32006L0069
L 221/9
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2006/69/ЕО НА СЪВЕТА
от 24 юли 2006 година
за изменение на Директива 77/388/ЕИО по отношение на някои мерки за опростяване на процедурата за начисляване на данък добавена стойност и за подпомагане на борбата срещу избягване на данъчно облагане, и за отмяна на някои решения за предоставяне на дерогации
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 93 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
като има предвид, че:
(1)
За да се води борба срещу избягване на данъчно облагане, и за да се опрости процедурата за начисляване на данък върху добавената стойност, на отделни държави-членки, при различни условия, от Съвета са предоставени някои дерогации, включващи подобни проблеми, по смисъла на член 27, параграф 1 от Шеста Директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 март 1977 г. относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки за данъците върху оборота - Обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (3). Решението на тези проблеми следва да се предостави като възможност на всички държави-членки посредством включването му в настоящата директива. Тези мерки следва да бъдат пропорционални на и ограничени до решаването на съответните проблеми. Като се вземе предвид, че държавите-членки имат различни потребности, това включване следва да се ограничи до даването на възможност за приемане на съответните правила на всички държави-членки, както и когато възникне необходимост от това.
(2)
Държавите-членки следва да имат възможност да предприемат действия, с които да гарантират, че мерките, предвидени в Директива 77/388/ЕО, които се отнасят до данъчно задължените лица и прехвърлянето на дейност като действащо предприятие, не се използват за избягване на данъчно облагане.
(3)
Държавите-членки следва да имат възможност да се намесват по отношение на стойността на доставки и придобивания при определени ограничени обстоятелства, за да гарантират, че няма загуба от данъци чрез използването на свързани лица за получаване на данъчни облаги.
(4)
Държавите-членки следва да имат възможност да включват в данъчната основа на доставка, която включва обработка на инвестиционно злато, доставено от клиент, стойността на това инвестиционно злато, когато, въз основа на това, че е било обработено, златото губи своя статут на инвестиционно злато.
(5)
Следва да се подчертае, че някои услуги с характер на капиталови могат да бъдат включени в схемата, която позволява корекция на приспаднатия данък за капиталови активи в течение на живота на актива в съответствие с фактическото му използване.
(6)
Държавите-членки следва да могат, в определени случаи, да определят получателя по доставките като лицето, носещо отговорност за заплащане и счетоводно отчитане на данъка върху добавената стойност. Това следва да помогне на държавите-членки при опростяване на правилата и в борбата им с избягването на данъчно облагане в определени сектори и при някои видове доставки.
(7)
Следователно Директива 77/388/ЕИО трябва да бъде съответно изменена.
(8)
В резултат на това държавите-членки не следва да имат възможност да се възползват от индивидуалните дерогации, предоставени им с някои решения на Съвета, приети съгласно член 27, параграф 1 от Директива 77/388/ЕИО, и които са предмет на разпоредбите на настоящата директива. Следователно съответните решения трябва изрично да бъдат отменени. Настоящата директива не следва да засяга нито мерките, прилагани от държави-членки съгласно член 27, параграф 5 от Директива 77/388/ЕИО; нито следва да засяга изключенията, предоставени по смисъла на член 27, параграф 1 от тази директива, и които не са били отменени с настоящата директива.
(9)
Прилагането на някои разпоредби в настоящата директива следва да бъде по избор и те следва да предоставят на държавите-членки известна свобода на действие. Когато е уместно, за целите на прозрачността, трябва да се предвиди, че държавите-членки следва да информират останалите държави-членки чрез Консултативния комитет за данъка добавена стойност, определен съгласно член 29 от Директива 77/388/ЕИО за всички национални законодателства, приети съгласно тези разпоредби. Такава информация следва да не бъде необходима по отношение на националните мерки, приети съгласно решение, което е отменено с настоящата директива или, срокът на действие на което изтича към датата на влизане в сила на настоящата директива, но което държава-членка продължава да прилага съгласно разпоредбите на настоящата директива,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 77/388/ЕИО се изменя, както следва:
1.
В член 4, параграф 4 се добавя следната алинея:
„Държава-членка, която ползва възможността, предвидена във втора алинея, може да приема всякакви мерки, необходими за предотвратяване избягването на данъчно облагане чрез използване на настоящата разпоредба.“.
2.
В член 5, параграф 8 второ изречение се заменя със следния текст:
„Когато е уместно, държавите-членки могат, в случаите, когато получателят не е изцяло данъчно задължен, да предприемат мерки, необходими за предотвратяване на нарушението на конкуренцията. Те могат също да приемат всякакви мерки, необходими за предотвратяване избягването на данъчно облагане чрез използване на настоящата разпоредба.“.
3.
Член 11, дял А се изменя, както следва:
а)
в параграф 1, буква г), втора алинея се заличава;
б)
добавят се следните параграфи:
„5. Държавите-членки имат възможност да включват в данъчната основа по отношение доставката на стоки и услуги, стойността на освободеното инвестиционно злато по смисъла на член 26б, доставено от клиента, за да бъде използвано като основа за обработка, и което в резултат на това губи своя статут на освободено от ДДС инвестиционно злато, когато тези стоки и услуги се доставят. Стойността, която трябва да бъде използвана, е цената на инвестиционното злато на свободния пазар по време на доставката на тези стоки и услуги.
6. За да се предотврати избягването на данъчно облагане, държавите-членки могат да предприемат мерки, които да гарантират, че данъчната основа по отношение доставката на стоки или услуги е пазарната цена. Опцията се прилага само по отношение доставките на стоки и услуги между лица, които са в семейни или други близки лични връзки, връзки на управление, собственост, членство, финансови или правни връзки, определени от държавата-членка. За тези цели правни връзки могат да включват взаимоотношения между работодател и служител или семейството на служителя, или други тясно свързани лица.
Опцията в първа алинея може да се прилага само при някои от следните обстоятелства:
а)
когато възнаграждението е по-ниско от пазарната цена и получателят на доставката няма пълно право на приспадане съгласно член 17;
б)
когато възнаграждението е по-ниско от пазарната цена и доставчикът няма пълно право да приспадане съгласно член 17 и доставката подлежи на освобождаване съгласно член 13 или член 28, параграф 3, буква б);
в)
когато възнаграждението е по-високо от пазарната цена и доставчикът няма пълно право на приспадане съгласно член 17.
Държавите-членки могат да ограничат категориите доставчици или получатели, по отношение на които се прилагат мерките по първа и втора алинеи.
Държавите-членки информират Комитета, създаден съгласно член 29 за всички национални мерки, приети съгласно разпоредбите на настоящия параграф.
7. По смисъла на настоящата директива „пазарна цена“ означава общата сума, която клиентът, за да получи въпросните стоки или услуги в този момент, на същия маркетингов етап, на който се извършва доставката на стоки или услуги, би трябвало да заплати, при условията на лоялна конкуренция, на независим от него доставчик на територията на държавата-членка, в която доставката подлежи на облагане.
Когато не може да бъде установена подобна доставка на стоки или услуги, „пазарна цена“ означава, по отношение на стоките, сумата, която е не по-ниска от покупната цена на стоките или на подобни стоки, или, при отсъствието на покупна цена, себестойността, определена по време на доставката; по отношение на услугите означава не по-ниска от пълната себестойност за данъчнозадълженото лице за предоставяне на услугата.“.
4.
Член 17, параграф 4 във варианта, посочен в член 28е, параграф 1, се изменя, както следва:
а)
в буква а) от втора алинея „член 21, параграф 1, букви а) и в)“ се заменя с „член 21, параграф 1, букви а), в) или е), или член 21, параграф 2, буква в)“;
б)
в буква б) от втора алинея „член 21, параграф 1, буква а)“ се заменя с „член 21, параграф 1, букви а) или е), или член 21, параграф 2, буква в)“.
5.
В член 18, параграф 1, буква г) във варианта, посочен в член 28е, параграф 2, „член 21, параграф 1“ се заменя с „член 21, параграф 1 или член 21, параграф 2, буква в)“.
6.
В член 20, параграф 4 се добавя следната алинея:
„Държавите-членки могат да прилагат също параграфи 2 и 3 за услуги, които имат характеристики, подобни на капиталовите стоки.“.
7.
В член 21, параграф 2 във варианта, посочен в член 28ж, се добавя следната буква:
„в)
когато се извършват следните доставки, държавите-членки могат да предвидят, че лицето задължено да плати данък е данъчнозадълженото лице, за което се извършват тези доставки:
i)
предоставяне на строителни услуги, включително ремонтни услуги, услуги по почистване, поддръжка, промени и събаряне на недвижима собственост, както и предаването на строителни работи, което се смята за доставка на стоки по смисъла на член 5, параграф 5;
ii)
осигуряването на персонал, ангажиран в дейности съгласно i);
iii)
доставка на недвижима собственост съгласно член 13, дял Б, букви ж) и з), когато доставчикът е избрал доставката да е облагаема съгласно дял В, буква б) от настоящия член;
iv)
доставка на използван материал, използван материал, който не може да бъде използван повторно в същия вид, скрап, промишлени и непромишлени отпадъци, рециклируеми отпадъци, частично обработени отпадъци и някои стоки и услуги, както е определено в приложение М;
v)
доставка на стоки, предвидени като обезпечение от едно данъчно задължено лице на друго в изпълнение на това обезпечение;
vi)
доставката на стоки в резултат на прехвърляне на временното запазване на правото на собственост на правоприемника и упражняването на това право от правоприемника;
vii)
доставка на недвижима собственост, продадена от длъжник по съдебно решение в процедура по принудително изпълнение.
По смисъла на настоящата буква, държавите-членки могат да предвидят, че данъчнозадължено лице, което извършва дейности или транзакции, които не се смятат за облагаеми доставки на стоки или услуги съгласно член 2, ще се счита за данъчнозадължено лице по отношение на получените доставки по първа алинея. Орган, който не подлежи на данъчно облагане, регулиран от публичното право, може да се счита за данъчно задължено лице по отношение на получените доставки, посочени в v), vi) и vii).
По смисъла на настоящата буква, държавите-членки могат да определят доставките на стоки и услуги и категориите доставчици или получатели, към които могат да се прилагат тези мерки. Те могат също така да ограничат прилагането на тази мярка до някои от доставките на стоки и услуги, изброени в приложение М.
Държавите-членки информират Комитета, създаден съгласно член 29, за всяка нова национална мярка, приета съгласно разпоредбите на настоящата буква.“
8.
Добавя се приложение М, установено в приложение I към настоящата директива.
Член 2
Решенията, изброени в приложение II от настоящата директива, се отменят от 1 януари 2008 г.
Член 3
Държавите-членки въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива.
Те прилагат разпоредбите, необходими за привеждането в съответствие с член 1, параграф 3 по отношение на новия член 11А, параграф 7 от Директива 77/388/ЕИО, и с член 1, параграф 4 по отношение на позоваването в член 17, параграф 4, букви а) и б) от Директива 77/388/ЕИО във варианта, установен в член 28е, параграф 1 и член 21, параграф 1, буква е) от упоменатата директива, преди1 януари 2008 г.
Когато държавите-членки приемат разпоредби съгласно настоящата директива те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби, в които се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
Член 4
Настоящата директива влиза в сила в деня след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 5
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 24 юли 2006 година.