SMĚRNICE RADY 2009/157/ES
ze dne 30. listopadu 2009
o čistokrevném plemenném skotu
(kodifikované znění)
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 77/504/EHS ze dne 25. července 1977 o čistokrevném plemenném skotu (3) byla několikrát podstatně změněna (4). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by měla být uvedená směrnice kodifikována.
(2)
Chov skotu zaujímá velmi významné místo v zemědělství Společenství a uspokojivé výsledky v tomto odvětví velkou měrou závisí na používání čistokrevného plemenného skotu.
(3)
Rozdíly mezi členskými státy, pokud jde o plemena a normy, vytvářejí překážku pro obchod uvnitř Společenství. Mají-li být tyto rozdíly odstraněny a tím zvýšena produktivita zemědělství v daném odvětví, měl by být liberalizován obchod s veškerým čistokrevným plemenným skotem v rámci Společenství.
(4)
Členským státům by mělo být umožněno vyžadovat předložení potvrzení o původu zvířete vypracovaných v souladu s postupem Společenství.
(5)
Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (5).
(6)
Touto směrnicí nejsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení zmíněných směrnic ve vnitrostátním právu uvedených v části B přílohy I,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„čistokrevným plemenným skotem“ kus skotu, včetně buvola, jehož rodiče a prarodiče jsou zapsáni nebo zaevidováni v plemenné knize stejného plemene a který je sám v této knize zapsán nebo zaevidován nebo je způsobilý tam být zapsán;
b)
„plemennou knihou“ kniha, rejstřík, kartotéka nebo nosič údajů,
i)
který vede chovatelská organizace nebo sdružení úředně uznaná členským státem, v němž byla chovatelská organizace nebo sdružení založena, nebo příslušným orgánem členského státu a
ii)
ve které jsou zapsána nebo zaevidována čistokrevná plemenná zvířata skotu určitého plemene se zmínkou o jejich předcích.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby níže uvedené činnosti a úkony nebyly zakázány, omezovány ani jim nebylo bráněno ze zootechnických důvodů:
a)
obchod s čistokrevným plemenným skotem uvnitř Společenství;
b)
obchod se spermatem, vajíčky a embryi čistokrevného plemenného skotu uvnitř Společenství;
c)
založení plemenných knih, pokud splňují podmínky stanovené na základě článku 6;
d)
uznání organizací a sdružení, které vedou plemenné knihy v souladu s článkem 6; a
e)
s výhradou směrnice Rady 87/328/EHS ze dne 18. června 1987 o přijetí čistokrevného plemenného skotu do plemenitby (6) obchod uvnitř Společenství s býky užívanými k umělé inseminaci.
Článek 3
Organizace a sdružení chovatelů úředně uznané členským státem nesmějí odepřít zápis do svých plemenných knih čistokrevnému plemennému skotu z jiného členského státu, pokud splňuje požadavky stanovené v souladu s článkem 6.
Článek 4
1. Členské státy vypracují a průběžně aktualizují seznam subjektů uvedených v čl. 1 písm. b) bodě i), které jsou úředně uznány pro účely vedení nebo zakládání plemenných knih, a zpřístupní jej ostatním členským státům a veřejnosti.
2. Podrobná pravidla pro jednotné uplatňování odstavce 1 mohou být přijata postupem podle čl. 7 odst. 2.
Článek 5
Členské státy mohou vyžadovat, aby čistokrevný plemenný skot a sperma či vajíčka a embrya, které z něj pocházejí, byly při obchodu uvnitř Společenství doprovázeny potvrzením o původu zvířete, které odpovídá vzoru stanovenému postupem podle čl. 7 odst. 2, zvláště pokud jde o zootechnické výkony.
Článek 6
Postupem podle čl. 7 odst. 2 se určí:
a)
metody kontroly užitkovosti a stanovení genetické hodnoty skotu;
b)
kritéria uznávání organizací a sdružení chovatelů;
c)
kritéria zakládání plemenných knih;
d)
kritéria pro zapisování do plemenných knih;
e)
údaje, které musí být uvedeny v potvrzení o původu zvířete.
Článek 7
1. Komisi je nápomocen Stálý zootechnický výbor, zřízený rozhodnutím Rady 77/505/EHS ze dne 25. července 1977, kterým se zřizuje Stálý zootechnický výbor (7).
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
Článek 8
Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 9
Směrnice 77/504/EHS ve znění aktů uvedených v části A přílohy I se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení zmíněných směrnic ve vnitrostátním právu uvedených v části B přílohy I.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 10
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 2. ledna 2010.
Článek 11
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 30. listopadu 2009.
RICHTLINIE 2009/157/EG DES RATES
vom 30. November 2009
über reinrassige Zuchtrinder
(kodifizierte Fassung)
(Text von Bedeutung für den EWR)
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 37,
auf Vorschlag der Kommission,
nach Stellungnahme des Europäischen Parlaments (1),
nach Stellungnahme des Europäischen Wirtschafts- und Sozialausschusses (2),
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Die Richtlinie 77/504/EWG des Rates vom 25. Juli 1977 über reinrassige Zuchtrinder (3) ist mehrfach und in wesentlichen Punkten geändert worden (4). Aus Gründen der Übersichtlichkeit und Klarheit empfiehlt es sich, die genannte Richtlinie zu kodifizieren.
(2)
Die Rinderzucht nimmt in der Landwirtschaft der Gemeinschaft einen sehr wichtigen Platz ein; befriedigende Ergebnisse auf diesem Gebiet hängen weitgehend von der Verwendung reinrassiger Zuchttiere ab.
(3)
Unterschiede zwischen den Mitgliedstaaten im Hinblick auf Rassen und Normen behindern den innergemeinschaftlichen Handel. Um diese Unterschiede zu beseitigen und dadurch zu einer Produktivitätssteigerung der Landwirtschaft auf dem betreffenden Sektor beizutragen, ist es angebracht, den innergemeinschaftlichen Handel mit allen reinrassigen Zuchtrindern zu liberalisieren.
(4)
Die Mitgliedstaaten sollten die Möglichkeit haben, die Vorlage von Zuchtbescheinigungen zu verlangen, die nach einem gemeinschaftlichen Verfahren ausgestellt sind.
(5)
Die zur Durchführung dieser Richtlinie erforderlichen Maßnahmen sollten gemäß dem Beschluss 1999/468/EG des Rates vom 28. Juni 1999 zur Festlegung der Modalitäten für die Ausübung der der Kommission übertragenen Durchführungsbefugnisse (5) erlassen werden.
(6)
Diese Richtlinie lässt die Verpflichtung der Mitgliedstaaten hinsichtlich der Fristen für die Umsetzung in innerstaatliches Recht der in Anhang I Teil B aufgeführten Richtlinien unberührt -
HAT FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN:
Artikel 1
Im Sinne dieser Richtlinie ist
a) ein reinrassiges Zuchtrind: jedes Rind sowie jeder Büffel, dessen Eltern und Großeltern in einem Zuchtbuch derselben Rasse eingetragen oder vermerkt sind und das dort selbst entweder eingetragen ist oder vermerkt ist und eingetragen werden könnte;
b) ein Zuchtbuch: jedes Buch, jedes Verzeichnis, jede Kartei oder jeder andere Informationsträger,
Artikel 2
Die Mitgliedstaaten sorgen dafür, dass folgende Tätigkeiten nicht aus tierzüchterischen Gründen verboten, beschränkt oder behindert werden:
a)
der innergemeinschaftliche Handel mit reinrassigen Zuchtrindern;
b)
der innergemeinschaftliche Handel mit Samen, Eizellen und Embryonen von reinrassigen Zuchtrindern;
c)
die Einrichtung von Zuchtbüchern, sofern sie den nach Artikel 6 festgesetzten Anforderungen entsprechen;
d)
die Anerkennung von Vereinigungen oder Organisationen, die Zuchtbücher nach Artikel 6 führen;
e)
der innergemeinschaftliche Handel mit Bullen zur künstlichen Besamung vorbehaltlich der Richtlinie 87/328/EWG des Rates vom 18. Juni 1987 über die Zulassung reinrassiger Zuchtrinder zur Zucht (6).
Artikel 3
Die von einem Mitgliedstaat amtlich anerkannten Züchtervereinigungen oder Zuchtorganisationen dürfen das Eintragen reinrassiger Zuchtrinder mit Herkunft aus einem anderen Mitgliedstaat in ihre Zuchtbücher nicht verweigern, sofern die nach Artikel 6 festgesetzten Anforderungen erfüllt sind.
Artikel 4
(1) Die Mitgliedstaaten erstellen eine Liste der Einrichtungen gemäß Artikel 1 Buchstabe b Ziffer i, die amtlich zum Zweck der Führung oder Erstellung von Zuchtbüchern anerkannt sind, halten diese Liste auf dem aktuellen Stand und stellen sie den übrigen Mitgliedstaaten und der Öffentlichkeit zur Verfügung.
(2) Durchführungsbestimmungen zur einheitlichen Anwendung von Absatz 1 können gemäß dem in Artikel 7 Absatz 2 genannten Verfahren angenommen werden.
Artikel 5
Die Mitgliedstaaten können verlangen, dass reinrassige Zuchtrinder sowie deren Samen, Eizellen und Embryonen im innergemeinschaftlichen Handel von einer Zuchtbescheinigung begleitet sein müssen, die insbesondere hinsichtlich der tierzüchterischen Leistungen einem nach dem in Artikel 7 Absatz 2 genannten Verfahren erstellten Muster zu entsprechen hat.
Artikel 6
Nach dem in Artikel 7 Absatz 2 genannten Verfahren werden festgesetzt:
a)
die Methoden der Leistungsprüfung und der Zuchtwertschätzung der Rinder;
b)
die Kriterien für die Anerkennung von Züchtervereinigungen und Zuchtorganisationen;
c)
die Kriterien für die Einrichtung der Zuchtbücher;
d)
die Kriterien für die Eintragung in die Zuchtbücher;
e)
die Angaben für die Zuchtbescheinigung.
Artikel 7
(1) Die Kommission wird von dem mit dem Beschluss 77/505/EWG des Rates vom 25. Juli 1977 zur Einsetzung eines Ständigen Tierzuchtausschusses (7) eingesetzten Ständigen Tierzuchtausschuss unterstützt.
(2) Wird auf diesen Absatz Bezug genommen, so gelten die Artikel 5 und 7 des Beschlusses 1999/468/EG.
Der Zeitraum nach Artikel 5 Absatz 6 des Beschlusses 1999/468/EG wird auf drei Monate festgesetzt.
Artikel 8
Die Mitgliedstaaten übermitteln der Kommission den Wortlaut der wichtigsten innerstaatlichen Rechtsvorschriften, die sie auf dem von dieser Richtlinie erfassten Gebiet erlassen.
Artikel 9
Die Richtlinie 77/504/EWG, in der Fassung der in Anhang I Teil A aufgeführten Richtlinien, wird unbeschadet der Verpflichtung der Mitgliedstaaten hinsichtlich der in Anhang I Teil B genannten Fristen für die Umsetzung in innerstaatliches Recht aufgehoben.
Bezugnahmen auf die aufgehobene Richtlinie gelten als Bezugnahmen auf die vorliegende Richtlinie und sind nach Maßgabe der Entsprechungstabelle in Anhang II zu lesen.
Artikel 10
Diese Richtlinie tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Sie gilt ab dem 2. Januar 2010.
Artikel 11
Diese Richtlinie ist an die Mitgliedstaaten gerichtet.
Geschehen zu Brüssel am 30. November 2009.