31994R3289
L 349/85
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (EО) № 3289/94 НА СЪВЕТА
от 22 декември 1994 година
за изменение на Регламент (ЕИО) № 3030/93 относно общите правила за вноса на някои текстилни изделия от трети страни
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 113 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като има предвид, че Общността е подписала Заключителния акт от Уругвайския кръг от преговори в рамките на Общото споразумение за митата и търговията (ГАТТ) за създаване на Световна търговска организация (наричана по-долу „СТО“);
като има предвид, че Споразумението на СТО за текстила и облеклото (наричано по-долу „СпТО“) ще регулира търговията с текстилни изделия и облекла между всички държави-членки на СТО до момента на включването им в общи правила и практики на СТО по смисъла на член 2 от СпТО; като има предвид, че следователно е необходимо да се разшири обхватът на Регламент (ЕИО) № 3030/93 на Съвета от 12 октомври 1993 година относно общите правила за внос на някои текстилни изделия от трети страни (2), с цел да бъдат обхванати произхождащите от страни членки на СТО текстилни изделия, изброени в приложението към СпТО, които не са включени в обичайните правила и практики на СТО;
като има предвид, че член 2 от СпТО дава възможност за триетапно интегриране на всички текстилни изделия и облекла в обичайните правила и практики на СТО; като има предвид, че следователно е необходимо да се определи ясна процедура на Общността за избор на изделията, които трябва да бъдат интегрирани и нотифицирани на СТО на всеки етап;
като има предвид, че освен това в Споразумението на СТО за текстила и облеклото са предвидени годишни темпове на увеличение, които ще се прилагат автоматично по отношение на останалите количествени ограничения върху вноса от страни членки на СТО за период от 10 години след влизане в сила на СТО; като има предвид, че следователно за тази цел на всеки етап от Споразумението на СТО за текстила и облеклото е необходимо да се изменят количествените ограничения на Общността, предвидени в приложение V към Регламент (ЕИО) № 3030/93 за вноса от страни членки на СТО чрез процедурата, предвидена в член 17 от регламента и член 2, параграф 1 от регламента;
като има предвид, че е необходимо да се изменят защитните клаузи, предвидени в Регламент (ЕИО) № 3030/93, за да бъдат приведени в съответствие с новите защитни клаузи, съдържащи се в Споразумението на СТО за текстила и облеклото по отношение на вноса от страните членки на СТО;
като има предвид, че в СпТО са предвидени по-строги практики по отношение заобикалянето на количествените ограничения, включващи трети страни, с които Общността няма сключени двустранни споразумения, поради което е необходимо да се предвиди процедура на Общността за прилагане на тези нови клаузи,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕИО) № 3030/93 се изменя, както следва:
a)
Член 1, параграф 1 се заменя със следното:
„1. Настоящият регламент се прилага за:
-
внос на текстилните изделия, изброени в приложение I, произхождащи от трети страни, с които Общността е сключила двустранни споразумения, протоколи и други договорености, изброени в приложение II,
-
внос на текстилни изделия, които не са включени в Световната търговска организация по смисъла на член 2.6 от Споразумението на Световната търговска организация за текстила и облеклото (СпТО), изброени в приложение Х и произхождащи от трети страни членки на СТО, изброени в приложение ХI.“
б)
В края на член 1 се добавя следният параграф:
„7. Съветът, действайки с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията, изменя приложение Х от настоящия регламент, за да включи на три етапа в СТО останалите изделия, изброени в приложение Х, както следва:
-
на 1 януари 1998 година - изделията, които през 1990 година са представлявали поне 17 % от общия обем на вноса в Общността за 1990 година на всички текстилни изделия и облекла, обхванати от СпТО,
-
на 1 януари 2002 година - изделията, които през 1990 година са представлявали поне 18 % от общия обем на вноса в Общността за 1990 година на всички текстилни изделия и облекла, обхванати от СпТО,
-
на 1 януари 2005 година - останалите изделия.
Преди всеки от интеграционните етапи, предвидени по-горе, Комисията трябва да представи на Съвета доклад за спазването на ангажиментите, поети от трети страни съгласно правилата и практиките на ГАТТ, посочени в член 7 от СпТО.“
в)
Член 2, параграф 1 се заменя със следното:
„1. Вносът в Общността на текстилните изделия, изброени в приложение V, произхождащи от някоя от страните доставчици, изброени в същото приложение, се подчинява на годишните количествени ограничения, предвидени в това приложение.“
г)
Член 10 се заменя със следното:
„Член 10
Защитни мерки
1. Ако вносът в Общността на изделия, попадащи в дадена категория, неподлежаща на количествените ограничения от приложение V и произхождаща от някоя от страните, изброени в приложение IХ, превиши общото количество на внесените в Общността изделия от тази категория през предходната година - процентите, указани в таблицата от приложение IХ, този внос може да се подложи на количествените ограничения, предвидени в този член.
2. Параграф 1 не се прилага, когато посочените в него проценти са следствие от спад в общия внос в Общността, а не са следствие от увеличения износ на изделия, произхождащи от съответната страна доставчик.
3. Когато Комисията по собствена инициатива или по молба на държава-членка счете, че са налице условията, предвидени в параграф 1 и че дадена категория изделия трябва да бъде подложена на количествени ограничения:
a)
тя трябва да започне консултации с въпросната страна доставчик съгласно процедурата, предвидена в член 16, с цел постигане на споразумение или на съвместни заключения относно приемливия размер на ограничение за съответната категория изделия;
б)
до постигане на взаимно приемливо решение Комисията е длъжна, като общо правило, да поиска от съответната страна доставчик да ограничи износа си на изделия от съответната категория за Общността временно за три месеца от датата на внасяне на молбата за консултации. Това временно ограничение е равно на 25 % от размера на вноса през предходната календарна година или 25 % от количеството, получено при прилагане на формулата, описана в параграф 1, в зависимост от това, коя от двете стойности е по-голяма;
в)
докато се чака резултата от поисканите консултации, по отношение на износа на въпросната категория изделия може да се прилагат количествени ограничения, подобни на тези, изисквани от страната доставчик съгласно буква б). Тези мерки не засягат окончателните споразумения, които трябва да бъдат сключени от Общността, след като се вземат предвид резултатите от консултациите.
4.
а)
Ако размерът на вноса в Общността на текстилни изделия, неподлежащи на количествените ограничения, изложени в приложение V и произхождащи от България, Чешката република, Унгария, Полша, Румъния или Словашката република, се увеличи до степен или се извършва при условия, причиняващи сериозна вреда или представляващи реална заплаха от нанасяне на такава вреда на производството на Общността на подобни или пряко конкурентни изделия, този внос може да бъде подложен на количествени ограничения при условията, установени в Допълнителните протоколи с тези страни.
б)
Разпоредбите от параграф 3 се прилагат и в такива случаи, освен когато предварителното ограничение от параграф 3, буква б) е установено поне на 25 % от размера на вноса през 12-месечния период, завършващ два месеца, а в случаите, когато липсват данни - три месеца преди месеца, през който е отправена молбата за консултации.
5.
а)
По отношение на изделията, изброени в приложение Х, които не подлежат на количествените ограничения, определени в приложение V, и които произхождат от страни-членки на Световната търговска организация, могат да се предприемат защитни действия, ако се покаже, че даден продукт се внася в Общността в толкова увеличени количества, че нанася сериозна вреда или представлява реална заплаха от нанасяне на такава вреда на местната промишленост, произвеждаща подобни и/или пряко конкурентни изделия. Сериозната вреда или реалната заплаха от нанасяне на такава вреда трябва да бъде очевидно породена от тези увеличени количества в общия внос на този продукт, а не от други фактори, като технологични промени или промени в предпочитанията на потребителите.
б)
При определяне на сериозната вреда или реалната заплаха от такава вреда съгласно буква а), трябва да се разгледа влиянието на този внос върху състоянието на конкретната промишленост, отразено в промени в съответните икономически категории, като продукция, производителност, използване на капацитета, инвентар, пазарен дял, износ, заплати, заетост, местни цени, печалби и инвестиции.
в)
Третата/ите страна/и членка/и на Световната търговска организация, на която се приписва сериозна вреда или реална заплаха от такава вреда съгласно буква а), се определя въз основа на рязко и значително повишаване на вноса - реално или предстоящо, и от размера на вноса в сравнение с вноса от други източници, пазарния дял и внос и местните цени на сравним етап от търговската операция.
6. Когато Комисията по собствена инициатива или по молба от държава-членка сметне, че са налице условията от параграф 5 и че въпросните изделия трябва да бъдат подложени на количествено ограничение:
а)
тя започва консултации със съответната страна доставчик съгласно процедурата, предвидена в член 16, с цел постигане на договореност или съвместни заключения за подходящ размер на ограничения, налагани върху въпросните изделия;
б)
при твърде необичайни и критични обстоятелства, когато забавянето би нанесло трудно отстранима вреда, тя може да наложи временно количествено ограничение върху въпросните изделия, при условие че молбата за консултации бъде подадена в срок до пет работни дни след предприемане на действието. Това предварително ограничение не трябва да бъде по-ниско от реалния размер от страната доставчик през 12-месечния период, завършил два месеца преди месеца, в който е отправена молбата за консултации.
7.
а)
Мерките, взети съгласно параграфи 3, 4 и 6 следва да бъдат предмет на съобщение на Комисията, публикувано незабавно в Официален вестник на Европейските общности.
б)
Комисията отнася спешните случаи до комитета, предвиден в член 17, или по своя инициатива, или в срок от пет работни дни след получаване на молба от страна/и членки, указваща причините за спешността, и взема решение в срок от пет работни дни след приключване на разискванията на Комитета.
8. Обсъжданията със съответната страна доставчик, предвидени в параграфи 3, 4 и 6, могат да доведат до споразумение между тази страна и Общността, за въвеждането и размера на количествени ограничения. В тези споразумения трябва да се предвиди договорените количествени ограничения да се администрират по системата на двойната проверка.
9. Ако страните не могат да постигнат задоволително решение в срок от 60 дни след нотифициране на молбата за консултации, Общността има право да наложи окончателно годишно количествено ограничение, не по-малко от:
a)
по отношение на страните доставчици, изброени в приложение IX - размера, получен при прилагане на формулата от параграф 1 или 106 % от размера на вноса през календарната година, предхождаща годината, в която вносът е превишил стойността, получена в резултат от прилагането на формулата от параграф 1, давайки основание за молбата за консултации, в зависимост от това коя от двете стойности е по-висока;
б)
по отношение на България, Чешката република, Унгария, Полша, Румъния или Словашката република - 110 % от вноса през 12-месечния период, завършващ два месеца, а в случаите, когато липсват данни - три месеца преди месеца, в който е отправена молбата за консултации;
в)
по отношение на страните доставчици, членове на СТО - реалният размер на вноса от съответната страна доставчик през 12-месечния период, завършващ два месеца преди месеца, в който е отправена молбата за консултации.
10. Годишният размер на количествените ограничения, въведени съгласно параграфи от 3 до 6 и 9 не може да бъде по-малък от размера на вноса в Общността през 1985 година за Аржентина, Бразилия, Хонконг, Пакистан, Перу, Шри Ланка и Уругвай, и през 1986 година за Бангладеш, Индия, Индонезия, Малайзия, Макао, Филипините, Сингапур, Южна Корея и Тайланд за изделия от същата категория, произхождащи от същата страна доставчик.
11. Количествените ограничения, установени съгласно настоящия член, не се отнасят за изделия, които вече са доставени в Общността, при условие че същите са изпратени от страната доставчик, от която произхождат, за износ в Общността преди датата на нотифициране на молбата за консултации.
12. Мерките, взети съгласно разпоредбите на параграф 5, могат да останат в сила:
а)
до три години без удължаване; или
б)
до включването на продукта в ГАТТ 1994 г., в зависимост от това кое от събитията ще настъпи по-рано.
13. Мерките, предвидени в параграфи 3, 4, 6 и 9, и договореностите от параграф 9 се приемат и реализират съгласно процедурата, предвидена в член 17.“
д)
В края на член 15 се добавя следният параграф:
„5. Освен това, когато има доказателства за участието на територии на трети страни, които са членки на СТО, съгласно изброеното в приложение XI, но които не са изброени в приложение V, Комисията иска консултации с третата страна или страни, съгласно процедурата, описана в член 16, за да вземе подходящи мерки за решаване на проблема. Съгласно процедурата, описана в член 17, Комисията може да наложи количествени ограничения по отношение на съответната трета страна или страни или да вземе други подходящи мерки.“
е)
Член 20 се заменя със следното:
„Член 20
Настоящият регламент не представлява по никакъв начин нарушение на клаузите на двустранните споразумения, протоколи или договорености в областта на търговията с текстил, сключени от Общността с третите страни, изброени в приложение II, или на СпТО по отношение на страните членки на СТО, изброени в приложение XI, които ще се ползват с приоритет във всички случаи на противоречие.“
ж)
приложение I и приложение II към настоящия регламент се добавят като приложение Х и приложение ХI.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на 1 януари 1995 година.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 22 декември 1994 година.