32002R2320
L 355/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 2320/2002 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 16 декември 2002 година
относно създаване на общи правила за сигурността на гражданското въздухоплаване
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 80, параграф 2 от него,
като взеха предвид заключенията на Съвета по транспорт от 16 октомври 2001 г., и по-специално параграф 9 от тях,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид мнението на Икономическия и социален комитет (2),
след консултиране с Комитета на регионите,
съгласно процедурата, установена в член 251 на Договора (3), в светлината на общия текст, одобрен от Помирителния комитет на 15 ноември 2002 г.,
като имат предвид, че:
(1)
Криминалните деяния, извършени в Ню Йорк и Вашингтон на 11 септември 2001 г. показват, че тероризмът е една от най-големите заплахи за идеалите на демокрацията, свободата и ценността на мира, които са самата същност на Европейския съюз.
(2)
Защитата на гражданите в Европейската общност по всяко време трябва да е осигурена в гражданското въздухоплаване чрез предотвратяване на неправомерни действия.
(3)
Без да засягат правилата на държавите-членки в сферата на националната сигурност и на мерките, които се вземат на основание дял VI от Договора за Европейския съюз, такава цел следва да се постигне чрез приемане на подходящи разпоредби в сферата на политиката за въздушен транспорт, изграждайки общи основни стандарти, основани на настоящите препоръки на Европейската конференция за гражданска авиация (ЕКГА), Документ 30. На Комисията би следвало да се делегират изпълнителни правомощия да приеме съответни конкретни изпълнителни мерки. С цел предотвратяване на неправомерни деяния част от тези изпълнителни мерки би следвало да са секретни и да не се публикуват.
(4)
Настоящият регламент зачита основните права и спазва признатите принципи, по-специално на Хартата за основните права на Европейския съюз.
(5)
Различните видове дейности на гражданското въздухоплаване не са задължително предмет на еднакъв тип заплаха. Следователно е необходимо конкретни изпълнителни мерки да са надлежно пригодени към специалните обстоятелства на всяка дейност и към чувствителността на определени мерки.
(6)
В малки летища прилагането на общи стандарти може да бъде несъразмерно или тяхното изпълнение може да е невъзможно по обективни практически причини. В такъв случай съответните органи на държавата-членка трябва да имат възможност да прилагат алтернативни мерки, предоставящи адекватно равнище на защита. Комисията трябва да проучи дали тези мерки са оправдани поради обективни практически причини и дали те предоставят адекватно равнище на защита.
(7)
Конвенцията за международно гражданско въздухоплаване, подписана в Чикаго на 7 декември 1944 г. (Чикагската конвенция) предвижда минимални стандарти за осигуряване сигурността на гражданското въздухоплаване.
(8)
За да постигне целите на настоящия регламент, всяка държава-членка би следвало да приеме национална програма за сигурност на гражданското въздухоплаване, както и съответна програма за контрол на качеството и програма за обучение.
(9)
С оглед на различните страни, които участват в изпълнението на мерки за сигурност на национално равнище, е необходимо всяка държава-членка да определи един подходящ орган, отговорен за координирането и наблюдението на изпълнение на програмите за авиационна сигурност.
(10)
Държавите-членки следва да имат възможност да прилагат по-строги мерки.
(11)
Наблюдението на мерките за сигурност изисква създаване на национално равнище на подходящи системи за управление на качеството и организация на проверки под надзор на Комисията, така че да потвърди ефективност на всяка национална система.
(12)
Мерките, необходими за изпълнение на настоящия регламент, следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяването на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (4).
(13)
Договорености за по-голямо сътрудничество при използване на летището Гибралтар бяха постигнати в Лондон на 2 декември 1987 г. от Кралство Испания и Обединеното кралство в Обща декларация на министрите на външните работи на двете страни, като тези договорености тепърва предстои да влязат в действие.
(14)
След като целите на предлаганите действия, а именно изграждане и прилагане на подходящи разпоредби в сферата на политиката за въздушен транспорт, не могат да бъдат достатъчно добре постигнати от държави-членки и следователно могат, поради общоевропейския обхват на настоящия регламент, да бъдат по-добре постигнати на общностно равнище, Общността може да вземе мерки съгласно принципа на субсидиарност, както е прогласен в член 5 от Договора. Съгласно принципа на пропорционалност, прогласен в същия член, настоящият регламент се самоограничава до общите основни стандарти, изисквани с цел постигане на целите на авиационна сигурност и не надхвърля необходимото за това,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Цели
1. Главната цел на настоящия регламент е създаването и изпълнението на подходящи мерки на Общността с цел предотвратяване на неправомерни актове на посегателство срещу гражданското въздухоплаване.
2. Допълнителната цел е да се даде основа за общо тълкуване на съответните разпоредби на Чикагската конвенция, по-специално нейното приложение 17.
3. Средствата за постигане на целите, установени в параграфи 1 и 2, са:
а)
установяване на общи стандарти за мерките за авиационна сигурност;
б)
установяване на подходящ гъвкав механизъм за наблюдение.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент:
1.
„летище“ означава всяка зона в държава-членка, която е открита за търговски въздушнотранспортни операции;
2.
„Чикагска конвенция“ означава Конвенцията за международно гражданско въздухоплаване и нейните приложения, подписана в Чикаго на 7 декември 1944 г.;
3.
„авиационна сигурност“ означава комбинация от мерки и човешки и естествени ресурси, предназначени да защитят гражданското въздухоплаване от актове на незаконно въздействие.
Член 3
Приложно поле
1. Мерките, установени от настоящия регламент, се прилагат във всяко летище, разположено на територията на държавите-членки, за които се прилага Договорът.
2. Прилагането на настоящия регламент за летището на Гибралтар се разбира, без да се засягат съответните правни позиции на Кралство Испания и на Обединеното кралство по отношение на спора за суверенитет на територията, на която е разположено летището.
3. Разпоредбите на настоящия регламент към летището на Гибралтар не се прилагат, преди договореностите в общата декларация на външните министри на Кралство Испания и Обединеното кралство от 2 декември 1987 г. да влязат в действие. Правителствата на Испания и на Обединеното кралство ще информират Съвета за датата на това влизане в действие.
Член 4
Общи стандарти
1. Общите основни стандарти за мерките по авиационна сигурност се основават на настоящите препоръки на Европейската конференция за гражданска авиация (ЕКГА), Документ 30, установени в приложението.
2. Необходимите мерки за изпълнение и техническа адаптация на тези общи основни стандарти се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 9, параграф 2, подложени на надлежно обсъждане за различните видове действия и чувствителност на мерките по отношение на:
а)
изпълнение на критерии и приемане на проверки за оборудване;
б)
детайлни процедури, съдържащи чувствителна информация;
в)
детайлни критерии за изключения от мерките за сигурност.
3. Съответният орган на държава-членка може на основание оценка на местния риск и когато прилагането на мерките за сигурност, посочени в приложението към настоящия регламент, може да бъде несъразмерно, или когато те не могат да бъдат изпълнени по обективни практически причини, да приеме национални мерки за сигурност за осигуряване на адекватно равнище на защита за летища:
а)
с два търговски полета на ден средно за годината; или
б)
само с полети на общата авиация; или
в)
с търговска дейност, ограничена до самолет с по-малко от 10 тона максимално излетно тегло (МИТ) или по-малко от 20 места,
отчитайки особеностите на такова малко летище.
Съответните държави-членки информират Комисията за такива мерки.
4. Комисията проверява дали мерките, приети от държави-членки съгласно параграф 3, са оправдани с оглед обективните практически причини и осигуряват адекватно равнище на защита. Ако мерките не отговарят на тези критерии, Комисията взема решение съгласно процедурата, посочена в член 9, параграф 3; в този случай държавата-членка ги отменя или адаптира.
Член 5
Национална програма за сигурност на гражданското въздухоплаване
1. До 3 месеца от влизането в сила на настоящия регламент всяка държава-членка приема национална програма за сигурност на гражданското въздухоплаване с цел да осигури прилагането на общи стандарти, посочени в член 4, параграф 1, и мерки, приети съгласно член 4, параграф 2, към дата, определена в тези мерки.
2. Независимо от това, че в рамките на държава-членка един или повече органи или субекти могат да бъдат включени в осигуряване на авиационната сигурност, всяка държава-членка определя подходящ орган, отговорен за координацията и наблюдението по изпълнението на нейната национална програма за сигурност на гражданското въздухоплаване.
3. До 6 месеца след влизането в сила на настоящия регламент, всяка държава-членка изисква от своя подходящия орган осигуряване на развитието и изпълнението на национална програма за контрол на качество за сигурност на гражданското въздухоплаване, която да осигури ефективността на нейната национална програма за сигурност на гражданското въздухоплаване.
4. Всяка държава-членка гарантира, че нейните летища и въздушни превозвачи, предоставящи услуги от тази държава, създават, изпълняват и поддържат програми за сигурност на летището и на въздушния превозвач, отговарящи на изискванията на нейната национална програма за сигурност на гражданското въздухоплаване. Тези програми се предоставят за одобрение и се наблюдават от подходящ орган.
5. Всяка държава-членка изисква подходящият орган да осигури развитие и изпълнение на национална програма за обучение за сигурност на гражданското въздухоплаване.
Член 6
По-строги мерки
Държавите-членки могат да прилагат, в съответствие с правото на Общността, по-строги мерки, отколкото тези, посочени в настоящия регламент. Колкото може по-скоро след тяхното прилагане държавите-членки информират Комисията за характера на тези мерки.
Член 7
Мониторинг за съответствие
1. Спецификациите за националната програма за контрол на качество за сигурност на гражданското въздухоплаване, което трябва да се изпълнява от държавите-членки, се приемат в съответствие с процедура, посочена в член 9, параграф 2. Такава програма се базира върху най-добрите практики и позволява лесно откриване и отстраняване на дефекти. Всяка програма осигурява това, че всички летища, разположени в засегнатата държава-членка, редовно се подлагат на одит под отговорността на подходящия орган, посочен в член 5, параграф 2. Такива одити използват обща методология и се извършват от одитори, които са квалифицирани съгласно общите критерии.
2. Шест месеца след влизането в сила на разпоредбите на настоящия регламент съгласно член 12, Комисията извършва, в сътрудничество с подходящия орган, посочен в член 5, параграф 2, инспекции, включително инспекции за подходящ пример от летища, за наблюдение на прилагането на настоящия регламент от държавите-членки. Такива инспекции отчитат информацията, получена от национални програми за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване, по-специално одиторски доклади. Процедурите за извършване на такива инспекции се приемат съгласно процедурата, посочена в член 9, параграф 2.
3. Длъжностните лица, упълномощени от Комисията да провеждат инспекции съгласно параграф 2, упражняват техните правомощия при издаване на писмено упълномощаване, посочващо характера, целта на инспекцията и датата, на която тя започва. Инспекциите на летища не се обявяват. Комисията информира държавите-членки, засегнати от инспекциите, достатъчно време преди насрочените инспекции.
Съответните държави-членки са подчинени на такива инспекции и осигуряват съответните органи или лица също така да са подчинени на такива инспекции.
4. Докладите за инспекциите се изпращат от Комисията до съответните държави-членки, които в срок до три месеца от уведомяването посочват мерките, взети за поправяне на всеки възможен недостатък. Докладът и отговорът на подходящия орган, посочен в член 5, параграф 2, се съобщават на Комитета, създаден по силата на член 9, параграф 1.
Член 8
Разпространение на информацията
1. Без да засяга правото на обществеността на достъп до документи, установено от Регламент (ЕО) 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документите на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (5),
а)
мерките, отнасящи се до:
i)
работни критерии и приемни проверки на оборудване;
ii)
детайлни процедури, съдържащи чувствителна информация;
iii)
детайлни критерии за освобождаване от мерките за сигурност,
посочени в член 4, параграф 2;
б)
спецификациите, посочени в член 7, параграф 1; и
в)
докладите от инспекциите и отговорите на държавите-членки, посочени в член 7, параграф 4,
са секретни и не се публикуват. Те са достъпни само за органите, посочени в член 5, параграф 2, които ги съобщават само на заинтересованите страни на основание необходимостта да са информирани, съгласно приложимите национални правила за разпространение на чувствителна информация.
2. Държавите-членки, колкото може по-скоро и в съответствие с приложимото национално право, третират като поверителна информацията, произтичаща от докладите на инспекциите и отговорите на държавите-членки, когато тя се отнася до други държави-членки.
3. Освен ако е ясно, че докладите от инспекциите и отговорите трябва или не трябва да бъдат разкрити, държавите-членки или Комисията се консултират със съответната държава-членка.
Член 9
Комитет
1. Комисията се подпомага от комитет, съставен от представители на държавите-членки и председателстван от представителя на Комисията.
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се отчитат разпоредбите на член 8 от него.
Периодът, установен в член 5, параграф 6 на Решение 1999/468/ЕО, се установява на един месец.
3. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 6 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се отчитат разпоредбите на член 8 от него.
4. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 10
Трети страни
Без да накърнява отговорностите на държавите-членки по отношение оценка на риска и клаузата за сигурност на споразумения за гражданско въздухоплаване, Комисията, подпомагана от Комитета за сигурност, обсъжда заедно с Международната организация за гражданско въздухоплаване (ИКАО) и ЕКГА възможността да развие механизма на оценка на полети от летища на трета страна да отговарят на основните изисквания за сигурност.
Член 11
Публикуване на информация
Съгласно Регламент (ЕО) 1049/2001 Комисията публикува всяка година доклад за изпълнение на настоящия регламент и ситуацията в Общността, доколкото е засегната авиационната сигурност, като очертава заключенията от докладите за инспекции.
Член 12
Санкции
Наказания за нарушаване разпоредбите на настоящия регламент са ефективни, пропорционални и възпиращи.
Член 13
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след датата на публикуването му в Официален вестник на Европейските общности, с изключение на следните разпоредби от приложението:
-
тези, които са свързани с прегледа на багажно помещение (точка 5.2.),
-
тези, които са свързан с товари, куриерски и експресни пратки (част 6), и
-
тези, които са свързани с пощата (част 7),
които разпоредби влизат в сила на 31 декември 2002 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 16 декември 2002 година.