-Prüfung gemäß Anhang VII ausgestellt.
(3) Die benannte Stelle stellt die EG-Prüfbescheinigung gemäß Anhang VII aus und stellt die technischen Unterlagen zusammen, die der EG-Prüfbescheinigung beigefügt werden. Die technischen Unterlagen müssen alle notwendigen Dokumente über die Merkmale des Teilsystems sowie gegebenenfalls sämtliche Dokumente enthalten, mit denen die Konformität von Sicherheitsbauteilen nachgewiesen wird. Ferner müssen sie alle Unterlagen enthalten, in denen Betriebsbedingungen und -beschränkungen festgelegt sind und Hinweise im Hinblick auf die Instandhaltung gegeben werden.
KAPITEL IV
ANLAGEN
Artikel 11
(1) Jeder Mitgliedstaat legt ein Genehmigungsverfahren für den Bau und die Inbetriebnahme von Anlagen, die in seinem Hoheitsgebiet errichtet werden, fest.
(2) Die Mitgliedstaaten treffen alle geeigneten Maßnahmen und legen ein Verfahren dafür fest, damit Sicherheitsbauteile und Teilsysteme nach Anhang I bei Anlagen, die in ihrem Hoheitsgebiet errichtet werden, nur eingebaut und in Betrieb genommen werden, wenn sie dazu beitragen, daß diese Anlagen die Sicherheit und die Gesundheit von Personen und gegebenenfalls die Sicherheit von Gütern bei sachgemäßem Einbau und sachgemäßer Wartung sowie bestimmungsgemäßem Betrieb nicht gefährden können.
(3) Ist ein Mitgliedstaat der Ansicht, daß ein Sicherheitsbauteil oder ein Teilsystem nach Anhang I innovative Planungs- oder Baumerkmale aufweist, trifft er alle geeigneten Maßnahmen und kann den Bau und/oder die Inbetriebnahme einer Anlage, bei der ein solches innovatives Sicherheitsbauteil oder Teilsystem verwendet werden soll, besonderen Bedingungen unterwerfen. Er unterrichtet unverzüglich die Kommission über die besonderen Bedingungen und gibt die Gründe dafür an. Die Kommission befaßt unverzüglich den Ausschuß nach Artikel 17.
(4) Die Mitgliedstaaten treffen alle geeigneten Maßnahmen, damit Anlagen nur gebaut und in Betrieb genommen werden dürfen, wenn bei Planung und Ausführung der Anlagen die Erfuellung der grundlegenden Anforderungen nach Artikel 3 Absatz 1 gewährleistet ist.
(5) Die Mitgliedstaaten dürfen auf der Grundlage von Absatz 1 den freien Verkehr von Sicherheitsbauteilen und Teilsystemen nach Anhang I, die mit einer EG-Konformitätserklärung nach Artikel 7 oder nach Artikel 10 versehen sind, nicht untersagen, beschränken oder behindern.
(6) Die Sicherheitsanalyse, die EG-Konformitätserklärungen und die zugehörigen technischen Unterlagen der Sicherheitsbauteile und Teilsysteme nach Anhang I sind durch den Bauherrn oder seinen Bevollmächtigten der für die Genehmigung der Anlage zuständigen Stelle vorzulegen sowie in Kopie bei der Anlage aufzubewahren.
(7) Die Mitgliedstaaten sorgen dafür, daß die Sicherheitsanalyse, der Sicherheitsbericht und die technischen Unterlagen vorliegen, welche alle Dokumente über Merkmale der Anlage sowie gegebenenfalls sämtliche Schriftstücke enthalten müssen, mit denen die Konformität der Sicherheitsbauteile und Teilsysteme nach Anhang I nachgewiesen wird. Ferner müssen alle Unterlagen vorliegen, in denen die notwendigen Betriebsbedingungen und Betriebsbeschränkungen festgelegt und die vollständigen Angaben im Hinblick auf Instandhaltung, Überwachung, Einstellungen und Wartung enthalten sind.
Artikel 12
Unbeschadet anderer Rechtsvorschriften dürfen die Mitgliedstaaten den Bau und die Inbetriebnahme von Anlagen, die den Bestimmungen dieser Richtlinie entsprechen, in ihrem Hoheitsgebiet nicht untersagen, beschränken oder behindern.
Artikel 13
Die Mitgliedstaaten sorgen dafür, daß eine Anlage nur weiterbetrieben werden darf, wenn die im Sicherheitsbericht genannten Voraussetzungen eingehalten werden.
KAPITEL V
SCHUTZMASSNAHMEN
Artikel 14
(1) Stellt ein Mitgliedstaat fest, daß ein Sicherheitsbauteil, das mit der CE-Konformitätskennzeichnung versehen ist und bestimmungsgemäß in Verkehr gebracht und verwendet wird, oder ein Teilsystem, das mit der in Artikel 10 Absatz 1 genannten EG-Konformitätserklärung versehen ist und bestimmungsgemäß verwendet wird, die Sicherheit und Gesundheit von Personen und gegebenenfalls die Sicherheit von Gütern gefährden kann, so trifft er alle geeigneten Maßnahmen, um den Anwendungsbereich dieses Sicherheitsbauteils oder dieses Teilsystems einzuschränken oder seine Verwendung zu untersagen.
Der Mitgliedstaat unterrichtet die Kommission unverzüglich über die getroffenen Maßnahmen, begründet seine Entscheidung und gibt an, ob die Nichtkonformität insbesondere
a) auf die Nichterfuellung der grundlegenden Anforderungen nach Artikel 3 Absatz 1,
b) auf die mangelhafte Anwendung der in Artikel 2 Absatz 2 genannten europäischen Spezifikationen, sofern die Anwendung dieser Spezifikationen geltend gemacht wird, oder
c) auf einen Mangel der in Artikel 2 Absatz 2 genannten europäischen Spezifikationen
zurückzuführen ist.
(2) Die Kommission hört so bald wie möglich die Betroffenen an. Stellt die Kommission nach dieser Anhörung fest,
- daß die Maßnahmen gerechtfertigt sind, so unterrichtet sie hiervon unverzüglich den Mitgliedstaat, der die Maßnahme getroffen hat, sowie die anderen Mitgliedstaaten; ist die in Absatz 1 genannte Entscheidung in einem Mangel der europäischen Spezifikationen begründet, so leitet die Kommission nach Anhörung der Betroffenen das in Artikel 2 Absatz 7 genannte Verfahren ein, sofern der Mitgliedstaat, der die Entscheidung getroffen hat, diese aufrechterhalten will;
- daß die Maßnahmen betreffend ein Sicherheitsbauteil nicht gerechtfertigt sind, so unterrichtet sie davon unverzüglich den Hersteller oder seinen in der Gemeinschaft ansässigen Bevollmächtigten sowie den Mitgliedstaat, der die Maßnahmen getroffen hat;
- daß die Maßnahmen betreffend ein Teilsystem nicht gerechtfertigt sind, so unterrichtet sie davon unverzüglich den Hersteller oder seinen in der Gemeinschaft ansässigen Bevollmächtigten oder - sofern ein solcher nicht vorhanden - die natürliche oder juristische Person, die das Teilsystem in Verkehr gebracht hat, sowie den Mitgliedstaat, der die Maßnahmen getroffen hat.
(3) Erweist sich ein mit der CE-Konformitätskennzeichnung versehenes Sicherheitsbauteil als nicht konform, so trifft der zuständige Mitgliedstaat die geeigneten Maßnahmen gegenüber demjenigen, der die CE-Konformitätskennzeichnung auf dem Sicherheitsbauteil angebracht und die EG-Konformitätserklärung ausgestellt hat, und unterrichtet hierüber die Kommission und die übrigen Mitgliedstaaten.
(4) Erweist sich ein mit der EG-Konformitätserklärung versehenes Teilsystem als nicht konform, so trifft der zuständige Mitgliedstaat die geeigneten Maßnahmen gegenüber demjenigen, der die Erklärung ausgestellt hat, und unterrichtet hierüber die Kommission und die übrigen Mitgliedstaaten.
(5) Die Kommission stellt sicher, daß die Mitgliedstaaten über die Ergebnisse des Verfahrens unterrichtet werden.
Artikel 15
Stellt ein Mitgliedstaat fest, daß eine Anlage, die genehmigt ist und bestimmungsgemäß verwendet wird, die Sicherheit und Gesundheit von Personen und gegebenenfalls die Sicherheit von Gütern gefährden kann, so trifft er alle geeigneten Maßnahmen, um die Bedingungen für den Betrieb dieser Anlage einzuschränken oder ihren Betrieb zu untersagen.
KAPITEL VI
BENANNTE STELLEN
Artikel 16
(1) Die Mitgliedstaaten melden der Kommission und den anderen Mitgliedstaaten die Stellen, die mit den Verfahren zur Bewertung der Konformität nach Artikel 7 und nach Artikel 10 beauftragt sind, und geben den Zuständigkeitsbereich jeder Stelle an. Die Kommission erteilt ihnen eine Kennummer. Sie veröffentlicht im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften die Liste dieser Stellen mit ihrer Kennummer und mit Angabe ihrer Zuständigkeitsbereiche und hält diese Liste auf dem neuesten Stand.
(2) Bei der Beurteilung der zu meldenden Stellen sind von den Mitgliedstaaten die Kriterien des Anhangs VIII anzuwenden. Diese Kriterien gelten als erfuellt, wenn die Stellen den Bewertungskriterien der einschlägigen harmonisierten europäischen Normen entsprechen.
(3) Ein Mitgliedstaat, der eine Stelle benannt hat, muß die Benennung zurückziehen, wenn er feststellt, daß diese die in Anhang VIII genannten Kriterien nicht mehr erfuellt. Er unterrichtet davon unverzüglich die Kommission und die übrigen Mitgliedstaaten.
(4) Wenn notwendig, wird eine Koordinierung der benannten Stellen nach Artikel 17 durchgeführt.
KAPITEL VII
AUSSCHUSS
Artikel 17
(1) Die Kommission wird von einem Ausschuß unterstützt.
(2) Wird auf diesen Absatz Bezug genommen, so gelten die Artikel 3 und 7 des Beschlusses 1999/468/EG unter Beachtung von dessen Absatz 8.
(3) Der Ausschuß gibt sich eine Geschäftsordnung.
KAPITEL VIII
CE-KONFORMITÄTSKENNZEICHNUNG
Artikel 18
(1) Die CE-Konformitätskennzeichnung besteht aus den Buchstaben "CE"; Anhang IX enthält das zu verwendende Modell.
(2) Die CE-Konformitätskennzeichnung muß an jedem Sicherheitsbauteil deutlich sichtbar angebracht werden oder, falls dies nicht möglich ist, auf einem mit dem Bauteil festverbundenen Etikett.
(3) Es ist verboten, auf Sicherheitsbauteilen Kennzeichnungen anzubringen, durch die Dritte hinsichtlich der Bedeutung und des Schriftbildes der CE-Konformitätskennzeichnung irregeführt werden könnten. Andere Kennzeichnungen dürfen angebracht werden, sofern sie die Sichtbarkeit und Lesbarkeit der CE-Konformitätskennzeichnung nicht beeinträchtigen.
(4) Unbeschadet des Artikels 14
a) ist bei Feststellung durch einen Mitgliedstaat, daß die CE-Konformitätskennzeichnung unberechtigterweise angebracht wurde, der Hersteller des Sicherheitsbauteils oder dessen in der Gemeinschaft ansässiger Bevollmächtigter verpflichtet, dieses Sicherheitsbauteil wieder in Einklang mit den Bestimmungen für die CE-Konformitätskennzeichnung zu bringen und den weiteren Verstoß unter den von diesem Mitgliedstaat festgelegten Bedingungen zu verhindern;
b) muß - falls die Nichtübereinstimmung weiterbesteht - der Mitgliedstaat geeignete Maßnahmen treffen, um das Inverkehrbringen des betreffenden Sicherheitsbauteils einzuschränken oder zu untersagen oder um zu gewährleisten, daß es nach den Verfahren des Artikels 14 vom Markt zurückgezogen wird.
KAPITEL IX
SCHLUSSBESTIMMUNGEN
Artikel 19
Jede in Anwendung dieser Richtlinie getroffene Entscheidung, die eine Einschränkung der Verwendung von Sicherheitsbauteilen oder von Teilsystemen in einer Anlage oder eine Einschränkung ihres Inverkehrbringens zur Folge hat, ist zu begründen. Sie wird dem Betroffenen unverzüglich unter Angabe der Rechtsmittel, die nach den in diesem Mitgliedstaat geltenden Rechtsvorschriften eingelegt werden können, sowie der Fristen für das Einlegen der Rechtsmittel bekanntgegeben.
Artikel 20
Anlagen, die bereits vor Inkrafttreten dieser Richtlinie genehmigt worden sind, deren Bau jedoch noch nicht begonnen hat, müssen den Anforderungen dieser Richtlinie entsprechen, sofern davon nicht seitens der Mitgliedstaaten begründet Abstand genommen wird und ein gleich hohes Sicherheitsniveau erreicht wird.
Artikel 21
(1) Die Mitgliedstaaten erlassen und veröffentlichen die erforderlichen Rechts- und Verwaltungsvorschriften, um dieser Richtlinie spätestens zum 3. Mai 2002 nachzukommen. Sie setzen die Kommission unverzüglich davon in Kenntnis.
Wenn die Mitgliedstaaten derartige Vorschriften erlassen, nehmen sie in diesen Vorschriften selbst oder durch einen Hinweis bei der amtlichen Veröffentlichung auf diese Richtlinie Bezug. Die Mitgliedstaaten regeln die Einzelheiten dieser Bezugnahme.
(2) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission den Wortlaut der innerstaatlichen Rechtsvorschriften mit, die sie auf dem unter diese Richtlinie fallenden Gebiet erlassen.
(3) Die Mitgliedstaaten lassen während eines Zeitraums von vier Jahren ab Inkrafttreten dieser Richtlinie
- den Bau und die Inbetriebnahme von Anlagen,
- das Inverkehrbringen von Teilsystemen und von Sicherheitsbauteilen
zu, die den zum Zeitpunkt des Inkrafttretens dieser Richtlinie in ihrem Hoheitsgebiet geltenden Vorschriften entsprechen.
(4) Die Kommission legt dem Europäischen Parlament und dem Rat spätestens am 3. Mai 2004 einen Bericht über die Anwendung dieser Richtlinie und insbesondere ihres Artikels 1 Absatz 6 und ihres Artikels 17 vor und unterbreitet gegebenenfalls geeignete Vorschläge.
Artikel 22
Diese Richtlinie tritt am Tag ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft.
Artikel 23
Diese Richtlinie ist an die Mitgliedstaaten gerichtet.
Geschehen zu Brüssel am 20. März 2000.