32000L0060
L 327/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2000/60/EО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 23 октомври 2000 година
за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 175, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (3),
в съответствие с процедурата, установена в член 251 от Договора (4), и в светлината на съвместния текст, одобрен от Помирителния комитет на 18 юли 2000 г.,
като имат предвид, че:
(1)
Водата не е просто търговски продукт, а по-скоро наследство, което следва да бъде опазено, защитено и третирано като такова.
(2)
Заключенията от семинара на равнище министри по политиката на Общността в областта на водите, състоял се във Франкфурт през 1988 г., подчертаха необходимостта от законодателство на Общността, касаещо качеството на околната среда. Съветът в Резолюцията си от 28 юни 1988 г. (5) помоли Комисията да представи предложения за подобряване на екологичните качества на повърхностните води в Общността.
(3)
Заключителната декларация на Министерския семинар за подземните води, състоял се в Хага през 1991 г., призна необходимостта от действия, посредством които да бъде избегнато дългосрочното влошаване на качеството и количеството на пресните води, и предложи да се състави програма за действие, която да се приложи до 2000 г., целяща устойчивото управление и опазване на ресурсите на пресните води. В своите резолюции от 25 февруари 1992 (6) и 20 февруари 1995 (7) Съветът поиска програма за действие за подземните води и преразглеждане на Директива 80/68/EИО на Съвета от 17 декември 1979 г. за опазването на подземните води от замърсяване с някои вредни и опасни вещества (8) като част от цялостната политика за опазване на пресните води.
(4)
Водите в Общността са под непрекъснатия натиск от нарастващите изисквания за достатъчни количества вода с добро качество, предназначена за всякакви цели. На 10 ноември 1995 г. Европейската агенция за околна среда представи в доклада си „Околната среда в Европейския съюз - 1995 г.“ осъвременени данни за състоянието на околната среда, потвърждавайки необходимостта от действия по опазване както на количеството, така и на качеството на водите в Общността.
(5)
На 18 декември 1995 г. Съветът одобри заключенията, изискващи между другото изгoтвянето на нова рамкова директива, която да установи основните принципи на устойчива политика в областта на водите в Европейския съюз, и покани Комисията да излезе със съответно предложение.
(6)
На 21 февруари 1996 г. Комисията прие съобщение до Европейския парламент и Съвета за политиката в областта на водите в Европейската общност, установяващо принципите на политиката на Общността в областта на водите.
(7)
На 9 септември 1996 г. Комисията представи предложение за решение на Европейския парламент и Съвета за програма за действие за интегрирано опазване и управление на подземните води (9). В това предложение Комисията наблегна на необходимостта от установяване на процедура за регулиране водочерпенето на пресни води и за мониторинг на тяхното количество и качество.
(8)
На 29 май 1995 г. Комисията прие съобщение до Европейския парламент и Съвета за разумното използване и консервиране на влажните зони, което фокусира върху важните им функции за опазването на водните ресурси.
(9)
Необходимо е да се разработи интегрирана политика на Общността в областта на водите.
(10)
На 25 юни 1996 г. Съветът, на 19 септември 1996 г. Комитетът на регионите, на 26 септември 1996 г Икономическият и социален комитет, както и Европейският парламент на 23 октомври 1996 г. поискаха от Комисията да излезе с предложение за директива на Съвета, установяваща рамката за политиката на Общността в областта на водите.
(11)
Съгласно член 174 от Договора политиката на Общността за околната среда трябва да допринася за постигане целите на предпазване, опазване и подобряване качеството на околната среда посредством внимателното и рационално използване на природните ресурси, както и следва да се основава на принципите на предпазни и превантивни мерки, на принципа на приоритетно коригиране на екологичните щети при източника както и на принципа „замърсителят плаща“.
(12)
Съгласно член 174 от Договора при изготвяне на политиката си за околната среда, Общността следва да вземе предвид наличните научни и технически данни, условията на околната среда в различните региони на Общността, както и икономическото и социалното развитие на Общността като цяло и балансираното развитие на регионите ѝ, както и потенциалните предимства и недостатъци на действията или бездействията.
(13)
В Oбщността съществуват различни условия и нужди, които изискват съответните специфични решения. Тези различия следва да бъдат взети предвид при планирането и изпълнението на мерките, осигуряващи опазването и устойчивото използване на водите в рамките на речния басейн. Решенията следва да бъдат вземани съобразно условията, максимално близки до мястото на използването или засягането по някакъв начин на водите. Посредством създаването на програми от мерки, съобразени с регионалните и местните условия, следва да се дава приоритет на действия, които са в задълженията на, държавите-членки чрез изготвяне на прогpами от мерки, съобразени с регионалните и мeстните условия.
(14)
Успехът на настоящата директива зависи от близкото сътрудничество и съвместните действия на oбщностно ниво, на ниво държави-членки и на местно ниво, както и от информацията, консултациите и участието на обществеността, включително ползвателите.
(15)
Водоснабдяването е услуга от общ интерес, както е посочено и в съобщeнието на Комисията за услугите от общ интерес в Европа (10).
(16)
Необходимо е по-нататъшното интегриране на опазването и устойчивото управление на водите в други политики на Общността, като енергийната, транспортната, селскостопанската, рибарската, регионалната и туристическата. Настоящата директива следва да осигури основата за продължителен диалог и за развитие на стратегии за по-нататъшното интегриране на политиките на Общността. Настоящата директива може също да има значителен принос в другите области на сътрудничество между държавите-членки, inter alia, Европейската перспектива за пространствено развитие (ESDP).
(17)
Ефективната и съдържателна политика в областта на водите следва да вземе предвид чувствителността на водните екосистеми, намиращи се в близост до брега и естуарите или в заливи или относително затворени морета, тъй като равновесието им е силно повлияно от качеството на вътрешнотериториалните води, вливащи се в тях. Опазването на състоянието на водите в речните басейни ще осигури икономически ползи посредством приноса за опазването на рибните популации, включително и на крайбрежните такива.
(18)
Политиката на Общността в областта на водите изисква прозрачна, ефективна и съдържателна законова рамка. Общността следва да осигури общите принципи и цялостната рамка за действия. Настоящата директива следва да осигури именно рамката, както и да координира и интегрира и, в дългосрочна перспектива, доразвие общите принципи и структури за опазване и устойчиво използване на водите на Общността в съответствие с принципа на субсидиарност.
(19)
Настоящата директива цели поддържането и подобряването на състоянието на водната среда в Общността. Тази цел е предварително обвързана с качеството на разглежданите води. Контролът на количеството е допълнителен елемент в осигуряването на добро качество на водите и поради това следва да бъдат установени мерки за количествата, обслужващи целите за добро качество.
(20)
Количественото състояние на подземните води може да окаже въздействие върху екологичното качество на повърхностните води и земните екосистеми, свързани с подземния воден обект.
(21)
Общността и държавите-членки са страни в многобройни международни споразумения, съдържащи важни задължения по опазване на морските води от замърсяване, и по-специално - Конвенцията за опазване на морската среда на Балтийско море, подписана в Хелзинки на 9 април 1992 г. и одобрена с Решение 94/157/EО на Съвета (11), Конвенцията за опазване на морската среда на североизточната част на Атлантическия океан, подписана в Париж на 22 септември 1992 г. и одобрена с Решение 98/249/EО на Съвета (12), както и Конвенцията за опазване на Средиземно море от замърсяване, подписана в Барселона на 16 февруари 1976 г. и одобрена с Решение 77/585/EИО на Съвета (13), и протокола към нея за опазване на Средиземно море от замърсяване от източници, базирани на сушата, подписан в Атина на 17 май 1980 г. и одобрен с Решение 83/101/EИО на Съвета (14). Настоящата директива следва да допринесе за спазването на тези задължения от държавите-членки и Общността.
(22)
Настоящата директива следва да допринесе за прогресивното намаляване на емисиите на опасни вещества във водите.
(23)
Необходими са общи принципи, за да се координират действията на държавите-членки за подобряване опазването на водите на Общността в качествено и количествено отношение, за осигуряване устойчивото използване на водите, за допринасяне за контрола на трансграничните проблеми с водите, за опазването на водните и земните екосистеми и влажните зони, зависещи директно от тях, както и за опазването и развитието на потенциалното използване на водите на Общността.
(24)
Доброто качество на водите ще допринесе за осигуряването на снабдяването с питейна вода на населението.
(25)
Следва да се установят общи дефиниции за състоянието на водите по отношение на качеството им и, където е необходимо за целите на опазването на околната среда - за количеството им. Следва да се установят екологични качествени стандарти, осигуряващи достигането на добро състояние на повърхностните и подземните води в Общността, както и предпазването им на ниво Общност от влошаване на състоянието.
(26)
Държавите-членки следва да се стремят да достигнат целта за поне добро състояние на водите посредством определяне и прилагане на необходимите мерки в интегрирани програми от мерки, като вземат предвид съществуващите изисквания в Общността. Там, където състоянието на водите е вече добро, следва то да бъде поддържано. В допълнение към изискванията за добро състояние по отношение на подземните води следва да се определят и да се отстраняват своевременно всякакви тенденции за нарастване концентрациите на каквито и да било замърсители в тях.
(27)
Основна цел на настоящата директива е пълното отстраняване на определени приоритетни опасни вещества и допринасяне за задържането на концентрациите им в морската среда близо до фоновите стойности за естествено намиращи се вещества.
(28)
По принцип повърхностните и подземните води са възстановим естествен ресурс; задачата за осигуряване доброто състояние на подземните води по-специално изисква възможно най-ранни действия и стабилно дългосрочно планиране на предпазващи мерки, допринасящи избягването на естественото закъснение в тяхното формиране и възстановяване. Това закъснение в подобрението следва да се вземе предвид в съответните времеви разчети при установяването на мерки за достигане на доброто състояние на подземните води и отстраняването на всякакви възходящи тенденции в концентрациите на замърсители в тях.
(29)
За да се разпределят разходите по прилагането, допустимо е държавите-членки да възприемат поетапно прилагане на програмите от мерки, изискуеми по настоящата директива за достигане на целите, заложени в нея.
(30)
За да се постигне пълно и съдържателно прилагане на настоящата директива, всяко удължаване на сроковете следва да се направи след прилагане на подходящи, ясни и прозрачни критерии и да бъде преценено от държавите-членки в съответните им планове за управление на речните басейни.
(31)
В случаите, когато воден обект е засегнат до такава степен от дейността на човека или състоянието му по естествен начин е такова, че не е целесъобразно, ефикасно или разумно да се цели достигането на добро състояние, за него следва да се приложат по-либерални качествени стандарти, отново основани на подходящи, ясни и прозрачни критерии, както и всички възможни практически действия за опазване от по-нататъшното влошаване на състоянието му.
(32)
Може да съществуват основания за отклонения от изискванията за достигане на добро състояние или опазването от по-нататъшно влошаване на състоянието, например когато това е вследствие на изключителни или непредвидени обстоятелства, като наводнения и разливи или по причини от надделяващ обществен интерес, нови въздействия и промени във физическите характеристики в повърхностния воден обект или колебания в нивата на подземен воден обект. В тези случаи следва да се осигури предприемането на всички възможни практически действия за опазване от и намаляване на вредното въздействие върху състоянието на водния обект.
(33)
За всеки речен басейн следва да се преследват целите за достигане на добро състояние, и то така, че да се координират мерките, касаещи повърхностни и подземни водни обекти, принадлежащи на една и съща екологична, хидроложка или хидрогеоложка система.
(34)
За целите на опазване на околната среда е необходимо по-пълното интегриране на количествените и качествените аспекти, касаещи повърхностните и подземните води, като се вземат предвид естествените условия в хидроложкия цикъл.
(35)
В рамките на речни басейни, където водоползването може да има трансграничен ефект, изискванията за достигане на екологичните качествени стандарти, произтичащи от настоящата директива, и по-специално - програмите от мерки, следва да се координират за цялата територия на речния басейн. За речни басейни, достигащи извън границите на Общността, държавите-членки следва да положат усилия за осигуряване на подходяща координация със съответните държави, нечленуващи в Общността. Настоящата директива следва да допринесе за прилагането на задълженията на Общността по международните конвенции за опазване и управление на водите, особено за Конвенцията на ООН за опазване и използване на трансгранични водни течения и международни езера, одобрена с Решение 95/308/EО на Съвета (15), и всички следващи споразумения за прилагането ѝ.
(36)
Необходимо е да се направи анализ на характеристиките на речния басейн и влиянието на човешките дейности, както и икономически анализ на водоползването. Развитието в състоянието на водите следва да бъде предмет на мониторинг от държавите-членки на систематична и сравнима основа на цялата територия на Общността. Тази информация е необходима, за да се осигури стабилна основа, върху която държавите-членки да създават програмите от мерки, целящи достигането на целите, поставени от настоящата директива.
(37)
Държавите-членки следва да определят водите, използвани за черпене на питейни води, и да осигурят съответствието им с Директива 80/778/EИО на Съвета от 15 юли 1980 г. за качеството на водите, предназначени за консумация от човека (16).
(38)
Използването на икономически инструменти от държавите-членки като част от програмите от мерки е подходящо. Принципът за възстановяване разходите за услугите, включително разходите за околната среда и източниците, свързани с увреждането или отрицателното въздействие върху водната среда, следва да се има предвид, и особено в съответствие с принципа „замърсителят плаща“. За тази цел ще е необходимо изготвянето на икономически анализ на услугите в областта на водите, основаващ се на дългосрочни прогнози за търсенето и предлагането на вода в района на речния басейн.
(39)
Необходимо е пълното предпазване от или намаляването на въздействието на инциденти, при които водите са аварийно замърсявани. В програмата от мерки следва да се включат и такива, целящи постигането ѝ.
(40)
Предвид предотвратяването и контрола на замърсяването политиката в областта на водите на Общността следва да бъде базирана на комбинирания подход, използващ контрол на замърсяването при източника, посредством установяване на норми за допустими емисии и екологични качествени стандарти.
(41)
По отношение количеството на водите следва да се установят общи принципи за контрол на водочерпенето и прекратяването му с цел осигуряване екологична устойчивост на засегнатите водни системи.
(42)
За някои групи и семейства замърсители следва да бъдат установени общи екологични качествени стандарти като минимални изисквания на законодателството на Общността. Следва да се осигурят разпоредби на ниво Общност за приемането на такива стандарти.
(43)
Замърсяването от заустване, емитиране или изпускане на приоритетни опасни вещества следва да бъде напълно или поетапно прекратено. По предложение на Комисията Европейският парламент и Съветът следва да определят веществата, разглеждани като приоритетни, както и специфичните мерки, които следва да бъдат предприети за отстраняване замърсяванията с такива вещества, като вземат предвид всички значими източници и определят ефективните ценови пропорционални нива, както и комбинацията от използвани подходи.
(44)
При определянето на опасните вещества следва да се има предвид принципът на превантивни мерки, като се разчита конкретно на определянето на всички потенциални отрицателни въздействия на продукта и на научната оценка на риска.
(45)
Държавите-членки следва да предприемат мерки за отстраняване замърсяването на повърхностните води с приоритетни вещества и прогресивно да намаляват замърсяванията с всички други вещества, които биха им попречили да постигнат целите за повърхностните водни обекти.
(46)
За да се осигури участието на обществеността, включително потребителите на вода, в създаването и актуализирането на плановете за управление на речните басейни, необходимо е да бъде предоставена съответната информация за планираните мерки, както и да се докладва за напредъка в прилагането им, с оглед включването на обществеността преди вземането на окончателните решения относно мерките.
(47)
Настоящата директива следва да предостави механизмите, предотвратяващи пречките в напредъка в подобряване състоянието на водите, когато това попада извън обсега на законодателството на Общността в областта на водите, с оглед създаването на подходящи стратегии на Общността за избягването на тези пречки.
(48)
Комисията следва ежегодно да представя осъвременен план за всички инициативи, които тя смята да предложи в областта на водите.
(49)
За осигуряването на последователен подход на Общността като част от настоящата директива следва да бъдат установени техническите спецификации. Важна стъпка напред са критериите за оценка състоянието на водите. Някои технически елементи следва да бъдат адаптирани към техническото развитие на стандартизацията на методите за мониторинг, пробовземане и анализ посредством съответната процедура на комитета. За нуждите на пълното разбиране и прилагане на критериите за характеризиране на районите на речните басейни и оценка състоянието на водите Комисията може да приеме насоки за прилагане на тези критерии.
(50)
Мерките, необходими за прилагането на настоящата директива, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/EО на Съвета от 28 юни 1999 г., за установяване на процедура за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (17).
(51)
Прилагането на настоящата директива следва да постигне ниво на опазване на водите, поне еквивалентно на установеното с предишни актове, поради което те ще бъдат отменени в момента на пълно прилагане на съответните разпоредби на настоящата директива.
(52)
Разпоредбите на настоящата директива възпроизвеждат от Директива 76/464/EИО (18) рамката за контрол на замърсяването с някои опасни вещества. По тази причина тя ще бъде отменена, когато съответните разпоредби на настоящата директива са напълно приложени.
(53)
Следва да се осигури пълно прилагане и налагане на съществуващото законодателство за опазване на водите. Необходимо е също да се осигури правилното въвеждане на разпоредбите за прилагане на настоящата директива в цялата Общност посредством съответни санкции, установени в законодателството на държавите-членки. Тези санкции трябва да бъдат ефективни, съразмерни и възпиращи
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Цел
Целта на настоящата директива е да установи рамка за опазването на вътрешнотериториалните повърхностни води, преходните води, крайбрежните води и подземните води, която:
a)
предпазва от по-нататъшно влошаване и опазва и подобрява състоянието на водните екосистеми и, съобразно нуждите им, земните екосистеми и влажните зони, зависими директно от водните екосистеми;
б)
подпомага устойчивото използване на водите на база дългосрочно опазване на наличните водни ресурси;
в)
цели разгръщане на мерките по опазване и подобряване състоянието на водната среда, inter alia, посредством специфични мерки за прогресивно намаляване на заустванията, eмисиите и загубите от приоритетни вещества, както и пълното или поетапното прекратяване на заустванията, емисиите и загубите от приоритетни опасни вещества;
г)
осигурява прогресивното намаляване замърсяването на подземните води и предотвратява по-нататъшното замърсяване, и
д)
допринася за намаляване на въздействието от наводнения и засушавания
и поради това допринася за:
-
осигуряването на достатъчно количество повърхностни и подземни води с добро качество, необходими за устойчивото, балансирано и равномерно използване на водите,
-
значителното намаляване на замърсяването на подземните води,
-
опазването на териториалните и морските води, и
-
достигане целите на съответните международни споразумения, включително на тези, целящи предотвратяване и елиминиране на замърсяването на морската среда, посредством действия на Общността съобразно член 16, параграф 3 за пълно или поетапно прекратяване на заустванията, емисиите и загубите от приоритетни опасни вещества с единствената цел за достигане концентрации в морската среда, близки до фоновите нива за естествено намиращите се вещества и близки до нулата за произведени от човека синтетични вещества.
Член 2
Определения
За целите на настоящата директива:
1.
„Повърхностни води“ означават вътрешнотериториални води, с изключение на подземните; преходни води и крайбрежни води, освен по отношение на химическото състояние, за което ще се включват и териториални води.
2.
„Подземни води“ означава всички води под повърхността на земята в зоната на насищане и в пряк контакт със земята или подпочвения слой.
3.
„Вътрешнотериториални води“ означава всички стоящи или течащи води на повърхността на земята, както и всички подземни води откъм вътрешността на страната, считано от линията, от която се измерва обхватът на териториалните води.
4.
„Река“ означава вътрешнотериториален воден обект, протичащ в по-голямата си част по повърхността на земята, но който може да протича и под земята за част от течението си.
5.
„Езеро“ означава вътрешнотериториален повърхностен воден обект със стоящи води.
6.
„Преходни води“ са повърхностни водни обекти в околностите на устията на реки, които са частично солени в резултат на близостта им до крайбрежни води, но и значително повлияни от потока на пресните води.
7.
„Крайбрежни води“ означава повърхностни води откъм вътрешността на страната, считано от линията, от която всяка точка отстои на една морска миля в посока вътрешността на морето от най-близката точка на линията, от която се измерва обхватът на териториалните води, като, където е възможно, продължава до външната граница на преходните води.
8.
„Изкуствен воден обект“ означава повърхностен воден обект, създаден от човешка дейност.
9.
„Силно модифициран воден обект“ означава повърхностен воден обект, който вследствие на физически промени от човешка дейност е променен по естеството си в значителна степен, съгласно определението на държавите-членки в съответствие с разпоредбите на приложение II.
10.
„Повърхностен воден обект“ означава отделен и значителен елемент от повърхностни води, като езеро, язовир, поток, река или канал, част от поток, река или канал, преходни води или разширение на крайбрежни води.
11.
„Водоносен хоризонт“ означава подповърхностен слой или слоеве от скали или други геоложки пластове с достатъчна порьозност и пропускливост, така че да позволява достатъчен поток на подземните води или водочерпене на достатъчни количества подземни води.
12.
„Подземен воден обект“ означава отделно ниво на подземните води във водоносния хоризонт или хоризонти.
13.
„Речен басейн“ означава териториална област, чийто повърхностен отток се влива изцяло през поредица от потоци, реки и, евентуално, езера в морето посредством единствено речно устие, естуар или делта.
14.
„Подбасейн“ означава териториална област, чийто повърхностен отток се влива изцяло през поредица от потоци, реки и, евентуално, езера в определена точка на водно течение (обикновено езеро или протичащи заедно реки).
15.
„Район на речния басейн“ означава област от земята или морето, съставена от един или повече граничещи си речни басейни заедно с прилежащите им подземни и крайбрежни води, определен съгласно член 3, параграф 1 като основна единица за управление на речен басейн.
16.
„Компетентен орган“ означава орган или органи, определени съгласно член 3, параграф 2 или член 3, параграф 3.
17.
„Състояние на повърхностните води“ е общ израз на състоянието на повърхностен воден обект, определено от най-лошото му екологично състояние и химичното му състояние.
18.
„Добро състояние на повърхностните води“ означава състоянието, постигнато от повърхностния воден обект, когато и екологичното, и химичното му състояние са поне добри.
19.
„Състояние на подземните води“ е общ израз за състоянието на подземните водни обекти, определено от най-лошото му количествено състояние и химичното му състояние.
20.
„Добро състояние на подземните води“ означава състоянието, достигнато от подземния воден обект, когато и количественото, и химичното му състояние са поне добри.
21.
„Екологично състояние“ е израз на качеството на структурата и функционирането на водните екосистеми, свързани с повърхностните води, класифицирани в съответствие с приложение V.
22.
„Добро екологично състояние“ е състоянието на повърхностния воден обект, класифициран така в съответствие с приложение V.
23.
„Добър екологичен потенциал“ е състоянието на силно модифициран или изкуствен воден обект, класифициран така в съответствие със съответните разпоредби на приложение V.
24.
„Добро химично състояние на повърхностните води“ означава химичното състояние, което се изисква за постигане на екологичните стандарти за повърхностните води, установени в член 4, параграф 1, буква a), което е химичното състояние, постигнато от повърхностен воден обект, в който концентрациите на замърсителите не надвишават екологичните качествени стандарти, установени в приложение IX и съгласно член 16, параграф 7, както и съгласно други съответни законодателни актове на Общността, установяващи екологични качествени стандарти на общностно ниво.
25.
„Добро химично състояние на подземните води“ е химичното състояние на подземен воден обект, което отговаря на условията, установени в таблица 2.3.2 от приложение V.
26.
„Количествено състояние“ е израз на степента, в която подземен воден обект е засегнат от директно или индиректно черпене.
27.
„Налични ресурси на подземните води“ означава дългосрочната средна годишна степен на цялостното възстановяване на подземния воден обект, от която се вади дългосрочната годишна степен на изискуемия поток за постигане на екологичните качествени стандарти за свързаните повърхностни води, определени в член 4, за да се избегне всяко значително влошаване на екологичното състояние на тези води, както и за да се избегне всяка значителна вреда на свързаните с тях земни екосистеми.
28.
„Добро количествено състояние“ е състоянието, определено в таблица 2.1.2 от приложение V.
29.
„Опасни вещества“ означава групи от вещества, които са токсични, устойчиви и в състояние да се акумулират биологично, както и други вещества или групи от вещества, за които се счита, че могат да бъдат приравнени към горните.
30.
„Приоритетни вещества“ означава веществата, определени в съответствие с член 16, параграф 2 и изброени в приложение X. Сред тези вещества има „приоритетни опасни вещества“, което означава веществата, определени в съответствие с член 16, параграфи 3 и 6, за които следва да се предприемат мерки в съответствие с член 16, параграфи 1 и 8.
31.
„Замърсител“ означава всяко вещество, което може да предизвика замърсяване, и особено изброените в приложение VIII.
32.
„Директно заустване в подземни води“ означава заустване на замърсители в подземни води без просмукване през почвата или подпочвените слоеве.
33.
„Замърсяване“ означава директно или индиректно вкарване на вещества във въздуха, водата или почвите в резултат на човешка дейност, което може да бъде опасно за човешкото здраве или качеството на водните екосистеми или на земните екосистеми, пряко зависещи от водните, и което се изразява в увреждане или нарушаване на материална собственост, устройства и други позволени начини за използване на околната среда.
34.
„Екологични цели“ означава целите, установени в член 4.
35.
„Екологични качествени стандарти“ означава концентрацията на определени замърсители или група замърсители във водите, седимента или живата част на екосистемата, която не трябва да бъде превишавана, за да не се застрашат човешкото здраве и околната среда.
36.
„Комбиниран подход“ означава контрол на заустванията и емисиите в повърхностните води в съответствие с подхода, установен в член 10.
37.
„Вода, използвана за употреба от човека“ има същото значение както в Директива 80/778/EИО, изменена с Директива 98/83/EО.
38.
„Водни услуги“ означава всички услуги, предлагани за домакинствата, обществените институции или промишлеността:
39.
„Водоползване“ означава водните услуги заедно с всяка друга дейност, определена съгласно член 5 и приложение II, имащи значителен ефект върху състоянието на водите.
Тази концепция се прилага за целите на член 1 и икономическия анализ, изготвен съгласно член 5 и приложение III, буква б).
40.
„Норми за допустими емисии“ означава масата на веществата, определена в съответни специфични параметри, концентрация и/или ниво на емисиите, която не бива да бъде превишавана в продължение на определен период или периоди от време. Емисионните ограничения могат също да бъдат определени за някои групи, семейства или категории вещества, особено за определените съгласно член 16.
Емисионните ограничения за веществата се прилагат нормално в точката, където емисиите напускат инсталацията, без при определянето им да се взема под внимание разреждането. С оглед индиректни изливания във водите може да бъде взет предвид ефектът от пречиствателни станции за отпадни води когато се определят граничните стойноcти на емисия за съответните инсталации, като се осигури еквивалентно ниво на опазване на околната среда и се гарантира, че това не води до повишаване нивата на замърсяването ѝ.
41.
„Контрол на емисиите“ е контрол, изискващ специфични норми за допустими емисии, например на стойностите или други определящи граници или условия за въздействието, произхода или други характеристики на емисиите или оперативните условия, влияещи върху тях. Употребата на термина „контрол на емисиите“ в настоящата директива в съответствие с разпоредбите на всяка друга директива не трябва да се разбира като интерпретиране на тези разпоредби.
Член 3
Координиране на административните разпоредби в рамките на районите на речните басейни
1. Държавите-членки определят индивидуални речни басейни в рамките на националните им територии, като за целите на настоящата директива ще ги определят като индивидуални райони на речни басейни. Малки речни басейни могат да се комбинират с по-големи такива или да се присъединяват към съседни малки басейни, за да формират индивидуален район на речен басейн, когато това е необходимо. На места, в които подземните води не следват точно определен речен басейн, те трябва да бъдат причислени към най-близкия или най-подходящия район на речен басейн. Крайбрежните води се определят към най-близкия или най-подходящия район или райони на речен басейн.
2. Държавите-членки осигуряват съответните административни разпоредби и действия, включително определяне на съответен компетентен орган, за прилагането правилата на настоящата директива в рамките на всеки район на речен басейн на тяхната територия.
3. Държавите-членки осигуравят причисляването към международен район на речен басейн на всеки речен басейн, покриващ територията на повече от една държава-членка. По молба на засегнатите държави-членки Комисията ще подпомогне определянето на такъв международен район на речен басейн.
За целите на прилагането на правилата на настоящата директива по отношение на всеки международен район на речен басейн на тяхна територия държавите-членки ще осигурят съответните административни разпоредби и действия, включително определяне на компетентен орган.
4. Държавите-членки осигуряват координирането за целия район на речен басейн на изискванията на настоящата директива за постигане екологичните цели, установени съобразно член 4, и особено на програмите от мерки. Що се отнася до международните райони на речни басейни, държавите-членки осигуряват координирането съвместно, като за тази цел могат да използват съществуващи структури. По молба на засегнатите държави-членки Комисията подпомага установяването на програмите от мерки.
5. Когато район на речен басейн се простира извън територията на Общността, съответната държава-членка или държави-членки трябва да инициират установяването на подходяща координация със съответната държава, която не е член на Съюза, с цел постигане целите на настоящата директива за целия район на речен басейн. Държавите-членки осигуряват прилагане правилата на настоящата директива на тяхна територия.
6. Държавите-членки могат да определят като компетентен орган за целите на настоящата директива съществуващи национални или международни структури.
7. Държавите-членки определят компетентния орган в срока, посочен в член 24.
8. Държавите-членки предоставят на Комисията списък на компетентните си органи, както и на компетентните органи на всички международни структури, в които те участват, най-късно 6 месеца след датата по член 24. За всеки компетентен орган трябва да се предостави информацията по приложение I.
9. Държавите-членки уведомяват Комисията при всякакви промени в информацията съгласно параграф 8 в тримесечен срок от настъпването им.
Член 4
Екологични цели
1. За постигане пълна ефективност на програмите от мерки, установени в плановете за управление на речните басейни:
a)
за повърхностни води
i)
при спазване на параграфи 6 и 7 и без да се засяга параграф 8, държавите-членки изпълняват необходимите мерки за предпазване състоянието на всички повърхностни водни обекти от влошаване;
ii)
всички водни обекти за повърхностни води бъдат опазвани, разширявани и възстановявани от държавите-членки, при спазване на прилагането на подточка iii), за изкуствени и силно модифицирани водни обекти, с цел постигане доброто им състояние най-много до 15 години от датата на влизане в сила на настоящата директива, в съответствие с разпоредбите на приложение V, при спазване на yдължaванията, определени в съответствие c парагрaф 4, и при прилагане на параграфи 5, 6 и 7, и без да се засяга параграф 8;
iii)
държавите-членки опазват и разширяват всички изкуствени и силно модифицирани водни обекти с цел постигане на добър екологичен потенциал и добро химично състояние на повърхностните води най-късно до 15 години от датата на влизане в сила на настоящата директива в съответствие с разпоредбите на приложение V, при спазване на yдължaванията, определени в съответствие c парагрaф 4, и при прилагане на параграфи и 5, 6 и 7, и без да се засяга параграф 8;
iv)
държавите-членки ще прилагат необходимите мерки в съответствие с член 16, параграфи 1 и 8 с цел постепенното намаляване на замърсяването с приоритетни вещества и пълното или поетапното елиминиране на емисиите, заустванията и уврежданията от приоритетни опасни вещества,
без това да влияе на съответните международни споразумения по член 1 за съответните страни;
б)
за подземни води
i)
държавите-членки изпълняват необходимите мерки за опазване или ограничаване на замърсителите в подземните води, както и по отношение опазване състоянието на всички подземни водни обекти по параграфи 6 и 7 от влошаване, без да се засяга параграф 8 от настоящия член и съобразно прилагането на член 11, параграф 3, буква й);
ii)
държавите-членки опазват, разширяват и възстановяват всички подземни водни обекти, като осигурят баланс между водочерпене и водосбор на подземни води, с цел постигане доброто им състояние най-късно до 15 години от датата на влизане в сила на настоящата директива, в съответствие с разпоредбите на приложение V, при спазване на yдължaванията, определени в съответствие c парагрaф 4, и при прилагане на параграфи и 5, 6 и 7, без да се засяга параграф 8 от настоящия член, и съобразно прилагането на член 11, параграф 3, буква й);
iii)
държавите-членки изпълняват всички необходими мерки за отстраняване на всякакви значителни и устойчиви възходящи тенденции в концентрацията на замърсители, произтичащи от човешка дейност, с цел прогресивно намаляване замърсяването на подземните води;
мерките за постигане на горната цел трябва да се прилагат в съответствие с член 17, параграфи 2, 4 и 5, като се вземат предвид приложимите стандарти, установени в съответното законодателство на Общността, и в съответствие с приложението на параграфи 6 и 7, без да се засяга параграф 8;
в)
за защитените територии
държавите-членки ще постигнат съотвествие с всички стандарти и цели най-късно до 15 години от датата на влизане в сила на настояшата директива, освен ако друго не е установено в законодателство на Общността, установяващо защитените територии.
2. В случай че за един и същ воден обект е приложима повече от една цел по параграф 1, трябва да бъде приложена по-строгата.
3. Държавите-членки могат да определят даден воден обект като изкуствен или силно модифициран, когато:
a)
промените в хидроморфологичните характеристики на обекта, за който трябва да се достигне добро състояние, ще имат значителен отрицателен ефект върху:
i)
околната среда като цяло;
ii)
навигацията, пристанищните съоръжения или рекреацията;
iii)
дейности, за които водата се съхранява, като доставка на питейна вода, производство на енергия или напояване;
iv)
регулиране на водите, предпазване от наводнения, почвени дренажи; или
v)
други, също толкова значими човешки дейности по развитието;
б)
благоприятните цели за изкуствени или силно модифицирани характеристики на водния обект не могат по технически причини или непропорционалност на разходите да бъдат достигнати по разумен начин с други средства, които са значително по-добри като екологична възможност.
Всички подобни случаи и причините за тях се описват подробно в плановете за управление на речните басейни по член 13, като се преразглеждат на всеки 6 години.
4. Сроковете, установени по параграф 1, могат да бъдат удължавани за целите на поетапното постигане на целите за водни обекти, за които е доказано, че липсва по-нататъшно влошаване на състоянието, при условие че са спазени всички изброени по-долу условия:
a)
държавите-членки установят, че всички необходими подобрения в състоянието на водните обекти не биха могли да бъдат разумно постигнати в сроковете по този параграф поради поне една от следните причини:
i)
мащабът на необходимите подобрения може да бъде достигнат единствено в срокове, превишаващи посочените, по технически причини;
ii)
завършването на подобренията в срок би било непропорционално скъпо;
iii)
естествените условия не позволяват подобренията в състоянието на водния обект да бъдат направени в срок.
б)
удължаването на сроковете, както и причините за това са изрично посочени и обяснени в плана за управление на речния басейн по член 13;
в)
продължаването на сроковете трябва да се ограничи максимум до 2 актуализации на плана за управление на речния басейн, освен в случаите, когато естествените условия са такива, че целите не могат да бъдат постигнати в този период;
г)
в плана за управление на речния басейн са посочени: обобщение на мерките по член 11, за които се счита, че е необходимо да се приложат с цел прогресивното достигане на добро състояние в продължения срок, причините за всяко значимо забавяне в действието на тези мерки, както и очакваните срокове за прилагането им. Преглед на прилагането на мерките и резюме на всички допълнителни мерки трябва да бъдат включени в актуализациите на плана.
5. Държавите-членки могат да се стремят към по-малко строги екологични цели от изискуемите по параграф 1 за определени водни обекти, когато те са до такава степен засегнати от човешката дейност по член 5, параграф 1, или естествените им условия са такива, че постигането на тези цели е технически невъзможно или непропорционално скъпо и са постигнати всички условия, изброени по-долу:
a)
екологичните и социо-икономически нужди, обслужвани от човешките дейности, не могат да бъдат постигнати с други средства, които са значително по-добрата екологична възможност и не са необходими непропорционални разходи;
б)
държавите-членки осигуряват:
-
достигането на възможно най-добро екологично и химично състояние на повърхностните води, съобразно естествените условия, човешката дейност или замърсяване;
-
най-малките възможни промени в доброто състояние на подземните води, съобразно естествените условия, човешката дейност или замърсяване;
в)
в състоянието на засегнатия воден обект не се наблюдава по-нататъшно влошаване;
г)
установяването на най-либерални екологични цели, както и причините за това, са изрично посочени в плана за управление на речния басейн, изискуем по член 13 и тези цели се преразглеждат на всеки 6 години.
6. Временното влошаване на състоянието на водните обекти няма да бъде нарушение на изискванията на настоящата директива, ако е в резултат на естествени причини или обстоятелства, свързани с непреодолима сила, които са изключителни или не са могли да бъдат предсказани, и особено силни наводнения и продължителни засушавания, или пък са в резултат на обстоятелства, предизвикани от непредсказуеми инциденти и при положение, че са изпълнени всички следващи условия:
a)
предприети са всички практически действия за предпазване от по-нататъшно влошаване състоянието на водния обект, така че да бъдат достигнати целите на настоящата директива за другите водни обекти, незасегнати от тези обстоятелства;
б)
условията, съгласно които тези обстоятелства са изключителни или не са могли да бъдат предвидени, да са декларирани, включително приемането на съответни индикатори, и записани в плана за управление на речния басейн;
в)
мерките, които следва да се предприемат при такива извънредни обстоятелства да са включени в програмите от мерки и да не противоречат на възстановяване качеството на водния обект след отминаване на тези обстоятелства;
г)
ефекта от такива извънредни или непредвидими обстоятелства да се разглежда веднъж годишно и, съобразно причините по параграф 4, буква a), да се предприемат всички практически мерки за възстановяване на водния обект до състоянието му преди тези обстоятелства възможно най-скоро; и
д)
обобщение на последствията от обстоятелствата и предприетите съобразно букви a) и г) мерки да се включат в следващото актуализиране на плана за управление на речния басейн.
7. Държавите-членки не са в нарушение разпоредбите на настоящата директива, когато:
-
невъзможността за достигане на добро състояние на подземния воден обект, доброто екологично състояние или, където е необходимо, добър екологичен потенциал, или за опазване повърхностния или подземен воден обект от влошаване на състоянието му, е в резултат на нови модификации на физическите характеристики на повърхностния или промени в нивото на подземния воден обект, или
-
невъзможността за предпазване на отличното състояние на повърхностен воден обект от влошаване е в резултат от нови устойчиви човешки дейности по развитието
и всички следващи условия са спазени:
a)
предприети са всички практически действия за намаляване отрицателния ефект върху състоянието на водния обект;
б)
причините за тези модификации или промени в нивото са изрично посочени и обяснени в плана за управление на речния басейн по член 13, като целите се преразглеждат всеки 6 години.
в)
причините за тези промени или модификации са от преимуществен обществен интерес и/или ползите за околната среда и обществото от постигане на целите по параграф 1 са по-незначими от ползите от новите модификации или промени в нивото за човешкото здраве, за поддържане на човешката безопасност или за устойчивото развитие; и
г)
полезните цели, обслужвани от тези модификации или промени в нивото на водния обект, не могат по технически причини или непропорционалност на разходите да бъдат постигнати с други средства, които са по-добрата екологична възможност.
8. При прилагането на параграфи 3, 4, 5, 6 и 7, държавите-членки осигуряват, че то не изключва постоянно или не е в противоречие с постигането на целите на настоящата директива за други водни обекти в рамките на същия район на речен басейн, както и съответствието с останалото екологично законодателство на Общността.
9. Трябва да се предприемат стъпки, гарантиращи при прилагането на новите разпоредби, включително параграфи 3, 4, 5, 6 и 7, поне такова ниво на опазване, каквото е осигурено от съществуващото законодателство на Общността.
Член 5
Характеристики на района на речния басейн, преглед на въздействието на човешките дейности върху околната среда и икономически анализ на водоползването
1. За всеки район на речен басейн или част от международен такъв, попадащ на нейна територия, всяка държава-членка трябва да осигури:
-
анализ на характеристиките му,
-
преглед на въздействието на човешките дейности върху състоянието на повърхностните и подземни води, и
-
икономически анализ на водоползването
които да се извършат в съответствие с техническите спецификации, установени с приложения II и III и най-късно до 4 години от датата на влизане в сила на настоящата директива.
2. Посочените по-горе анализи и прегледи трябва да бъдат преразгледани и при необходимост актуализирани най-късно 13 години след влизането в сила на настоящата директива и на всеки 6 години след това.
Член 6
Регистър на защитените територии
1. Държавите-членки създават регистър или регистри на всички области в рамките на всеки район на речен басейн, определени като изискващи специално опазване съгласно специфичното законодателство на Общността за опазване на повърхностните и подземните им води или за консервиране на местообитанията и видовете им, зависещи директно от водите. Този регистър трябва да бъде завършен до 4 години от датата на влизане в сила на настоящата директива.
2. Регистърът или регистрите на защитените територии трябва да включва всички водни обекти, определени по член 7, параграф 1 и всички защитени територии, покрити от приложение IV.
3. За всеки район на речен басейн регистъра или регистрите трябва да бъде редовно преразглеждан и актуализиран.
Член 7
Води, използвани за водочерпене на питейна вода
1. За всеки район на речен басейн, държавите-членки трябва да определят:
-
всички водни обекти, използвани за черпене на вода, предназначена за консумация от човека, с дебит по-голям от средно 10м3 на ден или обслужващи повече от 50 души, и
-
водните обекти, предвидени за такава употреба в бъдеще.
В съответствие с приложение V, държавите-членки трябва да извършват мониторинг на обекти с дебит по-голям от средно 100м3 на ден.
2. За всеки воден обект, определен по параграф 1 и за постигане целите на член 4 и съответствие с изискванията на настоящата директива за повърхностни водни обекти, включващи качествените стандарти, установени на общностно ниво по член 16, държавите-членки осигуряват прилагането на съответен режим на пречистване на водите в съответствие със законодателството на Общността, така че ползваната вода да отговаря на изискванията на Директива 80/778/ЕИО, изменена с Директива 98/83/ЕО.
3. Държавите-членки осигуряват и съответното опазване за водни обекти, определени с цел избягване влошаването на тяхното качество, в случай на намаляване нивото на пречистване, изискуемо за производството на питейна вода. Държавите-членки могат да определят предпазни зони около такива водни обекти.
Член 8
Мониторинг на състоянието на повърхностните, подземните води и защитените територии
1. Държавите-членки трябва да осигурят програми за мониторинг на състоянието на водите, с цел събирането на подробна информация за него на територията на всеки район на речен басейн:
-
за повърхностните води тези програми трябва да покриват:
i)
обема и нивото на потока, в степен, релевантна за екологичното и химическо състояние и екологичния потенциал; и
ii)
екологичното и химическо състояние и екологичния потенциал;
-
за подземните води тези програми трябва да покриват мониторинга на химическото и количествено състояние;
-
за защитените територии тези програми трябва да бъдат подпомагани от спецификациите, съдържащи се в законодателството на Общността, съгласно което е определена съответната защитена територия.
2. Тези програми трябва да действат най-късно 6 години след датата на влизане в сила на настоящата директива, освен ако в съответното законодателство не е предвидено друго. Подобен мониторинг трябва да бъде в съответствие с изискванията на приложение V.
3. В съответствие с процедурата, предписана от член 21, трябва да се установят технически спецификации и стандартизирани методи за анализ и мониторинг на състоянието на водите.
Член 9
Възвръщаемост на разходите за водни услуги
1. Държавите-членки се съобразяват с принципа за възвръщаемост на разходите за водни услуги, включително екологичните и суровинни разходи, като се вземе предвид икономическият анализ, проведен съгласно приложение III, и особено в съответствие с принципа „замърсителят плаща“.
До 2010 г. държавите-членки осигуряват
-
водните ценови стратегии да осигуряват адекватни мотивации за ефективното използване на водните ресурси от ползвателите, което да допринесе за екологичните цели на настоящата директива;
-
адекватен принос във възстановяването на разходите за водни услуги на различните ползватели на вода, разпределени най-малко на промишлени, домашни и селскостопански, основаващ се на икономическия анализ по приложение III и предвиждащ прилагането на принципа „замърсителят плаща“.
При гореспоменатите дейности, държавите-членки могат да вземат предвид социалните, екологични и икономически последствия от възвръщаемостта, както и географските и климатични условия на засегнатите области или област.
2. В плановете за управление на речните басейни, държавите-членки трябва да докладват за планираните стъпки за прилагане на параграф 1, които ще допринесат за постигане екологичните цели на настоящата директива, както и за приносът на различните водоползватели във възвращаемостта на разходите за водни услуги.
3. Нито една разпоредба на този член не трябва да пречи на финансирането на определени превантивни или отстраняващи мерки за постигане целите на настоящата директива.
4. Държавите-членки не са в нарушение на разпоредбите на настоящата директива, ако решат да не прилагат разпоредбите на второто изречение на параграф 1 в съответствие с вече установената практика, както и, съответно, разпоредбите на параграф 2 за определена водоползвателна дейност, ако това не е в противоречие с основната идея и постигането на целите на настоящата директива. Причините за непълното прилагане на второто изречение от параграф 1, трябва да бъдат докладвани от държавите-членки в плана за управление на речния басейн.
Член 10
Комбиниран подход за точкови и дифузни източници
1. Държавите-членки контролират всички зауствания в повърхностни води по параграф 2, в съответствие с комбинирания подход, установен в този член.
2. Държавите-членки установяват и/или прилагат:
a)
контрол на емисиите, основаващ се на най-добрите налични технологии; или
б)
съответни норми за допустими емисии; или
в)
в случаите на дифузни влияния, контролът да включва най-добрите екологични практики;
установени във:
-
Директива 96/61/ЕО на Съвета от 24 септември 1996 г. за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (19),
-
Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 г. за пречиствателните станции за градски отпадъчни води (20),
-
Директива 91/676/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 г. за опазване водите от замърсяване с нитрати от земеделски източници (21),
-
директивите, приети по член 16 на настоящата директива,
-
директивите, изброени в приложение IX,
-
всяко друго съответно законодателство на Общността
най-късно 12 години след датата на влизане в сила на настоящата директива, освен ако е предписано друго в споменатото законодателство.
3. Ако цел за качество или качествен стандарт, установени по настоящата директива, директивите, изброени в приложение IX, или някакво друго законодателство на Общността изискват по-строги условия от произтичащите от прилагането на параграф 2, трябва да бъде установен съответно по-строгият контрол на емисиите.
Член 11
Програми от мерки
1. За всеки район на речен басейн или част от международен такъв на нейна територия, всяка държава-членка разработва и установява програма от мерки, като взема предвид резултатите от анализите, изискуеми по член 5, с цел постигане на целите, установени в член 4. Тези програми от мерки могат да препращат към мерките следващи от законодателството, прието на национално ниво и покриващи цялата територия на държавата-членка. Когато това е подходящо, държавата-членка може да приеме мерки, приложими за всички райони на речни басейни и/или части от международни райони на речни басейни, попадащи на нейна територия.
2. Всяка програма от мерки включва „основни“ мерки, определени в параграф 3 и, където е необходимо, „допълнителни“ мерки.
3. „Основните мерки“ са минималните изисквания за съответствие и се състоят от:
a)
мерките изискуеми за прилагане на законодателството на Общността в областта на опазване на водите, включително мерките, изискуеми по законодателството съгласно член 10 и част A на приложение VI;
б)
мерките, считани за необходими за целите на член 9;
в)
мерките осигуряващи ефективно и устойчиво използване на водите, с цел избягване противоречието с постигането на целите, определени в член 4;
г)
мерките, необходими за съответствие с изискванията на член 7, включително тези за охранителни зони за намаляване нивото на пречистване, изискуемо за производство на питейна вода;
д)
контролът върху водочерпенето на пресни повърхностни и подземни води и събирането в резервоари на пресни повърхностни води, включващ и регистър или регистри на водочерпенето, както и изискването за предварително разрешение за водочерпене или събиране. Този контролен режим трябва периодично да се преразглежда и, ако е необходимо, обновява. От него държавите-членки могат да изключат водочерпене и събиране с незначително въздействие върху състоянието на водите;
е)
контрол, включващ изискване за предварително разрешение за изкуствено презареждане или подсилване на подземни водни обекти. Използваната вода може да произтича от всякакви повърхностни или подземни води, при условие че употребата на източника не е в противоречие с постигането на екологичните цели, установени за източника на презареждания или подсилван подземен воден обект. Този тип контрол също трябва да бъде преразглеждан периодично и при необходимост обновяван;
ж)
за точкови зауствания, предизвикващи замърсяване се изисква предварително регулиране на процеса, като забрана за вкарване на замърсители във водите или предварително разрешаване, или регистрация, основаваща се на общи забрани и установяващи контрол върху емисиите на разглежданите замърсители, включително и контрола по членове 10 и 16. Тези процедури също следва периодично да бъдат преразглеждани и обновявани, когато е необходимо;
з)
за дифузни източници, предизвикващи замърсяване се предприемат мерки за предпазване или контролиране навлизането на замърсителите. Те могат да бъдат под формата на изискване за предварително регулиране, като забрана за вкарване на замърсители във водите, предварително разрешение или регистрация, основаваща се на общи забрани, когато няма такова изискване по други законодателни актове на Общността. Контролът следва да се преразглежда периодично и при необходимост - обновява;
и)
за всички останали значими отрицателни въздействия върху състоянието на водите по член 5 и приложение II, са особено важни мерките, осигуряващи съответствие на хидроморфологичните условия с постигането на изискуемото екологично състояние или добър екологичен потенциал за водни обекти, определени като изкуствени или силно модифицирани. Този тип контрол може да бъде под формата на предварително разрешително, основано на общи забрани, когато няма такова изискване по други актове на Общността. Той също следва да се преразглежда и обновява при необходимост;
й)
забрана за директно заустване на замърсители в подземните води, при спазване на следващите разпоредби.
Държавите-членки могат да разрешат реинжектиране в същия водоносен хоризонт на вода, използвана за геотермални цели.
Това разрешение може да специфицира условия за:
-
инжектиране на води, съдържащи вещества, произтичащи от дейности за експлоатация или добив на хидровъглероди или минни дейности, както и инжектиране по технически причини в геоложки формации, от които хидровъглеродите или други вещества са добити или в геоложки формации, които по естествени причини са постоянно неподходящи за други цели. Такова инжектиране не трябва да съдържа вещества, различни от произтичащите от гореспоменатите дейности;
-
реинжектиране на изпомпани подземни води от мини и кариери или свързани със строителството и поддръжката на строителни работи;
-
инжектиране на природен газ или втечнен петролен газ (LPG) за нуждите на съхраняването, в геоложки формации, които по естествени причини са постоянно неподходящи за други цели;
-
инжектиране на природен газ или втечнен петролен газ (LPG) за нуждите на съхраняването в геоложки формации, където има належаща нужда от засилване сигурността на доставките на газ и където инжектирането ще предотврати всякакви съществуващи или бъдещи опасности от влошаване качеството на подземния приемащ воден обект;
-
строителни работи и подобни дейности върху или под земята, които са в контакт с подземни води. За тези цели държавите-членки могат да определят такива дейности като предварително одобрени, ако те доказано се извършват в съответствие с общите забрани на държавите-членки по отношение подобни дейности;
-
зауствания на малки количества вещества с научна цел за характеризиране, опазване или възстановяване на водните обекти, които да са ограничени точно до количествата необходими за споменатите цели;
като се изисква доказателство, че такива зауствания не са в противоречие с постигането на екологичните цели, установени за подземния воден обект.
к)
в съответствие с действията, предприети съгласно член 16, мерките за елиминиране замърсяването на повърхностни води с веществата от списъка на приоритетните вещества съгласно член 16, параграф 2) и за прогресивно намаляване замърсяването с други вещества, които биха попречили на държавите-членки да достигнат целите за повърхностни водни обекти, определени в член 4;
л)
всички изискуеми мерки за предпазване от значителни увреждания, причинени от замърсители от технически инсталации, както и предпазване и/или намаляване въздействието от инцидентни замърсявания, например, в резултат на наводнения, включително посредством системи за откриване или предупреждение за такива събития, включително за инциденти, които не са могли да бъдат предвидени, всички мерки намаляващи риска за водните екосистеми.
4. „Спомагателните“ мерки са предназначените и приложени в допълнение към основните, с цел постигане целите, установени от член 4. Част Б на приложение VI съдържа пълен списък на такива мерки.
Държавите-членки могат да приемат и други допълнителни мерки за да осигурят допълнителна защита или подобрение състоянието на водите от приложното поле на настоящата директива, включително и по прилагането на съответните международни споразумения, посочени в член 1.
5. В случай, че данни от мониторинг или друга информация сочат, че целите, установени по член 4 за даден воден обект не биха могли да бъдат постигнати, държавите-членки трябва да гарантирaт, чe:
-
Се изследват причините за възможен неуспех;
-
Съответните разрешителни, включително предварителните се проверяват и подновяват когато е необходимо;
-
Програмите за мониторинг се обновяват и уточняват, когато и както е необходимо; и
-
Предприемат се допълнителни мерки, когато е необходимо за достигане на целите, включително установяване на по-строги екологични качествени стандарти съгласно процедурите в приложение V.
Когато тези причини са резултат на естествени или форс мажорни обстоятелства, които са извънредни и не биха могли да бъдат предвидени, като силни наводнения и продължителни засушавания, държавите-членки могат да не прилагат на практика допълнителните мерки при спазване на член 4, параграф 6.
6. При прилагането на мерки по параграф 3, държавите-членки предприемат всички необходими стъпки за да не увеличават замърсяването на морските води. Без това да противоречи на съществуващото законодателство, прилагането на мерките по параграф 3 не може по никакъв начин, директно или индиректно, да води до увеличаване замърсяването на повърхностните води. Това изискване не се прилага в случай, че би довело до увеличаване замърсяването на околната среда като цяло.
7. Програмите от мерки се установят най-късно 9 години след датата на влизане в сила на настоящата директива и всички мерки трябва да са в действие най-късно 12 години след тази дата.
8. Програмите от мерки се преразглеждат и, при необходимост, подновяват най-късно 15 години след влизането в сила на настоящата директива и на всеки 6 години след това. Всички нови или ревизирани мерки, установени при преразглеждането трябва да са в действие до 3 години от установяването им.
Член 12
Въпроси, които не могат да бъдат решени на ниво държави-членки
1. Когато пред държава-членка стои за разрешаване въпрос, който има влияние върху управлението на нейните води, но не може да бъде разрешен от тази държава-членка, тя може да докладва пред Комисията и всяка друга засегната държава-членка и може да направи препоръки за разрешаването му.
2. Комисията отговоря на всички доклади и препоръки от държавите-членки в 6 месечен срок.
Член 13
Планове за управление на речни басейни
1. Държавите-членки осигуряват разработването на планове за управление на речните басейни за всеки район на речен басейн в рамките на нейната територия.
2. Когато определен район на речен басейн е международен и попада изцяло в рамките на Общността, държавите-членки координират изработването на един единствен план за управление на този басейн. Ако такъв не бъде изработен, държавите-членки разработват планове за управление на речен басейн, покриващи поне тези части от международния район на речен басейн, които попадат в тяхната територия, с цел постигането на целите на настоящата директива.
3. В случаите, когато международен район на речен басейн попада извън границите на Общността, държавите-членки полагат всички усилия за изработване на един единствен план за управлението му, а когато това не е възможно, планът трябва да покрива поне частта от международния район на речен басейн, която е на територията на съответната държава-членка.
4. Плановете за управление на речни басейни съдържат информацията описана в приложение VII.
5. Плановете за управление на речни басейни могат да бъдат допълвани от по-детайлизирани програми и планове за управление на подбасейни, сектори, определен проблем или тип води, третиращи определени аспекти на управлението на водите. Прилагането на тези мерки не освобождава държавите-членки от техните задължения, произтичащи от останалите разпоредби на настоящата директива.
6. Плановете за управление на речни басейни трябва да бъдат публикувани най-късно 9 години след влизане в сила на настоящата директива.
7. Плановете за управление на речни басейни се преразглеждат и обновяват най-късно 15 години след датата на влизане в сила на настоящата директива и на всеки 6 години след това.
Член 14
Информация за обществеността и консултации
1. Държавите-членки окуражават активното участие на всички заинтересовани страни в прилагането на настоящата директива, и особено в изработването, преразглеждането и актуализирането на плановете за управление на речни басейни. Държавите-членки публикуват и предоставят за обсъждане и коментар от обществеността, включително потребителите:
a)
разписание и работна програма за изработването на плана, включително консултациите, които да се проведат, най-късно 3 години преди началото на периода, за който се разработва планът;
б)
преглед на значими проблеми в областта на управление на водите, установени в съответния речен басейн, най-късно 2 години преди началото на периода, за който планът се разработва;
в)
проектни копия на плана за управление на речния басейн, най-късно 1 година преди периода, за който се изработва планът.
При поискване се осигурява достъп до работните документи и информация, използвани за разработването на плана за управление на речния басейн.
2. За целите на активното включване на обществеността и консултациите, държавите-членки предоставят най-малко 6 месеца за писмени коментари по тези документи.
3. Параграфи 1 и 2 се отнасят еквивалентно и за актуализираните планове за управление на речни басейни.
Член 15
Докладване
1. Държавите-членки изпращат копия от плановете за управление на речни басейни и съответните им актуализации на Комисията и всяка друга заинтересована държава-членка в тримесечен срок от публикуването им:
a)
за райони на речни басейни, попадащи изцяло на тяхна територия, всички планове за управление на речни басейни, покриващи националната им територия и публикувани съгласно член 13;
б)
за международни райони на речни басейни, най-малко частта от плана за управление на речния басейн, покриваща територията на държавата-членка.
2. Държавите-членки предоставят обобщени доклади за:
-
анализите, изискуеми по член 5; и
-
програмите за мониторинг по член 8
разработени за целите на първия план за управление на речни басейни, в тримесечен срок от завършването им.
3. В тригодишен срок от публикуването на всеки план за управление на речен басейн или актуализацията по член 13, държавите-членки предоставят междинен доклад за напредъка в прилагането на планираните програми от мерки.
Член 16
Стратегии срещу замърсяването на водите
1. Европейският парламент и Съветът приемат специфични мерки срещу замърсяването на водите с отделни замърсители или групи замърсители, представляващи съществен риск за или посредством водната среда, включително подобни рискове за водите, използвани за черпене на питейна вода. Мерките, предприети спрямо тези замърсители, целят прогресивното им намаляване и, за приоритетните опасни вещества, съгласно член 2, параграф 30, отстраняването - пълно или поетапно на заустванията, емисиите и увредите. Такива мерки биват приемани след предложения, предоставени от Комисията, в съответствие с процедурите, залегнали в Договора.
2. Комисията представя предложение, установяващо списък на приоритетните вещества, избрани измежду представляващите съществен риск за или посредством водната среда. Веществата се приоритизират на основата на риска за или посредством водната среда, определен чрез:
a)
оценка на риска, направена съгласно Регламент (EИО) № 793/93 на Съвета (22), Директива 91/414/EИО на Съвета (23), и Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (24); или
б)
планирана оценка, базирана на риска (следвайки методологията на Регламент (EИО) № 793/93) фокусираща изключително върху водната екотоксичност и човешката токсичност посредством водната среда.
Когато това е необходимо за целите на разписанието по параграф 4, веществата ще бъдат приоритизирани на база риска за или посредством водната среда, определен чрез опростената процедура за оценка на риска, основаваща се на научни принципи, като се вземат предвид:
-
доказателствата за природната опасност на съответните вещества и особено водната им екотоксичност и човешката токсичност чрез контактните водни течения; и
-
доказателства от мониторинга за широко разпространено замърсяване на околната среда; и
-
други доказани фактори, които могат да показват възможността за широко разпространено екологично замърсяване, като производството или използваемия обем на съответните вещества, както и моделите за употребата им.
3. Предложението на Комисията ще определя също и приоритетните опасни вещества. В този процес, Комисията ще вземе предвид изборът на съответните вещества, направен в съществуващото законодателство на Общността по въпроса за опасните вещества или съответните международни споразумения.
4. Комисията ще преразгледа приетия списък на приоритетните вещества най-късно 4 години след датата на влизане в сила на настоящата директива и поне на всеки 4 години след това, като излиза с предложения когато е необходимо.
5. При изготвянето на предложението си, Комисията ще вземе предвид препоръките на Научния комитет по токсичността, екотоксичността и околната среда, държавите-членки, Европейския парламент, Европейската агенция по околна среда, изследователските програми на Общността, международните организации в които Общността е страна, европейските бизнес организации, включително представляващите малки и средни предприятия, европейските екологични организации, както и всяка друга информация по въпроса, която ѝ е предоставена.
6. По отношение приоритетните вещества, Комисията ще предостави предложения за контрол на:
-
Прогресивното намаляване на заустванията, емисиите и увредите от съответните вещества и, особено
-
Пълното или поетапно преустановяване на заустванията, емисиите и увредите от веществата, съгласно параграф 3, както и разписание за това. Разписанието не трябва да е за период, по-дълъг от 20 години след приемането на тези предложения от Европейския парламент и Съвета, в съответствие с разпоредбите на настоящия член.
В този процес, трябва да се определи подходящото ценово-ефективно и пропорционално ниво и контрол над комбинациите от производство и преработка за точкови и дифузни източници, както и да се вземе пред вид нивото на унифицирани норми за допустими емисии за преработка в цялата Общност. Където е необходимо може да се предприемат действия на Общностно ниво за контролиране на преработката, установени на база отделни сектори. Когато контролът над продуктите включва преглед на съответните разрешителни, издавани по Директива 91/414/EИО и Директива 98/8/EО, той се провежда в съответствие с разпоредбите на тези директиви. Всяко предложение за контрол определя условията за преразглеждане, актуализиране и оценка на ефективността им.
7. Комисията ще предостави предложения за качествени стандарти, приложими към концентрациите на приоритетни вещества в повърхностните води, седимента или живата част на екосистемата.
8. Комисията ще предостави предложения в съответствие с параграфи 6 и 7, и най-малко за контрола на емисиите за точкови източници и екологичните качествени стандарти в срок от 2 години от включването на съответните вещества в списъка на приоритетните вещества За вещества, включени в списъка на приоритетните вещества и при отсъствие на споразумение на общностно ниво, най-късно 6 години след влизането на настоящата директива в сила, държавите-членки ще установят екологични качествени стандарти за тези вещества по отношение всички повърхностни води, засегнати от заустванията на такива вещества, както и контрол над принципните източници на такива зауствания, основаващи се, между другото, на разглеждането на техническите възможности за намаляване. За веществата, включени в последствие в списъка на приоритетни вещества, при отсъствие на общностно споразумение, държавите-членки ще предприемат такива действия 5 години след датата на включване в списъка.
9. Комисията може да изготви стратегии срещу замърсяването на водите с всякакви други замърсители или групи замърсители, включително всяко замърсяване, възникнало вследствие инциденти.
10. При изготвяне на предложенията си по параграфи 6 и 7, Комисията ще преразгледа и всички директиви, описани в приложение IX. Тя ще предложи, в срока по параграф 8, преразглеждане на контрола от приложение IX за всички вещества, включени в списъка на приоритетни вещества, както и съответните мерки, включително възможна отмяна на контрола по приложение IX за всички останали вещества.
Контролът по приложение IX, за който е предложено преразглеждане, ще бъде отменен от датата на влизане в сила на преразглеждането.
11. Списъкът на приоритетни вещества, споменат в параграфи 2 и 3 и предложен от Комисията, при приемането му от Европейския парламент и Съвета ще стане приложение X на настоящата директива. Преразглеждането му по параграф 4 ще следва същата процедура.
Член 17
Стратегии за предпазване и контрол на замърсяването на подземните води
1. Европейският парламент и Съветът приемат специфични мерки за опазване и контрол над замърсяването на подземните води. Тези мерки целят достигането на целите за добро химично състояние на подземните води, в съответствие с член 4, параграф 1, буква б)и биват приемани в следствие предложения, представени в двугодишен срок от влизането в сила на настоящата директива от Комисията, в съответствие с процедурата, установена в Договора.
2. При предлагането на мерките, Комисията взима предвид анализа, проведен по член 5 и приложение II. Мерките могат да бъдат предложени и в по-ранен срок, ако има налични данни и трябва да включват:
a)
Критерии за оценка на доброто химично състояние на подземните води, в съответствие с приложение II.2.2 и приложение V 2.3.2 и 2.4.5;
б)
Критерии за определяне на значителните и устойчиви възходящи тенденции, както и за избор на началните точки за тяхното обръщане, които да се използват в съответствие с приложение V 2.4.4.
3. Мерките, произтичащи от прилагането на параграф 1 се включат в програмите от мерки, изискуеми по член 11.
4. При отсъствие на критерии по параграф 2 на общностно ниво, държавите-членки ще установят такива най-късно 5 години след датата на влизане в сила на настоящата директива.
5. При отсъствие на критерии по параграф 4 на национално ниво, обръщането на тенденциите трябва да стане от начална точка максимум 75 % от нивото на качествените стандарти, установени в съществуващото законодателство на Общността, приложимо за подземните води.
Член 18
Доклад на Комисията
1. Комисията публикува доклад за прилагането на настоящата директива най-късно 12 години след датата на влизане в сила на директивата и на всеки шест години след това, като го предоставя на Европейския парламент и Съвета.
2. Докладът включва:
a)
преглед на напредъка в прилагането на директивата;
б)
преглед на състоянието на повърхностните и подземни води на Общността, извършен при координация с Европейската агенция по околна среда;
в)
проучване на плановете за управление на речни басейни, предоставени в съответствие с член 15, включващо предложения за тяхното подобрение;
г)
обобщение на отговорите на всички доклади или препоръки към Комисията, направени от държавите-членки съгласно член 12;
д)
обобщение на всички предложения, мерки за контрол и стратегии, разработени съобразно член 16;
е)
обобщение на отговорите на коментарите, направени от Европейския парламент и Съвета по предишни доклади за прилагането.
3. Комисията публикува също и доклад за напредъка в прилагането, основан на обобщените доклади на държавите-членки, предоставени съгласно член 15, параграф 2, и го предоставя на Европейския парламент и държавите-членки, най-късно 2 години след сроковете по членове 5 и 8.
4. В тригодишен срок от публикуването на всеки доклад по параграф 1, Комисията публикува междинен доклад относно прогреса пpи прилагането на базата на междинните доклади на държавите-членки, както е посочено в член 15, параграф 3. Тази публикация се предоставя на Европейския парламент и на Съвета.
5. При необходимост и в съотвествие с цикъла на докладване, Комисията свиква конференция на заинтересованите страни по политиката на Общността в областта на водите, с цел коментари по докладите за прилагане на Комисията и обмяна на опит.
Участниците включват представители на компетентните органи, Европейския парламент, НПО, социални и икономически партньори, органи на потребителите, академични и други експерти.
Член 19
Планове за бъдещи мерки на Общността
1. Веднъж годишно, Комисията предоставя на комитета по член 21 с цел информация, план за мерките, влияещи върху законодателството в областта на водите, който смята да предложи в най-близко бъдеще, включващ всички произтекли от предложенията мерки за контрол и стратегии, разработени по член 16. Комисията ще направи първото представяне на такъв план най-късно 2 години след датата на влизане в сила на настоящата директива.
2. Комисията ще преразгледа настоящата директива най-късно 19 години след датата на влизането ѝ в сила и ще предложи необходимите изменения в нея.
Член 20
Технически адаптации на директивата
1. Приложения I, III и раздел 1.3.6 на приложение V могат да бъдат адаптирани към научния и технически прогрес в съответствие с процедурите по член 21, като се вземе предвид периодът за преразглеждане и актуализиране на плановете за управление на речни басейни съгласно член 13. Когато е необходимо, Комисията може да приеме ръководство за прилагането на приложения II и V в съответствие с процедурите по член 21.
2. За целите на предаването и обработката на данните, включително статистическите и картографски данни, техническите формати за целите на параграф 1 могат да бъдат одобрени в съответствие с процедурите на член 21.
Член 21
Регулаторен комитет
1. Комисията бива подпомагана от комитет (нaричан по-долу „Комитетът“).
2. Когато се прави позоваване към настоящия член, членове 5 и 7 на Решение 1999/468/ЕО се прилагат в съответствие с разпоредбите на член 8 от него.
Периодът по член 5, параграф 6 на Решение 1999/468/ЕО се установява на 3 месеца.
3. Комитетът приема свой прощедурен правилник.
Член 22
Отмяна и преходни разпоредби
1. В седемгодишен срок от датата на влизане в сила на настоящата директива, ще бъдат отменени:
-
Директива 75/440/ЕИО от 16 юни 1975 г. относно качеството на повърхностните води, предназначени за водочерпене на питейна вода от държавите-членки (25),
-
Решение 77/795/ЕИО на Съвета от 12 декември 1977 г. за установяване на обща процедура за обмен на информация за качеството на повърхностните пресни води в Общността (26),
-
Директива 79/869/ЕИО на Съвета от 9 октомври 1979 г. относно методите за измерване и честотите на пробовземане и анализ на повърхностните води, предназначени за водочерпене на питейна вода от държавите-членки (27).
2. В тринадесетгтодишен период от датата на влизане в сила на настоящата директива, ще бъдат отменени:
-
Директива 78/659/ЕИО на Съвета от 18 юли 1978 г. относно качеството на пресните води, нуждаещи се от опазване или подобряване с цел поддръжка живота на рибите (28),
-
Директива 79/923/ЕИО на Съвета от 30 октомври 1979 за качеството на водите за развъждане на черупчести мекотели (29),
-
Директива 80/68/ЕИО на Съвета от 17 декември 1979 за опазването на подземните води от замърсяване с някои опасни вещества,
-
Директива 76/464/ЕИО, с изключение на член 6, който ще бъде отменен ефективно от влизането на настоящата директива в сила.
3. Следните преходни разпоредби се прилагат за Директива 76/464/ЕИО:
a)
списъкът на опасните вещества, приет съгласно член 16 на настоящата директива ще замени списъка на приоритетните вещества от съобщението на Комисията към Съвета от 22 юни 1982;
б)
за целите на член 7 от Директива 76/464/ЕИО, държавите-членки могат да прилагат принципите за определяне проблемите по замърсяването и веществата, които ги предизвикват, установявайки качествени стандарти и приемайки мерките, установени в настоящата директива.
4. Екологичните цели по член 4 и екологичните качествени стандарти, установени в приложение IX и в съответствие с член 16, параграф 7, както и от държавите-членки съгласно приложение V за веществата, невключени в списъка на приоритетните вещества, за които не са установени общностни стандарти, се разглеждат като екологични качествени стандарти за целите на точка 7 от член 2 и член 10 на Директива 96/61/ЕО.
5. Когато вещество от списъка на приоритетните вещества, приет по член 16 не е включено в приложение VIII към настоящата директива или приложение III към Директива 96/61/ЕО, то се добавя там.
6. Екологичните цели, установени за повърхностни водни обекти в първия план за управление на речни басейни като минимум, стават ефективни качествени стандарти, поне толкова строги, колкото изискуемите за прилагането на Директива 76/464/ЕИО.
Член 23
Санкции
Държавите-членки определят санкции, приложими към нарушенията на националните разпоредби, приети в съответствие с настоящата директива. Така определените санкции трябва да бъдат ефективни, съразмерни и възпиращи.
Член 24
Изпълнение
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които са необходими за да се съобразят с настоящата директива преди 22 декември 2003 г. Те своевременно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на пoзоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, регулирана от настоящата директива. Комисията инфрмира другите държави-членки за това.
Член 25
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 26
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 23 октомври 2000 година.