РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 18 юни 2007 година
за упълномощаване на Италианската република да прилага мерки за дерогация от член 26, параграф 1, буква а) и член 168 от Директива 2006/112/EО относно общата система на данъка върху добавената стойност
(2007/441/ЕО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност (1), и по-специално член 395, параграф 1 от нея,
като взе предвид предложението на Комисията,
като има предвид, че:
(1)
В писмо от 9 октомври 2006 г., регистрирано в генералния секретариат на Комисията на 11 октомври 2006 г., Италия поиска разрешение да въведе мерки за дерогация от разпоредбите на Директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г. за хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота - обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (2), която урежда правото на данъчнозадължени лица да приспадат ДДС, платен при покупки и относно осчетоводяването на данъка за използваните за частни цели на активи на икономически субекти.
(2)
Директива 77/388/ЕИО е заменена с Директива 2006/112/ЕО.
(3)
В съответствие с член 395, параграф 2 от Директива 2006/112/EО Комисията предаде, с писмо от 28 февруари 2007 г., до другите държави-членки искането на Италия. С писмо от 21 ноември 2006 г. Комисията нотифицира Италия, че е получила пълната информация, смятана за необходима за разглеждане на искането.
(4)
Член 168 от Директива 2006/112/ЕО постановява правото на данъчнозадълженото лице да приспадне ДДС, начислен при покупки на стоки и услуги с цел използване при неговите данъчнооблагаеми сделки. Член 26, параграф 1, буква а) от същата директива съдържа изискване да се осчетоводява ДДС, когато стопански актив се използва за частни цели.
(5)
Трудно е да се прецени частното ползване на превозни средства и дори когато то е възможно, процедурата за установяването му често е обременителна. При исканите мерки сумата от ДДС върху разходите, допустими за приспадане по отношение на превозни средства, които не се използват изцяло за икономически цели, следва да бъде установена с фиксирана процентна ставка. Въз основа на наличната в момента информация италианските власти смятат, че ставка от 40 % е оправдана. В същото време за избягване на двойното данъчно облагане следва да отпадне изискването за осчетоводяване на ДДС при ползването на превозно средство за частни цели, когато то е обект на споменатото по-горе ограничение. Тези мерки могат да бъдат оправдани от необходимостта да се опрости процедурата за начисляване на ДДС и да се предотврати укриването на данъци посредством неправилно счетоводство.
(6)
Тези мерки за дерогация следва да бъдат ограничени във времето, за да се направи оценка на ефективността им и на подходящия процент, тъй като предлаганият процент се основава на първоначални данни на ползването за икономически цели.
(7)
На 4 ноември 2004 г. Комисията представи предложение за директива на Съвета за изменение на Директива 77/388/EИО, понастоящем 2006/112/EО, относно правото за приспадане на ДДС (3). Мерките за дерогация следва да се прекратят при влизането в сила на предложената директива, ако това стане по-рано от датата, уточнена в настоящото решение,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Чрез дерогация от член 168 от Директива 2006/112/ЕО Италия се упълномощава да ограничи до 40 % правото да се приспада ДДС, начислен върху разходите за моторни превозни средства, които не се използват изцяло за икономически цели.
Член 2
Чрез дерогация от член 26, параграф 1, буква а) от Директива 2006/112/ЕО от Италия също се изисква да не оценява като възмездна доставка на услуги използването за частни цели на превозните средства, включени като активи в стопанската дейност на данъчнозадължените лица, когато тези превозни средства са били обект на ограничение на правото за приспадане по настоящото решение.
Член 3
Разходите за превозни средства се изключват от ограничението върху правото за приспадане, установено с настоящото решение, когато превозното средство попада в някоя от следните категории:
-
превозното средство е част от наличния търговски парк за упражняването на стопанска дейност на данъчнозадълженото лице,
-
превозното средство се използва като такси,
-
превозното средство се използва за обучение в школа за кормуване,
-
превозното средство се използва за отдаване на лизинг или под наем,
-
превозното средство се използва от търговски представители.
Член 4
Съответните разходи важат за покупка на превозно средство, включително договори за монтаж и други, производство, придобиване в рамките на Общността, внос, отдаване на лизинг или под наем, видоизменение, поправка или поддръжка, както и разходи за доставка или услуги, отнасящи се за превозни средства и използването им, включително за смазочни материали и гориво.
Член 5
Членове 1 и 2 се прилагат за всички моторни превозни средства без селскостопански или горски трактори, които обикновено се използват за пътен превоз на хора или стоки, с максимална разрешена маса, която не превишава 3 500 кг, и имат не повече от осем седящи места в допълнение към мястото на водача.
Член 6
След двегодишно прилагане на настоящото решение и не по-късно от 31 декември 2009 г. на Комисията се представя оценка за прилагането му през първите две години, включително преразглеждане на приложеното процентно ограничение.
Член 7
Срокът на действие на настоящото решение изтича на датата на влизане в сила на правилата на Общността, определящи разходите за пътни моторни превозни средства, които не са допустими за пълно приспадане на данъка върху добавената стойност, но най-късно на 31 декември 2010 г.
Член 8
Адресат на настоящото решение е Италианската република.
Съставено в Люксембург на 18 юни 2007 година.