РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 988/2009 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 16 септември 2009 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 883/2004 за координация на системите за социална сигурност и за определяне на съдържанието на неговите приложения
(текст от значение за ЕИП и за Швейцария)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално членове 42 и 308 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
В Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. за координация на системите за социална сигурност (3) се предвижда, че съдържанието на приложения II, X и XI към него ще бъде определено преди датата на прилагането му.
(2)
Приложения I, III, IV, VI, VII, VIII и IX към Регламент (ЕО) № 883/2004 следва да бъдат адаптирани, за да се вземат предвид както изискванията на държавите-членки, които са се присъединили към Европейския съюз след приемането на регламента, така и настъпилите промени в други държави-членки.
(3)
В член 56, параграф 1 и член 83 от Регламент (ЕО) № 883/2004 се предвижда специалните разпоредби относно прилагането на законодателството на някои държави-членки да бъдат уредени в приложение XI към същия регламент. Приложение XI е предназначено да вземе предвид особеностите на различните системи за социална сигурност на държавите-членки, за да се улесни прилагането на правилата за координиране. Редица държави-членки поискаха в настоящото приложение да бъдат включени текстове, свързани с прилагането на техните законодателства в областта на социалната сигурност и предоставиха на Комисията правни и практически обяснения относно техните законодателства и системи.
(4)
В съответствие с необходимостта от рационализиране и опростяване е необходим общ подход, за да се гарантира, че текстове, които са със сходен характер или преследват еднаква цел, отнасящи се до различни държави-членки, принципно се разглеждат по сходен начин.
(5)
Тъй като целта на Регламент (ЕО) № 883/2004 е да координира законодателството в областта на социалната сигурност, отговорността за което принадлежи изключително на държавите-членки, текстове, които не са съвместими с неговите цели и такива, чиято единствена цел е изясняване на тълкуването на национално законодателство, не следва да бъдат включени в този регламент.
(6)
Някои искания повдигнаха общи за няколко държави-членки въпроси: затова е подходящо тези въпроси да бъдат по-скоро разгледани на едно по-общо ниво - чрез изясняване в постановителната част на Регламент (ЕО) № 883/2004 или в едно от неговите приложения, което след това трябва да бъде съответно изменено, или чрез разпоредба в регламента по прилагането на основание член 89 от Регламент (ЕО) № 883/2004, а не чрез вмъкването на сходни вписвания в приложение XI за няколко държави-членки.
(7)
Член 28 от Регламент (ЕО) № 883/2004 следва да бъде изменен, за да се поясни и разшири приложното му поле и да се гарантира, че членовете на семействата на бивши погранични работници също могат да се възползват от възможността да продължат медицинско лечение в предишната държава на заетост на осигуреното лице след неговото пенсиониране, освен ако държавата-членка, в която пограничният работник последно е упражнявал дейността си, е посочена в списъка в приложение III.
(8)
Уместно е да се оценят значението, честотата, мащабът и разходите, свързани с прилагането на ограничението на правото на обезщетения в натура за членовете на семействата на пограничните работници съгласно приложение III към Регламент (ЕО) № 883/2004 за тези държави-членки, които продължават да бъдат изброени в това приложение четири години след датата на прилагане на посочения регламент.
(9)
Освен това е подходящо някои специфични въпроси, в зависимост от техните цел и съдържание, да бъдат разгледани по-скоро в други приложения към Регламент (ЕО) № 883/2004, отколкото в приложение XI към него, за да се гарантира последователност в приложенията към същия регламент.
(10)
Текстовете на някои държави-членки в приложение VI към Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета (4) понастоящем са обхванати от някои общи разпоредби на Регламент (ЕО) № 883/2004. Ето защо редица текстове, включени в приложение VI към Регламент (ЕИО) № 1408/71, са вече излишни.
(11)
За да се улесни ползването на Регламент (ЕО) № 883/2004 от граждани, които търсят информация или подават жалби срещу институциите на държавите-членки, позоваването на законодателството на съответните държави-членки също следва да се прави на езика на оригинала винаги, когато това е необходимо, за да се избегне възможно недоразумение.
(12)
Регламент (ЕО) № 883/2004 следва да бъде съответно изменен.
(13)
Регламент (ЕО) № 883/2004 предвижда той да се прилага от датата на влизане в сила на регламента по прилагането. Ето защо настоящият регламент следва да се прилага от същата дата,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 883/2004 се изменя, както следва:
1.
След съображение 17 се вмъква следното съображение:
„(17а)
След като законодателството на държава-членка стане приложимо за дадено лице съгласно дял II от настоящия регламент, условията за включване в схеми за обезщетения и придобиване на права върху тях следва да се определят от законодателството на компетентната държава-членка при зачитане на общностното право.“
2.
След съображение 18 се вмъква следното съображение:
„(18а)
Принципът на едно-единствено приложимо законодателство е от голямо значение и следва да се утвърди. Това не следва да означава обаче, че предоставянето на обезщетението само по себе си, в съответствие с настоящия регламент и обхващащо плащането на осигурителни вноски или на осигурителното покритие на бенефициера, прави законодателството на държавата-членка, чиято институция е предоставила това обезщетение, приложимото законодателство за това лице.“
3.
В член 1 се вмъква следната буква:
„ха)
„Обезщетения в натура“ означава:
i)
за целите на дял III, глава 1 (обезщетенията за болест, за майчинство и съответните им обезщетения за гледане на малко дете от бащата) обезщетения в натура, предвидени в законодателството на държава-членка, които са предназначени да осигурят, предоставят, изплатят директно или възстановят разходите за медицинско обслужване и свързаните с него продукти и услуги. Това включва обезщетения в натура за дългосрочна грижа;
ii)
за целите на дял III, глава 2 (трудови злополуки и професионални болести) всички обезщетения в натура за трудови злополуки и професионални болести, както е определено в подточка i) горе и предвидено в схемите на държавите-членки за трудови злополуки и професионални болести.“
4.
В член 3 параграф 5 се заменя със следното:
„5. Настоящият регламент не се прилага за:
а)
социалното или медицинско подпомагане, или
б)
обезщетения, по отношение на които държава-членка поема отговорността за нанесени вреди на лица и предвижда компенсация, като например тези за жертви на война и на военни действия или техните последствия; за жертви на престъпления, убийства или терористични актове; за жертви на вреди, нанесени от представители на държавата-членка в хода на служебните им задължения; или за жертви, които са претърпели вреди по политически или религиозни причини или по причина на своето потекло.“
5.
В член 14 параграф 4 се заменя със следното:
„4. Ако в законодателството на държава-членка достъпът до доброволно осигуряване или продължено осигуряване по избор се обуславя от изискването лицето да пребивава в съответната държава-членка или да е упражнявало дейност като заето или самостоятелно заето лице, член 5, буква б) се прилага само за тези лица, които на по-ранен етап са били подчинени на законодателството на въпросната държава-членка на основание дейност като заето или самостоятелно заето лице.“
6.
В член 15 думите „помощен персонал“ се заменят с „договорно нает персонал“.
7.
В член 18 параграф 2 се заменя със следното:
„2. Членовете на семейството на пограничен работник имат право на обезщетения в натура по време на престоя си в компетентната държава-членка.
Когато обаче компетентната държава-членка е посочена в списъка в приложение III, членовете на семейството на пограничен работник, които пребивават в същата държава-членка като пограничния работник, имат право на обезщетения в натура в компетентната държава-членка само при условията, определени в член 19, параграф 1.“
8.
В член 28 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Пограничен работник, който се е пенсионирал поради старост или инвалидност, има право в случай на болест да продължи да получава обезщетения в натура в държавата-членка, в която той последно е осъществявал дейност като заето или самостоятелно заето лице, доколкото това представлява продължение на лечението, започнало в тази държава-членка. „Продължение на лечението“ означава продължение на изследванията, диагностиката и лечението на болестта за цялото ѝ времетраене.
Първа алинея се прилага mutatis mutandis за членовете на семейството на пограничния работник, освен ако държавата-членка, в която пограничният работник последно е осъществявал дейността си, е посочена в списъка в приложение III.“
9.
В член 36 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Без да се засягат някои по-благоприятни разпоредби в параграфи 2 и 2a от настоящия член, член 17, член 18, параграф 1, член 19, параграф 1 и член 20, параграф 1 се прилагат също за обезщетения за трудови злополуки и професионални болести.“
10.
В член 36 се вмъква следният параграф:
„2а. Компетентната институция може да откаже да предостави разрешението, предвидено в член 20, параграф 1, на заето или самостоятелно заето лице, което е претърпяло трудова злополука или е заболяло от професионална болест и което има право на обезщетения за сметка на тази институция, когато подходящото за неговото състояние лечение не може да бъде проведено в държавата-членка, в която лицето пребивава, в рамките на оправдан от медицинска гледна точка период, като се има предвид текущото му здравословно състояние и вероятното протичане на болестта му.“
11.
В член 51 параграф 3 се заменя със следното:
„3. Когато в законодателството или в конкретна схема на държава-членка придобиването, запазването или възстановяването на правото на обезщетения се обуславя от изискването съответното лице да е било осигурено по времето на материализиране на риска, това изискване се смята за изпълнено, ако съответното лице е било осигурено преди това по законодателството или конкретна схема на тази държава-членка и ако към момента на материализиране на риска е осигурено за същия риск по законодателството на друга държава-членка или, в случай че това условие не е изпълнено, ако съгласно законодателството на друга държава-членка се дължи обезщетение за същия риск. Последното изискване обаче се счита за изпълнено в случаите, посочени в член 57.“
12.
В член 52 параграф 4 се заменя със следното:
„4. Когато изчислението, направено съгласно параграф 1, буква a) в дадена държава-членка, неизменно води до това, че самостоятелното обезщетение е равно или по-голямо от пропорционалното обезщетение, изчислено в съответствие с параграф 1, буква б), компетентната институция отказва пропорционалното изчисляване, при условие че:
i)
такива положения са установени в приложение VIII, част 1;
ii)
в законодателството няма предвидени правила за избягване на съвпадането, както е посочено в членове 54 и 55, освен когато са изпълнени условията, посочени в член 55, параграф 2; и
iii)
член 57 не се прилага по отношение на периодите, завършени по законодателството на друга държава-членка при конкретните обстоятелства на случая.“
13.
В член 52 се добавя следният параграф:
„5. Независимо от разпоредбите на параграфи 1, 2 и 3, пропорционалното изчисление не се прилага към схемите за отпускане на обезщетения, за които периодът не е от значение за изчислението, при условие че тези схеми са включени в списъка от приложение VIII, част 2. В тези случаи съответното лице има право на обезщетение, изчислено в съответствие със законодателството на съответната държавата-членка.“
14.
В член 56, параграф 1, буква в), се вмъкват думите „при необходимост“ преди думите „в съответствие с процедурите, установени в приложение XI“.
15.
В член 56, параграф 1 се добавя следната буква:
„г)
в случай че буква в) не е приложима, тъй като законодателството на дадена държава-членка предвижда обезщетенията да не се изчисляват на базата на периоди на осигуряване или пребиваване, а на други елементи, които не са свързани с време, компетентната институция взема предвид, по отношение на всеки осигурителен период или период на пребиваване, завършен по законодателството на друга държава-членка, размерът на натрупания капитал, капитала, който се смята за натрупан, или друг елемент на изчислението съгласно прилаганото от нея законодателство, разделено на съответните времеви единици във въпросната пенсионна схема.“
16.
В член 57 се добавя следният параграф:
„4. Настоящият член не се прилага към схемите, включени в списъка от приложение VIII, част 2.“
17.
В член 62, параграф 3, думите „погранични работници“ се заменят с „безработни лица“
18.
Вмъква се следният член:
„Член 68а
Предоставяне на обезщетения
В случай че семейните обезщетения не се използват от лицето, на което следва да се предоставят за издръжка за членовете на семейството, компетентната институция изпълнява юридическите си задължения, като предоставя тези обезщетения на физическото или юридическото лице, което реално издържа членовете на семейството, по искане и с посредничеството на институцията в държавата-членка на пребиваване или на определената институция или на органа, посочен за тази цел от компетентните власти на тяхната държава-членка на пребиваване.“
19.
Член 87 се изменя, както следва:
а)
параграф 8 се заменя със следното:
„8. Ако в резултат на настоящия регламент дадено лице е подчинено на законодателството на държава-членка, различно от определеното в съответствие с дял II на Регламент (ЕИО) № 1408/71, това законодателство продължава да се прилага, докато съответното положение остава непроменено и във всеки случай не повече от 10 години от датата на прилагане на настоящия регламент, освен ако съответното лице поиска да се подчинява на законодателството, приложимо съгласно настоящия регламент. Искането се подава в тримесечен срок след датата на прилагане на настоящия регламент до компетентната институция на държавата-членка, чието законодателство е приложимо съгласно настоящия регламент, ако съответното лице става подчинено на законодателството на тази държава-членка от датата на прилагане на настоящия регламент. Ако искането е подадено след изтичане на посочения срок, промяната на приложимото законодателство настъпва на първия ден от следващия месец.“;
б)
вмъкват се следните параграфи:
„10а. Вписванията в приложение III, съответно за Естония, Испания, Италия, Литва, Унгария и Нидерландия престават да пораждат действие четири години след датата на прилагане на настоящия регламент.
10б. Списъкът, който се съдържа в приложение III, се преразглежда не по-късно от 31 октомври 2014 г.+ въз основа на доклад на Административната комисия. Посоченият доклад включва оценка на въздействието на значимостта, честотата, мащаба и разходите, както в абсолютни, така и в относителни величини, на прилагането на разпоредбите на приложение III. Този доклад включва също и евентуалните последици от отмяната на тези разпоредби за държавите-членки, които продължават да бъдат включени в посоченото приложение след датата, посочена в параграф 10а. Предвид този доклад Комисията решава дали да внесе предложение за преразглеждане на списъка, с цел по принцип да се отмени списъкът, освен ако в доклада на Административната комисия се представят убедителни причини това да не се прави.“
20.
Приложенията се изменят в съответствие с приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от датата на влизане в сила на регламента по прилагането, посочен в член 89 от Регламент (ЕО) № 883/2004.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 16 септември 2009 година.