32006R0562
L 105/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 562/2006 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 март 2006 година
за създаване на Кодекс на Общността за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 62, параграф 1 и параграф 2, буква а) от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
в съответствие с процедурата по член 251 от Договора (1),
като имат предвид, че:
(1)
Приемането на мерки съгласно член 62, параграф 1 от Договора с оглед премахването на всякакви проверки на лица, които пресичат вътрешните граници, е част от целите на Съюза за създаване на пространство без вътрешни граници, в което е гарантирано свободното движение на лица, както е определено в член 14 от Договора.
(2)
В съответствие с член 61 от Договора създаването на пространство, в което лицата могат да се движат свободно, следва да се подсигури чрез други мерки. Общата политика по отношение преминаването на външни граници, както е предвидена в член 62, параграф 2, е такава мярка.
(3)
Приемането на общи мерки за преминаването на лица на вътрешни граници и граничният контрол на външни граници следва да отразяват достиженията на правото от Шенген, които са въведени в рамката на Европейския съюз, и по-специално съответните разпоредби за Конвенцията за прилагане на Шенгенското споразумение от 14 юни 1985 г. между правителствата на държавите от икономическия съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френската република за постепенното премахване на контрола техните общи граници (2) и Общия наръчник (3).
(4)
По отношение на граничния контрол по външните граници, създаването на „общ сборник“ законодателни актове, по-специално чрез консолидиране и развитие на достиженията на правото на ЕС, е един от основните елементи на общата политика за управление на външните граници, както е определена в Съобщение на Комисията от 7 май 2002 г.„Към интегрирано управление на външните граници на държавите-членки в Европейския съюз“. Тази цел бе включена в „Плана за управление на външните граници на държавите-членки в Европейския съюз“, одобрен от Съвета на 13 юни 2002 г. и приет от Европейския съвет в Севиля на 21 и 22 юни 2002 г. и от Европейския съвет в Солун на 19 и 20 юни 2003 г.
(5)
Определянето на общ режим за движение на лица през границите не поставя под съмнение, нито накърнява правата за свободно движение, с които се ползват гражданите на Съюза и членовете на техните семейства, както и гражданите на трети страни и членовете на техните семейства, които съгласно споразумения между Общността и нейните държави-членки, от една страна, и тези трети страни, от друга страна, се ползват с права за свободно движение, които са равни с тези за граждани на Съюза.
(6)
Граничният контрол е от интерес не само за държавата-членка, на чиято външна граница той се извършва, но така също за всички държави-членки, които са премахнали вътрешния граничен контрол. Граничният контрол трябва да помогне в борбата с незаконната имиграция и трафика на хора и да предотврати всяка заплаха за вътрешната сигурност на държавите-членки, техния обществен ред, здравеопазване и международни отношения.
(7)
Граничните проверки следва да се извършват по начин, който напълно зачита човешкото достойнство. Граничният контрол следва да се извършва по професионален и почтителен начин и да съответства на преследваните цели.
(8)
Граничният контрол включва не само проверки на лица на граничните пунктове и наблюдение на зоната между тези пунктове, но така също и анализ на рисковете за вътрешната сигурност и анализ на заплахите, които могат да засегнат сигурността на външните граници. Необходимо е следователно да се постановят условията, критериите и подробните правила за проверките по граничните пунктове и наблюдението.
(9)
Следва да се предвидят облекчени проверки по външните граници в случай на извънредни или непредвидени обстоятелства с цел да се избегне дълго чакане на граничните контролни пунктове. Систематичното подпечатване на документите на граждани на трети страни остава задължително в случай на облекчени гранични проверки. Подпечатването позволява да се установи със сигурност датата и мястото на преминаване на границата, без да се установява във всички случаи дали всички необходими мерки за контрол на пътните документи са били извършени.
(10)
За да се ограничи времето за чакане на лица, които се ползват от общностното право на свободно движение, на граничните пунктове следва да се осигурят, където обстоятелствата позволяват, отделни ленти, обозначени с еднообразни знаци във всички държави-членки. Трябва да се осигурят отделни ленти на международните летища. Там, където е целесъобразно и ако конкретните обстоятелства позволяват, държавите-членки следва да разгледат възможността да осигурят отделни ленти на морските и сухопътните гранични пунктове.
(11)
Държавите-членки трябва да гарантират, че процедурите за контрол по външните граници не представляват сериозна пречка за търговския, социалния и културен обмен. За тази цел те трябва да осигурят достатъчен брой персонал и ресурси.
(12)
Държавите-членки трябва да определят национална служба или служби, отговорни за задачите по граничния контрол, в съответствие с вътрешното им право. В случаите, когато повече от една служба е отговорна в една и съща държава-членка, трябва да съществува тясно и постоянно сътрудничество между тях.
(13)
Оперативното сътрудничество и помощ между държавите-членки във връзка с граничния контрол следва да се управлява и координира от Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите-членки, създадена с Регламент (ЕО) № 2007/2004 (4).
(14)
Настоящият регламент не засяга проверките, извършвани съгласно общи полицейски правомощия и проверки по сигурността на лица, които са идентични с тези, извършвани при вътрешни полети, нито възможността държавите-членки да извършват извънредни проверки на багаж в съответствие с Регламент (ЕИО) № 3925/91 на Съвета от 19 декември 1991 г. относно премахването на проверките и формалностите, които важат за багажа, който се превозва в кабината на самолета, и за ръчния багаж на лица, които пътуват по самолетна линия в рамките на Общността, и за багажа на лица, които преминават по море в рамките на Общността (5). Настоящият регламент също така не накърнява национално законодателство относно притежаването на пътни или лични документи, нито изискването лицата да уведомяват властите за своето присъствие на територията на съответната държава-членка.
(15)
Държавите-членки също така трябва да имат възможност временно да въвеждат отново граничен контрол по вътрешните граници в случай на сериозна заплаха за обществения ред или вътрешната сигурност. Условията и процедурите за това трябва да се постановят, така че да се гарантира, че подобни мерки са временни и че се зачита принципът на пропорционалност.
(16)
В пространство, където лицата могат да се движат свободно, повторното въвеждане на граничен контрол по вътрешните граници остава изключение. Не трябва да се въвежда граничен контрол или да се налагат формалности единствено поради преминаването на такава граница.
(17)
Трябва да се предвиди процедура, която да позволява Комисията да изменя съответно определени подробни практически правила, които уреждат граничния контрол. В такива случаи необходимите мерки за прилагане на настоящия регламент трябва да се приемат съгласно Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (6).
(18)
Трябва да се предвиди процедура, която да позволява на държавите-членки да нотифицират Комисията за изменения на други подробни практически правила, които уреждат граничния контрол.
(19)
Предвид това, че целта на настоящия регламент, а именно установяването на правила, приложими по отношение на движението на лица през границите, не може да бъде постигната достатъчно добре от държавите-членки и следователно може да бъде по-успешно постигната на общностно равнище, Общността може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност от член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност от същия член настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(20)
Настоящият регламент зачита основните права и съблюдава принципите, утвърдени по-специално в Хартата на основните права на Европейския съюз. Той трябва да се прилага в съответствие със задълженията на държавите-членки по отношение на международна закрила и принципа за неотблъскване.
(21)
Чрез дерогация на член 299 от Договора единствените територии на Франция и Нидерландия, за които се прилага настоящият регламент, са тези в Европа. Не се накърняват специфичните условия, приложими в Сеута и Мелиля, както е определено в споразумението за присъединяването на Испания към Конвенцията за прилагане на Шенгенското споразумение от 14 юни 1985 г. (7).
(22)
В съответствие с член 1 и 2 от Протокола за позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за създаване на Европейската общност, Дания не участва в приемането на настоящия регламент и не се задължава с него, нито попада в обхвата на неговото приложение. Като се има предвид, че настоящият регламент доразвива достиженията на правото от Шенген съгласно разпоредбите на дял IV, трета част от Договора за създаване на Европейската общност, Дания трябва в съответствие с член 5 от този Протокол да реши в рамките на шест месеца след приемането на настоящия регламент дали ще го прилага в националното си законодателство или не.
(23)
По отношение на Исландия и Норвегия настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на споразумението, сключено между Съвета на Европейския съюз и Република Исландия и Кралство Норвегия относно присъединяването им към прилагането, изпълнението и развитието на достиженията на правото от Шенген (8), което попада в обхвата на член 1, точка А от Решение 1999/437/ЕО на Съвета (9) относно прилагането на определени разпоредби на посоченото споразумение.
(24)
Трябва да се предвиди разпоредба, която да позволява на представители на Исландия и Норвегия да се присъединят към работата на комитетите, подпомагащи Комисията при упражняването на изпълнителните ѝ правомощия. Такава разпоредба бе обсъдена в размяната на писма между Съвета на Европейския съюз и Република Исландия и Кралство Норвегия относно комитети, които подпомагат Европейската комисия при упражняването на изпълнителните ѝ правомощия (10), прикрепена към споменатото по-горе споразумение.
(25)
По отношение на Швейцария настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на споразумението, сключено между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария за присъединяването на Конфедерация Швейцария към прилагането, изпълнението и развитието на достиженията на правото от Шенген, което попада в обхвата на член 1, точка А от Решение 1999/437/ЕО на Съвета, във връзка с член 4, параграф 1 от Решения 2004/849/ЕО (11) и 2004/860/ЕО на Съвета (12).
(26)
Трябва да се предвиди разпоредба, която да позволява на представители на Швейцария да се присъединят към работата на комитетите, подпомагащи Комисията при упражняването на изпълнителните ѝ правомощия. Такава разпоредба бе обсъдена в размяната на писма между Общността и Швейцария, приложена към това споразумение.
(27)
Настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в което Обединеното кралство не участва в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. относно молбата на Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия за участие в определени разпоредби на достиженията на правото от Шенген (13). Обединеното кралство следователно не участва в приемането на настоящия регламент и не се задължава с него, нито попада в обхвата на неговото приложение.
(28)
Настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в което Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно молбата на Ирландия за участие в определени разпоредби на достиженията на правото от Шенген (14). Ирландия следователно не участва в приемането на настоящия регламент и не се задължава с него, нито попада в обхвата на неговото приложение.
(29)
В настоящия регламент член 1, първо изречение и член 5, параграф 4, буква а), дял III и разпоредбите на дял II и приложенията към него, които се отнасят до Шенгенската информационна система (ШИС), представляват разпоредби, които да развиват достиженията на правото от Шенген или свързани по друг начин с него по смисъла на член 3, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2003 г.,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и принципи
Настоящият регламент предвижда премахването на граничен контрол на лица, които пресичат вътрешните граници между държавите-членки на Европейския съюз.
Той установява правила за граничния контрол на лица, които пресичат външните граници на държавите-членки на Европейския съюз.
Член 2
Определения
По смисъла на настоящия регламент:
1.
„вътрешни граници“ са:
а)
общите сухопътни граници, включително реки и езера, на държавите-членки;
б)
летищата на държавите-членки за вътрешни полети;
в)
морски, речни и езерни пристанища на държавите-членки за редовни фериботни превози;
2.
„външни граници“ са сухопътните граници на държавите-членки, включително реки и езера, морски граници и техните пристанища, речни пристанища и езерни пристанища, доколкото те не представляват вътрешни граници;
3.
„вътрешен полет“ е всеки полет, изключително от или към териториите на държавите-членки без кацане на територията на трета държава;
4.
„редовен фериботен превоз“ е всеки фериботен превоз между едни и същи две или повече пристанища, разположени на територията на държавите-членки, без спиране на други пристанища извън територията на държавите-членки и представлява транспортиране на пътници и превозни средства съгласно публикувано разписание;
5.
„лица, които се ползват от общностното право на свободно движение“, са:
а)
граждани на Съюза по смисъла на член 17, параграф 1 от Договора и граждани на трети страни, които са членове на семейството на гражданин на Съюза, който упражнява своето право на свободно движение, за които важи Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. за правото на граждани на Съюза и членове на техните семейства да се придвижват и свободно да пребивават на територията на държавите-членки (15);
б)
граждани на трети страни и членове на техните семейства, които съгласно споразумения между Общността и нейните държави-членки, от една страна, и тези трети страни, от друга страна, се ползват с право на свободно движение, които са равни с тези на граждани на Съюза;
6.
„гражданин на трета страна“ е всяко лице, което не е гражданин на Съюза по смисъла на член 17, параграф 1 от Договора и което не попада в обхвата на приложение на точка 5 от настоящия член;
7.
„лица, за които има сигнал, че не им се разрешава влизане“, е всеки гражданин на трета страна, който е регистриран в Шенгенската информационна система (ШИС) в съответствие със и за целите, постановени в член 96 от Шенгенската конвенция;
8.
„гранично-пропускателен пункт“ е всеки пропускателен пункт, който е разрешен от компетентните органи за преминаване на външните граници;
9.
„граничен контрол“ е дейност, извършвана на границата, в съответствие със и за целите на настоящия регламент в отговор изключително на намерение за преминаване на границата или акта на преминаване на тази граница независимо от какви съображения, и се състои в гранични проверки и наблюдение на границата;
10.
„гранични проверки“ са проверките, извършвани на гранично-пропускателните пунктове, за да гарантират, че лицата включително превозните им средства и предметите в тяхно владение могат да получат разрешение за влизане на територията на държавите-членки или за излизане;
11.
„наблюдение на границата“ е наблюдението на граници между гранично-пропускателни пунктове и наблюдението на гранично-пропускателни пунктове извън определеното работно време с цел недопускане заобикалянето на гранични проверки;
12.
„проверка на втора линия“ е последваща проверка, която може да се извърши на специално място, далече от мястото, където се проверяват всички лица (първа линия);
13.
„гранична охрана“ е всеки публичен служител, назначен в съответствие с националното право на гранично-пропускателен пункт или по границата или в близост до тази граница, който изпълнява в съответствие с настоящия регламент и националното законодателство задачи, свързани с граничния контрол;
14.
„превозвач“ е всяко физическо или юридическо лице, което професионално се занимава с транспортиране на лица;
15.
„разрешение за пребиваване“ е:
а)
всички разрешения за пребиваване, издадени от държавите-членки в съответствие с единния формат, установен с Регламент (ЕО) № 1030/2002 на Съвета от 13 юни 2002 г. за установяване на единен формат на разрешения за пребиваване за граждани на трети страни (16);
б)
всички други документи, издадени от една държава-членка на граждани на трети страни, с които се разрешава престой или повторно влизане на нейна територия, с изключение на временните разрешения, издадени с цел разглеждането на първа молба за разрешение за пребиваване, както е посочено в буква а) или молба за убежище;
16.
„кораб за пътешествия“ е кораб, който следва определен маршрут в съответствие с предварително определена програма, който включва програма с туристически дейности в различни пристанища и който обикновено не приема пътници и не позволява пътници да слизат от кораба по време на пътуването;
17.
„корабоплаване с развлекателна цел“ е използването на корабчета за развлечение за спортни или туристически цели;
18.
„крайбрежен риболов“ е риболов, извършван с помощта на съдове, които всеки ден или в рамките на 36 часа се завръщат в пристанище, разположено на територията на държава-членка, без да спират на пристанище, което е разположено в трета страна;
19.
„заплаха за общественото здраве“ е всяка болест с епидемичен потенциал съгласно определението на международните здравни регламенти на Световната здравна организация и други инфекциозни болести или заразни паразитни болести, ако са предмет на защитни разпоредби, които важат за граждани на държавите-членки.
Член 3
Обхват
Настоящият регламент се прилага за всяко лице, което пресича вътрешна или външна граница на държавите-членки, без да се засягат:
а)
правата на лица, които се ползват от правото на Общността на свободно движение;
б)
правата на бежанци и лица, които търсят международна закрила, по-специално по отношение на неотблъскването.
ДЯЛ II
ВЪНШНИ ГРАНИЦИ
ГЛАВА I
Преминаване на външни граници и условия за влизане
Член 4
Преминаване на външни граници
1. Външните граници могат да се преминават единствено на гранично-пропускателни пунктове, и то в рамките на определеното работно време. Работното време ясно се обозначава на гранично-пропускателните пунктове, които не са отворени 24 часа в денонощието.
Държавите-членки изпращат списъци с гранично-пропускателните си пунктове на Комисията в съответствие с член 34.
2. Чрез дерогация от член 1 се позволяват изключения на задължението за преминаване на външни граници единствено на гранично-пропускателни пунктове и в рамките на определеното работно време:
а)
във връзка с корабоплавания с развлекателна цел или крайбрежен риболов;
б)
за моряци, които слизат на брега за престой в зоната на пристанището, където са акостирали корабите им или в съседни общини;
в)
за лица или групи лица, когато съществува изискване от специален характер, при условие че притежават разрешенията, изисквани от съответното национално законодателство и че не съществува конфликт с интересите на обществения ред и вътрешната сигурност на държавите-членки;
г)
за лица или групи лица в случай на непредвидена извънредна ситуация.
3. Без да се засягат изключенията, предвидени в параграф 2 или задълженията на държавите-членки за международна закрила, те въвеждат санкции в съответствие с вътрешното си право за незаконно преминаване на външните граници извън контролно-пропускателните пунктове и извън определеното работно време. Тези санкции са ефективни, съразмерни и възпиращи.
Член 5
Условия за влизане на граждани на трети страни
1. За престой, който не надвишава три месеца за период от шест месеца, условията за влизане на граждани на трети страни са следните:
а)
да притежават валидни пътни документи или документи, които дават право за преминаване на границата;
б)
да притежават валидна виза, ако такава се изисква съгласно Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета от 15 март 2001 г. относно определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза при преминаване на външните граници на държави-членки и тези, чиито граждани са освободени от това изискване (17), с изключение на случаите, когато те притежават валидно разрешение за престой;
в)
да обосноват целта и условията на планирания престой и това, че разполагат с достатъчно средства за издръжка, както за срока на планирания престой, така и за завръщането си в страната на произход или за транзита към трета страна, в която е гарантирано тяхното приемане или че са в състояние законно да придобият тези средства;
г)
да не са регистрирани в ШИС като лица, за които е подаден сигнал за отказ за влизане;
д)
не се смятат за лица, които могат да бъдат заплаха за обществения ред, националната сигурност, здравеопазването или международните отношения на някоя от държавите-членки, по-специално да не са регистрирани в националните бази данни на държавите-членки като лица, на които не се разрешава влизане на същите основания.
2. Приложение I съдържа неизчерпателен списък на подкрепящите документи, които граничната охрана може да поиска от гражданин на трета страна, с цел да удостовери, че отговаря на условията по параграф 1, буква в).
3. Средствата за издръжка се преценяват с оглед продължителността и целта на престоя и въз онова на средните цени в съответните държави-членки за храна и настаняване от среден клас, умножени по броя на дните на престоя.
Държавите-членки изпращат на Комисията справки за референтни стойности в съответствие с член 34.
Оценката за достатъчни средства за издръжка може да се основава на пари в брой, пътни чекове и кредитни карти, които притежават гражданите на трети страни. Декларации за спонсорство, когато такива декларации се изискват от съответното национално законодателство, и писма за гаранция от домакина, както са определени в съответното вътрешно право, когато гражданинът на трета стана гостува на дадено лице, могат също да представляват доказателства за достатъчни средства за издръжка.
4. Чрез дерогация от параграф 1:
а)
на граждани на трети страни, които не отговарят на условията, посочени в параграф 1, но притежават разрешение за пребиваване или виза за повторно влизане, издадени от някоя от държавите-членки, или и двата документа в случаите, когато това се изисква, се разрешава влизане на териториите на другите държави-членки за транзитно преминаване с цел достигане територията на тази държава-членка, която е издала разрешението за пребиваване или визата за повторно влизане, освен ако имената им не са включени в националния списък на лицата, на които не се разрешава влизане или транзитно преминаване в държавата-членка, чиято външна граница лицата се стремят да преминат;
б)
на граждани на трети страни, които отговарят на условията, посочени в параграф 1, с изключение на упоменатото в буква б) и които се представят на границата, може да бъде разрешено влизане на териториите на държавите-членки, ако на границата им бъде издадена виза в съответствие с Регламент (ЕО) № 415/2003 на Съвета от 27 февруари 2003 г. за издаване на визи на границата включително издаване на такива визи на транзитно преминаващи моряци (18).
Издадените на границата визи се записват в списък.
В случай че не е възможно да се прикрепи виза към даден документ, визата по изключение се поставя на отделна страница, вмъкната в документа. В такъв случай се използва единният формат на формуляри за поставяне на виза, установен с Регламент (ЕО) № 333/2002 на Съвета от 18 февруари 2002 г. за единния формат на формуляра за поставяне на визи, които се издават от държавите-членки на лицата, които притежават пътен документ, който не е признат от държавата-членка, която е изготвила формуляра (19);
в)
държава-членка може да разреши влизане на граждани на трети страни, които не отговарят на едно или повече условия по параграф 1, по хуманитарни причини или такива, свързани с национален интерес или поради международни задължения. Когато името на гражданина на трета страна попада в обхвата на параграф 1, буква г), държавата-членка, която разрешава влизането му на своя територия, уведомява за това останалите държави-членки.
ГЛАВА II
Контрол на външни граници и отказ за влизане
Член 6
Извършване на гранични проверки
1. Граничната охрана при изпълнение на своите задължения надлежно зачита човешкото достойнство.
Всички мерки, които предприема при изпълнение на задълженията си, съответстват на преследваните цели.
2. При извършване на гранични проверки граничната охрана не дискриминира лицата на основание пол, раса или етнически произход, религия или вероизповедание, увреждания, възраст или сексуална ориентация.
Член 7
Гранични проверки на лица
1. При преминаване на външни граници се извършват проверки от граничната охрана. Проверките се извършват в съответствие с настоящата глава.
Проверките могат също така да включват проверки на превозните средства и предметите във владение на лицата, които пресичат границата. По отношение на провеждани претърсвания се прилага законодателството на съответната държава-членка.
2. Всички лица подлежат най-малкото на проверка за установяване на самоличността въз основа на представяне или показване на пътните им документи. Тази минимална проверка се състои от бърза и целенасочена проверка, когато е необходимо чрез използване на технически устройства и справка в съответните бази данни за откраднати, незаконно присвоени, загубени или невалидни документи, на валидността на документа, с който се разрешава на законния му притежател да премине границата, и на наличието на знаци за фалшифициране или подправяне.
По правило лица, които се ползват с общностното право на свободно движение, подлежат на минималната проверка, посочена в първата алинея.
Граничната охрана може обаче при извършване на минимални проверки на лица, които се ползват с общностното право на свободно движение, да направи справка с национални или европейски бази данни с цел да установи дали тези лица не представляват действителна, настояща и достатъчно сериозна заплаха за вътрешната сигурност, обществения ред, международните отношения на държавите-членки или заплаха за общественото здраве.
Последствията от такива справки не застрашават правото на влизане на лица, които се ползват с общностното право на свободно движение на територията на съответната държава-членка, както е постановено в Директива 2004/38/ЕО.
3. При влизане и излизане гражданите на трети страни подлежат на цялостни проверки.
а)
обстойната проверка при влизане включва проверка на условията за влизане, постановени в член 5, параграф 1 и при необходимост на документите, които удостоверяват пребиваване и преследване на професионална дейност. Това включва подробна проверка, обхващаща следните аспекти:
i)
проверка дали гражданинът на трета страна притежава документ, който е валиден за преминаване на границата и който не е с изтекъл срок на валидност, и дали документът е придружен, където е необходимо, от съответната виза или разрешение за пребиваване;
ii)
задълбочена проверка на пътните документи за знаци за фалшификация или преправяне;
iii)
проверка на печатите за влизане и излизане върху пътните документи на съответния гражданин на трета страна с цел проверка чрез сравняване на датите на влизане и излизане дали лицето не е надвишило максималния срок на разрешен престой на територията на държавите-членки;
iv)
проверка по отношение мястото на заминаване и пристигане на съответния гражданин на трета страна и целта на планирания престой, като се проверяват при необходимост съответните подкрепящи документи;
v)
проверка дали съответният гражданин на трета страна разполага с достатъчно средства за издръжка за срока и целта на планирания престой, за завръщането си в държавата на произход или за транзита към трета държава, в която е гарантирано неговото приемане, или че е в състояние законно да придобие тези средства;
vi)
проверка дали съответният гражданин на трета страна, неговите превозни средства и предметите, които превозва, няма да застрашат обществения ред, вътрешната сигурност, общественото здраве или международните отношения на някоя от държавите-членки. Тази проверка включва пряка справка с данните и списъците със сигнали за лица и при необходимост предмети, включени в ШИС и национални масиви с данни, и действието, което следва да се извърши, ако има такова, в резултат на сигнала;
б)
обстойната проверка на излизане се състои във:
i)
проверка дали гражданинът на трета страна притежава валиден документ за преминаване на границата;
ii)
проверка на пътните документи за знаци за фалшификация или преправяне;
iii)
при възможност проверка дали гражданинът на трета страна не се счита за заплаха за обществения ред, вътрешната сигурност или международните отношения на някоя от държавите-членки;
в)
допълнително към проверките, посочени в буква б), цялостните проверки на излизане могат също така да включват:
i)
проверка дали лицето притежава валидна виза, ако се изисква съгласно Регламент (ЕО) № 539/2001 с изключение на случаите, когато притежава валидно разрешение за пребиваване;
ii)
проверка дали лицето не е надвишило срока на разрешен престой на територията на държавите-членки;
iii)
справка за сигнали за лица и предмети, включени в ШИС и доклади в национални масиви с данни.
4. При наличието на помещения и при молба на гражданин на трета страна тези проверки се извършват в отделно помещение.
5. Граждани на трети страни, които подлежат на цялостни проверки на втора линия, получават информация за целта и процедурата за такава проверка.
Тази информация е на разположение на всички официални езици на Съюза, както и на езика/ите на страната или страните, граничещи със съответната държава-членка, и указва, че гражданинът на трета страна може да поиска името или служебния личен номер на граничната охрана, която извършва цялостната проверка на втора линия, името на гранично-пропускателния пункт и датата, на която е премината границата.
6. Проверки на лица, които се ползват с общностното право на свободно движение, се извършват в съответствие с Директива 2004/38/ЕО.
7. Приложение II съдържа подробни правила относно информацията, която се въвежда.
Член 8
Облекчени гранични проверки
1. Граничните проверки по външните граници могат да се облекчат в резултат на извънредни и непредвидени обстоятелства. Такива извънредни и непредвидени обстоятелства са тези, при които непредвидени събития водят до движение с такъв интензитет, че времето за чакане на гранично-пропускателния пункт става прекалено дълго и всички ресурси по отношение на персонал, устройства и организация са изчерпани.
2. В случаите, когато граничните проверки са облекчени съгласно параграф 1, граничните проверки на влизащи по правило е с приоритет пред граничните проверки на излизащи.
Решението за смекчаване на проверките се взима от граничната охрана, която командва гранично-пропускателния пункт.
Смекчаването на проверки е временно, съобразено е с обстоятелствата, които го налагат и се въвежда постепенно.
3. Дори при въведен смекчен режим на проверки граничната охрана подпечатва пътните документи на граждани на трети страни при влизане и на излизане в съответствие с член 10.
4. Всяка държава-членка изпраща веднъж годишно доклад за прилагането на настоящия член до Европейския парламент и до Комисията.
Член 9
Отделни ленти и информация за знаци
1. Държавите-членки осигуряват отделни ленти, по-специално на въздушните гранично-пропускателни пунктове с цел извършване на проверки на лица в съответствие с член 7. Тези ленти се различават чрез знаците, които носят обозначенията, които се съдържат в приложение III.
Държавите-членки могат да осигурят отделни ленти на морските и сухопътните гранично-пропускателни пунктове и на границите между държавите-членки, които не прилагат член 20 на общите си граници. Знаците, които носят обозначенията, съдържащи се в приложение III, се използват, ако държавата-членка осигурява отделни ленти на тези граници.
Държавите-членки осигуряват, че тези ленти са ясно обозначени със знаци включително където правилата, свързани с използването на различни ленти, са отменени съгласно предвиденото в параграф 4 с цел да осигурят оптимален поток на лица, преминаващи границата.
2.
а)
Лицата, които се ползват с общностното право на свободно движение, имат право да използват лентите, обозначени със знака в част А от приложение III. Те могат също така да използват лентите, обозначени със знака в част Б от приложение III.
б)
Всички останали лица използват лентите, обозначени със знака в част Б от приложение III.
Обозначенията на знаците, посочени в букви а) и б), могат да се изписват на езика или езиците, които всяка държава-членка прецени за подходящо.
3. На морски и сухопътни гранично-пропускателни пунктове държавите-членки могат да разделят потока превозни средства на различни ленти за леки и тежкотоварни превозни средства и автобуси, като използват знаците, показани в част В от приложение III.
Държавите-членки могат да използват различни обозначения на тези знаци според случая предвид местните обстоятелства.
4. В случай на временен дисбаланс в потока на превозни средства на даден гранично-пропускателен пункт правилата, свързани с използването на различни ленти, могат да бъдат отменени от компетентните органи за времето, необходимо за нормализиране на трафика.
5. Привеждането в съответствие с разпоредбите на алинеи 1, 2 и 3 на съществуващите знаци трябва да приключи до 31 май 2009 г. В случаите, когато държавите-членки заменят съществуващи знаци или поставят нови преди тази дата, те се съобразяват с обозначенията, предвидени в тези алинеи.
Член 10
Подпечатване на пътните документи на граждани на трети страни
1. Пътните документи на граждани на трети страни редовно се подпечатват при влизане и излизане. По-специално, печат при влизане и излизане се поставя на:
а)
документите, които носят валидна виза и които позволяват на гражданите на трети страни да преминат границата;
б)
документите, които позволяват на гражданите на трети страни, на които е издадена виза на границата на държава-членка, да преминат границата;
в)
документите, които позволяват на гражданите на трети страни, които не подлежат на изискването за притежание на виза, да преминат границата.
2. Пътните документи на граждани на трети страни, които са членове на семейството на гражданин на Съюза, за които се прилага Директива 2004/38/ЕО, но които не представят картата за пребиваване, предвидена в член 10 от посочената директива, се подпечатват при влизане и излизане.
Пътните документи на граждани на трети страни, които са членове на семейството на граждани на трети страни, които се ползват с общностното право на свободно движение, но които не представят картата за пребиваване, предвидена в член 10 от посочената директива, се подпечатват при влизане и излизане.
3. Не се поставя печат при влизане и излизане на:
а)
пътните документи на държавни глави и сановници, чието пристигане официално е оповестено предварително чрез дипломатически канали;
б)
на разрешителни на пилоти или удостоверения на членовете на екипажа на самолети;
в)
на пътните документи на моряци, които присъстват на територията на дадена държава-членка единствено когато корабът им влиза в пристанище, и то в зоната на това пристанище;
г)
пътните документи на екипажа и пътниците на кораби за пътешествия, които не подлежат на гранични проверки в съответствие с точка 3.2.3 от приложение VI;
д)
документите, които позволяват на граждани на Андора, Монако и Сан Марино да преминават границата.
По изключение по молба на гражданин на трета страна той може да бъде освободен от поставяне на печат за влизане или излизане, в случай че поставянето на такъв печат може да причини сериозни трудности за това лице. В такъв случай влизането или излизането се записват на отделен лист, който посочва името и номера на паспорта. Този лист се дава на гражданина на трета страна.
4. Практическите разпоредби за подпечатване се съдържат в приложение IV.
5. По възможност гражданите на трети страни се уведомяват за задължението на граничната охрана да подпечата пътните им документи при влизане и излизане, дори когато проверките са облекчени в съответствие с член 8.
6. Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета до края на 2008 г. за действието на разпоредбите за подпечатване на пътни документи.
Член 11
Презумпции по отношение изпълнението на условията за продължителност на престоя
1. В случай че пътните документи на гражданин на трета страна не носят печат за влизане, компетентният национален орган може да предположи, че притежателят не отговаря или вече не отговаря на условията за продължителност на престоя, приложими в рамките на съответната държава-членка.
2. Презумпцията, посочена в параграф 1, може да бъде отхвърлена, ако гражданинът на трета страна представи по всякакъв начин достоверни доказателства като билети за транспорт или доказателство за присъствието си извън територията на държавите-членки, че е спазил условията, свързани с продължителността на краткосрочен престой.
В такъв случай:
а)
ако гражданинът на трета страна се намира на територията на държава-членка, която изцяло прилага достиженията на правото от Шенген, компетентният орган обозначава в съответствие с националното законодателство и практика в пътния му документ датата и мястото, където е преминал външната граница на някоя от държавите-членки, които изцяло прилагат достиженията на правото от Шенген;
б)
ако гражданинът на трета страна се намира на територията на държава-членка, по отношение на която решението, предвидено в член 3, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2003 г., не е взето, компетентният орган обозначава в съответствие с националното законодателство и практика в пътния му документ датата и мястото, където е преминал външната граница на такава държава-членка.
В допълнение към обозначенията, посочени в букви а) и б), на гражданина на трета страна може да се даде формуляр, както е показано в приложение VIII.
Държавите-членки се уведомяват взаимно и известяват Комисията и генералния секретариат на Съвета за националните си практики по отношение на обозначенията, посочени в настоящия член.
3. В случай че презумпцията, посочена в параграф 1, не може да бъде отхвърлена, гражданинът на трета страна може да бъде експулсиран от компетентния орган от територията на съответната държава-членка.
Член 12
Наблюдение на границата
1. Основната цел на наблюдението на границите е да предотврати неразрешено преминаване на границата, да се противопостави на трансграничната престъпност и да предприеме мерки срещу лица, които незаконно преминават границата.
2. Граничната охрана използва стационарни или мобилни екипи за извършване на наблюдение на границата.
Това наблюдение се извършва по такъв начин, че да предотврати и да разубеди лицата от заобикаляне на проверките на гранично-пропускателните пунктове.
3. Наблюдението между гранично-пропускателните пунктове се извършва от гранична охрана, чиито брой и методи се определят в зависимост от съществуващите или предвидени рискове и заплахи. Наблюдението включва чести и внезапни промени на интервала на наблюдения, така че винаги да съществува риск за разкриване на неразрешените преминавания на границата.
4. Наблюдението се извършва от стационарни или мобилни екипи, които изпълняват задълженията си, като патрулират или като се разположат на места, известни или преценени за чувствителни, като целта на такова наблюдение е залавянето на лица, пресичащи границата незаконно. Наблюдението може също така да се извършва чрез технически средства включително електронни средства.
5. Могат да се приемат допълнителни правила за наблюдение, приети в съответствие с процедурата по член 33, параграф 2.
Член 13
Отказ за влизане
1. На гражданин на трета страна, който не отговаря на условията за влизане, постановени в член 5, параграф 1, и не принадлежи на категориите лица, посочени в член 5, параграф 4, се отказва влизане на териториите на държавите-членки. Това не накърнява прилагането на специални разпоредби относно правото на убежище и международна закрила или въпроса с дългосрочни визи.
2. Отказ за влизане може да бъде издаден единствено въз основа на аргументирано решение, което посочва точните причини за отказа. Решението се взима от орган, упълномощен от националното законодателство. То незабавно влиза в сила.
Аргументираното решение, което посочва точните причини за отказа, се предоставя чрез стандартен формуляр, съдържащ се в приложение V, част Б, попълнен от органа, упълномощен от националното законодателство да налага отказ за влизане. Попълненият стандартен формуляр се предава на съответния гражданин на трета страна, който потвърждава получаването на решението за отказ за влизане чрез този формуляр.
3. Лицата, на които е издаден отказ за влизане, могат да обжалват. Обжалването се извършва в съответствие с националното право. На гражданите на трети страни се предоставя също така писмена информация за лицата за контакт, които могат да предоставят информация за представители, компетентни да действат от името на граждани на трети страни в съответствие с националното право.
Подаването на апелативна жалба няма суспензивен ефект по отношение на решението за отказ за влизане.
Без да се засяга всякаква компенсация, предоставена в съответствие с национално право, засегнатият гражданин на трета страна в случаите, когато апелацията заключи, че решението за отказ за влизане е неправилно обосновано, има право зачеркнатият печат за влизане да бъде заличен, както и други зачерквания или добавяния, които са направени от държавата-членка, която е забранила влизането.
4. Граничната охрана осигурява, че гражданин на трета страна, на когото е забранено влизане, не влиза на територията на съответната държава-членка.
5. Държавите-членки събират статистически данни за броя на лицата, на които е издаден отказ за влизане, основанията за такъв отказ, националността на лицата, на които е издаден отказ, и вида граница (сухопътна, въздушна, морска), на която им е издаден отказ за влизане. Държавите-членки изпращат тези статистически данни веднъж годишно на Комисията. Комисията публикува на всеки две години обобщение на статистическите данни, предоставени от държавите-членки.
6. Подробни правила относно отказа за влизане се съдържат в част А от приложение V.
ГЛАВА III
Персонал и ресурси на гранично-пропускателните пунктове
Член 14
Персонал и ресурси за граничен контрол
Държавите-членки осигуряват необходимия персонал и ресурси в достатъчни количества за извършване на граничен контрол на външните граници в съответствие с членове 6-13 по такъв начин, че да осигурят ефективно, високо и еднообразно ниво на контрол на външните си граници.
Член 15
Изпълнение на граничния контрол
1. Граничният контрол, предвиден в членове 6-13, се извършва от граничната охрана в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент и националното право.
При извършване на посочения граничен контрол не се засягат правомощията да се завежда наказателно дело, предоставени на граничната охрана от национално право и попадащи извън обхвата на настоящия регламент.
Държавите-членки гарантират, че граничната охрана се състои от специално и надлежно обучени професионалисти. Държавите-членки насърчават граничната охрана да изучава чужди езици, по-специално тези, необходими за извършване на задачите им.
2. Държавите-членки изпращат на Комисията списък с националните си служби, отговорни за граничен контрол съгласно националното им законодателство в съответствие с член 34.
3. За ефективното контролиране на границите държавите-членки осигуряват тясно и постоянно сътрудничество между националните си служби, отговорни за граничния контрол.
Член 16
Сътрудничество между държавите-членки
1. Държавите-членки взаимно се подпомагат и поддържат тясно и постоянно сътрудничество с оглед ефективното изпълнение на граничния контрол, в съответствие с членове 6-15. Те разменят релевантна информация.
2. Оперативното сътрудничество между държавите-членки в областта на управление на външните граници се координира от Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество на външните граници на държавите-членки (наричана по-долу „Агенцията“), създадена с Регламент (ЕО) № 2007/2004.
3. Без да се засягат компетенциите на Агенцията, държавите-членки могат да продължат оперативното сътрудничество с други държави-членки и/или трети страни на външните граници включително размяната на офицери за свръзка, когато такова сътрудничество има допълващ характер по отношение дейността на Агенцията.
Държавите-членки се въздържат от всякаква дейност, която би могла да застраши функционирането на Агенцията или постигането на нейните цели.
Държавите-членки докладват на Агенцията за оперативно сътрудничество, посочено в първата алинея.
4. Държавите-членки осигуряват обучение за правилата за граничен контрол и основните права. В това отношение се държи сметка за общите стандарти на обучение, създадени и доразвити от Агенцията.
Член 17
Съвместен контрол
1. Държави-членки, които не прилагат член 20 на общите си сухопътни граници, до момента на прилагане на посочения член съвместно контролират тези общи граници, в които случаи дадено лице може да бъде спряно само веднъж с цел извършване на проверки при влизане и излизане, без да се накърнява индивидуалната отговорност на държавите-членки, произтичаща от членове 6-13.
За тази цел държавите-членки могат да сключват двустранни споразумения помежду си.
2. Държавите-членки уведомяват Комисията за всякакви споразумения, сключени в съответствие с параграф 1.
ГЛАВА IV
Специфични правила за гранични проверки
Член 18
Специфични правила за различните видове граници и различните превозни средства за преминаване на външни граници
Специфичните правила, съдържащи се в приложение VI, се прилагат по отношение на проверките, извършвани на различните видове граници и различните превозни средства, използвани за преминаване през гранично-пропускателни пунктове.
Тези специфични правила могат да съдържат дерогации от член 5 и членове 7-13.
Член 19
Специфични правила за проверки на определени категории лица
1. Специфичните правила, съдържащи се в приложение VII, се прилагат по отношение на проверки на следните категории лица:
а)
държавни глави и членовете на техните делегации;
б)
пилоти на самолети и други членове на екипажа;
в)
моряци;
г)
притежатели на дипломатически, официални или служебни паспорти и членове на международни организации;
д)
презгранични работници;
е)
непълнолетни лица.
Тези специфични правила могат да съдържат дерогации от член 5 и членове 7-13.
2. Държавите-членки уведомяват Комисията за моделите карти, издадени от техните министри на външните работи за акредитиране на членове на дипломатически мисии и консулски представителства и членове на техните семейства в съответствие с член 34.
ДЯЛ III
ВЪТРЕШНИ ГРАНИЦИ
ГЛАВА I
Премахване на граничния контрол на вътрешните граници
Член 20
Преминаване на вътрешни граници
Вътрешните граници могат да се преминават на всяко място, без да се извършва гранична проверка на лицата независимо от тяхната националност.
Член 21
Проверки на територията
Премахването на граничен контрол на вътрешните граници не накърнява:
а)
упражняването на полицейски правомощия от компетентните органи на държавите-членки съгласно националното им законодателство, доколкото упражняването на тези правомощия няма ефект, равностоен на гранични проверки; това важи също така за граничните зони. По смисъла на първото изречение упражняването на полицейски правомощия не може, по-специално, да се смята за равностойно на упражняването на гранични проверки, когато полицейските мерки:
i)
нямат за цел граничен контрол,
ii)
се основават на обща полицейска информация и опит по отношение възможни заплахи за обществената сигурност и целят, по-специално, да се противопоставят на презграничната престъпност,
iii)
са планирани и изпълнени по начин, който ясно се различава от системните проверки на лица на външните граници,
iv)
са извършени въз основа на проверки на място;
б)
проверки за сигурност, извършвани на пристанища и летища от компетентните органи съгласно правото на всяка държава-членка, от пристанищни или летищни служители или превозвачи, при условие че тези проверки също се извършват и на лица, които пътуват в рамките на дадена държава-членка;
в)
възможността държава-членка да предвиди в законодателството си задължение за притежаване или носене на документи;
г)
задължението граждани на трети страни да докладват за присъствието си на територията на дадена държава-членка съгласно разпоредбите на член 22 от Шенгенската конвенция.
Член 22
Премахване на пречки за трафика на шосейни пропускателни пунктове на вътрешните граници
Държавите-членки премахват всички бариери за плавния трафик на шосейни пропускателни пунктове на вътрешните граници, по-специално всякакви ограничения на скоростта, които не се основават изключително на съображения за сигурност по пътя.
В същото време държавите-членки се подготвят да осигурят съоръжения за проверки, в случай че се въведе повторно вътрешен граничен контрол.
ГЛАВА II
Временно въвеждане на граничен контрол на вътрешните граници
Член 23
Временно въвеждане на граничен контрол на вътрешните граници
1. В случай че съществува сериозна заплаха за обществения ред или вътрешната сигурност, държава-членка може по изключение да въведе отново граничен контрол на вътрешните си граници за ограничен срок от време, ненадвишаващ 30 дни или за предполагаемия срок на сериозната заплаха, ако неговата продължителност надхвърля срока от 30 дни, в съответствие с процедурата, постановена в член 24 или в спешни случаи - в съответствие с процедурата, постановена в член 25. Обхватът и продължителността на временното въвеждане на граничен контрол на вътрешните граници не излизат извън рамките на строго необходимото в отговор на сериозната заплаха.
2. В случай че сериозната заплаха за обществения ред или вътрешната сигурност продължава извън срока, предвиден в параграф 1, държавата-членка може да удължи граничния контрол на същите основания като тези, посочени в параграф 1 и като взима предвид всички нови елементи, за подновим срок до 30 дни в съответствие с процедурата, постановена в член 26.
Член 24
Процедура при случаи, които могат да се предвидят
1. Когато държава-членка планира да въведе отново граничен контрол на вътрешни граници съгласно член 23, параграф 1, тя нотифицира за това възможно най-скоро останалите държави-членки и Комисията и предоставя следната информация, веднага щом разполага с нея:
а)
причините за предложеното повторно въвеждане на граничен контрол, като подробно се описват събитията, които съставляват сериозна заплаха за обществения ред и вътрешната сигурност;
б)
обхвата на предложеното повторно въвеждане на граничен контрол, като се посочва мястото, където отново ще се въведе граничен контрол;
в)
имената на разрешените пропускателни пунктове;
г)
датата и продължителността на предлаганото повторно въвеждане на граничен контрол;
д)
според случая мерките, които ще се предприемат от останалите държави-членки.
2. След нотификацията от съответната държава-членка и с оглед консултацията, предвидена в параграф 3, Комисията може да издаде становище, без да се засяга действието на член 64, параграф 1 от Договора.
3. Информацията, посочена в параграф 1, както и становището, което Комисията може да предостави в съответствие с параграф 2, са предмет на консултации между държавата-членка, която планира да въведе отново граничен контрол, останалите държави-членки и Комисията с оглед организирането, където е целесъобразно, на съвместно сътрудничество между държавите-членки и разглеждане на пропорционалността на мерките спрямо събитията, които водят до повторното въвеждане на граничен контрол и представляват заплаха за обществения ред и вътрешната сигурност.
4. Консултациите, посочени в параграф 3, се провеждат поне 15 дни преди датата на планираното въвеждане на граничен контрол.
Член 25
Процедура при случаи, които изискват спешни действия
1. В случаите, когато съображения за обществения ред или вътрешната сигурност в държава-членка изискват предприемането на спешни действия, съответната държава-членка може по изключение и незабавно да въведе граничен контрол на вътрешните граници.
2. Държавата-членка, която въвежда повторно граничен контрол на вътрешни граници, незабавно нотифицира останалите държави-членки и Комисията съответно и предоставя информацията, посочена в член 24, параграф 1, както и причините, които оправдават използването на тази процедура.
Член 26
Процедура при удължаване на граничния контрол на вътрешни граници
1. Държавите-членки могат до удължат граничния контрол на вътрешни граници съгласно разпоредбите на член 23, параграф 2, след като са нотифицирали останалите държави-членки и Комисията.
2. Държавата-членка, която планира да удължи граничния контрол, предоставя на останалите държави-членки и на Комисията цялата релевантна информация относно причините за удължаване на граничния контрол на вътрешни граници. Прилагат се разпоредбите на член 24, параграф 2.
Член 27
Уведомяване на Европейския парламент
Съответните държави-членки и според случая Съветът информират Европейския парламент възможно най-скоро за мерките, предприети съгласно членове 24, 25 и 26. След третото поредно удължаване на срока на граничен контрол на вътрешни граници съгласно член 26 съответната държава-членка докладва, ако бъде помолена, на Европейския парламент за необходимостта от граничен контрол на вътрешни граници.
Член 28
Разпоредби, които се прилагат при повторно въвеждане на граничен контрол на вътрешните граници
На местата, където се въвежда повторно граничен контрол на вътрешни граници, се прилагат с необходимите изменения съответните разпоредби на дял II.
Член 29
Доклад за повторното въвеждане на граничен контрол на вътрешните граници
Държавата-членка, която въвежда повторно граничен контрол на вътрешни граници съгласно член 23, потвърждава датата, на която контролът се премахва и в същото време или скоро след това представя доклад на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията за повторното въвеждане на граничен контрол на вътрешни граници, като очертава, по-специално, действията при проверки и ефективността на повторното въвеждане на граничен контрол.
Член 30
Информиране на обществеността
Решението за повторно въвеждане на граничен контрол на вътрешни граници се взима прозрачно и обществеността се информира изчерпателно за това, освен ако не съществуват преимуществени причини за сигурност това да не се направи.
Член 31
Поверителност
По молба на съответната държава-членка останалите държави-членки, Европейският парламент и Комисията зачитат поверителността на информацията, предоставена във връзка с повторното въвеждане и удължаване на срока на граничен контрол и доклада, изготвен съгласно член 29.
ДЯЛ IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 32
Изменения на приложенията
Приложения III, IV и VIII се изменят в съответствие с процедурата, посочена в член 33, параграф 2.
Член 33
Комитет
1. Комисията се подпомага от комитет, наричан по-долу „Комитета“.
2. В случаите, където се прави препратка към настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него и при условие, че мерките за прилагане, приети в съответствие с тази процедура, не изменят основните разпоредби на настоящия регламент.
Срокът по член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО се определя на три месеца.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
4. Без да се засягат мерките за прилагане, които вече са приети, прилагането на разпоредбите на настоящия регламент относно приемането на технически правила и решения в съответствие с процедурата, посочена в параграф 2, се прекратява четири години след влизането в сила на настоящия регламент. По предложение на Комисията Европейският парламент и Съветът могат да подновят съответните разпоредби в съответствие с процедурата, постановена в член 251 от Договора, като за тази цел ги разглеждат преди изтичането на четиригодишния срок.
Член 34
Нотификации
1. Държавите-членки изпращат на Комисията:
а)
списък с разрешенията за пребиваване;
б)
списък с гранично-пропускателните си пунктове;
в)
справка за референтните суми, които се изискват за преминаване на външните им граници, определени за съответната година от националните органи;
г)
списък с националните служби, отговорни за граничния контрол;
д)
образци на моделите карти, издавани от министерствата на външните работи.
2. Комисията предоставя получената информацията в съответствие с параграф 1 от държавите-членки и на обществеността чрез публикация в Официален вестник на Европейския съюз, серия С, както и по други подходящи начини.
Член 35
Местен граничен трафик
Настоящият регламент не накърнява правилата на Общността за местен граничен трафик и съществуващите двустранни споразумения относно местен граничен трафик.
Член 36
Сеута и Мелила
Разпоредбите на настоящия регламент не накърняват специалните правила, валидни за градовете Сеута и Мелила, както са определени в декларацията на Кралство Испания относно градовете Сеута и Мелила в заключителния акт към Споразумението за присъединяване на Кралство Испания към Конвенцията за прилагане на Шенгенското споразумение от 14 юни 1985 г. (20).
Член 37
Изпращане на информация от страна на държавите-членки
До 26 октомври 2006 г. държавите-членки нотифицират Комисията за националните си разпоредби, свързани с член 21, букви в) и г), санкциите по член 4, параграф 3 и двустранните споразумения, сключени в съответствие с член 17, параграф 1. Последващи изменения в тези разпоредби се нотифицират в рамките на пет работни дни.
Информацията, предоставена от държавите-членки, се публикува в Официален вестник на Европейския съюз, серия С.
Член 38
Доклад за прилагането на дял III
Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета до 13 октомври 2009 г. доклад за прилагането на дял III.
Комисията обръща специално внимание на всякакви трудности, възникнали от повторното въвеждане на граничен контрол на вътрешни граници. По целесъобразност тя дава предложения, насочени към разрешаването на такива трудности.
Член 39
Отмяна
1. Членове 2-8 от Конвенцията за прилагане на Шенгенското споразумение от 14 юни 1985 г. се отменят от 13 октомври 2006 г.
2. От датата, посочена в параграф 1, се отменя следното:
а)
Общият наръчник включително приложенията му;
б)
решенията на Шенгенския изпълнителен комитет от 26 април 1994 г. (SCH/Com-ex (94) 1, rev 2), от 22 декември 1994 г. (SCH/Com-ex (94) 17, rev 4) и от 20 декември 1995 г. (SCH/Com-ex (95) 20, rev 2);
в)
приложение 7 към Общите консулски инструкции;
г)
Регламент (ЕО) № 790/2001 на Съвета от 24 април 2001 г. за запазване на изпълнителните правомощия на Съвета по отношение на определени подробни разпоредби и практически процедури за извършване на гранични проверки и наблюдение (21);
д)
Решение 2004/581/ЕО на Съвета от 29 април 2004 г. за определяне на минимални обозначения върху знаци на гранично-пропускателните пунктове на външните граници (22);
е)
Решение 2004/574/ЕО на Съвета от 29 април 2004 г. за изменение на Общия наръчник (23);
ж)
Регламент (ЕО) № 2133/2004 на Съвета от 13 декември 2004 г. относно изискването компетентните органи на държавите-членки да подпечатват систематично пътните документи на граждани на трети страни при преминаването им на външни граници на държавите-членки и за изменение на разпоредбите на Конвенцията за прилагане на Шенгенското споразумение и Общия наръчник с тази цел (24).
3. Препратки към заличените членове и отменените инструменти се тълкуват като препратки към настоящия регламент.
Член 40
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на 13 октомври 2006 г. Член 34 обаче влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите-членки в съответствие с Договора за създаване на Европейската общност.
Съставено в Страсбург на 15 март 2006 година.