31964L0225
P 056/878
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 25 февруари 1964 година
относно премахването на ограниченията относно свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги по отношение на презастраховането и ретроцесията
(64/225/EИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ИКОНОМИЧЕСКА ОБЩНОСТ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 54, параграфи 2 и 3 и член 63, параграф 2 от него,
като взе предвид Общата програма за премахване на ограниченията на свободата за установяване (1), и по-специално дял IV A от нея,
като взе предвид Общата програма за премахване на ограниченията за свободно предоставяне на услуги (2), и по-специално Дял V В от нея,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Асамблеята (3),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (4) ,
като има предвид, че Общите програми предвиждат всички клонове на презастраховането, без разграничение, да бъдат либерализирани до края на 1963 г. както по отношение на правото на установяване, така и по отношение на ретроцесията;
като има предвид, че презастраховането се осъществява не само от специализирани презастрахователни предприятия, но и от така наречените „смесени“ предприятия, които се занимават както с пряко застраховане, така и с презастраховане, които вследствие на това следва да се ползват от предприетите в изпълнение на настоящата директива мерки по отношение на онази част от дейността им, която се отнася до презастраховането и ретроцесията;
като има предвид, че с цел прилагане на мерките относно правото на установяване и свободното предоставяне на услуги, дружествата трябва да се третират по същия начин както физическите лица, които са граждани на държавите-членки, като се спазват единствено условията по член 58 и, когато е необходимо, условието за наличие на действителна и продължителна връзка с икономиката на държава-членка; като има предвид, че вследствие на това от никое дружество не може да се изисква да изпълнява каквито и да е допълнителни условия, за да се ползва от такива мерки, и по-специално от никое дружество не може да се изисква да получава специално разрешение, което не се изисква за местно дружество, което желае да осъществява определена икономическа дейност; като има предвид, че въпреки всичко, такова еднакво третиране не следва да пречи на държавите-членки да изискват капиталовите дружества да упражняват дейност в собствените си страни под наименованието, използвано според правото на държавата-членка, по което са били учредени, както и че те следва да посочат записания си капитал върху търговските документи, които използват в приемащата държава-членка,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Страните-членки премахват, по отношение на физическите лица и дружествата, които са в обхвата на дял I на Общите програми за премахване на ограниченията на свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги, посочените в дял III на Общите програми ограничения, които засягат правото на достъп и упражняване на дейностите, посочени в член 2 от настоящата директива.
Член 2
Разпоредбите на настоящата директива се прилагат:
1.
за дейности на самостоятелно заети лица в сферата на презастраховането и ретроцесията, които попадат в група ex 630 на Приложение I към Общата програма за премахване на ограниченията на свободата на установяване;
2.
в особените случаи на посочените в член 1 физически лица и дружества, които се занимават както с пряко застраховане и презастраховане, така и с ретроцесия, за онази част от дейността им, която се отнася до презастраховането и ретроцесията.
Член 3
Член 1 се прилага по-специално за ограниченията, произтичащи от следните разпоредби:
a)
относно свободата на установяване:
-
във Федерална република Германия
1)
Versicherungsaufsichtsgesetz от 6 юни 1931 г., последното изречение на член 106, параграф 2 и член 111, параграф 2, с което на федералния министър по икономическите въпроси са предоставени правомощия по своя преценка да налага на чуждестранни граждани условия за достъп до дейности в сферата на застраховането и да им забранява да упражняват такива дейности на територията на Федералната република;
2)
Gewerbeordnung, параграф 12, и член 292 от закон от 30 януари 1937 г., с който от чуждестранните дружества се изисква да получат предварително разрешение;
-
в Кралство Белгия
Arrêté royal No 62 от 16 ноември 1939 г. и Arrêté ministériel от 17 декември 1945 г., които изискват да се притежава carte professionelle;
-
във Френската република
1)
Décret-loi от 12 ноември 1938 г. и Décret от 2 февруари 1939 г., изменени със Закона от 8 октомври 1940 г., който изисква притежаването на carte d'identité de commerçant;
2)
Втори параграф от член 2 от Закона от 15 февруари 1917 г., изменен и допълнен с Décret-loi от 30 октомври 1935 г., който изисква да се получи специално разрешение;
-
във Великото херцогство Люксембург
Закон от 2 юни 1962 г., членове 19 и 21 (Mémorial A No 31 от 19 юни 1962 г.).
б)
относно свободното предоставяне на услуги:
-
във Френската република
Закон от 15 февруари 1917 г., изменен с Décret-loi от 30 октомври 1935 г., а именно:
1)
Втори параграф от член 1, който оправомощава министъра на финансите да съставя списък на специфични предприятия или на предприятия от специфична държава, с които във Франция не може да се сключва договор за презастраховане или за прехвърляне на какъвто и да е риск по отношение на лице, собственост или задължение;
2)
Последният параграф от член 1, който забранява приемането на презастраховане или ретроцесия, застраховани от предприятията, посочени в точка б), 1) по-горе;
3)
Първи параграф от член 2, който изисква името на посоченото в този член лице да се представя за одобрение на Министъра на финансите;
-
в Италианската република
Втори параграф от член 73 от консолидирания текст, одобрен с Decreto № 449 от 13 февруари 1959 г., който оправомощава Министъра на промишлеността и търговията да забранява прехвърлянето на рискове при презастраховане или ретроцесия на определени чуждестранни предприятия, които нямат законно установено представителство на италианска територия.
Член 4
Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да се съобразят с настоящата директива в срок от шест месеца след нейното нотифициране и незабавно информират Комисията за това.
Член 5
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 25 февруари 1964 година.