31987L0344
L 185/77
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 22 юни 1987 година
относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно застраховките за съдебни разноски
(87/344/EИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 57, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че с Директива 73/239/EИО на Съвета от 24 юли 1973 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно достъпа до и упражняването на пряка застрахователна дейност, различна от животозастраховане (4), последно изменена с Директива 87/343/EИО (5), се премахнаха някои съществуващи различия между националните законодателства с цел улесняване на достъпа до и упражняването на такива дейности;
като има предвид, че въпреки това, член 7, параграф 2, буква в) от Директива 73/239/EИО предвижда, че „до постигането на допълнителна координация, която трябва да се осъществи в срок от четири години след уведомяването на настоящата директива, Федерална република Германия може да запази разпоредбата, която забранява едновременното извършване на нейна територия на здравно застраховане, кредитно и гаранционно застраховане или застраховане за правна защита, в съчетание помежду им или с други видове застраховане“;
като има предвид, че настоящата директива урежда координирането на предвидените в член 7, параграф 2, буква в) от Директива 73/239/EИО застраховки за съдебни разноски;
като има предвид, че за да се защитят застрахованите лица, следва да се предприемат стъпки за предотвратяване, доколкото е възможно, на всякакви конфликти на интереси между лице със застрахователно покритие за съдебни разноски и неговия застраховател, произтичащи от факта, че последният предоставя покритие по отношение на всяка друга посочена в приложението към Директива 73/239/EИО застрахователен клас, или че предоставя покритие на друго лице, и при възникване на такъв конфликт, той да може да бъде разрешен;
като има предвид, че с оглед на специфичното му естество, застраховането за съдебни разноски по отношение на спорове или рискове, произтичащи от или във връзка с използването на морски плавателни съдове, следва да бъде изключено от обхвата на настоящата директива;
като има предвид, че дейността на застраховател, който предоставя услуги или поема разноските за защита на застрахованото лице във връзка с договор за гражданска отговорност, също следва да бъде изключен от обхвата на настоящата директива, ако съгласно съответното покритие тази дейност се упражнява едновременно и в интерес на застрахователя;
като има предвид, че на държавите-членки следва да се предостави избор да изключват от обхвата на настоящата директива дейността по сключване на застраховки за съдебни разноски, която се упражнява от помощник застраховател, когато тази дейност се извършва в държава-членка, различна от държавата, в която обичайно пребивава застрахованото лице, и когато тази дейност съставлява част от договор, чийто единствен предмет е оказването на помощ на лица, които изпадат в затруднения по време на пътуване, когато се намират далеч от дома или далеч от постоянното си пребиваване;
като има предвид, че системата на задължително специализиране, която понастоящем се прилага в една държава-членка, а именно Федерална република Германия, изключва по-голямата част от конфликтите; като има предвид, че въпреки това за постигането на този резултат няма очевидна необходимост от разширяване на прилагането на тази система в цялата Общност, което би наложило разделянето на комплексни предприятия;
като има предвид, че желаният резултат може да се постигне и чрез изискване от предприятията да предвиждат отделен договор или отделна част от една обща полица за застраховка за съдебни разноски и чрез задължаването им да имат отделно управление на застраховките за съдебни разноски или да възлагат управлението на искове по отношение на застраховки за съдебни разноски на предприятие с отделна правосубектност, или да позволяват на лицето със застрахователно покритие за съдебни разноски правото да избира адвоката си от момента, в който има право да предявява иск срещу застрахователя си;
като има предвид, че независимо от възприетото решение, интересът на лицата със застрахователно покритие за съдебни разноски е защитен чрез равностойни гаранции;
като има предвид, че интересът на лицата със застрахователно покритие за съдебни разноски означава, че застрахованото лице трябва да може да избира адвокат или друго подходящо квалифицирано лице съгласно националното законодателство при всякакво разследване или производство, и във всеки случай на възникване на конфликт на интереси;
като има предвид, че на държавите-членки следва да бъде предоставен избор да освобождават предприятията от задължението да предоставят на застрахованото лице свободно да избира адвокат, ако застраховката за съдебни разноски е ограничена до случаи, произтичащи от употребата на пътни превозни средства на тяхна територия, и ако са спазени други ограничителни условия;
като има предвид, че ако възникне конфликт между застраховател и застраховано лице, е важно той да се разрешава по възможно най-справедливият и бърз начин; като има предвид, че поради това е целесъобразно при полиците за застраховка за съдебни разноски да се предвиди арбитражна процедура или процедура, която осигурява съпоставими гаранции;
като има предвид, че в точка В, втора алинея от приложението към Директива 73/239/EИО се предвижда, че рисковете, които са включени в точка A, класове 14 и 15 не могат да се считат за допълнителни рискове към други класове; като има предвид, че дадено застрахователно предприятие трябва да може да покрива съдебни разноски като допълнителен риск към друг риск, без да е получило разрешение за риска за съдебни разноски; като има предвид, че въпреки това на държавите-членки следва да се предостави избор в особени случаи да считат клас 17 за допълнителен риск към клас 18; като има предвид, че поради това следва съответно да се измени точка В от посоченото приложение,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Целта на настоящата директива е да се координират разпоредбите, които са предвидени в законов, подзаконов или административен акт относно посочените в точка А, параграф 17 от приложението към Директива 73/239/EИО на Съвета, застраховки за съдебни разноски с цел улесняване на ефективното упражняване на свободата на установяване и предотвратяване, доколкото е възможно, на всякакви конфликти на интереси, произтичащи по-конкретно от факта, че застрахователят предоставя покритие на друго лице, или че предоставя покритие на лице както за съдебни разноски, така и за всеки друг клас от посоченото приложение, а в случай на възникване на конфликт, същият да може да бъде разрешен.
Член 2
1. Настоящата директива се прилага за застраховки за съдебни разноски. Те се състоят в задължението, срещу заплащане на премия, да се поемат разноските за съдебни производства и да се предоставят други услуги, които са пряко свързани със застрахователното покритие, по-конкретно с оглед на:
-
осигуряване на обезщетение за претърпяната от застрахованото лице загуба, вреда или телесна повреда чрез извънсъдебно споразумение или чрез гражданско или наказателно производство,
-
защита или представителство на застрахованото лице в гражданско, наказателно, административно или друго производство или във връзка с евентуално предявен иск срещу него.
2. Въпреки това, настоящата директива не се прилага за:
-
застраховки за съдебни разноски, когато те се отнасят до спорове или рискове, произтичащи от или във връзка с употребата на морски плавателни съдове,
-
дейността, която се упражнява от застраховател, предоставящ покритие за гражданска отговорност с цел защита или представителство на застрахованото лице при евентуално разследване или производство, ако съгласно съответното покритие тази дейност се упражнява едновременно и в интерес на застрахователя,
-
когато по избор на дадена държава-членка дейността по сключване на застраховки за съдебни разноски се упражнява от помощник застраховател, когато тази дейност се извършва в държава-членка, различна от държавата, в която обичайно пребивава застрахованото лице, и когато тази дейност съставлява част от договор, чийто единствен предмет е оказването на помощ на лица, които изпадат в затруднения по време на пътуване, когато се намират далеч от дома или далеч от постоянното си пребиваване. В този случай в договора трябва ясно да е посочено, че въпросното покритие е ограничено до посочените в предходното изречение обстоятелства и представлява допълнително покритие към покритие за помощ.
Член 3
1. Покритието за съдебни разноски е предмет на отделен договор от този, който се съставя за другите категории застраховки или се регламентира в отделна част от една обща полица, в която се посочва естеството на покритите съдебни разноски и, по искане на държавата-членка, размерът на съответната премия.
2. Всяка държава-членка предприема необходимите мерки, за да осигури, че установените на нейна територия предприятия приемат, в зависимост от наложеният от държавата-членка избор или по техен собствен избор, ако държавата-членка е съгласна с това, най-малко едно от следните решения, които представляват алтернативи:
a)
предприятието гарантира, че нито един член на персонала, който се занимава с управление на исковете за съдебни разноски или с правни консултации във връзка с тях, същевременно не извършва сходна дейност:
-
ако предприятието е смесено, за друг клас във връзка, с която предприятието извършва сделки,
-
независимо, дали предприятието е такова с множество съставни единици или е специализирано, в друго предприятие, което е финансово, търговски или административно свързано с първото предприятие, и което извършва застраховки по една или повече от останалите класове, посочени в Директива 73/239/EИО;
б)
предприятието възлага управлението на исковете във връзка със застраховки за съдебни разноски на предприятие, което има самостоятелна правосубектност. Това предприятие се посочва в отделния договор или в отделната част, съгласно параграф 1. Ако предприятието със самостоятелна правосубектност е свързано с предприятие, което извършва застраховки по една или повече от останалите класове, посочени в точка A от приложението към Директива 73/239/EИО, членовете на персонала на предприятието, които се занимават с обработката на искове или с правни консултации във връзка с тази обработка, не могат едновременно да упражняват същата или сходна дейност в друго предприятие. В допълнение, държавите-членки могат да налагат същите изисквания по отношение на членовете на управителния орган;
в)
в договора предприятието позволява на застрахованото лице правото да възлага защитата на интересите си, от момента, в който лицето има право да предявява иск срещу застрахователя по силата на полицата, на адвокат по негов избор или, до степента, до която националното право позволява, на друго лице с подходяща квалификация.
3. Независимо от възприетото решение, интересът на лицата със застрахователно покритие за съдебни разноски се счита за гарантиран по равностоен начин по силата на настоящата директива.
Член 4
1. Във всеки договор за застраховка за съдебни разноски изрично се признава, че:
a)
когато се допуска адвокат или друго подходящо квалифицирано лице съгласно националното право да защитава, да представлява или да обслужва интересите на застрахованото лице при евентуално разследване или производство, това застраховано лице е свободно да избира такъв адвокат или друго лице;
б)
застрахованото лице е свободно да избира адвокат или всяко друго подходящо квалифицирано лице, в зависимост от неговите предпочитания и до степента, до която националното право позволява, да обслужва интересите му в случай на възникване на конфликт на интереси.
2. Адвокат означава всяко лице, което има право да упражнява професионалната си дейност под едно от названията, предвидени в Директива 77/249/EИО на Съвета от 22 март 1977 г. относно улесняването ефективното упражняване от адвокатите на свободата на предоставяне на услуги (6).
Член 5
1. Всяка държава-членка може да предвижда освобождаване от прилагането на член 4, параграф 1 за застраховките за съдебни разноски, ако са изпълнени следните условия:
a)
застраховката е ограничена до случаи, произтичащи от употребата на пътни превозни средства на територията на съответната държава-членка;
б)
застраховката е свързана с договор за предоставяне на помощ в случай на злополука или повреда, свързана с пътно превозно средство;
в)
нито застрахователят на съдебните разноски, нито застрахователят на помощта не извършва никакви категории застраховки за гражданска отговорност;
г)
предприети са мерки правните консултации и представителството на всяка от страните в спор да се осъществяват от напълно независими адвокати, когато тези страни са застраховани за съдебни разноски при един и същ застраховател.
2. Предоставяното на освобождаване от държава-членка на предприятие в съответствие с параграф 1 не засяга прилагането на член 3, параграф 2.
Член 6
Държавите-членки предприемат всички подходящи мерки, за да гарантират, че, без да се засяга всяко право на обжалване пред евентуално предвиден от националното право съдебен орган, се предвижда арбитражна или друга процедура, която осигурява съпоставими гаранции за обективност, и с помощта на която в случай на различия в мненията на застраховател на съдебни разноски и застраховано при него лице може да се вземе решение за позицията, която следва да възприеме с цел разрешаване на спора.
В застрахователния договор трябва да е посоченото правото на застрахованото лице да прибягва до такава процедура.
Член 7
При възникване на конфликт на интереси или при несъгласие относно уреждането на спора, застрахователят на съдебни разноски, или по целесъобразност, отделът за уреждане на искове информира застрахованото лице за:
-
посоченото в член 4,
-
възможността за прибягване до посочената в член 6 процедура.
Член 8
Държавите-членки отменят всички разпоредби, които забраняват застраховател да извършва на тяхна територия едновременно застраховки за съдебни разноски и други категории застраховки.
Член 9
Точка В, втора алинея от приложението към Директива 73/239/EИО се заменя със следния текст:
„Въпреки това, рисковете, които са включени в класове 14, 15 и 17 в точка A не могат да се считат за допълнителни рискове към други категории.
Независимо от това, включеният в клас 17 риск (застраховки за съдебни разноски) може да се счита за допълнителен риск към клас 18, когато са изпълнени определените в първа алинея условия, когато основният риск се отнася единствено до помощта, която се предоставя на лица, които изпадат в затруднения по време на пътуване, докато са далеч от местоживеенето си или далеч от постоянното си пребиваване.
Застраховките за съдебни разноски могат да се считат за допълнителен риск и при определените в първа алинея условия, когато се касае за спорове или рискове, които произтичат от или във връзка с употребата на морски плавателни съдове.“
Член 10
Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да се съобразят с настоящата директива до 1 януари 1990 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Те прилагат тези мерки най-късно от 1 юли 1990 г.
Член 11
След нотифицирането на настоящата директива (7), държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 12
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 22 юни 1987 година.