31974L0557
L 307/5
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 4 юни 1974 година
за реализиране на свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги по отношение на дейности на самостоятелно заети лица и на посредници в търговията и в разпространението на токсични продукти
(74/557/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 54, параграфи 2 и 3, и член 63, параграфи 2 и 3 от него,
като взе предвид Общата програма за премахване на ограниченията на свободата на установяване (1), и по-специално дялове IV А и В от нея,
като взе предвид Общата програма за премахване на ограниченията на свободното предоставяне на услуги (2), и по-специално дял V В от нея,
като взе предвид Директива 64/233/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1964 г. за реализиране на свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги по отношение на дейности, свързани с търговията на едро (3),
като взе предвид Директива 64/224/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1964 г. за реализиране на свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги по отношение на дейности на посредници в търговията, в промишлеността и дребното занаятчийство (4),
като взе предвид Директива 68/363/ ЕИО на Съвета от 15 октомври 1968 г. за реализиране на свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги по отношение на дейностите на самостоятелно заети лица в търговията на дребно (5),
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Асамблеята (6),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (7),
като има предвид, че общите програми предвиждат премахване на всякакво дискриминационно отношение, основаващо се на националността по отношение на установяването и предоставянето на услуги:
-
в търговията на едро на посредниците в сферите на търговията, в промишлеността и дребното занаятчийство, преди изтичане на втората година от втория етап,
-
в търговията на дребно, след изтичане на втората година от втория етап на преходния период и преди изтичане на втория етап;
като има предвид, че Директиви 64/223/ЕИО, 64/224/ЕИО и 68/363/ЕИО не се прилагат за токсичните продукти, последните поради особените проблеми, които се поставят по отношение за опазването на общественото здраве, се уреждат със законови, подзаконови или административни разпоредби в държавите-членки;
като има предвид, че Директиви 64/223/ЕИО и 68/363/ЕИО не се прилагат и при дейности, свързани с търговията на едро, посредниците и търговията на дребно, при патогените; като има предвид, че с изключение на патогените, класифицирани като лекарствени препарати, предназначени за употреба от хора или животни, по смисъла на Директива 65/65/ЕИО на Съвета от 26 януари 1965 г. за сближаване на законовите, подзаконовите и административнте разпоредби, отнасящи се до регистрираните лекарствени средства (8), изменена с Директива 66/454/ЕИО (9), само патогенте, наричани „биологични пестициди за употреба в селското стопанство“ съставляват предмета на въпросните дейности; като има предвид, че поради този факт, по отношение на патогените, премахването на ограниченията на свободното предоставяне на услуги и на свободата на установяване може да се ограничи само до търговията и до разпространяването на тези пестициди;
като има предвид, че изглежда навременно и целесъобразно да се предприемат мерки за регулиране на общностно равнище на областите, посочени в предходните две съображения от преамбюла, като се държи сметка за опасното действие, което тези токсични продукти могат да имат върху здравето на човека или върху животинските или растителни видове, пряко или косвено чрез околната среда;
като има предвид, че дейностите на посредниците в търговията, промишлеността и дребното занаятчийство са предмет на Директиви 64/224/ЕИО и 68/363/ЕИО; като има предвид, че дейностите на посредниците по отношение на токсичните продукти и патогените се изключват от приложното поле на тези директиви; като има предвид, че настоящата директива има следователно за цел и либерализирането на дейностите на тези посредници; като има предвид, че следователно е уместно, по смисъла на настоящата директива, в понятията „търговия и разпространение“ да се включат и дейностите на посредници в същата област;
като има предвид, че съгласно Общата програма за премахване на ограниченията на свободата на установяване трябва да се премахнат ограниченията, отнасящи се до възможността за упражняване на правото на членуване в професионални или търговски организации, когато професионалната дейност на заинтересованото лице включва упражняването на тази възможност;
като има предвид, че режимът, който се прилага за платените работници или служители, когато придружават доставчика на услуги или когато действат за негова сметка, се урежда с разпоредбите, приети в приложение на членове 48 и 49 от Договора;
като има предвид, че са приети или ще бъдат приети специални директиви, приложими за всички дейности на самостоятелно заети лица по отношение на движението и пребиваването на бенефициерите, както и доколкото е необходимо, директиви, отнасящи се до съгласуването на гаранциите, които държавите-членки изискват от дружествата, за да защитят интересите както на членовете, така също и на трети лица;
като има предвид, че в някои държави-членки търговията, разпространението и професионалната употреба на токсични продукти се уреждат с разпоредби, отнасящи се до започването на професията, докато в други държави ще се прилагат, при необходимост, подобни правила; като има предвид, че по тази причина някои специални преходни мерки, чиято цел е да улесняват започването и упражняването на дейности, свързани с търговията на токсични продукти от граждани от други държави-членки, са предмет на специална директива,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Държавите-членки премахват за физическите лица и дружествата, обхванати от дял I на Общите програми за премахване на ограниченията на свободата на установяване и на свободното предоставяне на услуги, наричани по-долу бенефициери, ограниченията, посочени в дял III на въпросните програми, по отношение на започването и упражняването на упоменатите в член 2 дейности.
Член 2
1. Настоящата директива се прилага за дейности на самостоятелно заети лица в търговията и в разпространението на токсични продукти (субстанции и препарати) и на биологични пестициди за употреба в селското стопанство, които са изключени от приложното поле на Директива 64/223/ЕИО, съгласно член 2, параграф 1 от нея, на Директива 64/224/ЕИО, съгласно член 4, параграф 1, пето тире от нея, и на Директива 68/363/ ЕИО, съгласно член 2, параграф 1 от нея.
2. Продуктите, посочени в параграф 1, поради опасното действие, което могат да имат за здравето на човека, на животинските и растителни видове, са предмет на специалнк разпоредби, съгласно законодателството на държавите-членки (като съответните продукти са изброени в приложението). Всяка промяна в тези списъци, извършена от държава-членка, се съобщава на Комисията, която го довежда до знанието на останалите държави-членки.
3. Настоящата директива не се прилага за търговията и разпространяването на лекарствени средства, така както са определени в Директива 65/65/ЕИО, нито за търговските дейности, свързани с амбулантна и разносна търговия.
Член 3
1. Ограниченията по отношение на дейностите, посочени в член 2, се премахват независимо от названието, използвано за лицата, които упражняват една от тези дейности.
2. Обичайните названия, които понастоящем се използват в държавите-членки, за да бъдат назовавани лицата, които упражняват дейности на посредници в търговията, са тези, които фигурират в член 3 от Директива 64/224/ ЕИО на Съвета.
Член 4
1. Държавите-членки премахват ограниченията, които по-специално:
а)
възпрепятстват бенефициерите да се установяват в приемащите държави-членки или да извършват услуги при същите условия и със същите права както и местните граждани;
б)
произтичат от административната практика, вследствие на която към бенефициерите се прилага дискриминационно отношение, за разлика от прилаганото към гражданите.
2. Сред ограниченията, които трябва да се премахнат, фигурират по-специално тези, които произтичат от разпоредби, с които се забранява или се ограничава установяването на бенефициери или предоставянето на услуги от тях по следния начин:
а)
в Белгия:
чрез задължението за притежаване на carte professionnelle (професионална карта) (член 1 от Закона от 19 февруари 1965 г.);
б)
във Франция:
-
чрез задължението за притежаване на carte d'identité d'étranger commerçant (карта за самоличност на чужденец търговец) (Наредба закон от 12 ноември 1938 г., Декрет от 2 февруари 1939 г., Закон от 8 октомври 1940 г., Закон от 10 април 1954 г. Декрет № 59-852 от 9 юли 1959 г.);
-
чрез изключване на правото за подновяване на търговските наеми (член 38 от Декрета от 30 септември 1953 г.);
в)
в Люксембург:
чрез ограничения срок на валидност на издаваните разрешителни за чужденци (член 21 от Закона от 2 юни 1962 г.).
Член 5
1. Държавите-членки следят бенефициерите да имат право да членуват в професионални или търговски организации при същите условия и със същите права и задължения както техните собствени граждани.
2. В случай на установяване, правото на членство в професионални или търговски организации поражда възможности за избор или право на назначаване на ръководни длъжности в такива организации. Въпреки това, тези длъжности могат да бъдат предназначени за граждани, когато по силата на законова или подзаконова разпоредба въпросната организация участва в упражняване на публична власт.
3. Във Великото херцогство Люксембург членството в La Chambre de commerce (Търговската камара) и в La Chambre des métiers (Занаятчийската камара) не поражда за бенефициерите на настоящата директива правото да участват в избора на органи на управление на тези камари.
Член 6
Държавите-членки не предоставят на свои граждани, които заминават в друга държава-членка, за да упражняват една от дейностите, посочени в член 2, никаква помощ, която може да наруши условията за установяване.
Член 7
1. Когато приемаща държава-членка изисква от своите граждани, които желаят да започнат една от дейностите, посочени в член 2, доказателство за добра репутация и доказателство, че не са били обявявани в несъстоятелност, или само едно от тези доказателства, тази държава приема като достатъчно доказателство по отношение на гражданите от другите държави-членки представянето на свидетелство за съдимост или в отсъствие на такова, равностоен документ, издаден от компетентен съдебен или административен орган от държавата-членка по произход или от държавата-членка, от която чужденецът идва, от които е видно, че тези изисквания са изпълнени.
2. Когато приемаща държава-членка изисква от своите граждани, които желаят да започнат една от дейностите, посочени в член 2, изпълнението на дадени условия като доказателство за добра репутация или като доказателство за необявяване в несъстоятелност, които не могат да бъдат доказани с документа, посочен в параграф 1, тази държава приема като достатъчно доказателство за гражданите от други държави-членки представянето на атестация, издадена от компетентен съдебен или административен орган на страната по произход или страната, от която чужденецът идва, с която се удостоверява, че тези условия са изпълнени. Тази атестация се основава на конкретни факти, които са релевантни в приемащата страна.
3. Когато документът, посочен в параграф 1, или атестацията, посочена в параграф 2, не са били издадени от страната по произход или от страната, от която чужденецът идва, било по отношение на добрата репутация, било за необявяване в несъстоятелност, те могат да бъдат заменени от клетвена декларация - или, в държавите, където тя не съществува, от официална декларация - направена от заинтересованото лице пред компетентен съдебен или административен орган или, при необходимост, пред нотариус на страната по произход или на страната, от която идва; този орган или нотариус издава такава атестация относно верността на клетвената декларация или на официалната декларация. Декларацията за необявяване в несъстоятелност може да бъде направена и пред компетентен професионален или търговски орган от същата страна.
4. Документите, издадени съгласно параграфи 1 и 2, не може да се представят повече от три месеца от датата им на издаване.
5. Държавите-членки определят в срока, предвиден в член 8, компетентните органи и организации за издаване на документите, посочени в параграфи 1 и 2, и незабавно информират за това останалите държави-членки и Комисията з.
6. Когато в дадена приемаща държава се изисква доказателство за финансова стабилност, тази държава признава издадените атестации от банките на държавата-членка по произход или на страната, от която чужденецът идва, като равностойни на тези, които се издават на собствената ѝ територия.
Член 8
Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да се съобразят с настоящата директива, в срок от шест месеца, считано от нейното нотифициране и незабавно информират Комисията за това.
Член 9
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 4 юни 1974 година.