31982L0714
L 301/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 4 октомври 1982 година
за установяване на техническите изисквания за плавателни съдове по вътрешни водни пътища
(82/714/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 75 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
като има предвид, че целите и прилагането на общата транспортна политика изискват, inter alia, в областта на корабоплаването по вътрешни води, движението на плавателни съдове в корабоплавателната мрежа на Общността да става при най-добрите условия по отношение на сигурността и конкуренцията;
като има предвид, че Директива 76/135/ЕИО на Съвета от 20 януари 1976 г. относно взаимното признаване на разрешенията за корабоплаване на плавателни съдове по вътрешни водни пътища (3), изменена с Директива 78/1016/ЕИО (4), предвижда, че Съветът може да приеме общи разпоредби, установяващи технически изисквания за плавателни съдове по вътрешни водни пътища; че целта на настоящата Директива е да установи такива изисквания; като има предвид, че все пак някои категории плавателни съдове следва да бъдат изключени от обхвата на настоящата директива;
като има предвид, че вътрешните водни пътища на Общността се различават по отношение на сигурността и следователно следва да бъдат разделени на няколко зони; като има предвид, че е желателно да няма противоречие със системата, установена от ревизираната Конвенция за корабоплаване по река Рейн;
като има предвид, че e желателно да се въведе свидетелство на Общността за корабоплаване по вътрешни води, валидно за всички водни пътища на Общността с изключение на тези, където се прилага ревизираната Конвенция за корабоплаване по река Рейн, и удостоверяващо съответствието на плавателните съдове с общите технически изисквания;
като има предвид, че следва да е възможно използването на свидетелство за проверка, издадено в съответствие с член 22 от ревизираната Конвенция за корабоплаването по река Рейн по всички водни пътища на Общността, като в определени случаи се изисква притежаването на допълнително свидетелство на Общността;
като има предвид, че с оглед на тяхното местно значение и специалните изисквания за сигурност, държавите-членки следва да са оправомощени да освобождават от прилагане на настоящата директива, изцяло или отчасти, някои плавателни съдове, които не оперират по вътрешните водни пътища на други държави-членки;
като има предвид, че сроковете, необходими за извършването на техническите проверки , въз основа на които да бъдат издадени свидетелства на плавателните съдове на вода, следва да бъдат установени;
като има предвид, че за да се улесни бързото привеждане в съответствие на приложенията към настоящата директива с техническия прогрес, следва да се установи облекчена процедура за изменение;
като има предвид, че съгласно член 7 от Директива 76/135/ЕИО мерките, предвидени в настоящата директива, остават в сила до влизането в сила на настоящата директива; като има предвид, че е необходимо Директива 76/135/ЕИО да продължи да се прилага към плавателните съдове, обхванати от нея, но необхванати от настоящата директива,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ДЯЛ 1
Общи разпоредби
Член 1
По смисъла на настоящата директива, вътрешните водни пътища на Общността се класифицират, както следва:
-
Зони 1 и 2: водните пътища, изброени в глава 1 от приложение 1,
-
Зона 3: водните пътища, изброени в глава 2 от приложение 1,
-
Зона 4: всички останали водни пътища на Общността.
Зона R обхваща тези от гореспоменатите водни пътища, за които следва да се издават свидетелства за проверка в съответствие с член 22 от ревизираната Конвенция за корабоплаване по река Рейн, така както въпросният член е формулиран при приемането на настоящата директива.
Член 2
1. Настоящата директива се прилага към:
-
плавателни съдове с общо тегло 15 тона и повече, или плавателни съдове, които не са предназначени за превоз на товари, и чиято водоизместимост е 15 кубически метра или повече,
-
влекачи и тласкачи , включително такива с водоизместимост, по-малка от 15 кубически метра, при условие че са били построени за теглене, тласкане или придвижване на плавателни съдове по крайбрежието.
2. Следните плавателни съдове се изключват от настоящата директива:
-
пътнически плавателни съдове,
-
фериботи,
-
плавателно оборудване,
-
плавателни съоръжения и инсталации, включително такива, които са преместени от едно място на друго,
-
увеселителни кораби,
-
служебни кораби, принадлежащи на контролни органи и пожарогасителни плавателни съдове,
-
военноморски плавателни съдове,
-
морски плавателни съдове, включително морски влекачи и тласкачи, опериращи или базирани в приливни води или временно във вътрешни водни пътища, притежаващи валидно разрешително за корабоплаване,
-
влекачи или тласкачи с водоизместимост, по-малка от 15 кубически метра, които са направени за теглене, тласкане или придвижване по крайбрежието само на плавателни съдове с водоизместимост, по-малка от 15 кубически метра.
Член 3
Плавателните съдове, опериращи по водните пътища на Общността, изброени в член 1, следва да имат:
-
свидетелство, издадено в съответствие с член 22 от ревизираната Конвенция за корабоплаването по река Рейн, когато оперират по воден път от Зона R,
-
свидетелство на Общността за корабоплаване по вътрешни води, издадено на плавателни съдове в съответствие с техническите изисквания в приложение II, когато оперират по водните пътища на други зони.
Свидетелството на Общността се изготвя съгласно образеца , посочен в приложение III, и се издава в съответствие с настоящата директива.
Член 4
1. Всички плавателни съдове, притежаващи валидно свидетелство, издадено в съответствие с член 22 от ревизираната Конвенция за корабоплаването по река Рейн, могат да оперират по водните пътища на Общността само ако притежават такова свидетелство.
2. Всички плавателни съдове обаче, притежаващи свидетелството, посочено в параграф 1, следва също така да бъдат снабдени с допълнително свидетелство за корабоплаване по вътрешни води (допълнително свидетелство на Общността):
-
когато оперират във водните пътища на Зона 3 и 4, ако искат да се възползват от понижаването на техническите изисквания по тези водни пътища,
-
когато оперират в Зона 1 и 2 на водните пътища, ако заинтересуваните държави-членки са приели допълнителни технически изисквания за тези водни пътища в съответствие с член 5.
Допълнителното свидетелство на Общността се съставя съгласно образеца, посочен в приложение IV, и се издава от компетентните национални органи при представяне на свидетелството, посочено в параграф 1 и при условията, определени от тях.
Член 5
1. Всяка държава-членка може, съгласно изискванията на ревизираната Конвенция за корабоплаването по река Рейн и след консултации с Комисията, да приеме допълнителни технически изисквания към онези в приложение II за плавателните съдове, опериращи в Зона 1 и 2 на водните пътища в рамките на нейната територия.
Такива допълнителни изисквания следва да бъдат съобщени на останалите държави-членки и на Комисията най-малко шест месеца преди тяхното влизане в сила, освен ако не са били вече в сила към 21 януари 1977 г.
2. Съответствието на плавателните съдове с тези допълнителни изисквания се посочва в свидетелството на Общността, посочено в член 3 или, когато се прилага член 4, параграф 2, в допълнителното свидетелство на Общността.
Член 6
Всяко плавателно средство, притежаващо свидетелство, издадено в съответствие с Регламента за превоз на опасни товари по река Рейн (ADNR), може да превозва опасни товари през територията на Общността при условията, посочени в настоящото свидетелство.
Всяка държава-членка може да изисква от плавателни съдове, които нямат свидетелство ADNR, да имат разрешение за превоз на опасни товари в рамките на нейната територия само ако плавателните съдове отговарят на допълнителните изисквания към тези, посочени в настоящата директива. За тези изисквания се уведомяват Комисията и останалите държави-членки.
Член 7
1. Държавите-членки могат да освободят от прилагането, изцяло или отчасти, на настоящата директива:
а)
плавателни съдове, опериращи по плавателни водни пътища, които не са свързани чрез вътрешен воден път с водните пътища на други държави-членки;
б)
плавателни съдове с тегло, което не надвишава 350 тона, които са построени преди 1 януари 1950 г. и оперират изключително по национален воден път.
2. Държавите-членки могат да допуснат, по отношение на корабоплаването по техните национални водни пътища, освобождаване от прилагането на една или повече разпоредби от настоящата директива за ограничени маршрути от местно значение или в пристанищни райони. Въпросните дерогации и маршрути или районите, за които те важат, се указват в свидетелството на плавателния съд.
3. Комисията се уведомява за дерогациите, приети на основание настоящия член.
4. Всяка държава-членка, която в резултат на дерогациите, предоставени в съответствие с параграфи 1 и 2, не притежава плавателни съдове, които подлежат на разпоредбите на настоящата директива и оперират по нейни водни пътища, не е длъжна да се съобразява с членове 9, 10 и 12.
ДЯЛ II
Условия и правила за издаване на свидетелство на Общността за плаване по вътрешни водни пътища
Член 8
1. Свидетелството на Общността се издава за плавателни съдове, построени след 1 януари 1985 г., след техническа проверка, извършена, преди плавателният съд да бъде пуснат на вода, и е предназначена да провери дали плавателният съд отговаря на техническите изисквания, предвидени в приложение II.
2. Свидетелството на Общността се издава за плавателни съдове на вода към 1 януари 1985 г. и за плавателни съдове, построени преди тази дата, след техническа проверка, извършена между 1 януари 1986 г. и 1 юли 1998 г., в съответствие с графика, установен от всяка държава-членка, за да се провери дали плавателният съд отговаря на техническите изисквания, предвидени в приложение II. За този график се уведомяват Комисията и останалите държави-членки.
Въпреки това, в случай на кораби, плаващи изключително по националната водна мрежа и построени преди 1 януари 1970 г., всяка държава-членка може да реши да удължи до седем години срока, в който следва да бъде извършена техническата проверка.
3. Съответствието на плавателното средство с допълнителните изисквания, посочени в член 5, се проверява, при необходимост, по време на техническите проверки, предвидени в предходните параграфи, или по време на техническата проверка, извършена по искане на собственика на плавателния съд.
Член 9
Свидетелството на Общността се издава от компетентния национален орган на държавата-членка, в която плавателният съд е регистриран, или, при липса на последното, на държавата-членка, в която е разположено пристанището му за домуване или, при липса на последното, на държавата-членка, в която се е установил собственикът.
Въпросните органи могат, при необходимост, да поискат от компетентния орган на друга държава-членка да издаде свидетелството.
Всяка държава-членка изготвя списък, в който посочва кои от нейните органи са компетентни да издават свидетелствата и уведомява за това Комисията и останалите държави-членки.
Всяка държава-членка, която в съответствие с член 7, параграф 4, не е определила компетентния орган, може да поиска от друга държава-членка или държави-членки да наредят на своите компетентни органи да издадат свидетелства на Общността по отношение на плавателни съдове, които са регистрирани или имат свое пристанище за домуване на тяхна територия, или са собственост на лица, установили се на тяхна територия.
Член 10
Техническата проверка по член 8 се извършва от компетентните органи, които могат да се въздържат от това да подложат плавателния съд изцяло или от части на техническа проверка, когато е видно от валидното удостоверение, издадено от агенцията по класификацията, одобрена от държавата, в която свидетелството е издадено, че плавателният съд удовлетворява, изцяло или отчасти, техническите изисквания на приложение II.
Всяка държава-членка съставя списък, в който посочва кои от нейните органи са компетентни да извършват технически проверки, и уведомява за това Комисията и останалите държави-членки.
Член 11
Срокът на валидност на свидетелството на Общността следва да бъде определен за всеки конкретен случай от органа, компетентен да издава посочените свидетелства. Въпросният срок обаче, не може да бъде по-дълъг от 10 години.
Член 12
Всяка държава-членка установява условията, при които дадено валидно свидетелство, което е било изгубено или повредено, може да бъде заменено.
ДЯЛ III
Условия и правила за подновяване или промяна на свидетелства
Член 13
Свидетелството на Общността се подновява при изтичане на неговия срок на валидност в съответствие с условията и правилата за издаване на такива свидетелства.
Член 14
Валидността на свидетелството може, по изключение, да бъде продължена за максимален срок от 12 месеца от органа, който го е издал или подновил.
Това продължаване се посочва в свидетелството на Общността.
Член 15
В случай на основни изменения или ремонти, които променят структурната цялост или характеристиките на плавателния съд, последният следва да бъде подложен, преди всяко следващо пътуване, на техническата проверка в съответствие с член 8.
В резултат на тази проверка се издава ново свидетелство, установяващо техническите характеристики на плавателния съд.
Ако това свидетелство е издадено в държава-членка, различна от тази, която е издала или подновила първоначалното свидетелство, компетентният орган, който е издал или подновил свидетелството, се уведомява по съответния ред в срок от един месец.
ДЯЛ IV
Отказ или отнемане
Член 16
Във всяко решение за отказ от издаване или подновяване на свидетелство на Общността се посочват съображенията, на които то се основава. Заинтересуваното лице се уведомява за горното и за процедурата на обжалване, и сроковете за това в съответната държава-членка.
Всяко валидно свидетелство може да бъде отнето от компетентния орган, който го е издал или подновил, ако плавателният съд е престанал да отговаря на техническите изисквания, указани в неговото свидетелство.
ДЯЛ .V
Проверка
Член 17
1. Компетентните органи на дадена държава-членка могат по всяко време да проверят дали плавателният съд има валидно свидетелство в съответствие с изискванията на настоящата директива, както и дали удовлетворява изискванията, установени в посоченото свидетелство.
2. Ако органите установят по време на проверката, че свидетелството е невалидно или че плавателният съд не отговаря на изискванията, посочени в свидетелството, но че въпросната невалидност или несъответствие с изискванията не съставляват явна опасност, собственикът на плавателния съд или неговият представител предприемат всички необходими мерки за разрешаване на ситуацията. Органът, който е издал свидетелството или който последен го е подновил, се уведомява за това.
3. Ако, след извършване на проверката по параграф 1, органите установят, че свидетелството липсва или че плавателният съд представлява явна опасност, те могат да спрат плавателния съд от плаване, докато не се предприемат необходимите постъпки за разрешаване на ситуацията.
Те могат също така да съставят предписание от мерки, които да позволят на плавателния съд да продължи да плава безопасно, или, където е приложимо, да завърши транспортните си операции, до място, където да бъде проверен или ремонтиран. Органът, който е издал свидетелството или който последен го е подновил, се уведомява за това.
4. Държава-членка, която е спряла кораб от плаване или е предупредила собственика за своите намерения да направи това, ако откритите дефекти не бъдат поправени, уведомява за решението, което е взела или възнамерява да вземе, органа в държавата-членка, който е издал или подновил свидетелството.
5. Във всяко решение за прекратяване на преминаването на плавателен съд, което е взето в съответствие с мерките, приети в изпълнение на настоящата директива, се посочват подробно причините, на които то се основава. Решението се съобщава на засегнатата страна, която следва едновременно с това да бъде уведомена за процедурата на обжалване, с която разполага според действащите закони в държавите-членки, както и за нейните срокове.
ДЯЛ VI
Разпоредби, приложими към плавателните съдове на трети страни
Член 18
В очакване на сключването на споразумения за взаимно признаване на свидетелствата за корабоплаване между Общността и трети страни, държавите-членки могат да признават свидетелствата за корабоплаване на трети страни и, при необходимост, да издават свидетелства на Общността или допълнителни свидетелства на Общността на плавателни съдове от трети страни в съответствие с настоящата директива.
ДЯЛ VII
Привеждане на приложенията към настоящата директива в съответствие с техническия прогрес
Член 19
Съветът, с квалифицирано мнозинство, по предложение на Комисията, приема всички необходими изменения за привеждане на приложенията към настоящата директива в съответствие с техническия прогрес.
ДЯЛ VIII
Заключителни разпоредби
Член 20
Директива 76/135/ЕИО продължава да се прилага към:
-
плавателните съдове на вода, посочени в член 8, параграф 2 от настоящата директива, докато не преминат проверката, предвидена във въпросния член,
-
пътнически плавателни съдове,
-
плавателни съдове, които имат свидетелство на Общността, но все още не отговарят на изискванията в приложение II съгласно правилата, установени в глава 13, 13.01., буква а).
Член 21
Разпоредбите относно състава и квалификациите на екипажите и необходимите свидетелства, които се прилагат в държавите-членки, не се засягат от настоящата директива.
Член 22
Държавите-членки, след консултации с Комисията, приемат разпоредбите, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 1 януари 1985 г.
Член 23
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 4 октомври 1982 година.