31998R0075
L 007/3
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (EО) № 75/98 НА КОМИСИЯТА
от 12 януари 1998 година
за изменение на Регламент (EИО) № 2454/93 относно определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (EИО) № 2913/92 на Съвета, установяващ Митническия кодекс на Общността
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (EИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г., който установява Митническия кодекс на Общността (1), последно изменен с Регламент (EО) № 82/97 на Европейския парламент и на Съвета (2), и по-специално член 249 от него,
като има предвид, че е целесъобразно в Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията (3), последно изменен с Регламент (EО) № 1427/97 (4), да се въведе определение на термина „държави от ЕАСТ“, по смисъла, използван при прилагане на режима транзит; като има предвид, че следва да се отчете фактът, че държави, различни от първоначалните държави-членки на Общността и на ЕАСТ, са се присъединили към Конвенцията от 20 май 1987 г. за общ митнически режим транзит (5), наричана по-долу „Конвенцията“;
като има предвид, че разпоредбите за транзита и за доказване на статута на Общността на стоки, превозвани по море, следва да се измени, за да улесни задачата на икономическите субекти и на митническите администрации;
като има предвид, че разпоредбите по транзита и доказване на статута на Общността на стоки, превозвани по море, са в голямата си част неадекватни поради особеностите на водния транспорт, които нямат еквиваленти в другите видове транспорт; като има предвид, че това не позволява да се гарантира събирането на митническите дългове и други такси от стоките;
като има предвид, че поради споменатите особености митническият режим транзит, който е задължителен при превоза на чуждестранни стоки по море, практически е неприложим;
като има предвид, че при превоз на стоки по море по режима транзит и при редовни превозвачески услуги е необходимо обезпечение, позволяващо събирането на митническите задължения и други дължими такси за въпросните стоки;
като има предвид, че е необходимо да се установи начин за идентифициране на стоките изпратени до или от част от митническата територия на Общността, когато не се прилагат разпоредбите на Директива 77/388/EИО на Съвета (6), последно изменена с Директива 96/95/EО (7); като има предвид, че тези стоки следва да се идентифицират чрез документ T2LF, или когато се превозват по режим транзит чрез вписване във формуляра за декларация T2;
като има предвид, че изпратени от една до друга точка в митническата територия на Общността стоки, превозвани само по море или въздух през територията на една или повече държави, които са се присъединили към Конвенцията, не следва да се задължава придвижването им по реда на разпоредбите за транзит само защото са пренасяни през територията на тези държави;
като има предвид, че опитът показва, че е препоръчително да се ограничи забраната за използване на пълно обезпечение при режима транзит за ограничен срок;
като има предвид, че с цел да се опростят административните процедури, е препоръчително да се хармонизират повечето от използваните в Общността формуляри, използвани при процедурата транзит за Общността, и тези, използвани за общата транзитна процедура, както и да се обедини в един списък на чувствителни стоки по списъците в приложения 52 и 56 към Регламент (EИО) № 2454/93;
като има предвид, че включването в митническия режим транзит на Андора и Сан Марино изисква известни промени във формулярите;
като има предвид, че преходният период на търговия между Общността в състава ѝ от 31 декември 1985 г., от една страна, и Испания и Португалия - от друга, и търговията между тези две държави-членки приключи на 31 декември 1995 г., така че документи и процедури, идентифициращи така търгуваните стоки, повече не са необходими; като има предвид, че Регламент (ЕИО) № 409/86 на Комисията (8), изменен с Регламент (EИО) № 3716/91 (9), следва да се отмени;
като има предвид, че член 188 от Регламент (EИО) № 2913/92, наричан по-долу „Кодексът“, допуска намаление на вносните тарифни ставки за продукти от риболов уловени от плавателни съдове на Общността в териториални води на трета държава; като има предвид, че най-добрият начин за митническа обработка на тези продукти е към декларациите за пускането им в свободно обращение да се прибавят формуляри по стандартен образец, съдържащи всички необходими декларации в подкрепа на декларацията за освобождаване за свободно обращение;
като има предвид, че само задължението от страна на държавите-членки да представят на Комисията списъци на случаите, посочени в членове 870 и 889, параграф 2 от Регламент (EИО) № 2454/93, е достатъчно не само за да позволи извършването на проверки в рамките на нейните финансови интереси, но и да защити тези на Общността; като има предвид, че в този смисъл е целесъобразно, за да се опростят задълженията на държавите-членки, да се прекрати изпращането на въпросните списъци до Комисията;
като има предвид, че кодовете, установени по реда на Регламент (ЕИО) № 2454/93, не включват върнати стоки по смисъла на член 185 от Кодекса, или на стоки от трети държави, с които Общността е сключила митнически съюз, пуснати за свободно обращение преди да бъдат изпратени към Общността; като има предвид, че е наложително тези категории да бъдат включени в списъците на кодовете;
като има предвид, че предвидените в настоящия регламент разпоредби са в съответствие със становището на Комитета по Митническия кодекс,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕИО) № 2454/93 се изменя, както следва:
1.
в член 309, се добавя следната буква е):
„е)
„държави от ЕАСТ“
означава: всички държави от ЕАСТ и всяка една държава, която се е присъединила към Конвенцията от 20 май 1987 г. за съвместен режим транзит. (10);
2.
член 311 се изменя, както следва:
a)
буква б) се заличава;
б)
добавя се следният параграф:
„Стоки, включени в обхвата на буква a) от първи параграф, които се превозват изцяло по море или по въздух, не се придвижват задължително по правилата на вътрешния транзит в Общността.“;
3.
заглавието на част II, дял II, глава 3 се заменя със следното:
„Митнически статут на стоките“;
4.
член 313 се заменя със следния текст:
„Член 313
1. По реда на член 180 от Кодекса и описаните изключения в параграф 2 от настоящия член, всички стоки, намиращи се на митническата територия на Общността, се считат за стоки на Общността, освен когато се докаже, че не са с такъв статут.
2. Следните стоки не се считат за стоки от Общността, освен ако не се докаже съобразно членове от 314 до 323, че имат статут на стоки от Общността:
a)
стоки, въведени в митническата територия на Общността съобразно член 37 от Кодекса;
б)
стоки на временно съхранение или в свободни зони, или в свободни складове;
в)
стоки, поставени под режим на отложено плащане.
Като изключение от настоящата разпоредба и съобразно член 38, параграф 5 от Кодекса стоки, въведени в митническата територия на Общността се считат за местни, освен когато не се докаже, че нямат статут на местни:
-
когато, при превоза им по въздух, стоките се товарят или прехвърлят в летище на Общността, за да бъдат изпратени до друго летище в митническата територия на Общността и превозвани с единен транспортен документ, съставен в държава-членка,
-
или когато, при превоза им по море, стоките се превозват между пристанища в митническата територия на Общността по корабоплаване по редовна линия, разрешена съобразно членове 313a и 313б.“;
5.
въвеждат се следните членове 313a и 313б:
„Член 313a
1. Корабоплаване по редовна линия означава редовна услуга за пренасяне на стоки в плавателни съдове, които плават между пристанища, намиращи се в митническата територия на Общността и може да не идват от, да отиват във, или да се получават в точки извън тази територия или свободна зона в пристанище в тази територия.
2. Митническите органи могат да изискат доказателство, че разпоредбите, свързани с разрешено корабоплаване по редовна линия, са спазени напълно.
Когато митнически органи установят, че разпоредбите, свързани с разрешено корабоплаване по редовна линия, не са спазени, те информират незабавно съответните митнически органи.
Член 313б
1. Когато корабна агенция подаде заявление, митническите органи на държавата-членка, където е установена, или представена въпросната фирма, при съгласие от страна на митническите органи на другите съответни държави-членки, може да разрешат създаването на корабоплаване по редовна линия.
2. Заявлението съдържа задължително следните данни:
a)
въпросните пристанища;
б)
имената на плавателните съдови, на които се разрешава да извършват редовните курсове; и
в)
всякаква допълнителна информация, изисквана от митническите органи, по-специално - разписанието на курсовете.
3. Разрешително се издава само и единствено на корабни компании, които:
a)
са установени или имат представителство на митническата територия на Общността и чиито търговски книги са на разположение на компетентните митнически органи;
б)
не са допуснали сериозни или постоянни нарушения на митническото или данъчно законодателство;
в)
могат да докажат пред митническите органи, че извършват редовни корабни курсове по смисъла на член 313a, параграф 1; и
г)
се задължават:
-
да не спират в пристанища на трети държави или свободни зони в митническата територия на Общността по маршрута, за който е искано разрешението и да не извършват прехвърляне в открито море, както и
-
да носят винаги сертификата за разрешение на борда на плавателния съд и да го представят при поискване от компетентните митнически органи.
4. Когато приемат заявление за разрешително, митническите органи на държавата-членка пред които е подадено (органите, издаващи разрешителното), известяват митническите органи на другите държави-членки, в чиято територия се намират пристанищата на спиране на редовната корабна линия (съответните органи).
Съответните органи известяват за полученото заявление.
В рамките на 60 дни след получаването на тази информация, съответните органи известяват за съгласието си или отказа. Когато държава-членка отхвърли заявление, тя излага причините за това. Когато не се получи отговор, органите издаващи разрешителното пристъпват към издаването му, като то се приема от другите държави-членки.
Органите, издаващи разрешителното, издават сертификат за разрешение в едно или повече копия, според изискванията и съобразно модела посочен в приложение 42 А, и информират съответните органи на другите държави-членки. Всеки сертификат за разрешение носи сериен номер, чрез който се идентифицира. Всички копия на един и същ сертификат носят неговия номер.
5. След като се разреши редовната корабна линия, въпросната корабна компания се задължава да я използва. Корабната компания съобщава на органите, издаващи разрешителното, информация за всяко оттегляне или промяна в характеристиките на разрешените услуги.
6. Когато се оттегли разрешително или се прекрати дейността по корабоплаване по редовна линия, органите, издаващи разрешителното, известяват съответните органи на съответната държава-членка. Органите, издаващи разрешителното, известяват съответните органи за всяка промяна в редовната корабна услуга по линията, като използват процедурата по параграф 4.
7. Когато плавателен съд от вида, упоменат в член 313a, параграф 1, е задължен поради непреодолими обстоятелства да се прехвърли в открито море или временно да акостира в пристанище на трета държава, или свободна зона в пристанище в митническата територия на Общността, корабната компания известява незабавно митническите органи за следващите пристанища на спиране по маршрута на плавателния съд.“;
6.
член 314 се заменя със следния текст:
„Член 314
1. Когато стоките не са признати за местни стоки на Общността по смисъла на член 313, статутът им като такива може да се установи по реда на параграф 2, освен когато:
a)
са въведени от друга държава-членка без да пресичат територията на трета държава по пътя си; или
б)
са въведени от друга държава-членка през територията на трета държава и са пренесени под покритието на един транспортен документ издаден в държава-членка; или
в)
са прехвърлени в трета държава чрез транспортни средства, различни от тези, на които са били натоварени първоначално и е издаден нов транспортен документ, като новият документ се придружава от копие на оригиналния документ относно превоза от отправната държава-членка до държавата-членка по местонаправление. Съобразно с изискванията за административно сътрудничество между държавите-членки, митническите органи в митническата служба по местонаправление извършват съответните проверки, за да определят точността на информацията вписана в копието на оригиналния документ по превоза.
2. Доказателство, че стоките са със статут местни на Общността, се установява само и единствено:
a)
чрез един от документите, посочени в членове от 315 до 318; или
б)
съобразно разпоредбите на членове от 319 до 323; или
в)
чрез придружителния документ, посочен в Регламент (ЕИО) № 2719/92 на Комисията (11); или
г)
чрез документа по реда на член 325; или
д)
документа, удостоверяващ местния статут на Общността на стоки по реда на член 816; или
e)
чрез контролното копие T5, описано в член 843.
3. Документите или разпоредбите по параграф 2 не се използват за стоки, за които са извършени митнически формалности за износа им, или такива, поставени под режим на активно усъвършенстване (система с възстановяване).
4. Когато документите или правилата, посочени в параграф 2, се използват за местни стоки, опаковани в опаковки, които нямат статут на местни от Общността, документът който удостоверява статута им от Общността, се парафира с един от следните изрази:
-
envases N
-
N-emballager
-
N-Umschließungen
-
Σνσκενασια Ν
-
N packaging
-
emballages N
-
imballaggi N
-
N-verpakkingsmiddelen
-
embalagens N
-
N-pakkaus
-
N förpackning.
7.
член 315 се изменя, както следва:
a)
параграф 1 се заменя със следния текст:
„1.
Когато статутът на местни стоки от Общността се доказва чрез представяне на документ T2L, споменатият документ се попълва съобразно параграфи от 2 до 7 от настоящия член.“;
б)
въвежда се следният параграф 1а:
„1a.
Доказателство за статут местни стоки от Общността на изпратени до или от част от митническата територия на Общността, където не се прилага Директива 77/388/ЕИО, се доказва при представяне на документа T2LF.
Параграфи от 2 до 7 и членове от 316 до 324 се прилагат mutatis mutandis.“;
8.
член 317 се изменя, както следва:
a)
параграф 1 се заменя със следния текст:
„1.
Доказателство за статут местни стоки от Общността се приема, по реда на поставените по-долу условия, чрез представяне на фактура или транспортен документ, отнасящ се до стоките.“;
б)
параграф 4 се заменя със следния текст:
„4.
Когато общата стойност на местните стоки от Общността, включени във фактура или транспортен документ, попълнен и подписан съобразно изискванията на параграф 2 от настоящия член или член 224, не надхвърля 10 000 ECU, деклараторът не е длъжен да представя този документ или фактура за парафиране от митническите органи на държавата-членка на отправяне.
В този случай, освен определената по параграф 2 информация, фактурата или транспортните документи включват и данни за отправната служба.“;
9.
въвежда се следният член 317a:
„Член 317a
1. Доказателство за статут местни стоки на Общността се приема, по реда на поставените по-долу условия, чрез представяне на манифеста на корабната компания за въпросните стоки.
2. Манифестът включва най-малко следната информация:
a)
наименованието и пълния адрес на корабната компания;
б)
наименованието на плавателния съд;
в)
мястото и датата на товаренето;
г)
мястото на разтоварване.
Освен това, за всяка пратка манифестът включва поне и следната информация:
a)
препратка към товарителницата или друг търговски документ;
б)
номер, описание, маркировка и номера за справка на пакетите;
в)
описание на стоките;
г)
брутната маса в килограми;
д)
където е приложимо, номерата на контейнерите; и
e)
следните данни за митническия статут на стоките:
-
„М“ за всяка стока, декларирана в манифеста като местна от Общността, или
-
„Ч“ за стоки изпратени до или от митническата територия на Общността, където не се прилага Директива 77/388/ЕИО, или
-
„Д“ за всякакви други видове пратки.
3. При поискване от страна на корабната компания попълненият и подписан манифест от нейна страна се парафира от митническите органи на държавата-членка на отправяне. Парафирането включва името и печата на митническата служба на напускане, подписа на компетентния служител и датата на парафирането.“;
10.
въвежда се следният член 323a:
„Член 323a
1. Когато чуждестранни стоки се пренасят от една точка до друга в митническата територия на Общността по пощата (включително и чрез колетна поща), по реда на член 91, параграф 2, буква e) от Кодекса, митническите органи на държавата-членка по отправяне се задължават да поставят върху опаковките и придружаващите ги пакети етикет от вида, посочен в приложение 42, или да направят задължително поставянето на подобен етикет.
2. Когато местни стоки се пренасят по пощата (включително колетна поща) до или от част от митническа територия на Общността, където не се прилага Директива 77/388/ЕИО, митническите органи на държавата-членка по отправяне се задължават да поставят върху опаковките и придружаващите ги пакети етикет от вида, посочен в приложение 42 Б, или да направят задължително поставянето на подобен етикет.“;
11.
в член 362, параграфи 2 и 3 се заменят със следния параграф:
„2. Максималният срок за забрана на използване на пълно обезпечение на стоки не може да бъде по-дълъг от 12 месеца за каквато и да е стока, освен за случаите, когато Комисията реши да удължи срока съобразно с процедурата на Комитета.“;
12.
член 376, параграф 1, буква б) се заменя със следния текст:
„б)
които са описани като високорискови в приложение 52, щом количеството им надхвърля посоченото в колона 3.;“
13.
в член 381 се добавя следният параграф 1а:
„1a. Когато за стоки от вида, описан в член 311, буква в), се изисква декларация от вида Т2, буквата „Е“ се вписва след символа „T2“ в третия ред на графа 1 на формуляра, чийто модел е посочен в приложения от 31 до 34.“;
14.
член 389 се заменя със следния текст:
„Член 389
При спазване на разпоредбите на член 317, параграф 4, митническите органи разрешават на лице, наричано по-долу „пълномощен получател“, което отговаря на условията на член 390 и предлага да впише като местни стоки чрез документ Т2L и съобразно член 315, параграф 1, или посредством един от посочените в членове 317 и 317a документи, наричани по-долу „търговски документи“, да ги използва без да се налага да ги представя за парафиране пред митническите органи на държавата-членка по отправяне.“;
15.
член 419, параграф 2 се заменя със следния текст:
„2. Митническата служба по отправяне вписва ясно в графата запазена за митниците на листове 1, 2 и 3 от бланката за пратка CIM:
a)
символът „T1“, когато стоките се придвижват по реда на режим външен транзит;
б)
символът „T2“, когато стоките, с изключение на упоменатите в член 311, буква в), се придвижват по реда на вътрешния транзит в Общността съобразно процедурата от член 165 от Кодекса;
в)
символът „T2F“, когато стоките се придвижват по реда на вътрешния транзит в Общността съобразно член 311, буква в).
Символът „T2“ или „T2F“ се парафира чрез поставяне на печата на службата на напускане.“;
16.
в член 434 параграфи 2, 3 и 4 се заменят със следното:
„2. Митническата служба по отправяне вписва ясно в графата запазена за митниците на листове 1, 2, 3А и 3Б от бланката за прехвърляне TR:
a)
символът „T1“, когато стоките се придвижват по реда на режим външен транзит;
б)
символът „T2“, когато стоките, с изключение на упоменатите в член 311, буква в), се придвижват по реда на вътрешния транзит в Общността съобразно процедурата от член 165 от Кодекса;
в)
символът „T2F“, когато стоките се придвижват по реда на вътрешния транзит в Общността съобразно член 311, буква в).
Символът „T2“ или „T2F“ се парафира чрез поставяне на печата на службата на напускане.
3. Митническата служба по отправяне вписва ясно в графата запазена за митниците на листове 1, 2, 3А и 3Б от бланката за прехвърляне TR, отделни препратки за контейнер/и според вида съдържани в тях стоки и съответно символът „T1“, „T2“ или „T2F“, когато бланката за прехвърляне TR се отнася до:
a)
контейнери, пренасящи стоки, придвижвани по режим на външен транзит на Общността; и
б)
контейнери, пренасящи стоки, с изключение на посочените в член 311, буква в), придвижвани по режим на вътрешен транзит за Общността съобразно член 165 от Кодекса;
в)
контейнери, съдържащи стоки, придвижвани по режим на вътрешен транзит за Общността съобразно член 311, буква в).
4. В случаите по параграф 3, когато се прибегне до използване на списъци за големи контейнери, се правят отделни списъци за всяка една категория контейнери, а серийният номер или номерът на списъка или списъците се вписват в запазената за митницата графа на листове 1, 2, 3A и 3Б върху бланката за прехвърляне от вида TR. Символът „T1“, „T2“ или „T2F“ се вписва според категорията на използвания контейнер заедно със серийния номер/а на списъка/списъците.“;
17.
член 444 се изменя, както следва:
a)
параграф 2 се заменя със следния текст:
„2.
Когато се придвижват едновременно стоки под режим на външен транзит и такива под режим на вътрешен, по реда на член 311, буква в) от Кодекса, при една единствена транспортна операция, стоките се описват в отделни манифести.“;
б)
в параграф 3, първа алинея се заменя със следния текст:
„3.
Манифестът или манифестите по параграфи 1 и 2 се парафират с дата и подпис от въздушния превозвач, който ги идентифицира като декларирани за транзит и посочва върху декларацията статута на стоките, за които се отнасят. Така попълнен и подписан манифестът, или манифестите, се разглеждат като декларация Т1 или Т2F, според съответния случай.
Когато описана в манифест пратка се състои от стоки, покрити по реда на транзитен режим или превозвани по режим на активно усъвършенстване, митническо складиране или временен внос, съответния въздушен превозвач въвежда буквите „TD“ срещу съответната единица в списъка. Освен това той вписва същите букви в съответстващата въздухоплавателна товарителница, като посочва използваната процедура, номера на транзитния документ или този на прехвърлянето, датата му на издаване и името на службата, която го издава.“;
в)
в параграф 11, буква в), трето тире се заменя със следното:
„-
въздушният превозвач вписва в манифеста символът T1 срещу всяка единица багаж, пътуваща под режим външен транзит, буквите „TF“ срещу всяка единица багаж, пътуваща под режим вътрешен транзит по реда на член 311, буква в), и буквата „C“ срещу всяка една единица багаж, която се превозва по различен от упоменатите режими по реда на член 311, буква в); когато пратката, описана в един манифест, съдържа стоки вече обхванати от режим транзит или превозвани по реда на един от следните режими: активно усъвършенстване, митническо складиране, или временен внос, въздушният превозвач вписва буквите „TD“ срещу съответната единица в манифеста. Той вписва буквите „TD“ в съответстващата въздухоплавателна товарителница, като посочи използваната процедура, номера на транзитния документ или този на прехвърлянето, датата му на издаване и името на службата, която го издава.“;
18.
членове 446 и 447 се заменят със следните текстове:
„Член 446
Използването на митнически режим транзит е задължително за стоки, превозвани по море, само когато превозът се извършва от редовно призната корабна агенция по член 313a.
Член 447
1. В случаите на стоки, поставени под митнически режим транзит по реда на член 446, се представя обезпечение по плащането на митническото задължение и други такси, които възникват с оглед на стоките.
2. Не е необходимо представяне на обезпечение за процедури по реда на член 448.“;
19.
член 448 се изменя, както следва:
a)
в параграф 2, първа алинея се заменя със следния текст:
„2.
При получаване на молба митническите органи на държавата-членка, където е установена или представена корабната агенция, известяват митническите органи на държавите-членки, на чиито територии се намират съответно отправното и крайно пристанища.“;
б)
параграфи 4 и 5 се заменят със следния текст:
„4.
Разрешителното, упоменато в параграф 1, посочва изрично, че когато се придвижват едновременно стоки под режим на външен транзит и такива под режим на вътрешен, по реда на член 311, буква в) от Кодекса, при една единствена транспортна операция те се описват в отделни манифести.
5.
Манифестът или манифестите, по реда на параграфи 1 и 3, се парафират с дата и подпис от корабната агенция, която ги идентифицира като декларирани за транзита и посочва върху декларацията статута на стоките, за които се отнасят. Така попълнен и подписан манифестът, или манифестите, се разглеждат като декларация Т1 или Т2F според съответния случай.
Когато описана в манифест пратка се състои от стоки, покрити по реда на транзитен режим или превозвани по режим на активно усъвършенстване, митническо складиране или временен внос, корабната агенция въвежда буквите „ТD“ срещу съответната единица в списъка. Освен това тя вписва същите букви в товарителницата, като посочва използваната процедура, номера на транзитния документ или този на прехвърлянето, датата му на издаване и името на службата, която го издава.“;
в)
в параграф 11, буква a), първа и втора алинея се заменят със следния текст:
„a)
За международни корабни агенции, които са установени или представени на митническата територия на Общността и изпълняват условията по буква б), митническият режим транзит, описан в параграфи от 1 до 10, може да се опрости допълнително по тяхна молба.
При получаване на подобна молба, митническите органи на държавата-членка, където е установена или представена корабната агенция, известяват митническите органи на държавите-членки на чиито територии се намират съответно отправното и крайно пристанища.“;
г)
в параграф 11, буква в), второ тире се заменя със следния текст:
„-
корабната агенция вписва в манифеста символът T1 срещу всяка единица багаж, пътуваща под режим външен транзит, буквите „TF“ срещу всяка единица багаж, пътуваща под режим вътрешен транзит по реда на член 311, буква в), и буквата „C“ срещу всяка единица багаж, която се превозва по различен от упоменатите режими по реда на член 311, буква в); когато пратката, описана в един манифест, съдържа стоки вече представени под режим транзит или превозвани по реда на един от следните режими: активно усъвършенстване, митнически складиране, или временен внос, корабната агенция вписва буквите „TD“ срещу съответната единица в манифеста. Тя вписва буквите „TD“ в товарителницата им, като посочва използваната процедура, номера на транзитния документ или този на прехвърлянето, датата му на издаване и името на службата, която го издава.“;
20.
член 449 се заличава;
21.
заглавието на част III се заменя със следния текст:
„Привилегировани операции
ДЯЛ I
ВЪРНАТИ СТОКИ“;
22.
след член 856 се добавя следният текст:
„ДЯЛ II
ПРОДУКТИ ОТ РИБОЛОВ И ДРУГИ ПРОДУКТИ, ДОБИТИ В ТЕРИТОРИАЛНИТЕ ВОДИ НА ТРЕТА ДЪРЖАВА ОТ РИБОЛОВНИ КОРАБИ НА ОБЩНОСТТА
Член 856a
1. Безмитният внос на продуктите, посочени в член 188 от Кодекса, става при условие на представяне на сертификат в подкрепа на декларацията за пускане на продуктите за свободно обращение.
2. За продукти, които предстои да бъдат освободени за свободно обращение при ситуациите, упоменати в член 329, букви от a) до г), капитанът на плавателния съд на Общността, който е извършил улова, попълва графи 3, 4 и 5, и при нужда и графа 9, от сертификата. Когато уловът се преработва на борда, капитанът попълва и графи 6,7 и 8.
Членове 330, 331 и 332 се прилагат след попълване на графите за тях в сертификата.
Когато декларацията се подава с цел пускане на продуктите за свободно обращение, деклараторът попълва графи 1 и 2 от сертификата.
3. Сертификатът следва да се съобрази с модела от приложение 110а и се съставя съобразно параграф 2.
4. Когато продуктите се декларират с цел пускане за свободно обращение в пристанището, където се разтоварват от риболовния кораб на Общността, който е извършил улова, изключение спрямо член 326, параграф 2 се прилага mutatis mutandis.
5. За целите на параграфи от 1 до 4, значението на „риболовен плавателен съд на Общността“ и „кораб фабрика на Общността“ е същото, както определеното в член 325, параграф 1, докато „продукти“ означават тези стоки и продукти, които са упоменати в членове от 326 до 332, когато се направи препращане към тези разпоредби.
6. За да се осигури спазването на параграфи от 1 до 5, администрациите на държавите-членки си оказват взаимопомощ при проверка на истинността на сертификатите и достоверността на данните в тях.“;
23.
член 870 се заменя със следния текст:
„Член 870
Всяка държава-членка предоставя на Комисията списък на случаите, когато се прилагат разпоредбите на член 869, букви a), б) или в).“;
24.
член 889, параграф 2 се заменя със следния текст:
„2. Всяка държава-членка предоставя на Комисията списък на случаите, когато се прилагат разпоредбите на втора алинея от параграф 1.“;
25.
приложение 37 се изменя съобразно приложение I;
26.
приложение 38 се изменя съобразно приложение II;
27.
въвежда се приложение 42 A като приложение III към настоящия регламент;
28.
въвежда се приложение 42 Б като приложение IV към настоящия регламент;
29.
в приложения 46, 47 и 54 символите „T2ES“ и „T2PT“ се заменят със символа „T2F“;
30.
приложения 48, 49, 50 и 51 се заменят съответно с приложения V, VI, VII и VIII;
31.
приложение 52 (списък на стоките, при чийто превоз се увеличава фиксираното обезпечение) се заменя от приложение IX;
32.
заличава се приложение 56 (списък на стоките, представляващи увеличен риск, при които не се прилага освобождаване от обезпечение);
33.
въвежда се приложение 110a като приложение X към настоящият регламент.
Член 2
Отменя се Регламент (ЕИО) № 409/86.
Член 3
Формулярите, упоменати в точки 29 и 30 от член 1, които се били в обращение и употреба преди влизането в сила на настоящия регламент, могат да се употребяват след като се нанесат съответните им промени, до изчерпване на наличните отпечатани бройки или до 31 декември 1999 г. най-късно.
Член 4
Точка 11 от член 1 се прилага също така за решения, взети по реда на член 362, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, който остава в сила към датата на влизане в сила на настоящия регламент.
Член 5
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Точки 12, 26 (във връзка с точки 2 и 3 от приложение II), 31 и 32 от член 1 се прилагат от 1 февруари 1998 г.
Точки от 2 до 10, от 13 до 20, 25, 26 (във връзка с точка 1 от приложение II) и 27, 28 и 29 от член 1 се прилагат от 1 юли 1998 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 12 януари 1998 година.