31994R2991
L 316/2
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 2991/94 НА СЪВЕТА
от 5 декември 1994 година
за определяне на стандарти за масла за мазане
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 43 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че Регламент (ЕИО) № 804/68 на Съвета от 27 юни 1968 г. за общата организация на пазара на мляко и млечни продукти (4), в член 6 предоставя единно определение за масло, предмет на тази интервенционна система;
като има предвид, че освен това, членове 35а и 36 от Регламент № 136/66/ЕИО на Съвета от 22 септември 1966 г. относно създаването на обща организация на пазара на масла и мазнини (5), предвижда създаването на търговски стандарти за всички продукти в този сектор; като има предвид, че тези стандарти, по специално при маргарина, могат по-специално да са свързани с класификация на качеството, като се отчитат пазарните изисквания и специалното положение на тези продукти;
като има предвид, че развитието на производствените технологии и очакванията на потребителите доведоха до увеличено разнообразие на пазара на твърди мазнини, които са предназначени за консумация от човека;
като има предвид, че продуктите, предмет на настоящия регламент трябва да се считат конкуренти продукти, които са сравними от гледна точка на някои характеристики, по-специално външен вид и употреба;
като има предвид, че постановяването на търговски стандарти за съответните млечни и немлечни продукти с ясна и отличителна класификация, придружени с правила за наименование, ще гарантира съответната стабилност на разглежданите селскостопански пазари и ще допринесе за установяването на справедлив жизнен стандарт на селскостопанското население;
като има предвид, че основният аспект на продуктите е тяхното съдържание на мазнини; като взема предвид, че продуктите със съдържание на мазнини от по-голямо от 10 %, но по-малко от 90 % по тегло, предназначени за консумация от човека, представляват по-голямата част от продуктите на пазара, и по-специално, на продуктите, предназначени за крайния потребител;
като има предвид, че едно решение, което постановява единна класификация за всички тези продукти, ще улесни потребителя да направи избора си между продукти, които от друга страна са сравними по съдържание на мазнини, по принцип, но от друга страна се различават по отношение на използваните растителни и/или животински мазнини;
като има предвид, че обхватът на регламента трябва да бъде разширен за всички конкурентни продукти със съдържание на мазнини с повече от 10 %, но по-малко от 90 % по общо тегло, предназначени за доставка на крайния клиент без допълнителна обработка;
като има предвид, че трябва да се запази способността за производството на продукти с различни съдържания на мазнини и за да се избегне объркването на потребителя, и с оглед натрупания опит в млечния сектор, термините „масло“ и „маргарин“ трябва да бъдат използвани само за определени категории продукти с ясно дефинирано съдържание на мазнини;
като има предвид, че тази рамка от правила на Общността ще допринесе за развитието на търговията в условията на лоялна конкуренция;
като има предвид, че за да се постигне желаната яснота, трябва да се определят наименования за всички тези продукти; като взема предвид, че намалението на съдържанието на мазнини трябва да се отрази в наименованието;
като има предвид, че в резултат на това трябва да се предвиди, че само продуктите, които отговарят на изискванията на настоящия регламент могат да се предоставят за крайна консумация; като има предвид, че продукти, които попадат извън обхвата на настоящия регламент, могат да се предлагат на краен потребител, но не могат да се използват запазените продажбени описания;
като има предвид, че настоящият регламент трябва да се прилага без да се засяга Регламент (ЕИО) № 1898/87 на Съвета от 2 юли 1987 г. относно защитата на наименованията, използвани при търговията с мляко и млечни продукти (6), както и по отношение на законодателството на Общността във ветеринарния и хранителния сектори, което е насочено към осигуряване спазването на стандартите за хигиена и етикетиране на храни;
като има предвид, че е необходимо да се приемат някои разпоредби в допълнение към постановените в Директива 79/112/ЕИО на Съвета от 18 декември 1978 г. относно сближаването на законодателствата на държавите-членки, свързани с етикетирането, представянето и рекламата на храни (7); като взема предвид, че това включва, по-специално, посочване на общото съдържание на мазнини и някои мастни съставки съставени от различни растителни и животински мазнини;
като има предвид, че за да се осигури хармонизация на тези правила, продуктите, които са внесени от трети страни трябва да подлежат на еквивалентни изисквания;
като има предвид, че се вземат мерки държавите-членки да постановят извършването на подходящи проверки и налагането на санкции, в случай на нарушаване разпоредбите на настоящия регламент;
като има предвид, че стандартите, които са постановени в регламента, не засягат тарифната класификация на разглежданите продукти;
като има предвид, че трябва да се предвиди достатъчен срок, за да се предостави възможност да се адаптират всички продукти на пазара към приетите разпоредби, а от друга страна, да се изчерпят запасите, етикетирани в съответствие с предишното национално законодателство в сила,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Настоящият регламент постановява стандарти за:
а)
млечни мазнини, които попадат под кодове по КН 0405 и ex 2106;
б)
мазнини, които попадат под код по КН ex1517; и
в)
мазнини, които са съставени от растителни и/или животински продукти, и попадат под кодове по КН ex 1517 и ex 2106;
със съдържание на мазнини най-малко 10 %, но по-малко от 90 % от теглото, предназначени за човешка консумация.
Съдържанието на мазнини, без солта, трябва да бъде най-малко две-трети от сухото вещество.
2. Настоящият регламент се прилага за продукти, които остават твърди при температура 20 °С и които са подходящи за използване за мазане.
3. Настоящият регламент не засяга разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 1898/87 или разпоредби, които са приети във ветеринарния и хранителния сектори, за да гарантират, че продуктите да отговарят на хигиените и здравни стандарти, както и за защита на здравето на животните и човешко здраве.
Член 2
1. Продуктите по член 1 не могат да се доставят или прехвърлят, без преработка, на краен потребител, пряко или чрез ресторанти, болници, столове за хранене или подобни заведения, освен ако отговарят на изискванията, които са установени в приложението.
2. Описанията при продажба на тези продукти трябва да са тези, които определени в приложението, без да се засягат член 3, параграф 2 или член 5.
Описанията при продажба в приложението трябва да бъдат запазени за продуктите, които са определени в него.
Въпреки това, настоящият параграф не се прилага за:
-
наименование на продукти, чиято точна природа е ясна от традиционна употреба и/или когато наименованията са ясно използвани за описание на характерното качество на продукта,
-
концентрирани продукти (масло, маргарин, блендове) със съдържание на мазнини 90 % и повече.
Член 3
1. В допълнение към правилата на Директива 79/112/ЕИО, при етикетирането и представянето на продуктите, които са посочени в член 2, параграф 1, трябва да се посочи следната информация:
а)
описание при продажба, както е определено в приложението;
б)
общия процент съдържание на мазнини по тегло по време на производството, за продуктите, които са посочени в приложението;
в)
съдържанието на растителни, млечни или други животински мазнини в намаляващ ред по тегло като процент от общото тегло по време на производство, за съставни мазнини, които са посочени в част В на приложението;
г)
процентното съдържание на сол трябва да бъде посочено по особено четлив начин в списъка на съставките за продукти, които са посочени в приложението.
2. Независимо от параграф 1, буква а) описания при продажба „minarine“ или „halvarine“ може да се използват за продукти, които са посочени в приложението, част Б, точка 3.
3. Описанията при продажба, които са посочени в параграф 1, буква а), могат да се използват заедно с един или повече термина, за да се определят растителните и/или животински видове, от които произхождат продуктите, или предвижданата употреба на продуктите, както и с други термини, свързани с производствените методи, доколкото тези термини не противоречат на други разпоредби на Общността, по-специално на Регламент (ЕИО) № 2082/92 на Съвета от 14 юли 1992 г. относно сертификатите за специфичен характер на селскостопанските и хранителни продукти (8). Могат също така да бъдат използвани указания за географски произход при спазване на разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 2081/92 на Съвета от 14 юли 1992 г. относно защитата на географските указания и наименованията за произход на селскостопанските и хранителни продукти (9).
4. Терминът „растителен“ може да се използва заедно с описанията при продажба в приложението, част Б, при условие че продуктът съдържа само мазнина от растителен произход с допустимост 2 % от съдържанието на мазнини на животински мазнини. Този допустимост се прилага когато се посочват растителните видове.
5. Информацията, която е посочена в параграфи 1, 2 и 3, трябва да бъде лесно разбираема и маркирана на видно място по такъв начин, че да е лесно видима, ясно четлива и незаличима.
6. За определени форми на реклама могат да се въведат специални мерки относно информацията, която е посочена параграф 1, букви а) и б), в съответствие с процедурата по член 9.
Член 4
Терминът „традиционен“ може да се използва заедно с наименованието „масло“, предвидено в приложението, част А(1), когато продуктът е получен пряко от мляко или сметана.
За целите на настоящия член „сметана“ означава продуктът, получен във формата на емулсия от типа масло във вода, със съдържание на млечна мазнина най-малко 10 %.
Член 5
1. Забранява се използването на термини за продукти, които са посочени в приложението, които заявяват, предполагат или подсказват съдържание на мазнини, които са различни от посоченото в приложението.
2. Чрез дерогация от параграф 1 и в допълнение:
а)
терминът „намалено съдържание на мазнини“ може да се използва за продукти, които са посочени в приложението, със съдържание на мазнини по-високо от 41 %, но не по-високо от 62 %;
б)
терминът „ниско съдържание на мазнини“ или „леко“ може да се използва за продукти, които са посочени в приложението, със съдържание на мазнини от 41 % или по-малко.
Терминът „намалено съдържание на мазнини“ и термините „ниско съдържание на мазнини“ или „леко“ могат, въпреки това, да заменят съответно термините „три-четвърти мазно“ или „полумазно“, които са използвани в приложението.
В срок от пет години от датата на влизане в сила на настоящия регламент Съветът трябва да направи преглед на прилагането на настоящия параграф на основание на доклад от Комисията.
3. Чрез дерогация от параграф 1 и за преходен период от пет години от публикуването на настоящия регламент термините, които са посочени параграф 1, могат да продължават да се появяват върху продукти, на които към 31 декември 1993 г. са били вече изложени и които законно се търгуват на пазара на държавата-членка.
Член 6
1. При спазване на разпоредбите на настоящия регламент държавите-членки могат да приемат или запазят национални разпоредби, които постановяват различни качествени нива. Тези разпоредби трябва да позволяват тези качествени нива да бъдат оценявани на основание на критерии, които са свързани, по-специално, с използваните суровини, органолептичните характеристики на продуктите и тяхната физическа и микробиологична стабилност.
Държавите-членки, които използват тази възможност, трябва да гарантират, че продуктите на други държави-членки, които отговарят на критериите, постановени с тези разпоредби могат при не-дискриминационни условия да използват термините, които по силата на тези разпоредби, да заявяват, че отговарят на тези условия.
2. Описанията при продажба, които са посочени в член 3, параграф 1, буква а) могат да бъдат допълнени с посочените на нивото на качеството, което е присъщо на съответния продукт.
3. Държавите-членки предприемат необходимите мерки за гарантиране на извършването на проверки по прилагането на всички критерии, които са посочени във точка втора на параграф 1, за определяне на нивото на качеството. Редовните и чести проверки трябва да се простират до крайния продукт и трябва да се осъществяват от един или повече органи на публичното право и определени от държавата-членка, или от одобрен орган, който е надзираван от тях. Държавите-членки представят на Комисията списък на определените органи.
Член 7
Внасяните в Общността продукти трябва да са в съответствие с настоящия регламент в случаите, които са посочени в член 2, параграф 1.
Член 8
Подробни правила за прилагането на настоящия регламент се приемат в съответствие с процедурата по член 9 и могат, по-специално, да включват:
-
списък на продуктите, които са посочени в член 2, параграф 2, трета алинея , първо тире, на основание на списък, който е изпратен на Комисията от държавите-членки,
-
методите за анализ, които са необходими за проверка на състава и производствените характеристики на продуктите, които са посочени в член 1,
-
подробни правила за вземане на проби,
-
подробни правила за получаване на статистическа информация за пазарите на продуктите, които са посочени в член 1.
Член 9
При позоваване на настоящия член, разглежданите мерки се приемат в съответствие с процедурата по член 30 от Регламент (ЕИО) № 804/68 и член 38 от Регламент № 136/66/ЕИО.
Член 10
Държавите-членки определят ефективни санкции, които да бъдат налагани в случай на нарушаване на разпоредбите на настоящия регламент, и когато е необходимо, национални мерки относно тяхното принудително изпълнение. Държавите-членки информират Комисията за санкциите до 1 януари 1997 г.
Член 11
1. Настоящият регламент влиза в сила на 1 януари 1996 г.
2. Независимо от член 2, параграф 1, продукти на пазара на държава-членка към 31 декември 1995 г., които не отговарят на определените в приложението изисквания могат да бъдат доставяни и прехвърляни до 31 декември 1997 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 5 декември 1994 година.