Směrnice Rady
ze dne 25. června 1991,
kterou se doplňují opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou nebo v dočasném pracovním poměru
(91/383/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 118a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že článek 118a Smlouvy stanoví, že Rada přijímá směrnice určující minimální požadavky na podporu zlepšování zejména pracovního prostředí a k zabezpečení vyšší úrovně ochrany bezpečnosti a zdraví pracovníků;
vzhledem k tomu, že podle uvedeného článku by tyto směrnice neměly ukládat žádná správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků;
vzhledem k tomu, že se značně zvýšilo využívání takových forem zaměstnání, jako je zaměstnání na dobu určitou a dočasný pracovní poměr;
vzhledem k tomu, že z provedených výzkumů obecně vyplývá, že zaměstnanci v pracovním poměru na dobu určitou a v dočasném pracovním poměru jsou v některých odvětvích více než jiní zaměstnanci vystaveni riziku pracovních úrazů a nemocí z povolání;
vzhledem k tomu, že tato zvýšená rizika, která vznikají v některých odvětvích, jsou částečně spojena s některými zvláštními způsoby zařazování do podniku; že tato rizika lze snížit odpovídajícím informováním a školením od začátku pracovního poměru;
vzhledem k tomu, že směrnice týkající se zdraví a bezpečnosti při práci, zejména směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [4], obsahují ustanovení zaměřená na zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců obecně;
vzhledem k tomu, že zvláštní postavení zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou nebo v dočasném pracovním poměru a zvláštní povaha rizik, se kterými se v některých odvětvích setkávají, vyžadují zvláštní dodatečnou úpravu, zejména pokud jde o informování a školení dotčených zaměstnanců a lékařský dohled nad nimi;
vzhledem k tomu, že tato směrnice představuje konkrétní příspěvek k vytvoření sociálního rozměru vnitřního trhu,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
ODDÍL I
OBLAST PŮSOBNOSTI A ÚČEL
Článek 1
Oblast působnosti
Tato směrnice se vztahuje na:
1. pracovní poměry upravené pracovní smlouvou na dobu určitou uzavřenou přímo mezi zaměstnavatelem a zaměstnancem, kde je skončení smlouvy určeno objektivními podmínkami, jako je dosažení určitého dne, dokončení určeného úkolu nebo vznik určité události;
2. dočasné pracovní poměry mezi podnikem pro dočasnou práci, který je zaměstnavatelem, a zaměstnancem, který je přidělen k výkonu práce pro podnik nebo závod využívající služeb podniku pro dočasnou práci a který podléhá jejich kontrole.
Článek 2
Účel
1. Účelem této směrnice je zajistit, aby zaměstnanci v pracovním poměru podle článku 1 požívali stejnou úroveň ochrany v oblasti bezpečnosti a zdraví při práci, jakou požívají ostatní zaměstnanci v podniku nebo závodu využívajících služeb.
2. Existence pracovního poměru podle článku 1 nesmí být důvodem různého zacházení, pokud jde o pracovní podmínky v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci, a zejména pokud jde o přístup k osobním ochranným prostředkům.
3. Směrnice 89/391/EHS a samostatné směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS se vztahují v plném rozsahu na všechny zaměstnance v pracovním poměru podle článku 1, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení této směrnice.
ODDÍL II
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 3
Informování zaměstnanců
Aniž je dotčen článek 10 směrnice 89/391/EHS, přijmou členské státy nezbytná opatření, aby:
1. zaměstnanec v pracovním poměru podle článku 1 byl před zahájením jakékoli činnosti informován podnikem nebo závodem využívajícími služeb o rizicích, kterým je vystaven;
2. tyto informace:
- zahrnovaly zejména požadavek zvláštní odborné způsobilosti nebo schopnosti nebo zvláštního lékařského dohledu stanoveného vnitrostátními právními předpisy a
- upřesňovaly případná zvýšená zvláštní rizika související s obsazovaným pracovním místem tak, jak jsou vymezena vnitrostátními právními předpisy.
Článek 4
Školení zaměstnanců
Aniž je dotčen článek 12 směrnice 89/391/EHS, přijmou členské státy nezbytná opatření, aby zaměstnanec v případech uvedených v článku 3 získal dostatečné školení odpovídající povaze pracovního místa, s přihlédnutím k jeho způsobilosti a zkušenostem.
Článek 5
Využívání služeb zaměstnanců a lékařský dohled
1. Členské státy mohou zakázat využívání zaměstnanců v pracovním poměru podle článku 1 na některé práce zvlášť nebezpečné pro jejich bezpečnost a zdraví, které jsou vymezené ve vnitrostátních právních předpisech, a zejména na některé práce, které vyžadují zvláštní lékařský dohled vymezený ve vnitrostátních právních předpisech.
2. Pokud členské státy nevyužijí možnost uvedenou v odstavci 1, přijmou, aniž je dotčen článek 14 směrnice 89/391/EHS, nezbytná opatření, aby zaměstnanci v pracovním poměru podle článku 1, kteří mají vykonávat práce vyžadující zvláštní lékařský dohled vymezený vnitrostátními právními předpisy, měli nárok na odpovídající zvláštní lékařský dohled.
3. Členské státy mohou stanovit, že tento odpovídající zvláštní lékařský dohled uvedený v odstavci 2 bude pokračovat i po skončení pracovního poměru dotyčného zaměstnance.
Článek 6
Služby pro ochranu a prevenci
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zaměstnanci, služby nebo osoby určené podle článku 7 směrnice 89/391/EHS k provádění činností týkajících se ochrany a prevenci pracovních rizik byli informováni o umísťování zaměstnanců v pracovním poměru podle článku 1 v nezbytné míře, která umožní těmto zaměstnancům, službám nebo určeným osobám řádně provádět činnosti týkající se ochrany a prevence pro všechny zaměstnance v podniku nebo závodě.
ODDÍL III
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ
Článek 7
Dočasné pracovní poměry: informování
Aniž je dotčen článek 3, přijmou členské státy nezbytná opatření, aby,
1. podnik nebo závod využívající služeb před přidělením zaměstnance v pracovním poměru podle čl. 1 bodu 2) upřesnily podniku pro dočasnou práci zejména požadovanou odbornou způsobilost a povahu pracovního místa, které má být obsazeno;
2. podnik pro dočasnou práci seznámil dotyčné zaměstnance s veškerými těmito údaji.
Členské státy mohou stanovit, že údaje, které má poskytnout podnik nebo závod využívající služby podniku pro dočasnou práci v souladu s prvním pododstavcem bodem 1), musí být uvedeny ve smlouvě o přidělení.
Článek 8
Dočasné pracovní poměry: odpovědnost
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby:
1. aniž je tím dotčena odpovědnost podniku pro dočasnou práci stanovená vnitrostátními právními předpisy, odpovídá podnik nebo závod využívající služby po celou dobu přidělení za podmínky pro výkon práce;
2. pro účely bodu 1) zahrnovaly podmínky pro výkon práce pouze podmínky spojené s bezpečností, hygienou a zdravím při práci.
ODDÍL IV
RŮZNÁ USTANOVENÍ
Článek 9
Příznivější ustanovení
Tato směrnice se nedotýká stávajících nebo budoucích vnitrostátních ustanovení nebo ustanovení Společenství, která jsou příznivější pro bezpečnost a ochranu zdraví zaměstnanců v pracovním poměru podle článku 1.
Článek 10
Závěrečná ustanovení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1992. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Každých pět let předají členské státy Komisi zprávu o praktickém provádění této směrnice a uvedou stanoviska sociálních partnerů.
Komise o nich uvědomí Evropský parlament, Radu, Hospodářský a sociální výbor a Poradní výbor pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci.
4. Komise podává pravidelně Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o provádění této směrnice s ohledem na odstavce 1, 2 a 3.
Článek 11
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 25. června 1991.
RICHTLINIE DES RATES vom 25. Juni 1991 zur Ergänzung der Maßnahmen zur Verbesserung der Sicherheit und des Gesundheits- schutzes von Arbeitnehmern mit befristetem Arbeitsverhältnis oder Leiharbeitsverhältnis (91/383/EWG)
DER RAT DER EUROPÄISCHEN GEMEINSCHAFTEN - gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft, insbesondere auf Artikel 118a,
auf Vorschlag der Kommission(1),
in Zusammenarbeit mit dem Europäischen Parlament(2),
nach Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses(3),
in Erwägung nachstehender Gründe:
Artikel 118a des Vertrages sieht vor, daß der Rat durch Richtlinien Mindestvorschriften festlegt, die die Verbesserung insbesondere der Arbeitsumwelt fördern, um die Sicherheit und die Gesundheit der Arbeitnehmer verstärkt zu schützen.
Gemäß diesem Artikel sollen diese Richtlinien keine verwaltungsmässigen, finanziellen oder rechtlichen Auflagen vorschreiben, die der Gründung und Entwicklung von Klein- und Mittelbetrieben entgegenstehen.
Arbeitsformen wie befristete Arbeit oder Leiharbeit haben erheblich zugenommen.
Untersuchungen haben gezeigt, daß Arbeitnehmer mit befristetem Arbeitsverhältnis oder Leiharbeitsverhältnis in einigen Bereichen generell in höherem Masse als andere Beschäftigte der Gefahr von Arbeitsunfällen und Berufskrankheiten ausgesetzt sind.
Diese in einigen Bereichen gegebene zusätzliche Gefährdung hängt zum Teil mit bestimmten besonderen Formen der Einbeziehung in den Betrieb zusammen. Diese Gefährdung kann durch eine angemessene Unterrichtung und Unterweisung zu Beginn des Arbeitsverhältnisses verringert werden.
Die Richtlinien auf dem Gebiet der Sicherheit und des Gesundheitsschutzes am Arbeitsplatz, insbesondere die Richtlinie 89/391/EWG des Rates vom 12. Juni 1989 über die Durchführung von Maßnahmen zur Verbesserung der Sicherheit und des Gesundheitsschutzes der Arbeitnehmer bei der Arbeit(4), enthalten Vorschriften, die auf die Verbesserung der Sicherheit und des Gesundheitsschutzes der Arbeitnehmer im allgemeinen abzielen.
Die besondere Lage der Arbeitnehmer mit befristetem Arbeitsverhältnis oder Leiharbeitsverhältnis und die besonderen Risiken, denen sie in einigen Bereichen ausgesetzt sind, erfordern besondere ergänzende Vorschriften, insbesondere über die Unterrichtung, die Unterweisung und die ärztliche Überwachung der betreffenden Arbeitnehmer.
Diese Richtlinie soll einen konkreten Beitrag zur Verwirklichung der sozialen Dimension des Binnenmarktes
leisten -
HAT FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN:
ABSCHNITT I ANWENDUNGSBEREICH UND ZWECK
Artikel 1
Anwendungsbereich
Diese Richtlinie gilt für
1.Arbeitsverhältnisse auf der Grundlage eines befristeten Arbeitsvertrags, der unmittelbar zwischen Arbeitgeber und Arbeitnehmer geschlossen und in dem das Vertragsende nach objektiven Bedingungen festgelegt wird, etwa: Erreichen eines bestimmten Datums, Abschluß eines bestimmten Arbeitsauftrags oder Eintritt eines bestimmten Ereignisses;
2.Leiharbeitsverhältnisse zwischen einem Leiharbeitsunternehmen als Arbeitgeber einerseits und einem Arbeitnehmer andererseits, wobei letzterer zur Verfügung gestellt wird, um für und unter der Kontrolle eines entleihenden Unternehmens und/oder einer entleihenden Einrichtung zu arbeiten.
Artikel 2 Zweck
(1) Ziel dieser Richtlinie ist es sicherzustellen, daß Arbeitnehmer mit einem Arbeitsverhältnis im Sinne des Artikels 1 im Hinblick auf Sicherheit und Gesundheitsschutz am Arbeitsplatz das gleiche Schutzniveau wie die anderen Arbeitnehmer des entleihenden Unternehmens und/oder der entleihenden Einrichtung genießen.
(2) Das Bestehen eines Arbeitsverhältnisses im Sinne des Artikels 1 darf in bezug auf die Arbeitsbedingungen nicht zu einer Ungleichbehandlung führen, soweit es sich um die Sicherheit und den Gesundheitsschutz am Arbeitsplatz und insbesondere um die Inanspruchnahme individueller Schutzeinrichtungen handelt.
(3) Die Bestimmungen der Richtlinie 89/391/EWG sowie die Einzelrichtlinien im Sinne des Artikels 16 Absatz 1 der Richtlinie 89/391/EWG finden unbeschadet strengerer und/oder spezifischerer Vorschriften der vorliegenden Richtlinie auf Arbeitnehmer mit einem Arbeitsverhältnis im Sinne des Artikels 1 voll Anwendung.
ABSCHNITT II ALLGEMEINE BESTIMMUNGEN
Artikel 3
Unterrichtung der Arbeitnehmer
Die Mitgliedstaaten treffen unbeschadet des Artikels 10 der Richtlinie 89/391/EWG die erforderlichen Vorkehrungen, damit
1.jeder Arbeitnehmer mit einem Arbeitsverhältnis im Sinne des Artikels 1, bevor er eine Tätigkeit aufnimmt, vom entleihenden Unternehmen und/oder der entleihenden Einrichtung über die Risiken, denen er ausgesetzt sein könnte, unterrichtet wird;
2.diese Unterrichtung über folgendes Aufschluß gibt:
-insbesondere die Notwendigkeit besonderer Qualifikationen bzw. beruflicher Fähigkeiten oder einer besonderen ärztlichen Überwachung, wie sie in der nationalen Gesetzgebung definiert ist, und
-etwaige erhöhte spezifische Risiken des zu besetzenden Arbeitsplatzes, wie sie in der nationalen Gesetzgebung definiert sind.
Artikel 4
Unterweisung der Arbeitnehmer
Die Mitgliedstaaten treffen unbeschadet des Artikels 12 der Richtlinie 89/391/EWG die erforderlichen Vorkehrungen, damit der Arbeitnehmer in den in Artikel 3 genannten Fällen unter Berücksichtigung seiner Qualifikation und seiner Erfahrung eine ausreichende und den besonderen Merkmalen des Arbeitsplatzes entsprechende Unterweisung erhält.
Artikel 5
Einsatz und ärztliche Überwachung der Arbeitnehmer
(1) Die Mitgliedstaaten können verbieten, daß Arbeitnehmer mit einem Arbeitsverhältnis im Sinne des Artikels 1 für bestimmte mit besonderen Risiken für die Sicherheit oder die Gesundheit dieser Arbeitnehmer verbundene Arbeiten, wie sie in den einzelstaatlichen Rechtsvorschriften festgelegt sind, und insbesondere für bestimmte Arbeiten, für die in den einzelstaatlichen Rechtsvorschriften eine besondere ärztliche Überwachung vorgesehen ist, eingesetzt werden.
(2) Machen die Mitgliedstaaten von der in Absatz 1 genannten Möglichkeit nicht Gebrauch, so treffen sie unbeschadet des Artikels 14 der Richtlinie 89/391/EWG die erforderlichen Vorkehrungen, damit Arbeitnehmern mit einem Arbeitsverhältnis im Sinne des Artikels 1, die für Arbeiten eingesetzt werden, für die in den einzelstaatlichen Rechtsvorschriften eine besondere ärztliche Überwachung vorgesehen ist, eine angemessene besondere ärztliche Überwachung zugute kommt.
(3) Die Mitgliedstaaten können vorsehen, daß die in Absatz 2 vorgesehene angemessene besondere ärztliche Überwachung auch nach Beendigung des Arbeitsverhältnisses fortgesetzt wird.
Artikel 6
Mit Schutzmaßnahmen und Maßnahmen zur Gefahren- verhütung beauftragte Dienste
Die Mitgliedstaaten treffen die erforderlichen Vorkehrungen, damit die Arbeitnehmer, Dienste oder Personen, die nach Artikel 7 der Richtlinie 89/391/EWG mit Schutzmaßnahmen und Maßnahmen zur Verhütung berufsbedingter Gefahren beauftragt werden, über den Einsatz von Arbeitnehmern mit einem Arbeitsverhältnis im Sinne des Artikels 1 unterrichtet werden, soweit dies erforderlich ist, damit die beauftragten Arbeitnehmer, Dienste oder Personen die Schutz- und Verhütungsmaßnahmen für alle Arbeitnehmer des Unternehmens und/oder der Einrichtung in angemessener Weise durchführen können.
ABSCHNITT III BESONDERE BESTIMMUNGEN
Artikel 7
Leiharbeitsverhältnisse: Unterrichtung
Unbeschadet des Artikels 3 treffen die Mitgliedstaaten die erforderlichen Vorkehrungen, damit
1.das entleihende Unternehmen und/oder die entleihende Einrichtung dem Leiharbeitsunternehmen vor der Überlassung des Arbeitnehmers mit einem Arbeitsverhältnis im Sinne des Artikels 1 Nummer 2 insbesondere die erforderliche berufliche Qualifikation und die besonderen Merkmale des zu besetzenden Arbeitsplatzes angibt;
2.das Leiharbeitsunternehmen diese Angaben den betreffenden Arbeitnehmern vollständig zur Kenntnis bringt. Die Mitgliedstaaten können vorsehen, daß die nach Absatz 1 Nummer 1 von dem entleihenden Unternehmen und/oder der entleihenden Einrichtung dem Leiharbeitsunternehmen zu machenden Angaben in einen Vertrag über die Arbeitnehmerüberlassung aufzunehmen sind.
Artikel 8
Leiharbeitsverhältnisse: Verantwortung
Die Mitgliedstaaten treffen die erforderlichen Vorkehrungen, damit
1.unbeschadet der durch die einzelstaatlichen Rechtsvorschriften festgelegten Verantwortung des Leiharbeitsunternehmens das entleihende Unternehmen und/oder die entleihende Einrichtung während der Dauer des Arbeitsauftrags für die Bedingungen der Arbeitsausführung verantwortlich ist;
2.für die Anwendung der Nummer 1 die Bedingungen für die Arbeitsausführung ausschließlich diejenigen umfassen, die mit der Sicherheit, der Hygiene und dem Gesundheitsschutz am Arbeitsplatz zusammenhängen.
ABSCHNITT IV VERSCHIEDENE BESTIMMUNGEN
Artikel 9
Günstigere Bestimmungen
Diese Richtlinie berührt in keiner Weise bestehende oder künftige einzelstaatliche oder gemeinschaftliche Rechtsvorschriften, die den Arbeitnehmern mit einem Arbeitsverhältnis im Sinne des Artikels 1 günstigere Bedingungen in bezug auf die Sicherheit und den Gesundheitsschutz am Arbeitsplatz bieten.
Artikel 10
Schlußbestimmungen
(1) Die Mitgliedstaaten erlassen die erforderlichen Rechts- und Verwaltungsvorschriften, um dieser Richtlinie bis spätestens 31. Dezember 1992 nachzukommen. Sie setzen die Kommission unverzueglich davon in Kenntnis.
Wenn die Mitgliedstaaten Vorschriften nach Unterabsatz 1 erlassen, nehmen sie in diesen selbst oder durch einen Hinweis bei der amtlichen Veröffentlichung auf diese Richtlinie Bezug. Sie regeln die Einzelheiten der Bezugnahme.
(2) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission den Wortlaut der einzelstaatlichen Rechtsvorschriften mit, die auf dem unter diese Richtlinie fallenden Gebiet erlassen worden sind oder von ihnen erlassen werden.
(3) Die Mitgliedstaaten erstatten der Kommission alle fünf Jahre Bericht über die praktische Durchführung der Bestimmungen dieser Richtlinie und geben dabei die Standpunkte der Sozialpartner an.
Die Kommission unterrichtet das Europäische Parlament, den Rat, den Wirtschafts- und Sozialausschuß und den Beratenden Ausschuß für Sicherheit, Arbeitshygiene und Gesundheitsschutz am Arbeitsplatz darüber.
(4) Die Kommission legt dem Europäischen Parlament, dem Rat und dem Wirtschafts- und Sozialausschuß regelmässig einen Bericht über die Anwendung dieser Richtlinie unter Berücksichtigung der Absätze 1, 2 und 3 vor.
Artikel 11
Diese Richtlinie ist an die Mitgliedstaaten gerichtet.
Geschehen zu Luxemburg am 25. Juni 1991