Rozhodnutí Rady
ze dne 25. dubna 2002
o schválení Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu jménem Evropského společenství a o společném plnění závazků z něj vyplývajících
(2002/358/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Konečným cílem Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (dále jen "úmluva"), schválené jménem Společenství rozhodnutím Rady 94/69/ES ze dne 15. prosince 1993 o uzavření Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu [3], je dosáhnout stabilizace koncentrací skleníkových plynů v atmosféře na úrovni, která by zabránila nebezpečnému narušení klimatického systému lidskou činností.
(2) Konference stran úmluvy došla na svém prvním zasedání k závěru, že závazek hospodářsky rozvinutých zemí usilovat, společně či jednotlivě, aby do roku 2000 byla dosažena úroveň emisí oxidu uhličitého a jiných skleníkových plynů, které nespadají pod kontrolu Montrealského protokolu k Úmluvě o ochraně ozónové vrstvy, z roku 1990 nepostačuje k dosažení dlouhodobého cíle úmluvy, kterým je zabránit nebezpečnému narušení klimatického systému lidskou činností. Konference se dále dohodla na zahájení procesu, který by prostřednictvím přijetí protokolu nebo jiného právního nástroje umožnil uskutečnění vhodných opatření pro období po roce 2000 [4].
(3) Výsledkem tohoto procesu bylo přijetí Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu (dále jen "protokol") dne 11. prosince 1997 [5].
(4) Na svém čtvrtém zasedání rozhodla konference stran úmluvy o přijetí Akčního plánu z Buenos Aires za účelem dosažení shody na provádění klíčových prvků protokolu během šestého zasedání konference stran [6].
(5) Při pokračování šestého zasedání konference stran úmluvy v Bonnu ve dnech 19. až 27. července 2001 byly schváleny hlavní prvky provádění Akčního plánu z Buenos Aires [7].
(6) Na sedmém zasedání v Marrákeši ve dnech 29. října až 10. listopadu 2001 schválila konference stran konsensem řadu rozhodnutí o provádění Bonnských dohod [8].
(7) Protokol je v souladu s článkem 24 otevřen k ratifikaci, přijetí nebo schválení pro státy a regionální organizace hospodářské integrace, které jej podepsaly.
(8) V článku 4 umožňuje protokol smluvním stranám společné plnění závazků podle článku 3 v rámci regionální organizace hospodářské integrace a společně s ní.
(9) Při podpisu protokolu dne 29. dubna 1998 v New Yorku prohlásilo Společenství, že společně se svými členskými státy splní v souladu s článkem 4 závazky podle čl. 3 odst. 1 protokolu.
(10) Na základě svého rozhodnutí plnit závazky společně v souladu s článkem 4 Kjótského protokolu jsou Společenství a členské státy na základě odstavce 6 uvedeného článku a v souladu s čl. 24 odst. 2 protokolu společně odpovědné za plnění kvantifikovaného závazku Společenství na snížení emisí ve smyslu čl. 3 odst. 1 protokolu. V důsledku toho jsou členské státy v souladu s článkem 10 Smlouvy o založení Evropského společenství povinny, jednotlivě i společně, přijmout veškerá vhodná obecná i zvláštní opatření k plnění závazků, které jsou důsledkem činnosti orgánů Společenství, včetně kvantifikovaného závazku Společenství na snížení emisí vyplývajícího z protokolu, usnadňovat plnění tohoto závazku a zdržet se jakýchkoli opatření, jež by mohla ohrozit jeho plnění.
(11) Právní základ jakéhokoli dalšího rozhodnutí, kterým Společenství v budoucnu přijme závazky na snižování emisí, bude určen obsahem a účinkem daného rozhodnutí.
(12) V závěrech ze dne 16. června 1998 se Rada shodla na výši příspěvků jednotlivých členských států k plnění celkového závazku Společenství na snížení emisí [9]. Některé členské státy vyjádřily předpoklady, které mají vliv na hodnoty emisí výchozího roku a na společné a koordinované přístupy a opatření. Jednotlivé příspěvky členských států se liší, mimo jiné s ohledem na jejich očekávaný hospodářský růst, využívání energetických zdrojů a strukturu průmyslu. Rada se dále dohodla na zahrnutí podmínek dohody do rozhodnutí Rady o schválení protokolu Společenstvím. Podle čl. 4 odst. 2 protokolu je nutné, aby Společenství a jeho členské státy uvědomily sekretariát, zřízený článkem 8 úmluvy, o podmínkách takové dohody v den uložení svých listin o ratifikaci nebo schválení. Společenství a jeho členské státy jsou povinny přijmout opatření nezbytná, aby Společenství mohlo plnit své závazky vyplývající z protokolu, aniž je dotčena odpovědnost každého členského státu vůči Společenství a ostatním členským státům za plnění jeho vlastních závazků.
(13) Emise výchozího roku Společenství a jeho členských států nebudou stanoveny konečným způsobem, dokud protokol nevstoupí v platnost. Po konečném stanovení emisí výchozího roku a nejpozději před začátkem kontrolního období, stanoví Společenství a jeho členské státy tyto úrovně emisí v tunách ekvivalentu oxidu uhličitého postupem podle článku 8 rozhodnutí Rady 93/389/EHS ze dne 24. června 1993 o mechanismu sledování emisí CO2 a jiných skleníkových plynů ve Společenství [10].
(14) Evropská rada na zasedání v Göteborgu ve dnech 15. a 16. června 2001 znovu potvrdila odhodlání Společenství a členských států k plnění závazků vyplývajících z protokolu a konstatovala, že Komise připraví do konce roku 2001 návrh ratifikace, který Společenství a jeho členským státům umožní splnit jejich povinnost včas ratifikovat protokol;
(15) Evropská rada na zasedání v Laekenu ve dnech 14. a 15. prosince 2001 potvrdila odhodlání Unie dodržet závazky vyplývající z Kjótského protokolu a potvrdila svou vůli, aby protokol vstoupil v platnost před konáním světového summitu o trvale udržitelném rozvoji v Johannesburgu ve dnech 26. srpna až 4. září 2002.
(16) Opatření nezbytná k provádění tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [11],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Kjótský protokol k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu (dále jen "protokol"), podepsaný dne 29. dubna 1998 v New Yorku, se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění protokolu je obsaženo v příloze I.
Článek 2
Evropské společenství a jeho členské státy splní své závazky vyplývající z čl. 3 odst. 1 protokolu společně v souladu s článkem 4 protokolu a s plným ohledem na článek 10 Smlouvy o založení Evropského společenství.
Příloha II obsahuje kvantifikované závazky na omezení a snížení emisí přijaté Evropským společenstvím a jeho členskými státy pro účely stanovení úrovní emisí přidělených Společenství a jednotlivým členským státům pro první kontrolní období od roku 2008 do roku 2012.
Evropské společenství a jeho členské státy přijmou nezbytná opatření k dodržování úrovní emisí uvedených v příloze II a stanovených v souladu s článkem 3 tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Nejpozději do 31. prosince 2006 a postupem podle čl. 4 odst. 2 tohoto rozhodnutí stanoví Komise emisní údaje v tunách ekvivalentu oxidu uhličitého pro výchozí rok pro Společenství i pro jednotlivé členské státy, jakmile budou konečným způsobem stanoveny úrovně emisí pro výchozí rok a na základě kvantifikovaných závazků na omezení a snížení emisí uvedených v příloze II, s ohledem na metodiku odhadování antropogenních emisí ze zdrojů a snížení z propadů ve smyslu čl. 5 odst. 2 protokolu a na způsoby výpočtu přiděleného množství podle čl. 3 odst. 7 a 8 protokolu.
Množství přidělené Evropskému společenství a každému členskému státu odpovídá úrovni emisí stanovené pro něj v souladu s tímto článkem.
Článek 4
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 8 rozhodnutí 93/389/EHS.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 5
1. Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné k oznámení tohoto rozhodnutí jménem Evropského společenství sekretariátu Rámcové dohody OSN o změně klimatu v souladu s čl. 4 odst. 2 protokolu.
2. Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné v souladu s čl. 24 odst. 1 protokolu k uložení jménem Evropského společenství v den oznámení uvedeného v odstavci 1 u generálního tajemníka OSN listiny o schválení, aby Společenství vyjádřilo souhlas s tím, že je protokolem vázáno.
3. Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné k uložení prohlášení o způsobilosti obsažené v příloze III jménem Evropského společenství, v souladu s čl. 24 odst. 3 protokolu v den oznámení uvedeného v odstavci 1.
Článek 6
1. V souladu s čl. 4 odst. 2 protokolu uvědomí členské státy současně s uložením svých listin o jeho ratifikaci nebo schválení svým jménem sekretariát Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu o tomto rozhodnutí.
2. Členské státy usilují o přijetí opatření nezbytných, aby jejich listiny o ratifikaci nebo schválení byly uloženy současně s listinami Společenství a ostatních členských států, a to nejpozději do 1. června 2002.
3. Nejpozději do 1. dubna 2002 uvědomí členské státy Komisi o svých rozhodnutích o ratifikaci nebo schválení protokolu, nebo případně o předpokládaném dni splnění potřebných postupů. Komise určí ve spolupráci s členskými státy den pro společné uložení těchto listin o ratifikaci nebo schválení.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Lucemburku dne 25. dubna 2002.
Entscheidung des Rates
vom 25. April 2002
über die Genehmigung des Protokolls von Kyoto zum Rahmenübereinkommen der Vereinten Nationen über Klimaänderungen im Namen der Europäischen Gemeinschaft sowie die gemeinsame Erfuellung der daraus erwachsenden Verpflichtungen
(2002/358/EG)
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf Artikel 175 Absatz 1 in Verbindung mit Artikel 300 Absatz 2 Unterabsatz 1 Satz 1 und Artikel 300 Absatz 3 Unterabsatz 1,
auf Vorschlag der Kommission(1),
nach Stellungnahme des Europäischen Parlaments(2),
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1) Das zentrale Ziel des Rahmenübereinkommens der Vereinten Nationen über Klimaänderungen ("das Übereinkommen"), das durch den Beschluss 94/69/EG des Rates vom 15. Dezember 1993 über den Abschluss des Rahmenübereinkommens der Vereinten Nationen über Klimaänderungen(3) im Namen der Gemeinschaft angenommen wurde, ist die Stabilisierung der Konzentrationen von Treibhausgasen in der Atmosphäre auf einem Stand, auf dem eine gefährliche vom Menschen verursachte Störung des Klimasystems verhindert wird.
(2) Die Konferenz der Vertragsparteien des Übereinkommens kam auf ihrer ersten Tagung zu dem Schluss, dass die Verpflichtung der Industrieländer, ihre Emissionen von Kohlendioxid und anderen Treibhausgasen, die nicht unter das Montrealer Protokoll zum Übereinkommen zum Schutz der Ozonschicht fallen, bis zum Jahr 2000 einzeln oder gemeinsam auf den Stand von 1990 zurückzuführen, nicht ausreicht, um das Langzeitziel des Übereinkommens, die Verhinderung einer gefährlichen vom Menschen verursachten Störung des Klimasystems, zu erreichen. Die Konferenz vereinbarte ferner eine Initiative, um geeignete Maßnahmen für den Zeitraum nach dem Jahr 2000 durch die Annahme eines Protokolls oder eines anderen Rechtsinstruments zu ermöglichen(4).
(3) Dieser Prozess führte zur Annahme des Protokolls von Kyoto zum Rahmenübereinkommen der Vereinten Nationen über Klimaänderungen ("das Protokoll") am 11. Dezember 1977(5).
(4) Die Vertragsparteien beschlossen auf ihrer vierten Konferenz die Annahme des Aktionsplans von Buenos Aires, um eine Einigung über die Umsetzung der wesentlichen Elemente des Protokolls auf der sechsten Konferenz der Vertragsparteien zu ermöglichen(6).
(5) Die wesentlichen Elemente für die Umsetzung des Aktionsplans von Buenos Aires wurden von der Konferenz der Vertragsparteien auf der Fortsetzung ihrer sechsten Tagung in Bonn vom 19. bis 27. Juli 2001 im Konsens angenommen(7).
(6) Eine Reihe von Beschlüssen, mit denen die Übereinkünfte von Bonn umgesetzt werden, wurde von der Konferenz der Vertragsparteien auf ihrer siebten Tagung in Marrakesch vom 29. Oktober bis 10. November 2001 im Konsens angenommen(8).
(7) Das Protokoll liegt nach Artikel 24 zur Ratifikation, zur Annahme oder zur Genehmigung durch die Staaten und Organisationen der regionalen Wirtschaftsintegration auf, die es unterzeichnet haben.
(8) Artikel 4 des Protokolls ermöglicht Vertragsparteien, die im Rahmen oder zusammen mit einer Organisation der regionalen Wirtschaftsintegration gemeinsam handeln, eine gemeinsame Erfuellung der Verpflichtungen nach Artikel 3.
(9) Bei der Unterzeichnung des Protokolls in New York am 29. April 1998 erklärte die Gemeinschaft, dass sie und ihre Mitgliedstaaten ihre jeweiligen Verpflichtungen nach Artikel 3 Absatz 1 des Protokolls gemeinsam im Sinne von Artikel 4 erfuellen würden.
(10) Infolge ihrer Entscheidung, ihre Verpflichtungen gemeinsam im Sinne von Artikel 4 des Protokolls von Kyoto zu erfuellen, sind die Gemeinschaft und ihre Mitgliedstaaten nach Absatz 6 des genannten Artikels und gemäß Artikel 24 Absatz 2 des Protokolls gemeinsam dafür verantwortlich, dass die Gemeinschaft ihre quantifizierten Verpflichtungen zur Emissionsverringerung nach Artikel 3 Absatz 1 des Protokolls erfuellt. Infolgedessen sind die Mitgliedstaaten gemäß Artikel 10 des Vertrags zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft einzeln und gemeinsam gehalten, alle geeigneten Maßnahmen allgemeiner oder besonderer Art zur Erfuellung ihrer Verpflichtungen, die sich aus Handlungen der Organe der Gemeinschaft, einschließlich der quantifizierten Verpflichtungen der Gemeinschaft zur Emissionsverringerung im Rahmen des Protokolls ergeben, zu treffen, die Erfuellung dieser Verpflichtungen zu erleichtern und alle Maßnahmen zu unterlassen, welche die Erfuellung dieser Verpflichtungen gefährden könnten.
(11) Die Rechtsgrundlage für alle weiteren Entscheidungen, durch die die Gemeinschaft künftige Verpflichtungen zur Emissionsverringerung eingeht, wird durch Inhalt und Tragweite dieser Entscheidungen bestimmt.
(12) Der Rat legte in seinen Schlussfolgerungen vom 16. Juni 1998(9) die Beiträge der einzelnen Mitgliedstaaten zur Einlösung der gesamten Emissionsreduzierungsverpflichtung der Gemeinschaft fest. Einige Mitgliedstaaten gaben Daten über die Basisjahremissionen sowie die gemeinsamen und koordinierten Politiken und Maßnahmen an. Die Beiträge sind differenziert, um unter anderem dem erwarteten Wirtschaftswachstum, dem Energiemix und der Industriestruktur der jeweiligen Mitgliedstaaten Rechnung zu tragen. Der Rat kam ferner überein, die Einzelheiten dieser Einigung in die Entscheidung des Rates über die Genehmigung des Protokolls durch die Gemeinschaft aufzunehmen. Nach Artikel 4 Absatz 2 des Protokolls müssen die Gemeinschaft und ihre Mitgliedstaaten dem durch Artikel 8 des Rahmenübereinkommens eingesetzten Sekretariat die Einzelheiten dieser Einigung bei der Hinterlegung ihrer Ratifikations- oder Genehmigungsurkunden notifizieren. Die Gemeinschaft und ihre Mitgliedstaaten sind verpflichtet, Maßnahmen zu treffen, damit die Gemeinschaft ihre Verpflichtungen im Rahmen des Protokolls erfuellen kann, unbeschadet der Verantwortung der einzelnen Mitgliedstaaten gegenüber der Gemeinschaft und anderen Mitgliedstaaten zur Erfuellung der eigenen Verpflichtungen.
(13) Die Basisjahremissionen der Gemeinschaft und ihrer Mitgliedstaaten werden nicht vor dem Inkrafttreten des Protokolls endgültig festgelegt. Sind diese Basisjahremissionen endgültig festgelegt, spätestens aber vor dem Beginn des Verpflichtungszeitraums, werden die Gemeinschaft und ihre Mitgliedstaaten diese Emissionsmengen in Tonnen Kohlendioxidäquivalent gemäß dem Verfahren des Artikels 8 der Entscheidung 93/389/EWG des Rates vom 24. Juni 1993 über ein System zur Beobachtung der Emissionen von CO2 und anderen Treibhausgasen in der Gemeinschaft(10) bestimmen.
(14) Der Europäische Rat bekräftigte auf seiner Tagung am 15. und 16. Juni 2001 in Göteborg die Entschlossenheit der Gemeinschaft und ihrer Mitgliedstaaten, ihre Verpflichtungen im Rahmen des Protokolls zu erfuellen, und kündigte an, dass die Kommission vor Ende 2001 einen Vorschlag für die Ratifikation ausarbeiten wird, der es der Gemeinschaft und ihren Mitgliedstaaten ermöglicht, ihrer Verpflichtung zu einer baldigen Ratifikation des Protokolls nachzukommen.
(15) Der Europäische Rat bekräftigte auf seiner Tagung am 14. und 15. Dezember 2001 in Laeken die Entschlossenheit der Union, ihren Verpflichtungen aus dem Protokoll von Kyoto nachzukommen und darauf hinzuwirken, dass dieses Protokoll vor dem Weltgipfel für nachhaltige Entwicklung in Johannesburg vom 26. August bis 4. September 2002 in Kraft tritt.
(16) Die zur Durchführung dieses Rechtsakts erforderlichen Maßnahmen sollten gemäß dem Beschluss 1999/468/EG des Rates vom 28. Juni 1999 zur Festlegung der Modalitäten für die Ausübung der der Kommission übertragenen Durchführungsbefugnisse(11) erlassen werden -
HAT FOLGENDE ENTSCHEIDUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Das am 29. April 1998 in New York unterzeichnete Protokoll von Kyoto zum Rahmenübereinkommen der Vereinten Nationen über Klimaänderungen ("das Protokoll") wird hiermit im Namen der Europäischen Gemeinschaft genehmigt.
Der Wortlaut des Protokolls ist in Anhang I wiedergegeben.
Artikel 2
Die Europäische Gemeinschaft und ihre Mitgliedstaaten erfuellen ihre Verpflichtungen gemäß Artikel 3 Absatz 1 des Protokolls gemeinsam in Einklang mit den Bestimmungen von Artikel 4 des Protokolls und unter uneingeschränkter Beachtung des Artikels 10 des Vertrags zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft.
Die quantifizierten Verpflichtungen zur Emissionsbegrenzung und -verringerung, auf die sich die Europäische Gemeinschaft und ihre Mitgliedstaaten verständigt haben, um die ihnen für den ersten Verpflichtungszeitraum von 2008 bis 2012 jeweils zugewiesenen Emissionsmengen festzulegen, sind in Anhang II aufgeführt.
Die Europäische Gemeinschaft und ihre Mitgliedstaaten treffen die erforderlichen Maßnahmen, um die gemäß Artikel 3 dieser Entscheidung festgesetzten, in Anhang II aufgeführten Emissionsmengen einzuhalten.
Artikel 3
Die Kommission legt spätestens bis zum 31. Dezember 2006 gemäß dem Verfahren des Artikels 4 Absatz 2 dieser Entscheidung und nach Bestimmung der endgültigen Werte der Basisjahremissionen die jeweiligen Emissionsmengen für die Europäische Gemeinschaft und die einzelnen Mitgliedstaaten in Tonnen Kohlendioxidäquivalent fest, wobei sie die in Anhang II aufgeführten quantifizierten Verpflichtungen zur Emissionsbegrenzung oder -verringerung zugrunde legt und die Methoden zur Einschätzung der anthropogenen Emissionen aus Quellen und deren Abbau durch Senken im Sinne von Artikel 5 Absatz 2 des Protokolls sowie die Modalitäten zur Berechnung der nach Artikel 3 Absätze 7 und 8 des Protokolls zugewiesenen Mengen berücksichtigt.
Die der Europäischen Gemeinschaft und den einzelnen Mitgliedstaaten zugewiesene Menge entspricht der jeweiligen Emissionsmenge, die gemäß diesem Artikel für sie festgelegt wurde.
Artikel 4
(1) Die Kommission wird von dem durch Artikel 8 des Beschlusses 93/389/EWG eingesetzten Ausschuss unterstützt.
(2) Wird auf diesen Absatz Bezug genommen, so gelten die Artikel 5 und 7 des Beschlusses 1999/468/EG.
Der Zeitraum nach Artikel 5 Absatz 6 des Beschlusses 1999/468/EG wird auf drei Monate festgesetzt.
(3) Der Ausschuss gibt sich eine Geschäftsordnung.
Artikel 5
(1) Der Präsident des Rates wird ermächtigt, die Person bzw. die Personen zu benennen, die befugt ist bzw. sind, im Namen der Europäischen Gemeinschaft diese Entscheidung dem Sekretariat des Rahmenübereinkommens der Vereinten Nationen über Klimaänderungen gemäß Artikel 4 Absatz 2 des Protokolls zu notifizieren.
(2) Der Präsident des Rates wird ermächtigt, die Person bzw. die Personen zu benennen, die befugt ist bzw. sind, zum gleichen Datum wie dem der in Absatz 1 genannten Notifizierung die Genehmigungsurkunde gemäß Artikel 24 Absatz 1 des Protokolls beim Generalsekretär der Vereinten Nationen zu hinterlegen, um die Zustimmung der Gemeinschaft auszudrücken, durch dieses Protokoll gebunden zu sein.
(3) Der Präsident des Rates wird ermächtigt, die Person bzw. die Personen zu benennen, die befugt ist bzw. sind, zum gleichen Zeitpunkt wie dem der in Absatz 1 genannten Notifizierung die in Anhang III enthaltene Befugniserklärung gemäß den Bestimmungen von Artikel 24 Absatz 3 des Protokolls zu hinterlegen.
Artikel 6
(1) Bei Hinterlegung ihrer Ratifikations- oder Genehmigungsurkunden notifizieren die Mitgliedstaaten gleichzeitig und in ihrem eigenen Namen dem Sekretariat des Rahmenübereinkommens der Vereinten Nationen über Klimaänderungen gemäß Artikel 4 Absatz 2 des Protokolls diese Entscheidung.
(2) Die Mitgliedstaaten bemühen sich, die erforderlichen Maßnahmen zu treffen, damit ihre Ratifikations- oder Genehmigungsurkunden gleichzeitig mit denen der Gemeinschaft und der anderen Mitgliedstaaten, spätestens jedoch am 1. Juni 2002, hinterlegt werden.
(3) Die Mitgliedstaaten unterrichten die Kommission spätestens am 1. April 2002 von ihrem Beschluss zur Ratifikation oder Genehmigung des Protokolls oder gegebenenfalls über den voraussichtlichen Zeitpunkt des Abschlusses des erforderlichen Verfahrens. Die Kommission setzt in Abstimmung mit den Mitgliedstaaten ein Datum für die gleichzeitige Hinterlegung dieser Ratifikations- oder Genehmigungsurkunden fest.
Artikel 7
Diese Entscheidung ist an die Mitgliedstaaten gerichtet.
Geschehen zu Luxemburg am 25. April 2002.