Nařízení Rady (ES) č. 3448/93
ze dne 6. prosince 1993
o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 43 a 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že články 38 až 47 Smlouvy stanoví zavedení společné zemědělské politiky týkající se zemědělských produktů uvedených v příloze II Smlouvy;
vzhledem k tomu, že některé zemědělské produkty jsou složkami mnohého zboží neuvedeného v příloze II Smlouvy;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit opatření související se společnou zemědělskou politikou a společnou obchodní politikou, aby se vzaly v úvahu jednak vliv obchodu s tímto zbožím na cíle článku 39 Smlouvy a jednak způsob, jakým opatření přijatá podle článku 43 Smlouvy ovlivňují hospodářské postavení tohoto zboží s ohledem na rozdíly mezi výrobními a obchodními náklady na zemědělské produkty ve Společenství a mimo ně a na rozdíly mezi cenami zemědělských produktů;
vzhledem k tomu, že Smlouva stanoví, že zemědělská a obchodní politika jsou politikami Společenství; že je nezbytné stanovit pro některé zboží vzniklé zpracováním zemědělských produktů obecná a úplná pravidla o obchodu s tímto zbožím platná v celém Společenství, aby bylo dosaženo cílů Smlouvy;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 3033/80 ze dne 11. listopadu 1980 o právní úpravě obchodu s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [4] stanoví, že při dovozu některého zboží bude uplatněn poplatek složený z pevné složky, jež je určena k zajištění ochrany zpracovatelského průmyslu, a z pohyblivé složky, jež má vyrovnat případný rozdíl mezi cenami daných zemědělských produktů na trhu Společenství a na světovém trhu;
vzhledem k tomu, že systém zavedený nařízením (EHS) č. 3033/80 by měl být v zásadě zachován s určitými rozšířeními a úpravami; že je zejména třeba jednak sestavit pro některé zboží, na které se tento režim v současnosti vztahuje a které je převzato do tabulky 1 přílohy B, seznam zemědělských produktů, u nichž lze při dovozu uplatňovat náhradu rozdílu mezi cenami běžnými na světovém trhu a na trhu Společenství, a jednak mezi těmito zemědělskými produkty identifikovat základní produkty, u nichž budou tyto rozdíly skutečně zjištěny, přičemž množství ostatních zemědělských produktů, obdobných produktů a výrobků vzniklých jejich zpracováním bude přepočteno na odpovídající množství základního produktu;
vzhledem k tomu, že pravidla pro obchod s tímto zbožím vyžadují některé úpravy, aby bylo možné přihlédnout k vývoji dohod uzavřených Společenstvím a společné zemědělské politiky;
vzhledem k tomu, že na některé zboží z kapitol 1 až 24 kombinované nomenklatury se nevztahuje nařízení (EHS) č. 3033/80; že i to se získává ze zemědělských produktů, které jsou předmětem společné zemědělské politiky; že by proto měl poplatek vyměřovaný při jejich dovozu rovněž jednak vyrovnávat rozdíl mezi cenou zjištěnou na světovém trhu a na trhu Společenství pro použité zemědělské produkty a jednak zajišťovat ochranu průmyslu zpracování daných zemědělských produktů; že je proto třeba shrnout pravidla platná pro veškeré zboží vyrobené z významné části ze zemědělských produktů;
vzhledem k tomu, že na základě uzavřených dohod má Společenství omezit zachovaný poplatek na plné nebo částečné krytí cenového rozdílu mezi zemědělskými produkty použitými při výrobě daného zboží; že je proto nezbytné stanovit pro toto zboží část celkového poplatku, která odpovídá náhradě cenových rozdílů mezi zemědělskými produkty, kterých se úprava týká;
vzhledem k tomu, že náhrada rozdílu mezi cenou zjištěnou na světovém trhu a na trhu Společenství je u dotyčných základních produktů zajištěna zemědělskými dávkami; že je třeba zachovat úzkou spojitost mezi výpočtem zemědělské složky poplatku ze zboží a výpočtem poplatku z dovážených základních produktů v nezměněném stavu;
vzhledem k tomu, že je třeba neuplatňovat částky nepatrného významu a umožnit členským státům neupravovat částky týkající se téže operace, je-li zůstatek dotyčných částek sám nepatrný, aby se zamezilo nepřiměřeným administrativním formalitám;
vzhledem k tomu, že uplatňování preferenčních dohod by nemělo ztěžovat postupy pro obchod se třetími zeměmi; že by proto měla prováděcí pravidla zajistit, že zboží uvedené v celním prohlášení pro vývoz v preferenčním režimu nebude ve skutečnosti vyváženo ve všeobecném režimu a naopak;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit systém vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty použité při výrobě zboží neuvedeného v příloze II Smlouvy, aby producenti tohoto zboží nebyli penalizováni kvůli cenám, za něž musí sami nakupovat v důsledku společné zemědělské politiky; že tyto vývozní náhrady smějí vyrovnávat pouze rozdíl mezi cenou určitého zemědělského produktu na trhu Společenství a na světovém trhu; že je proto třeba, aby byl tento systém zaveden v rámci každé dotčené společné organizace trhu;
vzhledem k tomu, že článek 13 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [5] a odpovídající články některých dalších nařízení o organizaci trhů v oblasti zemědělských produktů stanoví udělování takových vývozních náhrad; že prováděcí pravidla mají být stanovena postupem projednávání v řídícím výboru uvedeném v článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 a v odpovídajících článcích ostatních dotčených nařízení; že je třeba, aby byly částky vývozních náhrad stanoveny týmž postupem jako stanovení vývozních náhrad u zemědělských produktů, jsou-li vyváženyv nezměněném stavu; že by prováděcí pravidla ke zmíněnému režimu měla být stanovena v zásadě s přihlédnutím k procesu výroby daného zboží; že by proto prováděcí pravidla měla být stanovena na stejném základě;
vzhledem k tomu, že mechanismus zemědělské ochrany podle tohoto nařízení se může za mimořádných okolností ukázat neúplným; že se toto nebezpečí vyskytuje i v rámci preferenčních dohod; že k tomu, aby trh Společenství nezůstal v takových případech bez ochrany vůči narušením, jež z toho mohou vyplynout, je třeba stanovit možnost rychle přijmout všechna nezbytná opatření;
vzhledem k tomu, že platnost nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [6], by se měla rozšířit na obchod upravený tímto nařízením;
vzhledem k tomu, že rozdíl mezi zemědělskými produkty uvedenými v příloze II Smlouvy a zbožím mimo přílohu II je zvláštním kritériem Společenství, založeným na situaci zemědělství a potravinářského průmyslu uvnitř Společenství; že situace v některých třetích zemích, s nimiž Společenství uzavírá dohody, může být výrazně odlišná; že je proto v rámci těchto dohod třeba stanovit možnost rozšířit působnost obecných pravidel pro zpracované zemědělské produkty neuvedené v příloze II Smlouvy přiměřeně na některé zemědělské produkty uvedené v článku II Smlouvy;
vzhledem k tomu, že toto nařízení vyžaduje prováděcí pravidla; že by tato pravidla měla být stanovena po konzultaci s řídícím výborem; že tato pravidla zahrnují zejména stanovení množství základních produktů, u nichž se má za to, že byly použity při výrobě zboží uvedeného v nařízení (EHS) č. 3033/80 převzatého do tabulky 1 přílohy B tohoto nařízení, kterými se nahradí nařízení Rady (EHS) č. 3034/80 ze dne 11. listopadu 1980, kterým se stanoví množství základních produktů, u nichž se má za to, že byly použity při výrobě zboží, na které se vztahuje nařízení (EHS) č. 3033/80 [7],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení upravuje obchod s některým zbožím vymezeným v odst. 2 třetí odrážce:
a) při jehož výrobě byl použit jeden nebo více zpracovaných nebo nezpracovaných zemědělských produktů, nebo
b) které se na základě čl. 13 odst. 2 považují za vyrobené ze zemědělských produktů, nebo
c) které jsou zařazeny do stejné podpoložky (osmimístného kódu) kombinované nomenklatury jako zboží uvedené v písmenech a) a b).
2. Pro účely tohoto nařízení se rozumějí:
- "zemědělskými produkty" produkty, na něž se vztahuje příloha II Smlouvy,
- "základními produkty" některé zemědělské produkty, na něž se vztahuje příloha A tohoto nařízení, nebo obdobné produkty nebo výrobky vzniklé jejich zpracováním, u nichž je zjištěn rozdíl mezi cenami na trhu Společenství a cenami na světovém trhu. Tyto cenové rozdíly se považují za reprezentativní pro cenové rozdíly pro všechny produkty, jichž se úprava týká.
Nicméně:
i) stanoví-li preferenční dohoda náhradu cenových rozdílů u zemědělských produktů neuvedených v příloze A, mohou být mezi produkty, kterých se úprava týká, zařazeny dodatečné základní produkty podle dané dohody;
ii) stanoví-li preferenční dohoda uzavřená s určitým územím zvláštní způsob náhrady, může být rozdíl mezi cenami na trhu Společenství a cenami na světovém trhu nahrazen rozdílem definovaným v dané smlouvě.
- "zbožím" výrobky, na které se nevztahuje příloha II Smlouvy, uvedené v příloze B tohoto nařízení a získané zcela nebo zčásti ze zemědělských produktů.
3. Toto nařízení se rovněž může vztahovat na některé zemědělské produkty v rámci preferenčního obchodu.
V takovém případě daná preferenční dohoda stanoví seznam těchto zemědělských produktů, na které se vztahují pravidla pro obchod se zbožím.
HLAVA I
REŽIM OBCHODU
KAPITOLA 1
Dovoz
Článek 2
1. Zboží uvedené v příloze B při dovozu do Společenství podléhá poplatku; poplatek se stanoví na základě
a) výrobních a obchodních podmínek zboží;
b) rozdílů mezi cenou zemědělských produktů, u nichž se má za to, že byly použity při výrobě zboží, na trhu Společenství a
- cenou výrobků dovážených ze třetích zemí, je-li celková cena dotyčných základních produktů vyšší ve Společenství, nebo
- stanoví-li tak preferenční dohoda, cenou zemědělských produktů v určitých třetích zemích.
2. Pokud se jedná o zboží uvedené v tabulce 1 přílohy B, skládá se poplatek uvedený v odstavci 1:
- z valorického cla, které je pevnou složkou poplatku, jež zajišťuje přihlédnutí k výrobním a obchodním podmínkám zboží,
- ze "zemědělské složky", jež zajišťuje náhradu cenových rozdílů uvedených v odst. 1 písm. b).
Zemědělská složka se stanoví pouze na základě cenových rozdílů u zemědělských produktů uvedených v příloze A, jim obdobných produktů a výrobků vzniklých jejich zpracováním.
Může se jednat o pohyblivou složku stanovenou v souladu podmínkami uvedenými v článku 3 nebo o pevnou složku stanovenou v souladu s podmínkami uvedenými v článku 5.
3. U zboží uvedeného v tabulce 2 přílohy B spočívá zemědělská složka ve clu nebo specifické částce stanovené na měrnou jednotku.
Stanoví-li tak preferenční smlouva, může být tato zemědělská složka nahrazena některou z forem uvedených v odstavci 2.
4. S výhradou článku 10 je zakázáno vybírat jakékoli jiné clo nebo poplatek s rovnocenným účinkem než poplatek uvedený v odstavci 1.
Článek 3
1. Komise stanoví pro každé zboží uvedené v tabulce 1 přílohy B pohyblivou složku.
Pohyblivá složka se stanoví na základě množství základních produktů stanovených na základě čl. 13 odst. 2, u nichž se má za to, že byly použity při výrobě zboží, a cenových rozdílů uvedených v odstavci 2.
Postupem podle čl. 13 odst. 1 bude přijat seznam základních produktů, na něž je třeba převádět množství zemědělských produktů.
2. Komise pro každý základní produkt
- buď určí rozdíl mezi
a) průměrnou prahovou cenou uplatňovanou během referenčního období, pro něž se stanovují pohyblivé složky, a
b) průměrnou cenou CIF, s výjimkou zvláštních cen CIF, případně cenami s dodáním na hranici použitými pro stanovení dávek uplatňovaných během období předcházejícího stanovení pohyblivé složky,
- nebo v případě izoglukózy přijme průměr dávek uvedených v čl. 16 odst. 6 nařízení (EHS) č. 1785/81 [8] uplatňovaných během období předcházejícího stanovení pohyblivé složky.
3. Obdobím uvedeným v odstavci 2 je čtvrtletí. Může být rozděleno na dvě podobdobí o jednom a dvou měsících, pokud čtvrtletí zahrnuje dva kalendářní roky nebo dva hospodářské roky, nebo být delší než čtvrtletí, pokud tak stanoví preferenční dohody.
Při zjištění cen CIF, cen s dodáním na hranici nebo dávek se nepřihlíží k údajům pro posledních 20 dnů období předcházejícího stanovení pohyblivé složky.
4. Chybí-li některý údaj pro výpočet cenového rozdílu uvedeného v odstavci 2 pro jeden nebo více základních produktů, nahradí Komise chybějící údaj odpovídajícím údajem pro nejbližší období, případně opraveným o měsíční stupňování plateb nebo o jakoukoli jinou známou informaci, která ovlivňuje srovnání mezi úrovní daného údaje pro období, v němž chybí, a jeho úrovní v období použitém pro nahrazení.
Je-li chybějící údaj následně zjištěn, může Komise stanovit opravené pohyblivé složky, pokud je na základě uplatnění předchozího pododstavce obchod vážně poškozen nebo ohrožen.
Článek 4
1. Stanoví-li společný celní sazebník maximální výši poplatků, nesmí poplatek uvedený v čl. 2 odst. 2 překročit toto maximum.
Je-li uplatnění maximální výše poplatků podmíněno splněním zvláštních podmínek, budou tyto podmínky stanoveny postupem podle čl. 11 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [9].
2. Jestliže maximální výše poplatků zahrnuje uplatnění dodatečného cla na různé cukry vyjádřené jako sacharóza (AD S/Z) nebo na mouku (AD F/M), vypočte se toto dodatečné clo tak, že se pro dané zboží použije jako jediný zemědělský produkt buď cukr, nebo mouka.
Množství cukru nebo mouky se určí za podmínek uvedených v čl. 13 odst. 1.
Nejsou-li skutečně použitá množství cukru nebo mouky podle čl. 13 odst. 1 známa, určí se tato množství za stejných podmínek, jaké se uplatňují pro stanovení zemědělské složky.
3. Komise určí pro každé období uvedené v čl. 3 odst. 3:
a) částku dodatečných cel vypočtenou podle odstavce 2;
b) cenový rozdíl použitelný pro dodatečná cla určený podle čl. 3 odst. 2.
Článek 5
1. Jsou-li dávky na dovoz základních produktů uvedených v příloze A nahrazeny pevnými částkami, vypočtou se pohyblivé složky platné pro zboží uvedené v tabulce 1 přílohy B na základě těchto částek.
2. Pro každý základní produkt, ke kterému se přihlíží při výpočtu zemědělské složky poplatku, se částka stanovená podle čl. 3 odst. 2 nahradí částkou platnou pro základní produkt, u nějž se má za to, že byl použit.
3. Datum, od kterého se při stanovování zemědělské složky poplatku přihlíží k pevným částkám platným pro dovoz základních produktů, se určí postupem podle článku 16.
Článek 6
1. Pro účely určení zemědělské složky v rámci dohod o preferenčním obchodu se zeměmi, které splňují požadavky právních předpisů Společenství pro zpracované zemědělské produkty:
a) mohou být množství použitých zemědělských produktů ve smyslu čl. 13 odst. 2 nahrazena množstvími skutečně použitými pro výrobu dováženého zboží, pokud Společenství uzavřelo dohodu o celní spolupráci při zjištění těchto množství; v takovém případě mohou být stanoveny převodní koeficienty s přihlédnutím k příslušným definicím základních produktů obou stran, aby byly přímo porovnatelné;
b) může být cenový rozdíl uvedený v čl. 3 odst. 2 nahrazen buď systémem přímé náhrady rozdílů zemědělských cen mezi Společenstvím a danou oblastí, nebo přímou náhradou proti ceně stanovené vzájemnou dohodou pro danou oblast;
c) pokud uplatnění písmene b) vede k rozdílům s malým dopadem na zboží, na které se vztahuje, může být tento systém nahrazen systémem paušálních částek nebo sazeb.
2. Zemědělské složky uvedené v odstavci 1 mohou být uplatňovány po dobu odlišnou od období stanoveného pro nepreferenční obchod.
3. Valorická cla odpovídající zemědělskému poplatku ze zboží uvedeného v tabulce 2 přílohy B mohou být nahrazena jinou zemědělskou složkou, pokud tak stanoví preferenční dohoda.
4. Prováděcí pravidla k odstavcům 1, 2 a 3 se stanoví postupem podle článku 16, pokud daná preferenční dohoda stanoví:
- zemědělské ceny přijaté v rámci dohody,
- období, pro něž se zemědělské složky stanovují,
- případné zboží a zemědělské produkty, na které se dohoda vztahuje.
Nestanoví-li daná dohoda jeden nebo více z těchto prvků, stanoví je Rada postupem podle článku 113 Smlouvy.
5. Ostatní prováděcí pravidla nezbytná pro zavedení preferenčních režimů se stanoví postupem podle článku 16.
Prováděcí pravidla upraví zejména:
- vyhotovení a používání dokumentů nezbytných pro udělení těchto režimů,
- opatření nezbytná pro zabránění odklonu obchodu.
Článek 7
1. Jestliže preferenční dohoda stanoví snížení nebo postupné zrušení části poplatku uvedeného v čl. 2 odst. 1 písm. a), jedná se o pevnou složku, pokud se týká zboží uvedeného v tabulce 1 přílohy B. Pokud se týká ostatního zboží uvedeného v dané dohodě, získá se tato část poplatku odečtením zemědělské složky vyplývající z dohody od celkového poplatku, nestanoví-li dohoda jiné určení této části.
2. Pokud preferenční dohoda stanoví snížení zemědělské složky poplatku, budou prováděcí pravidla pro určení a řízení těchto snížených zemědělských složek stanovena postupem podle článku 16, pokud dohoda stanoví:
- výrobky, na které se vztahují tato snížení,
- množství zboží nebo hodnotu kvót, na které se vztahují tato snížení, nebo způsob určení těchto množství nebo hodnot,
- snížení zemědělské složky pro každý dotyčný základní produkt.
Nestanoví-li daná dohoda jeden nebo více z těchto prvků, stanoví je Rada postupem podle článku 113 Smlouvy.
KAPITOLA 2
Vývoz
Článek 8
1. Při vývozu zboží lze na použité zemědělské produkty, které splňují podmínky čl. 9 odst. 2 Smlouvy, použít vývozní náhrady zřízené nařízeními o společné organizaci trhů v dotyčných odvětvích.
Vývozní náhradu nelze přiznat na vývoz zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje žádná společná organizace trhu, která stanoví udělování vývozních náhrad pro danou podobu zboží.
2. Seznam zboží, na které se vztahují vývozní náhrady, se sestaví s přihlédnutím
- ke vlivu rozdílu mezi cenami zemědělských produktů použitých při jejich výrobě na trhu Společenství a na světovém trhu,
- k nezbytnosti plného nebo částečného vyrovnání tohoto rozdílu, aby byl umožněn vývoz zemědělských produktů použitých při výrobě daného zboží.
Seznam se sestaví na základě nařízení o společné organizaci zemědělských trhů.
3. Společná prováděcí pravidla k systému vývozních náhrad podle tohoto článku budou stanovena postupem podle článku 16.
Výše vývozních náhrad se určí týmž postupem, jaký je stanoven pro udělování vývozních náhrad pro dané zemědělské produkty, jsou-li vyváženy nezpracované.
4. Je-li v rámci preferenční dohody zaveden systém přímé náhrady uvedený v čl. 6 odst. 1 písm. b), určí se částky uplatňované na vývozy do země nebo zemí, na něž se dohoda vztahuje, vzájemnou dohodou za podmínek vymezených dohodou na stejném základě jako zemědělská složka poplatku.
Tyto částky se stanoví postupem podle článku 16. Stejným postupem budou stanovena případná prováděcí pravidla nezbytná pro uplatňování tohoto odstavce, zejména opatření zajišťující, že zboží uvedené v celním prohlášení pro vývoz v preferenčním režimu nebude ve skutečnosti vyvezeno v nepreferenčním režimu nebo naopak.
V případech, kdy je nutno použít metod analýzy použitých zemědělských produktů, použijí se metody stanovené pro náhrady na vývoz týchž zemědělských produktů do třetích zemí.
Článek 9
Jsou-li na základě některého nařízení o společné organizaci trhu v určitém odvětví uplatňovány na vývoz některého zemědělského produktu uvedeného v příloze A dávky, poplatky nebo jiná opatření, mohou být postupem podle článku 16 přijata vhodná opatření pro určité druhy zboží, jejichž vývoz by mohl s ohledem na vysoký obsah daného zemědělského produktu v tomto zboží a na možné způsoby jeho využití poškodit dosahování cílů sledovaných v dotyčném zemědělském odvětví, přičemž se řádně přihlédne ke zvláštnímu zájmu zpracovatelského průmyslu.
HLAVA II
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 10
Je-li nebezpečí, že by snížení zemědělské složky uplatňované na dovoz zboží na základě preferenční dohody mohlo narušit zemědělské trhy nebo trhy s dotyčným zbožím, vztahují se ochranné doložky platné pro dovoz daných zemědělských produktů rovněž na zboží uvedené v příloze B.
Při posuzování možného narušení trhu se přihlíží k charakteristikám zboží skutečně dovezeného v preferenčním režimu ve srovnání s charakteristikami zboží tradičně dováženého před zavedením preferenčního režimu.
Článek 11
Množství zemědělských produktů, na které se vztahují nařízení o společné organizaci trhů, které není podrobeno dávkám ani poplatkům s účinkem rovnocenným clům při vývozu tohoto zboží nebo v souvislosti s ním, se určí na základě nařízení (EHS) č. 2913/92.
Množství zboží propuštěného do režimu aktivního zušlechťovacího styku a v důsledku toho nepodrobeného poplatku podle článku 2 při vývozu jiného zboží nebo v souvislosti s ním je množství skutečně použité při výrobě tohoto zboží.
Článek 12
1. Rada může postupem podle článku 113 Smlouvy změnit tabulku 1 přílohy B.
2. Tabulku 2 přílohy B lze změnit postupem podle článku 16, aby se přizpůsobila dohodám uzavřeným Společenstvím.
3. Komise upraví přílohy tohoto nařízení podle změn kombinované nomenklatury, aby zachovala režim platný před těmito změnami.
Článek 13
1. Pro účely stanovení zemědělské složky poplatku bude postupem podle článku 16 přijat seznam základních produktů pro nepreferenční obchod.
Základní produkty se vybírají podle významu v mezinárodním obchodě a podle reprezentativnosti jejich cenových úrovní pro všechny ostatní zemědělské produkty, na které se úprava vztahuje.
Množství ostatních zemědělských produktů, u kterých se má za to, že byly použity, se případně přepočtou na odpovídající množství základních produktů, přičemž se řádně přihlédne k ekvivalenčním ukazatelům přijatým Radou v rámci společné zemědělské politiky.
2. Množství základních produktů, u nichž se má za to, že byly použity k výrobě zboží uvedeného v tomto nařízení nebo případně zemědělských produktů, na které se vztahuje úprava obchodu zavedená tímto nařízením, pokud nebylo zjištěno složení tohoto zboží nebo produktů, bude přijato postupem podle článku 16.
3. Aniž jsou dotčena stanovení obdobnosti přijatá Radou v rámci společné zemědělské politiky, lze postupem podle článku 16 stanovit, že některé zemědělské produkty jsou považovány za obdobné základním produktům pro účely stanovení podmínek pro porovnání cen.
4. Charakteristiky základních produktů nezbytné pro stanovení podmínek pro porovnání cen budou určeny postupem podle článku 16.
Článek 14
1. Postupem podle článku 16 lze stanovit práh nebo prahy, pod nimiž jsou částky určené podle čl. 3 odst. 2 stanoveny na nulu. Neuplatnění částek určených podle čl. 3 odst. 2 lze týmž postupem vázat na splnění zvláštních podmínek, aby bylo zabráněno vytvoření umělých obchodních toků.
2. Postupem podle článku 16 lze stanovit práh, pod nímž nemusí členské státy uplatňovat částky vyplývající z použití tohoto nařízení vybírané a vyplácené v souvislosti se stejnou hospodářskou operací, je-li zůstatek těchto částek nižší než uvedený práh.
Článek 15
Komisi je nápomocen Řídící výbor pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze II (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Článek 16
Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, uplatní se následující ustanovení. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy při přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná. Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě. V tomto případě může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě jednoho měsíce přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 17
Výbor může jednat o kterékoli jiné otázce, kterou mu přednese předseda z vlastního podnětu nebo na žádost některého členského státu.
Článek 18
Postupem podle článku 16 lze
- změnit částky vyplývající z uplatnění tohoto nařízení, je-li v průběhu čtvrtletního období
- změněna prahová cena nebo
- zavedena, změněna nebo zrušena výrobní náhrada nebo podpora uplatňovaná ve všech členských státech,
- přijmout opatření, kterými se ustanovení tohoto nařízení uvádějí do souladu s případnými technickými změnami učiněnými v příslušných nařízeních o zemědělských produktech.
Článek 19
Metody kvalitativní a kvantitativní analýzy zboží a jiné technické předpisy nezbytné pro jejich ztotožnění nebo určení jejich složení budou přijaty postupem podle článku 10 nařízení (EHS) č. 2658/87.
Článek 20
Členské státy sdělí Komisi údaje nezbytné k používání tohoto nařízení jednak o dovozu, vývozu a případně výrobě zboží a jednak o prováděcích správních opatřeních. Způsoby tohoto sdělování budou stanoveny postupem podle článku 16.
Článek 21
Nařízení (EHS) č. 3033/80 se zrušuje ode dne 1. ledna 1994. Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Nařízení (EHS) č. 3034/80 se zrušuje ode dne vstupu v platnost nařízení přijatého k provedení článku 13.
Článek 22
1. Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. ledna 1994.
2. Uplatňování tohoto nařízení na kaseiny spadající pod kód KN 350110 a na kaseináty a jiné deriváty kaseinu spadající pod kód KN 35019090 se odkládá až do dalšího rozhodnutí Rady.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 6. prosince 1993.
VERORDNUNG (EG) Nr. 3448/93 DES RATES vom 6. Dezember 1993 über die Handelsregelung für bestimmte aus landwirtschaftlichen Erzeugnissen hergestellte Waren
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft, insbesondere auf die Artikel 43 und 113,
auf Vorschlag der Kommission (1),
nach Stellungnahme des Europäischen Parlaments (2),
nach Stellungnahme des Wirtschafts- und Sozialausschusses (3),
in Erwägung nachstehender Gründe:
Der Vertrag sieht in den Artikeln 38 bis 47 eine gemeinsame Agrarpolitik für die in Anhang II aufgeführten landwirtschaftlichen Erzeugnisse vor.
Bestimmte landwirtschaftliche Erzeugnisse werden zu zahlreichen Waren verarbeitet, die nicht unter Anhang II des Vertrages fallen.
Im Rahmen der gemeinsamen Agrarpolitik und der gemeinsamen Handelspolitik sind entsprechende Maßnahmen erforderlich, um zum einen die Auswirkungen, die der Handel mit diesen Waren auf die Ziele des Artikels 39 des Vertrages hat, und zum anderen die Art und Weise zu berücksichtigen, wie die nach Artikel 43 des Vertrages beschlossenen Maßnahmen angesichts der unterschiedlichen Beschaffungskosten für landwirtschaftliche Erzeugnisse innerhalb und ausserhalb der Gemeinschaft und der Preisunterschiede bei landwirtschaftlichen Erzeugnissen die Wirtschaftsbedingungen für diese Waren beeinflussen.
Nach dem Vertrag sind Agrarpolitik und Handelspolitik Gemeinschaftspolitiken. Es ist notwendig, für den Handel mit bestimmten aus landwirtschaftlichen Erzeugnissen hergestellten Waren allgemeine und umfassende, auf Gemeinschaftsebene anwendbare Regelungen aufzustellen, um der Zielsetzung des Vertrages zu entsprechen.
Die Verordnung (EWG) Nr. 3033/80 des Rates vom 11. November 1980 zur Festlegung der Handelsregelung für bestimmte aus landwirtschaftlichen Erzeugnissen hergestellte Waren (4) sieht bei der Einfuhr bestimmter Waren die Erhebung einer Abgabe mit einem festen Teilbetrag zum Schutz der Verarbeitungsindustrie und einem beweglichen Teilbetrag zum Ausgleich von Preisunterschieden bei den betreffenden Agrarerzeugnissen zwischen der Gemeinschaft und dem Weltmarkt vor.
Die mit der Verordnung (EWG) Nr. 3033/80 festgelegte Regelung ist im grossen und ganzen aufrechtzuerhalten; sie ist auf bestimmte Bereiche auszudehnen und in einigen Punkten anzupassen; es ist insbesondere angezeigt, daß zum einen für bestimmte Waren, die zur Zeit unter diese Regelung fallen und in Tabelle 1 des Anhangs B aufgeführt sind, das Verzeichnis der landwirtschaftlichen Erzeugnisse erstellt wird, für die bei der Einfuhr ein Ausgleich von Preisunterschieden zwischen der Gemeinschaft und dem Weltmarkt erfolgen kann, und daß zum anderen unter diesen landwirtschaftlichen Erzeugnissen die Grunderzeugnisse ermittelt werden können, bei denen diese Unterschiede tatsächlich festgestellt wurden; die Mengen der übrigen landwirtschaftlichen Erzeugnisse, der ihnen gleichgestellten Erzeugnisse oder der aus ihrer Verarbeitung entstandenen Erzeugnisse werden in gleichwertige Mengen der Grunderzeugnisse umgerechnet.
Die Handelsvorschriften für diese Waren müssen der Entwicklung der internationalen Abkommen der Gemeinschaft und der gemeinsamen Agrarpolitik angepasst werden.
Bestimmte Waren aus den Kapiteln 1 bis 24 der Kombinierten Nomenklatur fallen nicht unter die Verordnung (EWG) Nr. 3033/80. Sie werden gleichfalls aus der gemeinsamen Agrarpolitik unterliegenden landwirtschaftlichen Erzeugnissen hergestellt. Die Abgabe bei ihrer Einfuhr muß daher ebenfalls die Preisunterschiede bei den verwendeten landwirtschaftlichen Erzeugnissen zwischen dem Weltmarkt und dem Gemeinschaftsmarkt decken sowie den Schutz der Verarbeitungsindustrie dieser landwirtschaftlichen Erzeugnisse gewährleisten. Daher sollten sämtliche Vorschriften zusammengefasst werden, die für alle Waren gelten, welche zu einem erheblichen Teil aus landwirtschaftlichen Erzeugnissen hergestellt wurden.
Im Rahmen von Abkommen sieht die Gemeinschaft die Beibehaltung einer Abgabe vor, die sich auf den vollständigen oder teilweisen Ausgleich der Preisunterschiede bei den verwendeten landwirtschaftlichen Erzeugnissen beschränkt. Daher ist es notwendig, für diese Waren den Teil der Gesamtabgabe festzulegen, der dem Ausgleich der Preisunterschiede bei den betreffenden landwirtschaftlichen Erzeugnissen entspricht.
Die Preisunterschiede zwischen dem Weltmarkt und dem Gemeinschaftsmarkt werden bei den betreffenden Grunderzeugnissen durch Agrarabschöpfungen ausgeglichen. Zwischen der Errechnung des Agrarteilbetrags der Abgabe auf die Waren und der Abgabe auf die in unverändertem Zustand eingeführten Grunderzeugnisse sollte ein enger Bezug gewahrt bleiben.
Um die Verwaltungsformalitäten nicht zu erschweren, sollten keine geringfügigen Beträge erhoben werden, und es sollte den Mitgliedstaaten gestattet sein, die für ein und denselben Vorgang geltenden Beträge nicht zu berichtigen, wenn der Unterschied zwischen den betreffenden Beträgen unbedeutend ist.
Die Anwendung von Präferenzabkommen sollte nicht die für den Handel mit Drittländern geltenden Verfahren erschweren. Zu diesem Zweck sollte in den Durchführungsbestimmungen die Möglichkeit ausgeschaltet werden, daß eine im Rahmen einer Präferenzregelung zur Ausfuhr angemeldete Ware in Wirklichkeit im Rahmen der allgemeinen Regelung ausgeführt wird und umgekehrt.
Für bestimmte landwirtschaftliche Erzeugnisse, die bei der Herstellung von nicht unter Anhang II des Vertrages fallenden Waren verwendet werden, müssen Ausfuhrerstattungen vorgesehen werden, damit die Hersteller dieser Waren nicht bei den Preisen benachteiligt werden, zu denen sie infolge der gemeinsamen Agrarpolitik einkaufen müssen. Diese Erstattungen dürfen nur den Unterschied decken, der bei einem bestimmten landwirtschaftlichen Erzeugnis zwischen dem Gemeinschafts- und dem Weltmarktpreis besteht. Es ist daher zweckmässig, sie im Rahmen der jeweiligen gemeinsamen Marktorganisation festzusetzen.
Artikel 13 der Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 des Rates vom 30. Juni 1992 über die gemeinsame Marktorganisation für Getreide (5) sowie die entsprechenden Artikel bestimmter anderer Verordnungen über die gemeinsame Marktorganisation im Agrarbereich sehen die Gewährung solcher Erstattungen vor. Die Durchführungsbestimmungen sind nach dem Verwaltungsausschuß-Verfahren des Artikels 23 der Verordnung (EWG) Nr. 1766/92 und der entsprechenden Artikel der übrigen in Betracht kommenden Verordnungen festzulegen. Die Erstattungsbeträge müssen nach demselben Verfahren wie die Erstattungen für die in unverändertem Zustand ausgeführten landwirtschaftlichen Erzeugnisse festgesetzt werden. Die Durchführungsbestimmungen dieser Regelung sind im wesentlichen unter Berücksichtigung der Herstellungsverfahren für die betreffenden Waren festzulegen. Daher sind sie auf einer gemeinsamen Grundlage festzulegen.
Der in dieser Verordnung vorgesehene Mechanismus der Schutzmaßnahmen für die Landwirtschaft kann sich bei Vorliegen aussergewöhnlicher Umstände als unzureichend erweisen. Dieses Risiko stellt sich auch im Rahmen der Präferenzabkommen. Damit in solchen Fällen der Gemeinschaftsmarkt nicht ohne Schutz gegen die sich daraus möglicherweise ergebenden Störungen bleibt, sollte die Möglichkeit vorgesehen werden, rasch alle erforderlichen Maßnahmen zu ergreifen.
Die Verordnung (EWG) Nr. 2913/92 des Rates vom 12. Oktober 1992 zur Festlegung des Zollkodex der Gemeinschaften (6) muß auch auf den in dieser Verordnung vorgesehenen Handel anwendbar sein.
Die Unterscheidung zwischen landwirtschaftlichen Erzeugnissen nach Anhang II des Vertrages und Waren, die nicht unter Anhang II fallen, wird von der Gemeinschaft nach Maßgabe der Situation ihrer Landwirtschaft und ihrer Nahrungsmittelindustrie vorgenommen. Die Lage kann in einigen Drittländern, mit denen die Gemeinschaft Abkommen schließt, völlig anders sein. Daher sollte vorgesehen werden, daß im Rahmen solcher Abkommen die allgemeinen Regeln für verarbeitete Agrarerzeugnisse, die nicht unter Anhang II des Vertrages fallen, sinngemäß auch auf bestimmte unter Anhang II fallende Agrarerzeugnisse ausgedehnt werden können.
Zu dieser Verordnung müssen nach Anhörung eines Verwaltungsausschusses, in dem die Mitgliedstaaten vertreten sind, Durchführungsbestimmungen erlassen werden. Sie umfassen insbesondere die Festlegung der Mengen landwirtschaftlicher Grunderzeugnisse, die als zur Herstellung von Waren der Verordnung (EWG) Nr. 3033/80 verwendet gelten und die in Tabelle 1 des Anhangs B der vorliegenden Verordnung enthalten sind. Sie treten an die Stelle der Verordnung (EWG) Nr. 3034/80 des Rates vom 11. November 1980 zur Festlegung der Grunderzeugnismengen, von denen unterstellt wird, daß sie zur Herstellung von Waren der Verordnung (EWG) Nr. 3033/80 verwendet worden sind (7) -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
(1) Diese Verordnung legt die Handelsregelung für bestimmte Waren im Sinne von Absatz 2 dritter Gedankenstrich fest,
a) zu deren Herstellung ein oder mehrere landwirtschaftliche Erzeugnisse in unverändertem oder verarbeitetem Zustand verwendet wurden,
oder
b) die gemäß Artikel 13 Absatz 2 so behandelt werden, als wären sie aus landwirtschaftlichen Erzeugnissen hergestellt,
oder
c) die unter derselben Codenummer der Kombinierten Nomenklatur (Code mit 8 Ziffern) wie die unter Buchstabe a) oder b) genannten Waren eingestuft sind.
(2) Im Sinne dieser Verordnung sind
- "landwirtschaftliche Erzeugnisse" die unter Anhang II des Vertrages fallenden Erzeugnisse;
- "Grunderzeugnisse" bestimmte landwirtschaftliche Erzeugnisse, die unter Anhang A dieser Verordnung fallen, den darin genannten Erzeugnissen gleichgestellt oder aus ihrer Verarbeitung entstanden sind und bei denen ein Unterschied zwischen dem Preis am Gemeinschaftsmarkt und dem Preis am Weltmarkt festgestellt wird. Diese Preisunterschiede werden als repräsentativ für die Preisunterschiede im gesamten Bereich der in Betracht kommenden Erzeugnisse angesehen.
Allerdings
i) können, falls in einem Präferenzabkommen ein Ausgleich für Preisunterschiede bei anderen landwirtschaftlichen Erzeugnissen als den in Anhang A aufgeführten Erzeugnissen vorgesehen ist, in Anwendung eines solchen Abkommens zusätzliche Grunderzeugnisse unter den in Betracht kommenden Erzeugnissen berücksichtigt werden;
ii) kann, falls in einem Präferenzabkommen mit einem bestimmten Gebiet eine besondere Art des Ausgleichs vorgesehen ist, der Preisunterschied zwischen dem Gemeinschaftsmarkt und dem Weltmarkt durch den in diesem Abkommen festgelegten Preisunterschied ersetzt werden;
- "Waren" die nicht unter Anhang II des Vertrages fallenden Erzeugnisse des Anhangs B, die ganz oder teilweise aus landwirtschaftlichen Erzeugnissen hergestellt wurden.
(3) Diese Verordnung kann im Präferenzverkehr auch auf bestimmte landwirtschaftliche Erzeugnisse angewendet werden.
Das Verzeichnis dieser landwirtschaftlichen Erzeugnisse, die unter die Regeln über den Warenverkehr fallen, wird in diesem Fall in dem betreffenden Abkommen festgelegt.
TITEL I HANDELSREGELUNG
KAPITEL 1 Einfuhr
Artikel 2
(1) Bei der Einfuhr in die Gemeinschaft unterliegen die Waren des Anhangs B einer Abgabe, bei deren Festsetzung folgendes berücksichtigt wird:
a) die Produktions- und Vermarktungsbedingungen für diese Waren,
b) die Unterschiede zwischen den Preisen der als zu ihrer Herstellung verwendet geltenden landwirtschaftlichen Erzeugnisse auf dem Gemeinschaftsmarkt und
- den Preisen bei ihrer Einfuhr aus Drittländern, wenn die Gesamtkosten der betreffenden Grunderzeugnisse in der Gemeinschaft höher sind, oder,
- falls in einem Präferenzabkommen vorgesehen, den Preisen der landwirtschaftlichen Erzeugnisse in bestimmten Drittländern.
(2) Bei den Waren der Tabelle 1 des Anhangs B besteht die Abgabe nach Absatz 1 aus
- einem Wertzoll als festem Teilbetrag der Abgabe, mit dem den Produktions- und Vermarktungsbedingungen für diese Waren Rechnung getragen wird,
- einem "Agrarteilbetrag" zum Ausgleich der Preisunterschiede nach Absatz 1 Buchstabe b).
In dem Agrarteilbetrag brauchen nur die Preisunterschiede bei den in Anhang A genannten landwirtschaftlichen Erzeugnissen, den ihnen gleichgestellten oder den aus ihrer Verarbeitung entstandenen Erzeugnissen berücksichtigt zu werden.
Er kann als beweglicher Teilbetrag nach Artikel 3 oder als fester Teilbetrag nach Artikel 5 erhoben werden.
(3) Bei den Waren der Tabelle 2 des Anhangs B besteht der Agrarteilbetrag aus einem Zoll oder einem spezifischen Betrag je Masseinheit.
Dieser Agrarteilbetrag kann, wenn ein Präferenzabkommen eine diesbezuegliche Bestimmung enthält, durch eine der in Absatz 2 genannten Formen ersetzt werden.
(4) Vorbehaltlich des Artikels 10 dürfen neben der Abgabe nach Absatz 1 keine Zölle oder Abgaben gleicher Wirkung erhoben werden.
Artikel 3
(1) Die Kommission setzt für jede Ware der Tabelle 1 des Anhangs B einen beweglichen Teilbetrag fest.
Der bewegliche Teilbetrag wird auf der Grundlage der in Anwendung von Artikel 13 Absatz 2 festgelegten Grunderzeugnismengen, die als zur Herstellung der betreffenden Ware verwendet gelten, und der Preisunterschiede nach Absatz 2 bestimmt.
Das Verzeichnis der Grunderzeugnisse, auf die die Mengen landwirtschaftlicher Erzeugnisse zu beziehen sind, wird gemäß Artikel 13 Absatz 1 erstellt.
(2) Für jedes landwirtschaftliche Grunderzeugnis
- bestimmt die Kommission den Unterschied zwischen
a) dem durchschnittlichen Schwellenpreis des Bezugszeitraums, für den die beweglichen Teilbeträge festgesetzt werden,
und
b) dem Durchschnitt der cif-Preise (ausgenommen cif-Sonderpreise) bzw. Frei-Grenze-Preise des der Festsetzung vorhergehenden Zeitraums, die den Abschöpfungen für die betreffenden Grunderzeugnisse zugrunde liegen,
- oder sie berücksichtigt bei Isoglucose den Durchschnitt der Abschöpfungen nach Artikel 16 Absatz 6 der Verordnung (EWG) Nr. 1785/81 (8) aus dem der Festsetzung vorhergehenden Zeitraum.
(3) Als Zeitraum nach Absatz 2 gilt das Vierteljahr. Er kann in zwei Unterzeiträume von einem und zwei Monaten unterteilt werden, wenn das Vierteljahr in zwei verschiedene Kalenderjahre oder zwei verschiedene Wirtschaftsjahre fällt, und im Rahmen von Präferenzabkommen auch ein Vierteljahr übersteigen.
Bei der Feststellung der cif-Preise, der Frei-Grenze-Preise oder der Abschöpfungen werden die Daten aus den letzten 20 Tagen des vorhergehenden Zeitraums nicht berücksichtigt.
(4) Fehlen bei der Ermittlung des Preisunterschieds nach Absatz 2 die Daten für eines oder mehrere Grunderzeugnisse, so ersetzt die Kommission sie durch die entsprechenden Daten aus dem nächstgelegenen Zeitraum, gegebenenfalls berichtigt um die monatlichen Staffelbeträge oder durch sonstige Informationen, die den Vergleich zwischen den betreffenden Daten für den Fehlzeitraum und den Ersatzzeitraum berühren.
Nachdem die fehlenden Daten bestimmt worden sind, kann die Kommission berichtigte bewegliche Teilbeträge festsetzen, wenn infolge der Anwendung des vorherigen Unterabsatzes der Warenverkehr schwerwiegenden Störungen ausgesetzt oder von schwerwiegenden Störungen bedroht ist.
Artikel 4
(1) Sieht der Gemeinsame Zolltarif einen Hoechstzollsatz vor, so darf die Abgabe nach Artikel 2 Absatz 2 diesen nicht überschreiten.
Unterliegt die Anwendung des Hoechstzollsatzes besonderen Bedingungen, so werden diese nach dem Verfahren des Artikels 11 Absatz 1 der Verordnung (EWG) Nr. 2658/87 des Rates vom 23. Juli 1987 über die zolltarifliche und statistische Nomenklatur sowie den Gemeinsamen Zolltarif (9) festgelegt.
(2) Enthält der Erhebungshöchstsatz einen Zusatzzoll für als Saccharose berechnete verschiedene Zuckerarten (ZZu) oder für Mehl (ZMe), so wird der Berechnung dieses Zusatzzolls für die betreffende Ware jeweils nur Zucker oder Mehl als einziges landwirtschaftliches Erzeugnis zugrunde gelegt.
Die Zucker- bzw. Mehlmenge wird nach Artikel 13 Absatz 1 bestimmt.
Sind entsprechend dem genannten Artikel die tatsächlich verwendeten Zucker- bzw. Mehlmengen nicht bekannt, so werden sie wie bei der Festsetzung des Agrarteilbetrags bestimmt.
(3) Die Kommission bestimmt für jeden in Artikel 3 Absatz 3 genannten Zeitraum
a) die Höhe der Zusatzzölle nach Absatz 2,
b) die den Zusatzzöllen zugrundeliegenden Preisunterschiede nach Artikel 3 Absatz 2.
Artikel 5
(1) Werden die Einfuhrabschöpfungen für die Grunderzeugnisse des Anhangs A durch Festbeträge ersetzt, so errechnet sich der bewegliche Teilbetrag für die in Tabelle 1 des Anhangs B genannten Waren auf die Grundlage dieser Beträge.
(2) Bei jedem Grunderzeugnis, das bei der Errechnung des Agrarteilbetrags der Abgabe zu berücksichtigen ist, wird der nach Artikel 3 Absatz 2 festgelegte Betrag durch den für das betreffende Grunderzeugnis geltenden Betrag ersetzt.
(3) Der Tag, ab dem die für die Einfuhr der Grunderzeugnisse geltenden Festbeträge zur Ermittlung des Agrarteilbetrags der Abgabe berücksichtigt werden, wird nach dem Verfahren des Artikels 16 bestimmt.
Artikel 6
(1) Zur Bestimmung des Agrarteilbetrags im Rahmen präferentieller Handelsabkommen, die mit den gemeinschaftlichen Rechtsvorschriften für landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse in Einklang stehen, gibt es folgende Möglichkeiten:
a) Die Mengen der im Sinne von Artikel 13 Absatz 2 verwendeten landwirtschaftlichen Erzeugnisse können durch die zur Herstellung der eingeführten Ware tatsächlich verwendeten Mengen ersetzt werden, wenn die Gemeinschaft ein Abkommen über die zollbehördliche Zusammenarbeit bei der Feststellung dieser Mengen geschlossen hat. In diesem Fall können Umrechnungsköffizienten auf beiden Seiten unter Berücksichtigung der jeweiligen Definitionen der Grunderzeugnisse festgesetzt werden, um sie direkt vergleichbar zu machen.
b) Der Unterschied zwischen den in Artikel 3 Absatz 2 genannten Preisen kann durch einen direkten Ausgleich des Unterschieds ersetzt werden, der zwischen den Agrarpreisen der Gemeinschaft und denen des betreffenden Gebiets bzw. den für das betreffende Gebiet geltenden gemeinsam festgelegten Preisen besteht.
c) Es können Pauschalbeträge oder -sätze verwendet werden, wenn die Anwendung von Buchstabe b) nur zu geringfügigen Unterschieden bei den betreffenden Waren führt.
(2) Der Anwendungszeitraum der Agrarteilbeträge nach Absatz 1 kann sich von dem für den nichtpräferentiellen Handelsverkehr geltenden Zeitraum unterscheiden.
(3) Der Wertzoll, der dem Agrarteilbetrag der Abgabe für die in Tabelle 2 des Anhangs B genannten Waren entspricht, kann, wenn dies in einem Präferenzabkommen vorgesehen ist, durch einen anderen Agrarteilbetrag ersetzt werden.
(4) Die Durchführungsbestimmungen zu den Absätzen 1, 2 und 3 werden nach dem Verfahren des Artikels 16 erlassen, sofern in dem betreffenden Präferenzabkommen folgendes festgelegt ist:
- die im Rahmen des Abkommens zu berücksichtigenden Agrarpreise,
- die Abstände, in denen diese Agrarteilbeträge regelmässig festgesetzt werden,
- die den Regeln des Abkommens gegebenenfalls unterliegenden Waren und landwirtschaftlichen Erzeugnisse.
Wird einer dieser Teilbeträge oder werden mehrere dieser Teilbeträge in dem betreffenden Abkommen nicht bestimmt, so wird dieser Teilbetrag oder werden diese Teilbeträge vom Rat nach dem Verfahren des Artikels 113 des Vertrages festgesetzt.
(5) Die erforderlichen sonstigen Durchführungsbestimmungen zu diesen Präferenzregelungen werden nach dem Verfahren des Artikels 16 erlassen.
Sie legen insbesondere folgendes fest:
- die Ausstellung und Übermittlung der bei der Anwendung dieser Regelungen erforderlichen Unterlagen,
- die nötigen Maßnahmen zur Vermeidung von Verkehrsverlagerungen.
Artikel 7
(1) Sieht ein Präferenzabkommen die Senkung oder den schrittweisen Abbau des in Artikel 2 Absatz 1 Buchstabe a) genannten Teils der Abgabe vor, so stellt dieser bei den Waren der Tabelle 1 des Anhangs B den festen Teilbetrag dar. Bei den übrigen unter das Abkommen fallenden Waren wird dieser Teil der Abgabe durch Abzug des sich aus dem Abkommen ergebenden Agrarteilbetrags von der Gesamtabgabe ermittelt, sofern das Abkommen in bezug auf diesen Teil nichts anderes bestimmt.
(2) Sieht ein Präferenzabkommen eine Senkung des Agrarteilbetrags der Abgabe vor, so werden die Durchführungsbestimmungen zur Ermittlung und Anwendung des gesenkten Agrarteilbetrags nach dem Verfahren des Artikels 16 erlassen, sofern in dem Abkommen folgendes festgelegt ist:
- die Erzeugnisse, für die die Senkung gilt,
- die Mengen der Waren oder der Wert der Kontingente, für die diese Senkung gilt, oder die Ermittlungsweise für diese Mengen oder Werte,
- die Senkung des Agrarteilbetrags für die einzelnen betroffenen Grunderzeugnisse.
Sind eine oder mehrere dieser Angaben in dem Abkommen nicht bestimmt, so werden sie vom Rat nach dem Verfahren des Artikels 113 des Vertrages festgelegt.
KAPITEL 2 Ausfuhr
Artikel 8
(1) Bei der Ausfuhr von Waren können für die verwendeten landwirtschaftlichen Erzeugnisse, die den Voraussetzungen von Artikel 9 Absatz 2 des Vertrages genügen, Erstattungen nach den Verordnungen über die gemeinsame Marktorganisation der betreffenden Sektoren gewährt werden.
Bei der Ausfuhr von landwirtschaftlichen Erzeugnissen, die Bestandteile von Waren sind und nicht unter eine gemeinsame Marktorganisation fallen, in der die Gewährung einer Erstattung bei der Ausfuhr in Form dieser Waren vorgesehen ist, können keine Erstattungen gewährt werden.
(2) Bei der Aufstellung des Verzeichnisses der Waren, für die Erstattungen gewährt werden, wird folgendes berücksichtigt:
- der Preisunterschied bei landwirtschaftlichen Erzeugnissen, die auf dem Gemeinschaftsmarkt bzw. auf dem Weltmarkt verwendet werden,
- der vollständige oder teilweise Ausgleich dieses Unterschieds, der für die Ausfuhr der bei der Herstellung der betreffenden Waren verwendeten landwirtschaftlichen Erzeugnisse erforderlich ist.
Das Verzeichnis wird nach den Verordnungen über gemeinsame Marktorganisationen im Agrarbereich beschlossen.
(3) Die gemeinsamen Verfahren für die Anwendung der Erstattungsregelung dieses Artikels werden nach dem Verfahren des Artikels 16 festgelegt.
Die Erstattungsbeträge werden nach dem gleichen Verfahren gewährt, das bei der Gewährung der Erstattungen für die betreffenden landwirtschaftlichen Erzeugnisse angewandt wird, wenn sie in unverändertem Zustand ausgeführt werden.
(4) Wird im Rahmen eines Präferenzabkommens der direkte Ausgleich nach Artikel 6 Absatz 1 Buchstabe b) durchgeführt, so werden die Beträge für die Ausfuhren in die betreffenden Länder nach den im Abkommen vereinbarten Bedingungen gemeinsam und auf der gleichen Grundlage wie der Agrarteilbetrag der Abgabe ermittelt.
Diese Beträge werden nach dem Verfahren des Artikels 16 festgelegt. Die für die Anwendung dieses Absatzes eventuell erforderlichen Durchführungsbestimmungen, insbesondere die Maßnahmen, die sicherstellen, daß im Rahmen einer Präferenzregelung zur Ausfuhr angemeldete Waren nicht in Wirklichkeit im Rahmen einer Regelung, die keine Präferenzbedingungen vorsieht, ausgeführt werden und umgekehrt, werden nach dem gleichen Verfahren erlassen.
Sollten Verfahren zur Analyse der verwendeten landwirtschaftlichen Erzeugnisse erforderlich sein, so sind die Verfahren anzuwenden, die für diese landwirtschaftlichen Erzeugnisse für Erstattungen bei der Ausfuhr in Drittländer gelten.
Artikel 9
Falls bei Anwendung einer Verordnung über die gemeinsame Marktorganisation auf einem bestimmten Gebiet Abschöpfungen, Abgaben oder andere Maßnahmen bei der Ausfuhr eines landwirtschaftlichen Erzeugnisses des Anhangs A beschlossen werden, können nach dem Verfahren des Artikels 16 entsprechende Maßnahmen bei bestimmten Waren getroffen werden, deren Ausfuhr aufgrund ihres hohen Gehalts an diesem landwirtschaftlichen Erzeugnis und aufgrund ihrer Verwendungsmöglichkeiten der Verwirklichung des in dem betreffenden Agrarbereich verfolgten Ziels schaden könnte; dabei ist den besonderen Interessen der Verarbeitungsindustrie gebührend Rechnung zu tragen.
TITEL II ALLGEMEINE VORSCHRIFTEN
Artikel 10
Wenn eine Senkung des Agrarteilbetrags bei der Einfuhr von Waren im Rahmen eines Präferenzabkommens die Agrarmärkte oder die Märkte der betreffenden Waren zu stören droht, so gelten die bei der Einfuhr der betreffenden landwirtschaftlichen Erzeugnisse anwendbaren Schutzklauseln auch für die Waren des Anhangs B.
Bei der Beurteilung der Marktstörungen werden die Merkmale der tatsächlich im Rahmen der Präferenzregelung eingeführten Waren im Vergleich zu den Merkmalen der vor Einführung der Regelung herkömmlich eingeführten Waren berücksichtigt.
Artikel 11
Bei unter Verordnungen über eine gemeinsame Marktorganisation fallenden landwirtschaftlichen Erzeugnissen wird die Menge, für die im Hinblick auf die spätere Warenausfuhr oder als Folge dieser Ausfuhr keine Abschöpfungen oder andere Abgaben mit gleicher Wirkung wie Zölle erhoben werden, nach der Verordnung (EWG) Nr. 2913/92 bestimmt.
Im Fall des aktiven Veredelungsverkehrs entspricht die Warenmenge, für die im Hinblick auf die spätere Ausfuhr anderer Waren oder als Folge dieser Ausfuhr die in Artikel 2 vorgesehene Abgabe nicht erhoben wird, der zur Herstellung dieser Waren tatsächlich verwendeten Menge.
Artikel 12
(1) Der Rat kann die Tabelle 1 des Anhangs B nach dem Verfahren des Artikels 113 des Vertrages ändern.
(2) Die Tabelle 2 des Anhangs B kann nach dem Verfahren des Artikels 16 geändert werden, um sie den von der Gemeinschaft geschlossenen Verträgen anzupassen.
(3) Die Kommission passt die Anhänge den Änderungen der Kombinierten Nomenklatur in der Weise an, daß die vor diesen Änderungen geltenden Regelungen unverändert bleiben.
Artikel 13
(1) Zur Bestimmung des Agrarteilbetrags der Abgabe wird im Handelsverkehr, der nicht im Rahmen eines Präferenzabkommens erfolgt, nach dem Verfahren des Artikels 16 ein Verzeichnis der Grunderzeugnisse erstellt.
Die Grunderzeugnisse werden danach ausgewählt, ob sie für den Welthandel von Bedeutung und hinsichtlich ihres Preises für alle anderen zu berücksichtigenden landwirtschaftlichen Erzeugnisse repräsentativ sind.
Die Mengen der übrigen landwirtschaftlichen Erzeugnisse, die als verwendet gelten, werden gegebenenfalls auf entsprechende Mengen an Grunderzeugnissen bezogen, wobei den vom Rat im Rahmen der gemeinsamen Agrarpolitik festgelegten Äquivalenzverhältnissen gebührend Rechnung zu tragen ist.
(2) Die Grunderzeugnismengen, die zur Herstellung der in dieser Verordnung genannten Waren oder gegebenenfalls der landwirtschaftlichen Erzeugnisse, die der in dieser Verordnung festgelegten Handelsregelung entsprechen, als verwendet gelten, werden nach dem Verfahren des Artikels 16 festgelegt, wenn die Zusammensetzung dieser Waren bzw. der Erzeugnisse nicht feststeht.
(3) Unbeschadet der vom Rat im Rahmen der gemeinsamen Agrarpolitik beschlossenen Gleichstellungen können nach dem Verfahren des Artikels 16 zum Zwecke des Preisvergleichs bestimmte landwirtschaftliche Erzeugnisse Grunderzeugnissen gleichgestellt werden.
(4) Nach dem Verfahren des Artikels 16 wird festgelegt, welche Merkmale der Grunderzeugnisse bei einem Vergleich der Preise berücksichtigt werden müssen.
Artikel 14
(1) Nach dem Verfahren des Artikels 16 können die Schwelle oder Schwellen festgelegt werden, unterhalb deren die nach Artikel 3 Absatz 2 bestimmten Beträge Null betragen. Die Nichtanwendung der gemäß Artikel 3 Absatz 2 bestimmten Beträge kann nach diesem Verfahren von besonderen Bedingungen abhängig gemacht werden, um die Entstehung künstlicher Handelsströme zu verhindern.
(2) Nach dem Verfahren des Artikels 16 kann eine Schwelle festgelegt werden, unterhalb deren die Mitgliedstaaten die für ein und denselben Vorgang nach dieser Verordnung geltenden Beträge nicht zu gewähren bzw. zu erheben brauchen.
Artikel 15
Die Kommission wird von einem Verwaltungsausschuß für "horizontale Fragen des Handels mit landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnissen, die nicht unter Anhang II fallen", (nachstehend "Ausschuß" genannt) unterstützt, der sich aus Vertretern der Mitgliedstaaten zusammensetzt und in dem der Vertreter der Kommission den Vorsitz führt.
Artikel 16
Wird auf das Verfahren dieses Artikels Bezug genommen, so gelten folgende Vorschriften: Der Vertreter der Kommission unterbreitet dem Ausschuß einen Entwurf der zu treffenden Maßnahmen. Der Ausschuß gibt seine Stellungnahme zu diesen Maßnahmen innerhalb einer Frist ab, die der Vorsitzende unter Berücksichtigung der Dringlichkeit der betreffenden Frage festsetzen kann. Die Stellungnahme wird mit der Mehrheit abgegeben, die in Artikel 148 Absatz 2 des Vertrages für die Annahme der vom Rat auf Vorschlag der Kommission zu fassenden Beschlüsse vorgesehen ist.
Bei der Abstimmung im Ausschuß werden die Stimmen der Vertreter der Mitgliedstaaten gemäß dem vorgenannten Artikel gewogen. Der Vorsitzende nimmt an der Abstimmung nicht teil. Die Kommission erlässt Maßnahmen, die unmittelbar gelten. Stimmen sie jedoch mit der Stellungnahme des Ausschusses nicht überein, so werden diese Maßnahmen sofort von der Kommission dem Rat mitgeteilt. In diesem Fall kann die Kommission die Durchführung der von ihr beschlossenen Maßnahmen um einen Zeitraum von höchstens einem Monat von dieser Mitteilung an verschieben.
Der Rat kann mit qualifizierter Mehrheit innerhalb eines Monats einen anderslautenden Beschluß fassen.
Artikel 17
Der Ausschuß kann jede andere Frage prüfen, die der Vorsitzende von sich aus oder auf Verlangen eines Mitgliedstaats vorbringt.
Artikel 18
Nach dem Verfahren des Artikels 16 können
- die sich aus der Anwendung dieser Verordnung ergebenden Beträge geändert werden, wenn im Laufe einer Vierteljahresperiode
- ein Schwellenpreis geändert oder
- eine Produktionserstattung oder eine in allen Mitgliedstaaten geltende Beihilfe eingeführt, geändert oder aufgehoben wird;
- Maßnahmen ergriffen werden, um die Bestimmungen dieser Verordnung etwaigen technischen Änderungen der für landwirtschaftliche Erzeugnisse geltenden Regelung anzupassen.
Artikel 19
Die Methoden zur qualitativen Analyse der Waren und die übrigen technischen Bestimmungen, die zu ihrer Identifizierung oder zur Bestimmung ihrer Zusammensetzung notwendig sind, werden nach dem Verfahren des Artikels 10 der Verordnung (EWG) Nr. 2658/87 festgelegt.
Artikel 20
Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission die zur Durchführung dieser Verordnung erforderlichen Angaben zum einen über Einfuhr und Ausfuhr, gegebenenfalls auch über die Herstellung der Waren, und zum anderen über die administrativen Durchführungsmaßnahmen mit. Die Einzelheiten dieser Mitteilungen werden nach dem Verfahren des Artikels 16 festgelegt.
Artikel 21
Die Verordnung (EWG) Nr. 3033/80 wird zum 1. Januar 1994 aufgehoben. Verweisungen auf die aufgehobene Verordnung gelten als Verweisungen auf die vorliegende Verordnung.
Die Verordnung (EWG) Nr. 3034/80 wird mit Wirkung vom Tag des Inkrafttretens der in Artikel 13 erlassenen Regelung aufgehoben.
Artikel 22
(1) Diese Verordnung tritt am siebten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften in Kraft.
Sie gilt ab dem 1. Januar 1994.
(2) Die Anwendung dieser Verordnung auf Casein des KN-Codes 3501 10 sowie auf Caseinate und andere Caseinderivate des KN-Codes 3501 90 90 wird bis zu einem späteren Beschluß des Rates verschoben.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Geschehen zu Brüssel am 6. Dezember 1993.