31999L0037
L 138/57
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 1999/37/EO НА СЪВЕТА
от 29 април 1999 година
относно документите за регистрация на превозни средства
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 75, параграф 1, буква г) от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 189в от Договора (3),
(1)
като има предвид, че Общността прие известен брой мерки, които имат за цел да създадат вътрешен пазар, състоящ се от пространство без граници, в което свободното движение на стоки, хора, услуги и капитали е гарантирано в съответствие с разпоредбите на Договора;
(2)
като има предвид, че държавите-членки изискват водачът на превозно средство, регистрирано в друга държава-членка, да притежава свидетелство за регистрация за превозното средство, за да му бъде позволено да използва пътищата на тяхна територия;
(3)
като има предвид, че хармонизирането на формата и съдържанието на свидетелството за регистрация ще улесни неговото разбиране и ще допринесе по този начин за свободното движение по пътищата на територията на друга държава-членка на превозни средства, регистрирани в държава-членка;
(4)
като има предвид, че съдържанието на свидетелството за регистрация трябва да позволява да се провери дали титулярът на свидетелството за управление на моторно превозно средство, издадено съгласно Директива 91/439/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 г. относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства (4), управлява само тези категории превозни средства, за които му е разрешено; като има предвид, че такава проверка подобрява безопасността на движението по пътищата;
(5)
като има предвид, че като предварително условие за регистрация на превозно средство, което преди това е било регистрирано в друга държава-членка, всички държави-членки изискват документ, който удостоверява тази регистрация и техническите характеристики на превозното средство;
(6)
като има предвид, че хармонизирането на свидетелствата за регистрация ще улесни повторното въвеждане в експлоатация на превозните средства, които преди това са били регистрирани в друга държава-членка, и ще допринесе за по-доброто функциониране на вътрешния пазар;
(7)
като има предвид, че държавите-членки използват свидетелства за регистрация, които се състоят или от една, или от две отделни части, и като има предвид, че понастоящем е уместно да се позволи на двете системи да съществуват едновременно;
(8)
като има предвид, че съществуват различия между държавите-членки относно тълкуването на съдържащата се информация в свидетелствата за регистрация; като има предвид, че в интерес на правилното функциониране на вътрешния пазар и на свободното движение и проверките, свързани с тях, е уместно следователно да се уточни в какво качество лицата, изброени в свидетелството, могат да използват превозното средство, за което то е издадено;
(9)
като има предвид, че за да се улеснят тези проверки, предназначени специално за борба срещу измамите и нелегалната търговия с крадени превозни средства, е уместно да се установи тясно сътрудничество между държавите-членки на основата на ефективен обмен на информация;
(10)
като има предвид, че е уместно да се установи опростена процедура за коригиране на техническите аспекти, които се съдържат в приложения I и II,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Настоящата директива се прилага за документите, издадени от държавите-членки при регистрацията на превозни средства.
Тя не засяга правото на държавите-членки да използват за временна регистрация на превозни средства документи, които може да не отговарят на изискванията на настоящата директива във всяко отношение.
Член 2
За целите на настоящата директива:
а)
„превозно средство“: означава всяко превозно средство, както е определено в член 2 от Директива 70/156/ЕИО на Съвета от 6 февруари 1970 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки по отношение типовото одобрение на моторни превозни средства и техните ремаркета (5) и в член 1 от Директива 92/61/ЕИО на Съвета от 30 юни 1992 г. относно типовото одобрение на двуколесни и триколесни моторни превозни средства (6);
б)
„регистрация“: означава административно разрешение за въвеждане в експлоатация по пътищата на превозно средство, включително идентификацията на последното и издаването за него на сериен номер, известен като регистрационен номер;
в)
„свидетелство за регистрация“: означава документ, който удостоверява, че превозното средство е регистрирано в държава-членка;
г)
„титуляр на свидетелство за регистрация“: означава лице, на чието име е регистрирано превозно средство.
Член 3
1. Държавите-членки издават свидетелства за регистрация на превозни средства, които са предмет на регистрация съгласно техните национални законодателства. Свидетелството се състои или от една част, съгласно приложение I, или от две части, съгласно приложения I и II.
Държавите-членки могат да оправомощят определените от тях служби за регистрация, по-специално службите на производителите на превозни средства, да попълват техническата част от свидетелството за регистрация.
2. Когато се издава ново свидетелство за регистрация на превозно средство, регистрирано преди прилагането на настоящата директива, държавите-членки използват образец за удостоверение, определен в настоящата директива, и могат да ограничат посочената в него информация до попълване само на наличните данни.
3. Информацията, съдържаща се в свидетелството за регистрация съгласно приложения I и II, се изразява чрез хармонизираните кодове на Общността, показани в тези приложения.
Член 4
За целите на настоящата директива, свидетелство за регистрация, издадено от държава-членка, се признава от другите държави-членки за идентифициране на превозното средство при международен трафик или за неговата пререгистрация в друга държава-членка.
Член 5
1. За целите на идентифицирането на превозно средство в пътния трафик държавите-членки могат да изискват водачът да носи при себе си част I от свидетелството за регистрация.
2. С оглед на пререгистрацията на превозно средство, регистрирано преди това в друга държава-членка, компетентните органи изискват всеки път представянето на част I от предишното свидетелство за регистрация и представянето на част II, ако е била издадена. Тези органи изтеглят от употреба частта/ите от представеното предишно свидетелство за регистрация и съхраняват последната в продължение най-малко на шест месеца. В рамките на два месеца, те уведомяват органите на държавата-членка, която е издала свидетелството за регистрация, за неговото изтегляне от употреба. Те връщат изтегленото от употреба свидетелство за регистрация на тези органи, ако последните направят такова искане до шест месеца от неговото изтегляне.
Когато свидетелството за регистрация се състои от части I и II и част II липсва, компетентните органи в държавата-членка, където е направено искане за нова регистрация, могат да решат по изключение да пререгистрират превозното средство, но само след получаване на потвърждение в писмена или електронна форма от компетентните органи в държавата-членка, където превозното средство е било регистрирано преди това, че подателят на искането за регистрация има право да пререгистрира превозното средство в друга държава-членка.
Член 6
Всякакви изменения, необходими за привеждане в съответствие на приложенията към настоящата директива към техническия прогрес, се приемат в съответствие с процедурата, установена в член 7.
Член 7
1. Където има позоваване на процедурата, установена в този член, Комисията се подпомага от Комитет, учреден съгласно член 8 от Директива 96/96/ЕО на Съвета от 20 декември 1996 г. относно сближаването на законодателствата на държавите-членки във връзка с прегледите за проверка на техническата изправност на моторните превозни средства и техните ремаркета (7), наричан по-нататък „Комитетът“, който се състои от представители на държавите-членки и председателстван от представител на Комисията.
2. Представителят на Комисията представя в Комитета проект на мерки, които следва да бъдат приети. Комитетът изготвя свое становище по проекта в срок, който може да се определи от председателя според спешността на въпроса. Становището се приема с мнозинството, посочено в член 148, параграф 2 от Договора, в случай на решения, които Съветът следва да приема по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в Комитета се претеглят по начин, определен в горепосочения член. Председателят не участва в гласуването.
3.
а)
Комисията приема предвидените мерки, ако те са съобразени със становището на Комитета;
б)
ако предвидените мерки не са съобразени със становището на Комитета или ако не е изразено становище, Комисията трябва, без отлагане, да представи предложение на Съвета относно мерките, които трябва да се предприемат. Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство.
Ако до три месеца от представяне на предложението на Съвета, Съветът не гласува, предложените мерки се приемат от Комисията.
Член 8
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 1 юни 2004 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат такива разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки уведомяват Комисията за текста на разпоредбите от вътрешното законодателство в областта, регулирана от настоящата директива.
Комисията уведомява държавите-членки за всички образци на свидетелства за регистрация, използвани от националните администрации.
Член 9
Държавите-членки си помагат взаимно при прилагането на настоящата директива. Те могат да обменят информация на двустранно и многостранно равнище и по-специално за проверка преди всяка регистрация на превозно средство, на правния статут на последното в държавата-членка, в която то е било регистрирано преди това. Такива проверки могат да включват в частност използването на електронна мрежа.
Член 10
Настоящата директива влиза в сила от деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 11
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 29 април 1999 година