32003R1040
L 151/21
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1040/2003 НА СЪВЕТА
от 11 юни 2003 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1255/97 по отношение употребата на пунктовете за спиране
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Директива 91/628/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1991 г. за защита на животните по време на транспорт и за изменение на Директиви 90/425/ЕИО и 91/496/ЕИО (1), и по-специално член 13, параграф 2 от нея,
като взе предвид предложението на Комисията (2),
като има предвид, че:
(1)
Съгласно Директива 91/628/ЕИО, по време на транспортирането на живи животни, те трябва да бъдат разтоварени, да починат, да бъдат нахранени и напоени на определени интервали.
(2)
Регламент (ЕО) № 1255/97 на Съвета от 25 юни 1997 г. относно критериите на Общността за пунктовете за спиране и относно изменение на маршрутния план, посочен в приложението към Директива 91/628/EИО (3), предвижда ветеринарномедицински мерки с цел да предотврати възможното предаване на болести. Той също така установява задължение за регистриране на движенията на животни.
(3)
Някои огнища на болестта шап, обявени в Общността през 2001 г., бяха свързани с контакта между животни в пунктове за спиране. Разследването на тези огнища разкри, че не са спазвани ветеринарномедицинските мерки и задължението за регистриране на движенията на животни.
(4)
Решение 2001/327/ЕО на Комисията (4) временно прекрати употребата на пунктове за спиране, за да предотврати евентуалното разпространение на епидемията от шап в рамките на Общността. Тази мярка е временна по своята същност, затова е необходимо да се замени с подходящи постоянни мерки.
(5)
Употребата на пунктове за спиране може да представлява риск за здравето на животните, по-специално когато пунктовете не се обслужват правилно от гледна точка на здравето на животните. Следователно ветеринарно-санитарните изисквания, приложими относно пунктовете за спиране, трябва да се затвърдят, и по-специално тези във връзка с почистването и дезинфекцията.
(6)
В светлината на придобития опит е необходимо също да се предвиди пунктовете за спиране да служат за транзит само на животни, които отговарят на ветеринарно-санитарните изисквания на Общността относно видове, за които е одобрено спиране и които, след като свърши задължителното пребиваване в един животновъдно стопанство, са преминали само през един одобрен събирателен център.
(7)
Съгласно принципа на пропорционалност, е необходимо и уместно, с оглед постигането на основната цел за опазване на здравния статус на животните в Общността, да се установят правила относно употребата на пунктове за спиране. Настоящият регламент не се разпростира извън онова, което е необходимо за постигане на целите, поставени съгласно третия параграф от член 5 от Договора.
(8)
Развитието на ветеринарномедицинската ситуация на животните в Общността може да изисква адаптация на условията за използване на пунктове за спиране. Уместно е да се предвиди процедура, чрез която да се адаптират техническите разпоредби на Регламент (ЕО) № 1255/97 така че да се отчита ветеринарномедицинската ситуация на животните в Общността.
(9)
Мерките, необходими за прилагането на Регламент (ЕО) № 1255/97, трябва да се приемат съгласно Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (5).
(10)
Държавите-членки определят правила относно санкциите, които се прилагат при нарушение на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1255/97 и гарантират тяхното прилагане. Тези санкции трябва да бъдат ефикасни, разубеждаващи и пропорционални.
(11)
Регламент (ЕО) № 1255/97 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 1255/97 се изменя, както следва:
1.
Член 3, параграф 3 се заменя със следния текст:
„3. Компетентният орган издава номер за одобрение на всеки пункт за спиране. Такова одобрение може да се ограничи за един или повече конкретни видове или за някои категории животни и ветеринарномедицински статус.
Държавите-членки уведомяват Комисията за списъка с одобрени пунктове за спиране и за всички промени.
Държавите-членки уведомяват също Комисията за подробните мерки при прилагането на разпоредбите от член 4, параграф 2, по-специално за периода на употреба като пунктове за спиране и за двойното предназначение на одобрените помещения. Комисията представя тази информация на държавите-членки в рамките на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните.“
2.
Член 4 се заменя със следния текст:
„Член 4
1. Пунктовете за спиране се използват изключително за приемане, хранене, поене, почивка, настаняване, обслужване и изпращане на преминаващите през тях животни.
2. Въпреки това, чрез дерогация от параграф 1, държавите-членки могат също да одобряват като пунктове за спиране и цели помещения на събирателни центрове, според определението в член 2, буква о) от Директива 64/432/ЕИО и в член 2, буква б) 3 от Директива 91/68/ЕИО, при условие че те съответстват на параграф 3 от настоящия член и на точка А.4 от приложение I към настоящия регламент, за целия период на функциониране като пунктове за спиране.
3. В един пункт за спиране може да има животни по едно и също време, само ако:
а)
те са с еднакъв сертифициран ветеринарномедицински статус, включително ако е необходимо, е предоставена допълнителна гаранция, която е предоставена съгласно законодателството на Общността; и
б)
техният ветеринарномедицински статус е сертифициран:
i)
или съгласно изискванията, които се прилагат за категорията животни от посочените видове, установени във ветеринарното законодателство на Общността, посочени в приложение А към Директива 90/425/ЕИО.
Когато не е предвидено друго чрез съответните ветеринарно-санитарни изисквания, допълнителната сертификация гарантира, че животните са останали най-малко 21 дни в един животновъдно стопанство, или от рождението си в животновъдното стопанство по произход, ако възрастта им е по-малка от 21 дни, преди да бъдат или директно или транзитно изпратени от това животновъдно стопанство през само един одобрен събирателен център и, в случая на овце и кози, че спазват изискванията на член 4б, параграф 4 от Директива 91/68/ЕИО; или
ii)
в случая на животни от рода на едрия рогат добитък и животни от рода свине, предназначени за износ към трета страна при прилагане на член 2, параграф 1 от Решение 93/444/ЕИО (6),
в)
принадлежат на категорията животни, за които е одобрен пункта за спиране.
3.
Член 5 се изменя, както следва:
а)
буква б) се заличава;
б)
буква з) се заменя със следното:
„з)
да уведоми компетентните органи в рамките на един работен ден след заминаването на пратка, относно информацията установена в точка В.7 от приложение I, да изготвя регистър или база данни с тази информация, да я съхранява и да я държи на разположение на компетентния орган за срок най-малко три години;“
4.
Добавят се следните членове:
„Член 6а
Всички изменения на приложение I към настоящия регламент, които са необходими за адаптирането му към ветеринарномедицинското положение на животните, се приемат съгласно процедурата, установена в член 17 от Директива 91/628/ЕИО.
Член 6б
Държавите-членки прилагат разпоредбите на член 18 от Директива 91/628/ЕИО за глоби при нарушение на разпоредбите на настоящия регламент и предприемат всички мерки, необходими за гарантиране на тяхното изпълнение. Държавите-членки уведомяват Комисията за тези разпоредби най-късно до 1 май 2004 г. и трябва незабавно да уведомяват за това при всяко последващо изменение, което ги засяга.“
5.
Към раздел А на приложение I се добавя следното:
„5.
Преди приемане на животни, пунктовете за спиране трябва да:
а)
са започнали почистването и дезинфекцията в рамките на 24 часа след заминаването на всички животни, които преди това са били там, в съответствие с разпоредбите на член 4, параграф 3 от настоящия регламент;
б)
са останали без животни до завършването на почистването и дезинфекцията, които да са извършени от официалния ветеринар.“
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на 20-ия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 юли 2004 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Люксембург на 11 юни 2003 година.