32006L0013
L 032/44
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2006/13/ЕО НА КОМИСИЯТА
от 3 февруари 2006 година
за изменение на приложения I и II от Директива 2002/32/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно нежелани вещества в храните на животните, като диоксини и диоксиноподобни PCBs
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаването на Европейската общност,
като взе предвид Директива 2002/32/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 май 2002 г. относно нежеланите вещества в храните за животни (1), и по-специално член 8, параграф 1 от нея,
като има предвид, че:
(1)
Директива 2002/32/ЕО предвижда, че пускането в обращение и употребата на продукти, предназначени като храни за животни, които съдържат определени нива на нежелани вещества, надхвърлящи тези, включени в приложение I към нея, са забранени.
(2)
Понятието „диоксини“, което е предмет на настоящата директива, обхваща група от 75 (полихлоринирани дибензо-p-диоксин) сродни разновидности (PCDD) и 135 (полихлориниран дибензофуран) (PCDF) сродни разновидности, от които 17 предизвикват загриженост относно техните токсикологични свойства. Полихлоринирани бифенили (PCBs) съставляват група от 209 различни сродни разновидности, които се подразделят в две групи, според техните токсикологични свойства: 12 сходни разновидности, проявяващи токсикологични свойства подобни на тези на диоксините и затова за тях често се използва понятието „диоксиноподобни“ PCBs. Останалите PCBs не проявяват диоксиноподобна токсичност, но те имат различен токсикологичен профил.
(3)
Всяка сродна разновидност на диоксините или диоксиноподобните PCBs проявява различно ниво на токсичност. За да може да се сумира токсичността на различните разновидности, е въведено понятието „токсични еквивалентни фактори“ (TEFs), с цел да се облекчи оценката на риска и осъществяването на правния контрол. Това означава, че аналитичните резултати, отнасящи се до всичките отделни 17 разновидности на диоксина и до 12-те диоксиноподобни PCB разновидности, са изразени посредством една количествено измерима единица, а именно „TCDD“ еквивалентна токсична концентрация (TEQ).
(4)
На 30 май 2000 г., Научният комитет по храните (SCF) прие становище позиция по оценката на риска от диоксини и диоксиноподобни PCBs в храната, актуализирайки по този начин своето становище от 22 ноември 2000 г. по този проблем, въз основата на нова научна информация, постъпила в периода след предишното становище (2). Научният комитет по храните определи допустимата седмична норма на приемане (TWI) от 14 pg от диоксини и диоксиноподобни PCBs на WHO-TEQ/kg телесно тегло. Оценките за приемани дози показват, че значителна част от населението на Общността е погълнало повече от допустимите дневни дози - TWI. Някои групи от населението на определени страни са в повишена рискова ситуация, поради специфични хранителни навици.
(5)
Повече от 90 % от приеманите диоксини и диоксиноподобни PCBs идват от хранителни продукти. Хранителните продукти от животински произход нормално съставляват около 80 % от дневната норма. Диоксините и диоксиноподобните PCBs се натрупват в животните от хранителните съставки. Затова хранителните съставки и в някои случаи почвата, се считат за потенциален източник на диоксини и диоксиноподобни PCBs.
(6)
Отправено е запитване до Научния комитет по хранене на животните (SCAN), за оценка по отношение на източниците за замърсяване на хранителните продукти с диоксини и диоксиноподобни PBCs, за риска от излагането на животни, предназначени за производство на храна, на влиянието на диоксини и диоксиноподобни PCBs и пренасянето на тези съединения в храните от животински произход, както и за влиянието на наличните диоксини в хранителните съставки върху здравния статус на животните. На 6 ноември 2000 г. Комитетът прие становище. В него се определят рибните храни и рибеното масло като най-замърсените хранителни продукти. Животинските мазнини са на следващо място по замърсеност. Всички останали хранителни продукти от животински и растителен произход са със сравнително ниско ниво на замърсеност с диоксини. Грубите храни показаха включвания на широка гама от замърсяване с диоксин, в зависимост от местонахождението, степента на замърсяване от почвата и от замърсяването на въздуха. Комитетът препоръча, между другото, ударението да се постави върху намаляване въздействието на най-силно замърсените хранителни продукти върху всеобщото замърсяване на храните.
(7)
Въпреки че от токсикологична гледна точка максималните допустими нива следва да се прилагат по отношение на диоксини и диоксиноподобни PCBs, максимални допустими нива са зададени само по отношение на диоксини, а не и за диоксиноподобни PCBs, поради много малкото налични тогава данни за диоксиноподобни. През това време обаче са получени и обработени допълнителни данни за наличие на диоксиноподобни PCBs.
(8)
Съгласно Директива 2002/32/ЕО, Комисията трябваше да преразгледа за първи път разпоредбите по отношение на диоксините, до края на 2004 година, в светлината на новите данни за наличие на диоксини и диоксиноподобни PCBs, и по-специално за включването на диоксиноподобните PCBs.
(9)
Всички оператори по веригата за производство на хранителни продукти и животински храни трябва да продължат усилията за ограничаване наличието на диоксини в хранителните продукти и в животинските храни. Директива 2002/32/ЕО задава съответно разпоредби за това, максимално допустимите нива да бъдат преразгледани най-късно към 31 декември 2006 г., с цел тяхното чувствително редуциране. Ако времето за получаване на необходимите данни от мониторинга се окаже недостатъчно за определянето на подобни ниски нива, срокът може да бъде продължен.
(10)
Предложено е да бъдат зададени максимално допустими нива за сумата от диоксините и диоксиноподобните PCBs, изразена в единицата на Световна здравна организация (WHO) - токсичен еквивалент, използвайки сигнатурата WTO-TEFs, като по-подходящ подход от токсикологична гледна точка. За да се осигури плавен преход през преходния период, съществуващите нива за диоксините ще продължат да се прилагат, заедно с новите зададени нива по отношение на сумата от диоксините и диоксиноподобните PCBs. Отделно максимално ниво за диоксини (PCDD/F) остава приложимо през един временен период. Продуктите, предназначени за хранене на животните, визирани в точка 27а, трябва да отговарят през този период както на максималните нива на диоксините, така и на максималните нива на сумата от диоксините и диоксиноподобните PCBs. Съображения за освобождаване от задължението за максималните нива на диоксините ще бъдат предоставени към 31 декември 2008 година.
(11)
От изключително значение е аналитичните резултати да бъдат докладвани и проучвани по еднообразен начин, за да се гарантира хармонизиран подход на прилагане на територията на Общността на Директива 2002/70/EО на Комисията от 26 юли 2002 г., която установява изискванията за определянето на нивата на диоксините и диоксиноподобните PCBs в хранителните продукти (3) и предвижда разпоредби за това, че един продукт, предназначен за хранене на животни, ще се счита за несъобразен с установеното максимално ниво, ако аналитичният резултат, потвърден в резултат на двоен анализ и изчислен като осреднен от най-малко две отделни определяния, надхвърля максималното ниво, отчитайки все пак допустимата неточност от измерването. Съществуват различни методики за разширена оценка на допустимата неточност на измерването (4).
(12)
Обхватът на Директива 2002/32/ЕО покрива възможността от установяване на максимални нива на нежеланите вещества в хранителните добавки. Тъй като са открити високи нива на диоксини в следени елементи, трябва да бъде установено максимално ниво на диоксините и на сумата от диоксините и диоксиноподобните PCBs за всички хранителни добавки, принадлежащи към функционалната група на съставките от следени елементи, като максималните нива трябва да се прилагат за всички добавки, принадлежащи към групата на свързващите, антинабухвателните агенти и предварително смесените вещества.
(13)
За насърчаване на целенасочен активен подход за намаляването на наличието на диоксините и диоксиноподобните PCBs в хранителните продукти и в храните за животни, специални нива са зададени в Препоръка 2002/201/ЕО на Комисията от 4 март 2002 г., относно редуцирането на наличието на диоксини, furan и PCBs в хранителните продукти и в храните за животни (5). Тези специални нива са предназначени като инструмент за компетентните органи и операторите за подчертаване на тези случаи, при които е целесъобразно да бъдат идентифицирани източниците на замърсяване, за да се вземат мерки за тяхното намаляване или елиминиране. След като източниците на диоксините и диоксиноподобните PCBs са различни, различни специални нива следва да бъдат определени за диоксините от една страна и за диоксиноподобните PCBs, от друга.
(14)
Директива 2002/32/ЕО задава разпоредби за възможността от установяването на специални нива. Специалните нива трябва, по тази причина, да бъдат прехвърлени от Препоръка 2002/201/ЕО в приложение I на Директива 2002/32/ЕО.
(15)
Намаляването на излагането на човек на диоксини и диоксиноподобните PCBs посредством приемането на храни е важно за осигуряване на защита на потребителите. Тъй като замърсяването на хранителните продукти е в пряка зависимост от замърсяването на храните за животни, трябва да бъде приет интегриран подход за редуциране на наличието на диоксини и диоксиноподобните PCBs по цялата хранителна верига, т.е. от продукти, предназначени за храна на животни до продукти от животински произход, за употреба от човек. Следва се един целенасочен подход за редуциране на диоксините и диоксиноподобните PCBs по цялата хранителна верига, като специалните приложими максимални нива следва да бъдат преразгледани в рамките на определен период за постигане на намаляване на нивата. За целта ще бъдат представени най-късно до 31 декември 2008 г. съображения за чувствително редуциране на максималните нива на сумата от диоксините и диоксини и диоксиноподобните PCBs.
(16)
Операторите трябва да увеличат своите възможности за ефективното премахване на диоксините и диоксиноподобните PCBs от рибеното масло. По-нататък усилията трябва да се насочат към изследване на различните възможности за премахване на диоксините и диоксиноподобните PCBs от рибените храни и рибните протеин-хидролизати. При условие че обеззаразителната технология е достъпна по отношение на рибните храни и рибните протеин-хидролизати, операторите трябва да постигнат достатъчен капацитет за осъществяване на обеззаразяване. Значимото ниско максимално ниво на сумата от диоксините и диоксиноподобните PCBs, за което ще бъдат представени до 31 декември 2008 г. съображения, ще се отнася за рибено масло, рибни храни и рибните протеин-хидролизати, основано на техническите възможности на най-ефективната, икономически ценна процедура за намаляване на заразяването. По отношение храната за риби, това значително ниско ниво се определя въз основа на техническите възможности на най-ефективната , икономически оправдана обеззаразителна процедура за рибеното масло и рибни храни.
(17)
Екстракционната процедура, използвана за анализ на диоксините и диоксиноподобните PCBs, има голямо влияние върху аналитичните резултати и по-специално на продукти от минерален произход, предназначени за храна на животни и затова е подходящо да се определи преди датата на приложение на екстракционната процедура за анализ на диоксините и диоксиноподобните PCBs.
(18)
По тези съображения е целесъобразно да бъде съответно изменена Директива 2002/32/ЕО.
(19)
Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Приложения I и II към Директива 2002/32/ЕО се изменят в съответствие с приложението към настоящата директива.
Член 2
1. Държавите-членки въвеждат в сила най-късно до 4 ноември 2006 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби, както и таблица на съответствието между разпоредбите и настоящата директива.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на разпоредбите от националното право, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 3
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден от датата на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 3 февруари 2006 година.