Rozhodnutí Rady
ze dne 17. prosince 2001
o akčním programu výměny, pomoci a odborného vzdělávání za účelem ochrany eura proti padělání (program Pericles)
(2001/923/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 123 odst. 4 třetí větu této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Smlouva vyzývá Společenství, aby podniklo opatření nezbytná k rychlému zavedení eura jako jednotné měny.
(2) V doporučení ze dne 7. července 1998 o přijetí některých opatření na podporu právní ochrany eurobankovek a euromincí [4] vyzvala Evropská centrální banka (ECB) Komisi k zahájení spolupráce v boji proti padělání eurobankovek a euromincí. Rovněž navrhla, aby Rada, Komise a členské státy zvážily možnost přijetí opatření vedoucích ke zlepšení boje proti padělání měny.
(3) v sdělení Radě, Evropskému parlamentu a Evropské centrální bance ze dne 22. července 1998 o ochraně eura se Komise vyjádřila, že prověří možnost vytvoření programu pro všechny osoby dotčené systémy předcházení, odhalování a potlačování padělání měny, což by umožnilo určení směrů pro budoucí plánování.
(4) Dne 28. června 2001 přijala Rady nařízení (ES) č. 1338/2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání [5] a které pojednává o výměně informací, spolupráci a vzájemné pomoci, včetně vnějších aspektů ochrany eura, a povinnosti stažení, kterou mají finanční instituce. Jeho cílem je rovněž vytvořit obecný rámec spolupráce před zavedením eurobankovek a euromincí v roce 2002. Týž den přijala Rada rovněž nařízení (ES) č. 1339/2001, kterým se rozšiřuje působnost nařízení (ES) č. 1338/2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání, na členské státy, které nepřijaly euro jako jednotnou měnu [6].
(5) Konzultace a zkušenosti ukazují, že konkrétní, multidisciplinární doplňkový dlouhodobý program organizovaný na úrovni Společenství bude pravděpodobně účinnější než akce prováděné na vnitrostátních úrovních. Obě uvedená nařízení by proto měla být doplněna o akční program, jehož účelem by bylo zvýšit povědomí všech osob podílejících se na ochraně eura proti padělání prostřednictvím opatření zahrnujících zejména výměnu informací a osob, technickou a vědeckou pomoc a odborné vzdělávání. Tento program bude podporovat a doplňovat práci členských států v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
(6) Mělo by být zajištěno, aby tento akční program Společenství, který je směřován na ochranu eura proti padělání, byl v souladu s jinými stávajícími či budoucími programy a činnostmi a aby je doplňoval.
(7) Aniž je dotčena úloha ECB při ochraně eura proti padělání, bude Komise při provádění tohoto programu v příslušném poradním výboru podle nařízení (ES) č. 1338/2001 s hlavními zúčastněnými stranami (zejména příslušnými vnitrostátními orgány, které určí členské státy, s ECB a Europolem) konzultovat hodnocení potřeb ochrany eura, zejména pokud jde o výměny zaměstnanců, pomoc a odborné vzdělávání.
(8) Společenství by mělo podporovat spolupráci se třetími zeměmi v oblasti ochrany eura proti padělání.
(9) V tomto rozhodnutí bude po celou dobu trvání programu obsažena finanční referenční částka ve smyslu bodu 34 interinstitucionální dohody mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí ze dne 6. května 1999 o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [7], aniž tím budou ovlivněny pravomoci rozpočtového orgánu definovaného Smlouvou.
(10) Tímto rozhodnutím nejsou dotčeny iniciativy, které mohou být v souladu se Smlouvou o Evropské unii podniknuty ve věci tvorby programů v oblasti trestního práva,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Vytvoření programu
1. Tímto rozhodnutím se vytváří akční program Společenství na podporu a doplnění akcí členských států a programů, které byly nebo mají být vytvořeny za účelem ochrany eura proti padělání.
2. Tento akční program se jmenuje program Pericles. Bude probíhat od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2005.
3. Program bude prováděn a hodnocen v souladu s články 5 až 13.
Článek 2
Cíle programu
1. Cílem akčního program Společenství je pomocí různých opatření stanovených v článku 3 chránit euro proti padělání. Bere v úvahu nadnárodní a multidisciplinární hlediska. Zaměřuje se na podporu sbližování obsahu akcí tak, aby byla zaručena rovnocenná úroveň ochrany na základě úvah o nejlepší praxi a zároveň respektovány rozdílné tradice jednotlivých členských států.
2. Jeho úloha spočívá zejména
a) ve zvýšení vědomí zúčastněných zaměstnanců o rozměru nové měny jako měny Společenství (rovněž jako rezervní měny a měny pro mezinárodní transakce);
b) ve funkci katalyzátoru s cílem podpořit prostřednictvím propagace různých vhodných akcí, jako jsou stáže, odborné pracovní konference nebo přizvání hostujících přednášejících na odborná školení členských států a výměny zaměstnanců, užší spolupráci mezi strukturami a zúčastněnými zaměstnanci, vytvořit klima vzájemné důvěry a uspokojivých vzájemných znalostí, mimo jiné způsobů jednání a řešení obtížných situací;
c) v podpoře sbližování odborného vzdělávání pro školitele na vysoké úrovni způsoby, které jsou slučitelné s národními provozními strategiemi;
d) v rozšiřování obecných znalostí, zejména o příslušných právních předpisech a nástrojích Společenství a o příslušných mezinárodních právních předpisech a nástrojích.
Článek 3
Obsah opatření
1. Obsahem odborného vzdělávání a provozní podpory, jejímž základem je multidisciplinární a nadnárodní přístup, nejsou pouze bezpečnostní hlediska, ale rovněž výměna informací, zejména technických a strategických informací, a technická a vědecká pomoc.
2. Výměna informací na úrovni Společenství zahrnuje zejména metodiky kontroly a analýzy sloužící k hodnocení
a) ekonomického a finančního dopadu padělání měny;
b) fungování databází;
c) využití nástrojů k rozpoznání padělků s počítačovou podporou;
d) metod zjišťování a vyšetřování;
e) vědecké pomoci (zejména vědeckých databází a sledování technologií/nového vývoje);
f) fungování systémů včasného varování;
g) souvisejících záležitostí, jako je rozsah povinnosti poskytovat informace;
h) ochrany osobních údajů;
i) různých stránek spolupráce;
j) ochrany eura mimo Evropskou unii;
k) výzkumu a
l) poskytování konkrétních provozních odborných znalostí.
Tyto výměny informací lze uskutečňovat různými opatřeními, například organizováním pracovních konferencí, jednání a seminářů, a v cílené politice stáží a výměny zaměstnanců.
3. Technická, vědecká a provozní pomoc se týká zejména
a) všech opatření, která na úrovni Společenství umožňují rozvoj výukových nástrojů (sborník právních předpisů EU, informační věstníky, praktické příručky, jazykové a výkladové slovníky, databáze, zejména v oblasti vědecké pomoci, nebo sledování technologií) nebo počítačových podpůrných aplikací (například programové vybavení);
b) studií v multidisciplinárním a nadnárodním měřítku a
c) rozvoje technických nástrojů a metod k podpoře rozpoznávání padělků na úrovni Společenství.
Článek 4
Cílové skupiny a příspěvky
1. Akce se zaměřují na tyto cílové skupiny:
a) zaměstnance orgánů zabývajících se odhalováním padělků a bojem proti nim (zejména policie a finanční správy v závislosti na jejich konkrétních vnitrostátních funkcích);
b) zaměstnance zpravodajských služeb;
c) představitele národních centrálních bank, mincoven a jiných finančních zprostředkovatelů (zejména pokud jde o povinnosti finančních institucí);
d) představitele komerčních bank (zejména pokud jde o povinnosti finančních institucí);
e) soudní úředníky a právníky specializující se na tuto oblast;
f) jakékoli další skupiny zúčastněných odborníků (například obchodní a průmyslové komory nebo obdobné organizace schopné zajistit přístup k malým a středním podnikům, obchodníkům a přepravcům).
2. Vedle Komise jsou k tomu, aby přispívaly k dosažení cílů akčního programu Společenství odbornými znalostmi ze svých příslušných oblastí působnosti, vyzývány:
a) národní centrální banky a ECB, mimo jiné pokud jde o systém monitorování padělků;
b) národní analytická střediska a národní mincovní analytická střediska;
c) Evropské technické a vědecké středisko (ETVS) a státní mincovny;
d) Europol a Interpol;
e) národní ústředny pro potírání penězokazectví, stanovené v článku 12 mezinárodní úmluvy o potírání penězokazectví, podepsané v Ženevě dne 20. dubna 1929 [8], a jiné subjekty, které se specializují na prevenci, odhalování a vynucování práva v oblasti padělání měny;
f) specializované orgány zabývající se například kopírovacími a certifikačními technologiemi, tiskaři a rytci;
g) všechny další subjekty mající konkrétní odborné znalosti, včetně případně třetích zemí, a zejména kandidátských zemí.
Článek 5
Souvislost a doplňkovost
1. Program je prováděn a koordinován v úzké spolupráci mezi Komisí a členskými státy.
Při koordinaci se berou v úvahu jiné prováděné akce, zejména ECB a Europolu.
2. Komise dbá, zejména v zájmu řádné finanční správy, na zajištění souvislosti a doplňkovosti mezi akčním programem Společenství, jehož úkolem je ochrana eura proti padělání, a jinými stávajícími a budoucími programy a aktivitami.
Článek 6
Referenční částka
Finanční referenční částka pro provádění akčního programu Společenství po dobu podle čl. 1 odst. 2 činí 4 miliony eur.
Roční položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 7
Mezinárodní spolupráce
S ohledem na ujednání o distribuci eurobankovek a euromincí, na provozní požadavky, na hodnocení hrozby a analýzy rizik je program otevřený pro přidružené kandidátské země v souladu s podmínkami stanovenými v dohodách o přidružení a dodatkových protokolech k nim týkajících se účasti na programech Společenství, které s těmito zeměmi byly nebo budou uzavřeny.
Program je dále v případě potřeby otevřen třetím zemím v souladu s podmínkami a ujednáními, které byly s těmito zeměmi dohodnuty, pokud rozpočet Společenství obsahuje odpovídající výdajové položky.
Článek 8
Finanční ustanovení o pracovních konferencích, jednáních a seminářích
1. Pokud jde o pracovní konference, jednání a semináře podle čl. 3 odst. 2 druhého pododstavce, které organizuje Komise,
a) Společenství přebírá tyto náklady:
i) cestovní výdaje a výdaje na ubytování zaměstnanců, kteří se účastní těchto událostí v jiném členském státě, a režijní náklady spojené s organizací těchto událostí,
ii) náklady na tisk a překlady učebních materiálů;
b) členské státy přebírají tyto náklady:
i) náklady spojené s počátečním a pokračujícím odborným vzděláváním svých zaměstnanců, zejména pokud jde o technické vzdělávání,
ii) určité logistické výdaje související s pracovními konferencemi, jednáními a semináři, které jsou na jejich území organizovány za finančního přispění Společenství (například vnitrostátní přeprava, pronájem prostor, zajištění tlumočnických zařízení).
2. Pokud jsou pracovní konference, jednání a semináře podle čl. 3 odst. 2 druhého pododstavce organizovány společně s jinými partnery, například s ECB, Europolem nebo Interpolem, rozdělí se vzniklé výdaje mezi ně. Příspěvek těchto partnerů může být v naturální podobě za předpokladu, že je podstatný. V každém případě přebírá každý partner cestovní výdaje a výdaje na ubytování vlastních hostujících přednášejících.
Článek 9
Finanční ustanovení o výměnách zaměstnanců
1. Náklady na účast zaměstnanců členských států na stážích nebo výměnách podle čl. 3 odst. 2 druhého pododstavce přebírá Společenství, pokud se konají v rámci dosahování cílů uvedených v článku 2.
2. Avšak náklady na účast zaměstnanců členských států na stážích nebo výměnách, které nejsou součástí tohoto programu, přebírají členské státy.
Článek 10
Finanční ustanovení o poskytování pomoci
1. Společenství přebírá formou spolufinancování až sedmdesát procent nákladů na provozní podporu podle čl. 3 odst. 2, zejména
a) náklady na navržení a výrobní náklady výukových nástrojů a počítačových aplikací nebo technických nástrojů na evropské úrovni;
b) náklady na studie, např. právnické srovnávací studie, o ochraně eura proti padělání.
Ve výjimečných případech, vychází-li se z podnětu Komise, mohou být tato opatření provozní podpory financována až do výše sta procent.
2. Členské státy však přebírají všechny výdaje související s částmi výukových nástrojů a komunikačních a informačních výměnných systémů, které nejsou nástroji Společenství, tj. národní databáze, které tvoří součást těchto systémů, síťová spojení mezi prvky Společenství a prvky jiných úrovní a programová a technická vybavení, která jsou podle jednotlivých členských států vhodná k tomu, aby tyto systémy v rámci jejich správy plně fungovaly.
Článek 11
Finanční ustanovení o vnějších akcích
Za podmínek stanovených v článku 7 může Společenství vedle nákladů na účast zaměstnanců ze třetích zemí na pracovních konferencích, jednáních a seminářích podle článku 8 spolufinancovat až sedmdesát procent nákladů na odborné vzdělávání na území třetích zemí a na opatření provozní podpory v těchto zemích.
Článek 12
Předkládání a výběr projektů
1. Projekty v rámci programu mohou vycházet od příslušných orgánů členských států nebo od Komise.
Členské státy mohou předložit nejvýše jeden projekt ročně (týkající se pracovních konferencí, jednání a seminářů podle čl. 3 odst. 2 druhého pododstavce). Mohou být rovněž předkládány projekty související se stážemi, výměnami zaměstnanců nebo pomocí.
2. Komise vybírá mezi projekty předloženými členskými státy a projekty vycházejícími z jejího vlastního podnětu na základě těchto kritérií:
a) soulad s cíli programu, jak je definuje článek 2;
b) evropský rozměr, včetně zejména aspektů spolupráce s ECB a Europolem;
c) doplňkovost s jinými předchozími, současnými nebo budoucími projekty;
d) schopnost organizátora projekt uskutečnit;
e) vlastní kvalita projektu a efektivnost nákladů;
f) výše požadované podpory a zda je úměrná očekávaným výsledkům;
g) dopad očekávaných výsledků na dosahování cílů programu.
Vybírány jsou projekty, které nejlépe splňují uvedené cíle.
3. Komise odpovídá za řízení a provádění programu ve spolupráci s členskými státy.
Článek 13
Následná kontrola a hodnocení
1. Příjemci každého vybraného projektu předkládají Komisi výroční zprávy.
2. Po ukončení projektů zhodnotí Komise způsob, jakým byly provedeny, a dopad, který měly, aby mohla posoudit, zda bylo dosaženo původně stanovených cílů.
3. Komise zašle Evropskému parlamentu a Radě
a) nezávisle na provozovateli projektu do 30. června 2005 zprávu, v níž zhodnotí význam, účinnost a efektivnost programu, spolu se sdělením, zda by měl tento program pokračovat a zda by měl být upraven, a spolu s vhodným návrhem;
b) po dokončení programu a nejpozději 30. června 2006 podrobnou zprávu o provádění a výsledcích programu, v níž určí zejména přidanou hodnotu finančního příspěvku Společenství.
Článek 14
Použitelnost
Toto rozhodnutí je použitelné v členských státech, které přijaly euro jako jednotnou měnu.
Článek 15
Nabytí účinku
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Je použitelné dnem 1. ledna 2002.
V Bruselu dne 17. prosince 2001.
Beschluss des Rates
vom 17. Dezember 2001
über ein Aktionsprogramm in den Bereichen Austausch, Unterstützung und Ausbildung zum Schutz des Euro gegen Geldfälschung (Pericles-Programm)
(2001/923/EG)
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere Artikel 123 Absatz 4 Satz 3,
auf Vorschlag der Kommission(1),
nach Stellungnahme des Europäischen Parlaments(2),
nach Stellungnahme der Europäischen Zentralbank(3),
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1) Der Vertrag überträgt der Gemeinschaft die Aufgabe, die erforderlichen Maßnahmen zur raschen Einführung des Euro als einheitliche Währung zu treffen.
(2) In der Empfehlung vom 7. Juli 1998 über die Verabschiedung bestimmter Maßnahmen zur Verbesserung des rechtlichen Schutzes der Euro-Banknoten und -Münzen(4) hat die Europäische Zentralbank (EZB) die Kommission ersucht, eine Zusammenarbeit im Bereich der Bekämpfung der Fälschung von Euro-Münzen und -Banknoten einzurichten, und vorgeschlagen, dass der Rat, die Kommission und die Mitgliedstaaten prüfen, inwieweit die Möglichkeit besteht, alle nur denkbaren Maßnahmen zur wirksameren Bekämpfung der Geldfälschung durchzuführen.
(3) In der Mitteilung vom 22. Juli 1998 an den Rat, das Europäische Parlament und die Europäische Zentralbank über den Schutz des Euro hat die Kommission erklärt, dass sie die Möglichkeit prüfen werde, eine Maßnahme für alle am System der Prävention, Ermittlung und Bekämpfung von Geldfälschung beteiligten Akteure durchzuführen, anhand deren die Eckpunkte einer künftigen Planung festgelegt werden könnten.
(4) Der Rat erließ am 28. Juni 2001 die Verordnung (EG) Nr. 1338/2001 zur Festlegung von zum Schutz des Euro gegen Geldfälschung erforderlichen Maßnahmen(5), die den Informationsaustausch, die Zusammenarbeit und die Amtshilfe, einschließlich der externen Aspekte des Euro-Schutzes, sowie die Rücknahmepflichten der Kreditinstitute regelt und mit der ein allgemeiner Rahmen für die Zusammenarbeit vor der Einführung der Euro-Banknoten und -Münzen im Jahr 2002 geschaffen werden soll, sowie die Verordnung (EG) Nr. 1339/2001 zur Ausdehnung der Wirkungen der Verordnung (EG) Nr. 1338/2001 zur Festlegung von zum Schutz des Euro gegen Geldfälschung erforderlichen Maßnahmen auf die Mitgliedstaaten, die den Euro nicht als einheitliche Währung eingeführt haben(6).
(5) Die bisherigen Konsultationen und Erfahrungen haben gezeigt, dass es sinnvoll ist, ergänzend zu den auf nationaler Ebene durchgeführten Maßnahmen auf Gemeinschaftsebene ein spezielles multidisziplinäres Langzeitprogramm durchzuführen. Daher sind die beiden genannten Verordnungen durch ein Aktionsprogramm zu ergänzen, das darauf abzielt, alle vom Schutz des Euro gegen Geldfälschung betroffenen Personen anhand von Maßnahmen, die insbesondere einen Informations- und Personalaustausch umfassen, sowie von Maßnahmen zur technischen und wissenschaftlichen Unterstützung und von Ausbildungsmaßnahmen zu sensibilisieren. Dieses Programm unterstützt und ergänzt die Maßnahmen der Mitgliedstaaten und lässt somit das Subsidiaritätsprinzip nach Artikel 5 des Vertrags unberührt.
(6) Es ist darauf zu achten, dass dieses speziell für den Schutz des Euro gegen Geldfälschung bestimmte Aktionsprogramm der Gemeinschaft mit anderen bestehenden oder künftigen Programmen und Maßnahmen kohärent ist und sie ergänzt.
(7) Unbeschadet der der EZB zugewiesenen Rolle beim Schutz des Euro gegen Geldfälschung wird die Kommission zum Zwecke der Evaluierung der Anforderungen an den Fälschungsschutz des Euro die erforderlichen Beratungen mit den Hauptverantwortlichen (vor allem mit den von den Mitgliedstaaten benannten zuständigen nationalen Behörden sowie mit der EZB und Europol) innerhalb des in der Verordnung (EG) Nr. 1338/2001 vorgesehenen entsprechenden beratenden Ausschusses, insbesondere in den Bereichen Austausch, Unterstützung und Ausbildung, im Hinblick auf die Anwendung dieses Programms führen.
(8) Die Gemeinschaft muss die Zusammenarbeit mit Drittländern auf dem Gebiet des Schutzes des Euro gegen Geldfälschung fördern.
(9) In diesen Beschluss wird für die gesamte Laufzeit des Programms ein als finanzieller Bezugsrahmen dienender Betrag im Sinne von Nummer 34 der Interinstitutionellen Vereinbarung vom 6. Mai 1999 zwischen dem Europäischen Parlament, dem Rat und der Kommission über die Haushaltsdisziplin und die Verbesserung des Haushaltsverfahrens(7) eingesetzt, ohne dass dadurch die im Vertrag festgelegten Befugnisse der Haushaltsbehörde berührt werden.
(10) Dieser Beschluss lässt Initiativen zur Annahme von Programmen im Bereich Strafverfolgung, die auf der Grundlage des Vertrags über die Europäische Union ergriffen werden könnten, unberührt -
BESCHLIESST:
Artikel 1
Festlegung des Programms
(1) Dieser Beschluss legt ein Aktionsprogramm der Gemeinschaft fest, das die Maßnahmen der Mitgliedstaaten und die bestehenden oder noch auszuarbeitenden Programme zum Schutz des Euro gegen Geldfälschung unterstützt und ergänzt.
(2) Dieses Aktionsprogramm erhält die Bezeichnung Pericles-Programm. Es wird in der Zeit vom 1. Januar 2002 bis zum 31. Dezember 2005 durchgeführt.
(3) Das Programm wird gemäß den Artikeln 5 bis 13 durchgeführt und evaluiert.
Artikel 2
Ziele des Programms
(1) Das Aktionsprogramm der Gemeinschaft soll durch die verschiedenen in Artikel 3 vorgesehenen Maßnahmen zum Schutz des Euro vor Geldfälschung beitragen. Es berücksichtigt länder- und fachübergreifende Aspekte. Sein vorrangiges Ziel besteht darin, die inhaltliche Übereinstimmung der Maßnahmen sicherzustellen, damit - ausgehend von Überlegungen über bewährte Praktiken - ein gleichwertiger Schutz unter Beachtung der besonderen Traditionen der einzelnen Mitgliedstaaten gewährleistet wird.
(2) Seine Aufgabe besteht unter anderem darin,
a) das betreffende Personal über die Gemeinschaftsdimension der neuen Währung (auch als Reservewährung und als Währung für internationale Transaktionen) aufzuklären;
b) als Katalysator zu wirken, um durch verschiedene geeignete Maßnahmen wie Praktika, Workshops oder die Mitwirkung von Referenten an Ausbildungsmaßnahmen der Mitgliedstaaten und Personalaustausch die betreffenden Einrichtungen und Mitarbeiter einander näher zu bringen, ein Klima des gegenseitigen Vertrauens zu schaffen und eine hinreichende Kenntnis, vor allem der Vorgehensweisen und der Schwierigkeiten der jeweils anderen zu fördern;
c) für übereinstimmende Maßnahmen zur Ausbildung der Ausbilder auf hohem Niveau unter Wahrung der operativen Strategien der Mitgliedstaaten zu sorgen;
d) speziell die einschlägigen gemeinschaftlichen und internationalen Rechtsvorschriften und Instrumente bekannt zu machen.
Artikel 3
Inhalt der Maßnahmen
(1) Der auf einem fach- und länderübergreifenden Konzept beruhende Inhalt der Ausbildung und der operativen Unterstützung berücksichtigt neben Sicherheitsaspekten den Austausch von Informationen - insbesondere technischer und strategischer Art - sowie die technische und wissenschaftliche Unterstützung.
(2) Der gemeinschaftsweite Informationsaustausch erstreckt sich insbesondere auf Kontroll- und Analysemethoden zur Abschätzung von Folgendem:
a) der wirtschaftlichen und finanziellen Folgen der Geldfälschung,
b) der Funktionsweise der Datenbanken,
c) der Nutzung von Instrumenten für die Erkennung von Fälschungen insbesondere auf der Grundlage von informationstechnischen Anwendungen,
d) der Methoden zur Durchführung von Ermittlungen und Untersuchungen,
e) der wissenschaftlichen Unterstützung (insbesondere Wissenschaftsdatenbank und herkömmliche Technologie/Neuheitenbeobachtung),
f) der Funktionsweise der Frühwarnsysteme,
g) der damit zusammenhängenden Fragen wie Umfang der Meldepflicht,
h) dem Schutz personenbezogener Daten,
i) der verschiedenen Aspekte der Zusammenarbeit,
j) dem Schutz des Euro außerhalb der Union,
k) der Forschungsarbeiten,
l) der Weitergabe von praxisorientierten Fachkenntnissen.
Dieser Informationsaustausch kann in Form von verschiedenen Maßnahmen - wie z. B. Veranstaltung von Workshops, Begegnungen und Seminaren - sowie einer gezielten Praktika- und Personalaustauschpolitik erfolgen.
(3) Die technische, wissenschaftliche und operative Unterstützung erstreckt sich insbesondere auf Folgendes:
a) alle Maßnahmen, die auf Gemeinschaftsebene die Entwicklung von Lehr- und Lernmitteln (Sammlung von Rechtsvorschriften der Europäischen Union, Rundbrief, Handbücher, Glossare und Lexika, Datenbanken, insbesondere im Bereich der wissenschaftlichen Unterstützung, Technologiebeobachtung) oder von informationstechnischen Hilfsmitteln (wie z. B. von Software-Programmen) ermöglichen,
b) die Durchführung fach- und länderübergreifender Studien,
c) die Entwicklung von technischen Instrumenten und Verfahren zur Unterstützung der gemeinschaftsweiten Fälschungserkennung.
Artikel 4
Zielgruppen und Beiträge
(1) Die Maßnahmen richten sich insbesondere an
a) die an der Fälschungserkennung und -bekämpfung beteiligten zuständigen Stellen (insbesondere Polizei und Finanzverwaltungen entsprechend ihren jeweiligen nationalen Befugnissen);
b) das Personal der Nachrichtendienste;
c) die Vertreter der Zentralbanken der Mitgliedstaaten, der Münzanstalten und sonstiger Finanzintermediäre (insbesondere im Hinblick auf die Pflichten der Finanzinstitute);
d) die Vertreter der Geschäftsbanken (insbesondere im Hinblick auf die Pflichten der Finanzinstitute);
e) Richter/Staatsanwälte und einschlägig spezialisierte Angehörige anderer Rechtsberufe;
f) alle anderen betroffenen Stellen und Berufsgruppen (wie z. B. Industrie- und Handelskammern und alle Einrichtungen, die mit kleinen und mittleren Unternehmen, Kaufleuten und Verkehrsunternehmern in Verbindung stehen).
(2) Neben der Kommission sind folgende Stellen aufgerufen, mit ihrem Fachwissen zur Verwirklichung der Ziele des Aktionsprogramms der Gemeinschaft beizutragen:
a) die Zentralbanken der Mitgliedstaaten und die EZB, unter anderem im Zusammenhang mit dem Falschgeldüberwachungssystem (FGÜS);
b) die nationalen Analysezentren für Banknoten (NAC) und nationalen Münzanalysezentren (NCAC);
c) das Europäische Technische und Wissenschaftliche Zentrum (ETSC) und die Münzanstalten der Mitgliedstaaten;
d) Europol und Interpol;
e) die in Artikel 12 des am 20. April 1929 in Genf unterzeichneten Internationalen Abkommens zur Bekämpfung der Falschmünzerei(8) vorgesehenen Zentralstellen der Mitgliedstaaten zur Bekämpfung der Falschmünzerei sowie die anderen Dienste, die auf Prävention, Ermittlung und Bekämpfung von Geldfälschung spezialisiert sind;
f) Spezialeinrichtungen zum Beispiel für Reprografietechniken und die Feststellung der Echtheit sowie Drucker und Graveure;
g) alle anderen Einrichtungen mit besonderem Fachwissen, gegebenenfalls auch in Drittländern und insbesondere in Beitrittsländern.
Artikel 5
Kohärenz und Komplementarität
(1) Das Programm wird in enger Partnerschaft zwischen der Kommission und den Mitgliedstaaten durchgeführt und koordiniert.
Bei der Koordinierung werden auch die anderen, insbesondere von EZB und Europol ergriffenen Maßnahmen berücksichtigt.
(2) Die Kommission achtet - vor allem im Interesse der Wirtschaftlichkeit der Haushaltsführung - auf die Kohärenz und die Komplementarität zwischen diesem Aktionsprogramm der Gemeinschaft, das speziell den Fälschungsschutz des Euro betrifft, und anderen bestehenden oder noch auszuarbeitenden Programmen und Aktionen.
Artikel 6
Als Bezugsrahmen dienender Betrag
Der als finanzieller Bezugsrahmen dienende Betrag für die Durchführung des Aktionsprogramms der Gemeinschaft beläuft sich für den in Artikel 1 Absatz 2 genannten Zeitraum auf 4 Mio. EUR.
Die jährlichen Mittel werden von der Haushaltsbehörde innerhalb der durch die Finanzielle Vorausschau gesetzten Grenzen bewilligt.
Artikel 7
Internationale Zusammenarbeit
Das Programm ist je nach dem Stand der Verbreitung der Euro-Banknoten und -Münzen, dem operativen Bedarf, der Abschätzung des Bedrohungspotenzials und der Analyse der Risiken offen für die Beteiligung der Beitrittskandidaten nach Maßgabe der Assoziierungsabkommen und den mit diesen Ländern geschlossenen oder noch zu schließenden Zusatzprotokollen über die Beteiligung an Gemeinschaftsprogrammen.
Das Programm steht erforderlichenfalls auch den Drittländern entsprechend den mit diesen Ländern zu vereinbarenden Bedingungen und Modalitäten offen, sofern entsprechende Mittel im Gemeinschaftshaushalt verfügbar sind.
Artikel 8
Finanzbestimmungen für Workshops, Begegnungen und Seminare
(1) Für die Workshops, Begegnungen und Seminare nach Artikel 3 Absatz 2 Unterabsatz 2, die von der Kommission organisiert werden,
a) übernimmt die Gemeinschaft:
i) die Reise- und Aufenthaltskosten des Personals, das in einem anderen Mitgliedstaat an diesen Veranstaltungen teilnimmt, sowie die allgemeinen Kosten im Zusammenhang mit ihrer Durchführung;
ii) die Veröffentlichungs- und Übersetzungskosten der Lehr- und Lernmittel für diese Veranstaltungen,
b) übernehmen die Mitgliedstaaten:
i) die Kosten der Aus- und Weiterbildung ihres Personals, insbesondere die fachliche Ausbildung;
ii) bestimmte Logistikkosten der Workshops, Begegnungen und Seminare, die mit einem Finanzbeitrag der Gemeinschaft in ihrem Hoheitsgebiet veranstaltet werden (wie z. B. interne Transfers, Bereitstellung eines Saals und/oder von Dolmetscheranlagen).
(2) Werden die Workshops, Begegnungen und Seminare nach Artikel 3 Absatz 2 Unterabsatz 2 gemeinsam mit anderen Partnern wie der EZB, Europol oder Interpol durchgeführt, so werden die mit der Durchführung verbundenen Ausgaben unter ihnen geteilt. Der Beitrag der einzelnen Partner kann in einem Sachbeitrag bestehen, der jedoch erheblich sein muss. In jedem Fall übernimmt jeder Partner die Reise- und Aufenthaltskosten seiner eigenen Teilnehmer.
Artikel 9
Finanzbestimmungen für den Austausch von Personal
(1) Die Gemeinschaft übernimmt die Teilnahmekosten von einzelstaatlichem Personal an Praktika oder Austauschmaßnahmen nach Artikel 3 Absatz 2 Unterabsatz 2, sofern sie im Rahmen der Zielvorgaben des Artikels 2 stattfinden.
(2) Die Mitgliedstaaten übernehmen jedoch die Teilnahmekosten ihres Personals an Praktika oder Austauschmaßnahmen, die außerhalb dieses Programms durchgeführt werden.
Artikel 10
Finanzbestimmungen für die Unterstützung
(1) Die Gemeinschaft übernimmt als Kofinanzierung bis zu 70 % der operativen Unterstützung nach Artikel 3 Absatz 2, insbesondere
a) die Planungs- und Herstellungskosten der Lehr- und Lernmittel und der Informatikanwendungen oder technischen Instrumente von europäischem Interesse;
b) die Kosten für Studien - beispielsweise rechtsvergleichender Art - über den Fälschungsschutz des Euro.
Geht die Initiative von der Kommission aus, so können derartige operative Unterstützungsmaßnahmen jedoch ausnahmsweise zu 100 % von der Gemeinschaft finanziert werden.
(2) Die Mitgliedstaaten übernehmen jedoch alle Kosten im Zusammenhang mit den Nicht-Gemeinschaftselementen der Lehr- und Lernmittel und der Kommunikations- und Informationsaustauschsysteme, d. h. den zu diesen Systemen gehörenden einzelstaatlichen Datenbanken, der Vernetzung zwischen Gemeinschafts- und Nicht-Gemeinschaftselementen sowie der Hard- und Software, die die betreffenden Mitgliedstaaten für erforderlich halten, um diese Systeme in ihrer gesamten Verwaltung in vollem Umfang nutzen zu können.
Artikel 11
Finanzbestimmungen für externe Maßnahmen
Unter den Voraussetzungen von Artikel 7 kann die Gemeinschaft - neben der Übernahme der Kosten für die Beteiligung des Personals von Drittländern an den Workshops, den Begegnungen und den Seminaren nach Artikel 8 - Ausbildungsmaßnahmen im Hoheitsgebiet eines Drittlandes sowie operative Unterstützungsmaßnahmen in diesen Ländern bis zu 70 % kofinanzieren.
Artikel 12
Einreichung und Auswahl der Projekte
(1) Die Projekte des Programms können von den zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten oder von der Kommission ausgehen.
Die Mitgliedstaaten reichen jährlich höchstens ein Projekt (Workshops, Begegnungen und Seminare nach Artikel 3 Absatz 2 Unterabsatz 2) ein, wobei sie jedoch zusätzliche Praktikums- und Austausch- oder Unterstützungsprojekte einreichen können.
(2) Die Kommission wählt die von den Mitgliedstaaten eingereichten und die von ihr selbst stammenden Projekte nach folgenden Kriterien aus:
a) Übereinstimmung mit den in Artikel 2 festgelegten Programmzielen,
b) europäische Dimension, wozu insbesondere der Aspekt der Zusammenarbeit mit der EZB und mit Europol gehört,
c) Ergänzung früherer, laufender oder künftiger Projekte,
d) Fähigkeit des Veranstalters zur Durchführung des Projekts,
e) Qualität des Projekts als solches und dessen Kosten-Nutzen-Verhältnis,
f) Höhe des beantragten Zuschusses und dessen Verhältnis zu den erwarteten Ergebnissen,
g) Auswirkung der erwarteten Ergebnisse auf die Erreichung der Ziele des Programms.
Es werden die Projekte beschlossen, die den vorstehenden Kriterien am besten entsprechen.
(3) Die Kommission ist für die Verwaltung und Durchführung des Programms in Zusammenarbeit mit den Mitgliedstaaten verantwortlich.
Artikel 13
Monitoring und Evaluierung
(1) Die Veranstalter der ausgewählten Projekte legen der Kommission jährlich einen Bericht vor.
(2) Nach Abschluss der Projekte evaluiert die Kommission die Durchführung und die Ergebnisse der Projekte, um zu ermitteln, ob die ursprünglich festgelegten Ziele erreicht wurden.
(3) Die Kommission unterbreitet dem Europäischen Parlament und dem Rat
a) spätestens bis zum 30. Juni 2005 einen von einer - im Verhältnis zum Durchführer des Programms - unabhängigen Stelle erstellten Evaluierungsbericht über die Sachdienlichkeit, Effizienz und Wirksamkeit des Programms sowie eine Mitteilung darüber, ob dieses Programm fortgesetzt und angepasst werden soll, sowie einen entsprechenden Vorschlag;
b) nach Abschluss des Programms und spätestens bis zum 30. Juni 2006 einen ausführlichen Bericht über die Durchführung und die Ergebnisse des Programms, der insbesondere auf den durch die finanzielle Beteiligung der Gemeinschaft bewirkten zusätzlichen Nutzen eingeht.
Artikel 14
Anwendbarkeit
Dieser Beschluss wird in den Mitgliedstaaten wirksam, die den Euro als einheitliche Währung eingeführt haben.
Artikel 15
Wirksamwerden
Dieser Beschluss wird am Tage seiner Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften wirksam.
Er gilt ab dem 1. Januar 2002.
Geschehen zu Brüssel am 17. Dezember 2001.