РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1276/2008 НА КОМИСИЯТА
от 17 декември 2008 година
относно контрола чрез физически проверки върху износа на селскостопански продукти, за които са отпуснати възстановявания или други суми
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (1), и по-специално член 170, буква в) и член 194, буква а) във връзка с член 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно член 9, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 г. относно финансирането на Общата селскостопанска политика (2) държавите-членки в рамките на Общата селскостопанска политика приемат всички необходими законови, подзаконови и административни разпоредби и вземат всички други необходими мерки, за да осигурят ефективна защита на финансовите интереси на Общността, и по-специално за да проверят истинността и редовността на операциите, финансирани от Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и от Европейски земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), за да предотвратят и преследват нередностите и за да възстановят загубените суми вследствие на нередности или небрежност.
(2)
Член 201, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 1234/2007 отменя Регламент (ЕИО) № 386/90 на Съвета от 12 февруари 1990 г. относно контрола върху износ на селскостопански продукти, за които са отпуснати възстановявания или други суми (3), а член 194, буква а) от същия регламент изисква Комисията да определи правилата във връзка с мерките за административен и физически контрол, които държавите-членки следва да предприемат с оглед на спазването на задълженията, произтичащи от прилагането на посочения регламент. Регламент (ЕО) № 2090/2002 на Комисията от 26 ноември 2002 г. за установяване на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) № 386/90 на Съвета от 12 февруари 1990 г. относно физическите проверки, осъществявани при износ на земеделски продукти, отговарящи на изискванията за възстановявания (4) е променен съществено. Поради това, в интерес на яснотата и административната ефективност, Регламент (ЕО) № 2090/2002 и Регламент (ЕО) № 3122/94 на Комисията от 20 декември 1994 г. относно критериите за анализ на риска по отношение на селскостопанските продукти, за които се отпускат възстановявания (5) следва да се отменят и да се заменят с нов съгласуван набор от правила.
(3)
Регламент (ЕО) № 793/2006 на Комисията от 12 април 2006 г. за определяне на някои подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 247/2006 на Съвета за определяне на специфични мерки за земеделието в най-отдалечените региони на Съюза (6), Регламент (ЕО) № 967/2006 на Комисията от 29 юни 2006 г. за установяване на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета по отношение на производството над квотите в сектора на захарта (7) и Регламент (ЕО) № 1914/2006 на Комисията от 20 декември 2006 г. за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1405/2006 на Съвета за приемане на специфични мерки в областта на земеделието по отношение на малките острови в Егейско море (8) се отнасят до прилагането на физически проверки в съответствие с Регламент (ЕИО) № 386/90, но възстановяванията при износ не са включени. Поради това е уместно да се посочи, че физическите проверки на операции с други суми и свързани с финансови мерки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието и Европейски земеделски фонд за развитие на селските райони може да се извършват в съответствие с този нов съгласуван набор от правила.
(4)
Следва да се вземат под внимание съществуващите мерки за контрол, по-специално въведените с Регламент (ЕО) № 800/1999 на Комисията от 15 април 1999 г. за установяване на общи подробни правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ на земеделски продукти (9) и с Регламент (ЕО) № 2298/2001 на Комисията от 26 ноември 2001 г. за определяне на подробни правила за износа на продукти, доставяни като хранителна помощ (10).
(5)
С цел усъвършенстването и хармонизирането на мерките, предприемани от държавите-членки, следва да се поддържа система на Общността за контрол, която се основава главно на физическите проверки на продуктите на място по време на износа, включващи износа на продукти, извършван при опростена процедура, както и на проверката на досиетата с молбите за плащане, осъществявана от разплащателните агенции.
(6)
За да се изключи рискът от замяна, когато декларациите за износ се приемат от вътрешно митническо учреждение в рамките на държава-членка, изходното митническо учреждение от Общността следва да осъществи минимален брой „проверки за замяна“. Вземайки предвид мястото, където се осъществяват такива „проверки за замяна“, те следва да са под формата на опростени проверки.
(7)
За да реши дали има необходимост от проверки за замяна, или от конкретни проверки за замяна, изходното митническо учреждение следва активно да проверява дали пломбите са налице и не са счупени.
(8)
За да се гарантира, че изходните митнически учреждения или митническите учреждения, на които се изпраща контролното копие Т5, следват уеднаквена процедура и за да се избегнат съмнения относно идентичността на продуктите, което е предварително условие за отпускане на възстановяване, следва да съществува разпоредба за конкретна проверка за замяна в случаите, когато тези митнически учреждения открият, че поставените при заминаването пломби са били отстранени не под митническо наблюдение или че са били счупени, или че не е разрешено освобождаване от запечатване. Тъй като в тези случаи съществува явно подозрение, че е извършена замяна, конкретните проверки за замяна изискват повишено внимание, което може да включва при необходимост и физическа проверка на продуктите.
(9)
Броят на физическите проверки следва да е пропорционален на броя на митническите декларации за износ на година. Опитът показа, че физически проверки на най-малко 5 % от декларациите за износ осигуряват ефективност, съразмерност и имат възпиращ ефект, а едновременно с това позволяват на държавите-членки да решат на базата на управлението на риска дали да прилагат минималната норма от 5 % за всеки продуктов сектор или за всички сектори с минимална норма от 2 % за всеки продуктов сектор. За да се подсигури обаче всеобхватност на режима, митническите учреждения на износ с много нисък брой декларации за износ за даден продуктов сектор следва да осигурят всеки продуктов сектор да бъде подлаган поне на една проверка. Делът на възстановяванията при износ, отпускани за стоки, които не се съдържат в приложение I към Договора, не представлява високо ниво на риск, макар че броят на декларациите за износ в съответния сектор е голям. За по-добро използване на средствата за контрол минималният брой проверки на стоки, които не се съдържат в приложение I към Договора, трябва следователно да бъде намален. По същата причина държавите-членки следва да имат възможност да не вземат предвид декларациите за износ на малки количества или отнасящи се до размер на възстановяване до 1 000 EUR.
(10)
Опитът показва, че минимален дял от 10 % проверки на пломби е ефективен, съразмерен и има възпиращ ефект.
(11)
Броят на проверките за замяна и конкретните проверки за замяна, извършвани от изходните митнически учреждения, следва да е пропорционален на броя на документите с митнически указания за годината. Опитът показва, че минимален дял от 8 % от всички документи с митнически указания е ефективен, съразмерен и има възпиращ ефект.
(12)
Съгласно член 4е от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 г. за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (11) митническите органи при управлението на риска трябва да разграничават степените на риск, свързани с продукти, които подлежат на митнически контрол или надзор, и да определят дали продуктите подлежат на конкретен митнически контрол, и в случай че подлежат на такъв контрол, да определят мястото за извършването му. Управлението на риска включва анализ на риска, както е определен в член 4, параграф 26 от Регламент (ЕИО) № 2913/92. Съгласно член 592д от Регламент (ЕИО) № 2454/93 след получаване на митническата декларация компетентното митническо учреждение следва да извършва необходимите анализ на риска и митнически проверки, преди да разреши износа на продуктите. Управлението на риска се прилага задължително от 1 юли 2009 г., по електронен път, в съответствие с член 3, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1875/2006 на Комисията от 18 декември 2006 г. за изменение на Регламент (ЕИО) № 2454/93 за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (12). Следователно митническите проверки на декларациите за износ, посочени в член 5 от Регламент (ЕО) № 800/1999, следва от тази дата да се подлагат на анализ на риска.
(13)
Анализът на риска като факултативен контролен инструмент за физически проверки на износните декларации бе въведен през 1994 г. с член 3, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 386/90, а за проверките за замяна - през 1995 г. с член 9 от Регламент (ЕО) № 2221/95 на Комисията от 20 септември 1995 г. за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) № 386/90 на Съвета относно физическите проверки, осъществявани при износ на земеделски продукти, отговарящи на изискванията за възстановявания (13). Набор от критерии, които да се вземат предвид, е определен в Регламент (ЕО) № 3122/94. Прилагането на анализ на риска подлежи на защита на данните, посочена в член 6 от Регламент (ЕИО) № 2913/92.
(14)
Конкретният опит, придобит от анализирането на риска в рамките на проверки на възстановяванията при износ, следва да се поддържа с принципното въвеждане на управлението на риска.
(15)
Организацията, която по принцип е в състояние да осигури най-добрите защитни мерки, без да налага икономически ограничения и да създава административни разходи, надхвърлящи възможните приходи от финансите на Общността, е тази, която съчетава в себе си физическите проверки на износа и финансовите ревизии. По тази причина държавите-членки следва да съгласуват физическите проверки с финансовия контрол, който се извършва впоследствие в съответните фирми износителки от органите, компетентни според Регламент (ЕО) № 485/2008 на Съвета от 26 май 2008 г. относно проверките от страна на държавите-членки на транзакции, съставляващи част от системата за финансиране на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (14).
(16)
Регламент (ЕО) № 159/2008 на Комисията от 21 февруари 2008 г. за изменение на регламенти (ЕО) № 800/1999 и (ЕО) № 2090/2002 по отношение на физическите проверки, осъществявани при износ на земеделски продукти, които отговарят на изискванията за възстановяване (15) замени някои контролни и отчетни прагове от 200 EUR с 1 000 EUR. Уместно е сумата от 1 000 EUR да се превърне в праг за съответните съществуващи изисквания за проверки и докладване.
(17)
С цел оценяването на ефективността на анализа на риска и прилагането на настоящия регламент, държавите-членки трябва да изготвят доклади за проверките и да представят годишни оценки на изпълнението и ефективността на проверките, осъществявани в съответствие с настоящия регламент, и на процедурите, прилагани при подбора на продуктите, предмет на физически проверки. Предвид напредъка в информационните технологии, изискването за изпращане на годишните доклади на CD-ROM носител, съвместим с ISO 9660, или на еквивалентен електронен носител на информация следва да се преформулира, а именно да става въпрос за електронен носител, който изключва възможността за презаписване на данните.
(18)
Прилагането на управлението на риска ще бъде задължително по Митническия кодекс от 1 юли 2009 г., но някои държави-членки може да го прилагат и по-рано. Където има подходящо управление на риска, разрешението за прилагане на гъвкави контролни стандарти е обосновано. Следователно на държавите-членки следва да е разрешено да прилагат гъвкави контролни стандарти веднага след като приложат подходящо управление на риска и уведомят Комисията за това.
(19)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Управителния комитет за общата организация на селскостопанските пазари,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
УВОДНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и приложно поле
С настоящия регламент се установяват определени процедури за контрол на правилното извършване на операциите по предоставянето на право за изплащане на възстановявания при износ и всички други суми, определени в член 2, буква а).
Той се прилага, без да се засягат разпоредбите на Регламент (ЕО) № 800/1999.
Настоящият регламент не се прилага за износ на общностни или национални хранителни помощи, предмет на Регламент (ЕО) № 2298/2001.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„други суми“ означава операции във връзка с финансови мерки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието и Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони съгласно регламенти (ЕО) № 793/2006, (ЕО) № 967/2006 и (ЕО) № 1914/2006;
б)
„продукти“ означава продукти, както са определени в член 2, параграф 1, буква а), първо тире от Регламент (ЕО) № 800/1999;
в)
„митническо учреждение на износ“ означава митническо учреждение, както е посочено в член 5, параграф 7, буква а) от Регламент (ЕО) № 800/1999;
г)
„изходно митническо учреждение“ означава митническо учреждение, както е посочено в член 793, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2454/93;
д)
„митническо учреждение, на което се изпраща контролното копие Т5“ означава митническо учреждение по местоназначението, както е посочена в член 912в от Регламент (ЕИО) № 2454/93, включително митническо учреждение, на което се изпраща еквивалентен документ;
е)
„физическа проверка“ означава проверяване на съответствието между декларацията за износ или за други суми - между документите, посочени в регламенти (ЕО) № 793/2006, (ЕО) № 967/2006 и (ЕО) № 1914/2006, включително документите, представени към тях, и продуктите, що се отнася за тяхното количество, естество и характеристики при условията, определени в член 5;
ж)
„проверка за замяна“ означава проверка, осъществявана посредством визуална проверка, за това дали продуктите отговарят на документите, които ги придружават от митническото учреждение на износ до изходното митническо учреждение или до учреждението, на което се изпраща контролното копие Т5, при условията, определени в член 8;
з)
„конкретна проверка за замяна“ означава проверка за замяна, която може да варира от визуална проверка до физическа проверка и се осъществява, когато има съмнения относно целостта на пломбите на износните продукти при условията, определени в член 9;
и)
„визуална проверка“ означава проверка посредством сензорно възприятие, включително проверки, за които се използва техническо оборудване;
й)
„документ“ означава хартиен или електронен носител, одобрен с Регламент (ЕИО) № 2913/92, Регламент (ЕО) № 885/2006 на Комисията (16) или Регламент (ЕО) № 450/2008 на Европейския парламент и на Съвета (17), съдържащ информация, която е от значение в рамките на настоящия регламент;
к)
„еквивалентен документ“ във връзка с контролното копие Т5 означава национален документ, посочен в членове 8, 8а и 9 от Регламент (ЕО) № 800/1999, който се използва тогава, когато се прилага национална процедура съгласно член 912а, параграф 5 от Регламент (ЕИО) № 2454/93;
л)
„продуктови сектори“ представляват секторите, както са определени в член 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, с изключение на зърнените култури и ориза, които се обхващат от части I и II от приложение I към същия регламент и формират един продуктов сектор, и на стоки, които не се съдържат в приложение I към Договора, и също така формират съответно по един продуктов сектор;
Член 3
Видове проверки
Държавите-членки извършват:
а)
физически проверки на продукти в съответствие с член 4 при приключване на митническите формалности за износ и преди издаването на разрешението за износ на съответните продукти въз основа на документи, представени към митническата декларация за износ;
б)
проверки за целостта на пломбите съгласно член 7;
в)
проверки за замяна съгласно член 8;
г)
конкретни проверки за замяна съгласно член 9; и
д)
проверка на досиетата с молбите за плащане съгласно член 12.
За другите суми прилагането на физически проверки се определя в регламенти (ЕО) № 793/2006, (ЕО) № 967/2006 и (ЕО) № 1914/2006.
ГЛАВА II
ФИЗИЧЕСКИ ПРОВЕРКИ
Член 4
Форма и време на проверките
1. Без да се засягат други специфични разпоредби, които изискват по-задълбочени проверки, физическите проверки се извършват под формата на проверки на място през определен интервал от време и без предварително предупреждение.
2. Физическите проверки, за които износителят е бил изрично или мълчаливо предупреден, не се считат за проверки. Настоящият параграф не се прилага, ако сметките на едно предприятие са минали през финансова проверка в съответствие с точка 3 от приложение I.
3. Държавите-членки гарантират, че физическата проверка в помещенията на износителя ще започва в различен момент спрямо посочения час за започване на натоварването съгласно член 5, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 800/1999.
Член 5
Подробни методи за проверка
1. В случаи, когато визуална проверка не е в състояние да установи дали продуктите отговарят на описанието, дадено в номенклатурата на възстановяванията при износ, и когато класификацията или качеството на продуктите изискват много точна информация за техните съставки, митническото учреждение на износ проверява описанието според естеството на продукта.
2. Ако митническото учреждение на износ счете за необходимо, то възлага провеждане на тестове на специално оборудвани и акредитирани или официално одобрени за тази цел лаборатории, посочвайки основанията за тези тестове. Ако размерът на възстановяването или другите суми зависи от нивото на конкретен компонент, като част от физическата проверка митническото учреждение на износ взема представителни проби, за да може акредитирана или официално одобрена лаборатория да анализира техния състав.
Когато един и същ износител изнася редовно продукт със същия код на номенклатурата на възстановяванията при износ или код от Комбинираната номенклатура и когато размерът на възстановяването зависи от нивото на конкретен компонент, то митническото учреждение на износ може да вземе представителни проби само в 50 % от физическите проверки при този износител, при условие че лабораторните тестове през последните шест месеца не са открили никакви несъответствия, които да имат финансови последици за този износител, по-големи от 1 000 EUR върху брутната сума на възстановяването. Ако при лабораторните тестове се открият несъответствия, които имат финансови последици за този износител, по-големи от 1 000 EUR върху брутната сума на възстановяването, то митническото учреждение на износ взима проби при всички физически проверки на съответния износител през следващите шест месеца.
3. Проверките, посочени в настоящия член, се извършват, без да се засягат други мерки, които митническите власти могат да предприемат, за да гарантират, че продуктите напускат митническата територия в същото състояние, в което те са били при издаването на разрешителното за износ.
4. Митническото учреждение на износ гарантира съответствието с член 21 от Регламент (ЕО) № 800/1999. Когато съществуват конкретни основания за съмнения в доброто, задоволително и подходящо за търговия качество на един продукт, митническото учреждение на износ проверява съответствието с приложимите разпоредби на Общността, по-специално тези за здравето на животните и растенията.
5. Физически проверки на насипни продукти, опаковани продукти и на стоки, които не се съдържат в приложение I към Договора, се извършват според методите, посочени в приложение I към настоящия регламент.
Член 6
Брой на проверките
1. Без да се засягат разпоредбите в параграфи от 2 до 7, се извършват физически проверки на представителен подбор от най-малко 5 % от декларациите за износ, посочени в член 5 от Регламент (ЕО) № 800/1999, за които са подадени заявления за възстановяванията и сумите, посочени в член 1.
Нормата се прилага:
а)
за всяко митническо учреждение на износ;
б)
за календарната година; и
в)
за всеки продуктов сектор.
2. Независимо от това държавата-членка може да реши:
а)
да замени нормата от 5 % на продуктов сектор с норма от 5 % за всички сектори, като в последния случай минималната норма от 2 % на продуктов сектор е задължителна;
б)
да замени нормата от 5 % на митническо учреждение с норма от 5 % за цялата ѝ територия и нормата от 5 % на продуктов сектор с норма от 5 % за всички сектори при минимална норма от 2 % на продуктов сектор.
3. Когато се прилагат параграф 1 и параграф 2, буква а), ако митническото учреждение на износ приема годишно по-малко от 20 декларации за износ за определен продуктов сектор, както е посочено в параграф 1, то годишно поне една декларация за износ на продуктов сектор се подлага на физическа проверка.
Това изискване не се прилага, ако митническото учреждение не е проверило първите две декларации на основание на резултатите от своя анализ на риска, както е предвидено в член 11, и ако след това няма друг износ по същия продуктов сектор.
4. Чрез дерогация от параграфи 1 и 2:
а)
минимална норма от 0,5 % на митническо учреждение или от 0,5 % за цялата територия на държавата-членка се прилага за стоки, които не се съдържат в приложение I към Договора. Процентът на физически проверки, осъществявани за тези продукти, не се взема под внимание при изчисляване на нормата от 5 % на продуктов сектор или на общата норма от 5 % за всички сектори;
б)
за митнически учреждения за износ, при които продуктова гама от не повече от два сектора се представя за износ от не повече от петима износители, физическите проверки могат да бъдат намалени до минимална норма от 2 % за всеки продуктов сектор. Продуктовите сектори с по-малко от 20 декларации за износ на година за едно митническо учреждение не се вземат под внимание при определяне броя на секторите. Митническите учреждения на износ могат да прилагат тези правила за една цяла календарна година на основата на статистическите данни за предходната календарна година, дори ако декларациите за износ са направени от допълнителни износители или за допълнителни продуктови сектори в течение на годината.
5. Без да се засягат мерките за контрол, посочени в член 36, параграф 4, член 37, параграф 4 и член 44, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 800/1999, държавите-членки могат да изберат да се откажат от физическите проверки и проверките за замяна, предвидени в настоящия регламент, когато се отнасят за доставки, посочени в членове 36 и 44 от Регламент (ЕО) № 800/1999.
6. Когато изчисляват минималните норми на проверки, които следва да се провеждат в съответствие с настоящия член, държавите-членки не вземат предвид декларациите за износ за физическите проверки, включващи:
а)
или количества, които не са по-големи от:
i)
25 000 kg, ако се отнася за зърнени култури и ориз;
ii)
5 000 kg, ако се отнася за стоки, които не се съдържат в приложение I към Договора;
iii)
2 500 kg, ако се отнася за други продукти;
б)
или суми на възстановявания в размер под 1 000 EUR.
7. При прилагането на параграфи 5 и 6 държавите-членки приемат подходящи разпоредби, за да предотвратят измами и злоупотреби. Всички проверки, направени за тази цел, могат да се отчетат при изчисляването на съответствието с минималните норми на проверки, посочени в настоящия член.
ГЛАВА III
ПРОВЕРКИ НА ПЛОМБИТЕ
Член 7
Задължение за проверки и норми
1. Изходното митническо учреждение или митническото учреждение, на което се изпраща контролното копие Т5, проверява целостта на пломбите.
2. Броят на проверките на пломбите не следва да бъде по-малък от 10 % от общия брой на контролните копия Т5 или еквивалентни документи, с изключение на тези, които са подбрани за проверка за замяна съгласно член 8.
ГЛАВА IV
ПРОВЕРКИ ЗА ЗАМЯНА
Член 8
Място на провеждане и подробни методи на проверки
1. Ако декларацията за износ е приета от митническо учреждение на износ, което не е изходно митническо учреждение, или от митническото учреждение, на което се изпраща контролното копие Т5, и ако митническото учреждение на износ не е извършило физическа проверка, то изходното митническо учреждение извършва проверката за замяна в съответствие с разпоредбите на настоящия член и без да се засягат проверки, провеждани съгласно други разпоредби.
Ако изходното митническо учреждение не е митническото учреждение, на което се изпраща контролното копие Т5, проверката за замяна следва да бъде извършена от митническото учреждение, на което се изпраща контролното копие Т5.
2. Ако визуална проверка на целия товар не е достатъчна, за да се извърши проверката за замяна, се използват други методи за физическа проверка съгласно член 5, включително при необходимост частично разтоварване.
Проба за анализ се взема само в случаите, когато изходното митническо учреждение не може да провери - визуално и като използва информацията върху опаковката и в документацията - дали продуктите съответстват на придружаващия ги документ.
3. Ако в съответствие с изискванията на третата страна на местоназначението в добавка към митническия печат има положен ветеринарен печат, то се изисква конкретна проверка за замяна само при подозрение за измама.
Член 9
Конкретна проверка за замяна
1. Изходното митническо учреждение или митническото учреждение, на което се изпраща контролното копие Т5, извършва конкретна проверка за замяна, ако се установи, че:
а)
поставените при заминаването пломби са били отстранени не под митническо наблюдение;
б)
поставените при заминаването пломби са били счупени;
в)
не е разрешено освобождаване от запечатване съгласно член 357, параграф 4 от Регламент (ЕИО) № 2454/93.
2. Изходното митническо учреждение или митническото учреждение, на което се изпраща контролното копие Т5, решава въз основа на анализа на риска, посочен в член 11, дали конкретната проверка за замяна се състои само от проверка за замяна, или включва и физическа проверка.
Член 10
Брой на проверките
1. Общият минимален брой на проверките за замяна съгласно член 8 и конкретните проверки за замяна съгласно член 9, които се извършват всяка година от изходното митническо учреждение или от митническото учреждение, на което се изпраща контролното копие Т5 и през което продуктите напускат митническата територия на Общността, не следва да е под 8 % от броя на контролните копия Т5 или еквивалентните им документи, свързани с продукти, за които се изисква възстановяване.
2. Когато изчисляват минималните норми на проверки, които следва да се провеждат в съответствие с настоящия член, държавите-членки не вземат предвид такива контролни копия Т5 или еквивалентни документи за проверките за замяна, които включват:
а)
или количества, които не са по-големи от:
i)
25 000 kg, ако се отнася за зърнени култури и ориз;
ii)
5 000 kg, ако се отнася за стоки, които не се съдържат в приложение I към Договора;
iii)
2 500 kg, ако се отнася за други продукти;
б)
или суми на възстановявания в размер под 1 000 EUR.
3. За прилагането на параграф 2 държавите-членки приемат подходящи разпоредби, за да предотвратят измами и злоупотреби. Всички проверки, направени за тази цел, могат да се отчетат при изчисляването на съответствието с минималните норми на проверки, посочени в настоящия член.
ГЛАВА V
УПРАВЛЕНИЕ НА РИСКА
Член 11
Анализ на риска
1. Подборът на стоките за физически проверки и проверки за замяна се основава на система за управление на риска.
2. Държавите-членки извършват анализ на риска, за да могат физическите проверки да бъдат насочени към онези продукти, физически и юридически лица и продуктови сектори, при които рискът, че операциите, посочени в член 1, не се провеждат правилно, е най-голям.
3. Без да се засяга член 592д от Регламент (ЕИО) № 2454/93, държавите-членки извършват анализите си за риска, като вземат предвид настоящия регламент и, според конкретния случай, определените в приложение II критерии.
4. Въз основа на натрупания опит държавите-членки и Комисията заедно проверяват надеждността и приложимостта на определените в приложение II критерии, за да може при необходимост параметрите на системата и на процедурата за подбор на стоките да се приспособят с цел подобряване ефективността и насочеността на физическите проверки и на проверките за замяна.
5. Държавите-членки уведомяват Комисията за:
а)
предприетите мерки, включително и инструкциите, дадени на съответните национални служби, за прилагане на системата за подбор въз основа на анализ на риска в светлината на критериите, посочени в точка 1 от приложение II;
б)
броя на проверките, които се провеждат съгласно член 6;
в)
отделни случаи, които биха представлявали интерес за другите държави-членки.
Държавите-членки, за които се прилага член 18, трета алинея, буква а), уведомяват Комисията до 1 юли 2009 г.
ГЛАВА VI
КООРДИНАЦИЯ И АДМИНИСТРАТИВНИ ДОКЛАДИ
РАЗДЕЛ 1
Координация
Член 12
Контрол от страна на разплащателната агенция
Разплащателните агенции осъществяват на базата на досиетата с молби за плащане и друга налична информация, особено въз основа на документацията, свързана с износа и наблюденията на митническите учреждения, документален контрол върху всички данни в тези досиета, които се привеждат за оправдаване на изплащането на съответните суми.
Член 13
Координация на анализа на риска и проверките
1. Държавите-членки гарантират, че информацията за анализа на риска се координира от централен орган.
2. Държавите-членки предприемат стъпки за координиране на проверките, наложени на отделни оператори, и за съчетаване на проверките, предвидени в членове 5, 8 и 9, и проверките, предвидени в Регламент (ЕО) № 485/2008.
Такива координирани проверки се осъществяват по инициатива или искане на Комисията или на митническите власти, извършващи физическите проверки, или на разплащателните агенции, отговарящи за контрола на досиетата с молбите за плащане, или на компетентните органи, осъществяващи финансовия контрол.
РАЗДЕЛ 2
Административни доклади
Член 14
Доклади за физически проверки
1. Всяко митническо учреждение на износ предприема необходимите мерки, които позволяват да се констатира по всяко време дали посоченият в член 6 брой физически проверки е изпълнен.
Тези мерки показват за всеки продуктов сектор:
а)
броя на декларациите за износ, взети под внимание за физическите проверки;
б)
броя на извършените физически проверки.
2. Компетентният митнически служител подготвя подробен доклад за инспекцията, извършена при всяка физическа проверка.
Докладите за инспекциите включват най-малко следните данни:
а)
място, дата, час на пристигане, час на приключване на физическата проверка, използвани за продуктите превозни средства, дали в началото на контролната процедура превозните средства са били празни, частично или напълно натоварени, брой проби, взети за лабораторен анализ, име и подпис на компетентния служител; и
б)
дата и час на получаване на информацията, посочена в член 5, параграф 7, буква б) от Регламент (ЕО) № 800/1999, посочения час за започване и за приключване на натоварването на продуктите в превозните средства.
Без да се засяга член 9 от Регламент (ЕО) № 885/2006, докладите за инспекциите и документът, посочващ причината за подбора на декларацията за износ за физическа проверка, се държат достъпни за справки в продължение на три години от годината на износа в митническото учреждение, което е извършило физическата проверка, или на друго определено място в държавата-членка.
Член 15
Контролно копие на формуляра Т5
1. Върху контролното копие Т5 или еквивалентен документ, придружаващ продуктите, в клетка Г митническото учреждение на износ отбелязва следното:
а)
едно от вписванията, изброени в приложение III, ако е извършена физическо проверка;
б)
едно от вписванията, изброени в приложение IV, ако износът се отнася за хранителни помощи.
2. Всяко изходно митническо учреждение или митническо учреждение, на което се изпраща контролното копие Т5, предприема необходимите мерки, за да предостави на Комисията по всяко време данни за броя на:
а)
контролните копия Т5 и еквивалентните им документи, които се вземат предвид за целите на проверки за целостта на пломбите съгласно член 7, за целите на проверки за замяна съгласно член 8 и конкретните проверки за замяна съгласно член 9;
б)
извършените проверки за целостта на пломбите съгласно член 7;
в)
извършените проверки за замяна съгласно член 8;
г)
извършените конкретни проверки за замяна съгласно член 9.
Ако изходното митническо учреждение или митническото учреждение, на което се изпраща контролното копие Т5, е взело проба, то върху контролното копие Т5 или върху еквивалентния му документ, който трябва да се върне на компетентните органи, се отбелязва едно от вписванията, изброени в приложение V.
Дубликат или копие на документа остава в изходното митническо учреждение или в митническото учреждение, на което се изпраща контролното копие Т5 или еквивалентния му документ, в зависимост от конкретния случай, и трябва да е достъпен за справки съгласно параграф 3.
3. Всяка проверка за замяна и конкретна проверка за замяна съгласно параграфи 8 и 9 подлежи на отчет, съставен от митническия служител, извършил проверката. Докладът позволява контрол на извършените проверки и посочва датата и името на митническия служител. Без да се засяга член 9 от Регламент (ЕО) № 885/2006, той е достъпен за справки в продължение на три години от годината на износа в митническото учреждение, което е извършило проверката, или на друго място в държавата-членка.
Проверките за целостта на пломбите съгласно параграф 7 и случаите на отстранени или счупени пломби се регистрират в съответствие с член 912в, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 2454/93.
4. Изходното митническо учреждение или митническото учреждение, на което се изпраща контролното копие Т5, информира писмено, като използва копие на контролното копие Т5 или еквивалентен документ, компетентните органи, посочени в член 912а, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕИО) № 2454/93, за резултатите от лабораторните тестове под форма на:
а)
или едно от вписванията, изброени в приложение VI,
б)
или резултатите от тестовете, ако има несъответствие между резултатите и декларирания продукт.
5. Ако проверката за замяна разкрие, че съответните правила за възстановяване при износ може би не са спазени, то изходното митническо учреждение или митническото учреждение, на което се изпраща контролното копие Т5, отбелязва върху контролното копие Т5 или еквивалентния му документ, който трябва да се върне на компетентните органи, посочени в член 912а, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕИО) № 2454/93, едно от вписванията, изброени в приложение VII. Разплащателната агенция информира митническото учреждение за предприетите действия в отговор на констатациите.
Член 16
Годишен доклад
Най-късно до 1 май всяка година държавите-членки изпращат на Комисията доклад с оценка на изпълнението и ефективността на проверките, извършвани съгласно настоящия регламент, както и на процедурите, прилагани при подбора на продуктите, подложени на физически проверки. Докладът съдържа елементите, изброени в приложение VIII, като обхваща декларациите за износ, приети между 1 януари и 31 декември на предходната година.
Държавите-членки изпращат докладите до Комисията на електронен носител, който изключва възможността за презаписване на данните, и на хартиен носител или, когато е приложимо, по електронен път, ползвайки формуляр, предоставен на държавите-членки от Комисията.
ГЛАВА VII
Заключителни разпоредби
Член 17
Отмяна
Регламенти (ЕО) № 3122/94 и (ЕО) № 2090/2002 се отменят.
Позоваването на отменените регламенти и на Регламент (ЕИО) № 386/90 се тълкува като позоваване на настоящия регламент и се чете съобразно таблицата на съответствието, дадена в приложение IX.
Член 18
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2009 г.
Обаче глава V по отношение на физическите проверки и член 5, параграф 2, втора алинея, член 6, параграф 2, параграф 3, втора алинея и параграф 4 се прилагат:
а)
за онези държави-членки, изпратили уведомлението на Комисията съгласно член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 3122/94 - от 1 януари 2009 г.;
б)
за другите държави-членки - от деня, който всяка държава-членка сама определя и съобщава на Комисията, или от 1 юли 2009 г., в зависимост от това коя дата е по-ранна.
Глава V по отношение на проверки за замяна се прилага от деня, който всяка държава-членка сама определя и съобщава на Комисията, или от 1 юли 2009 г., в зависимост от това, коя дата е по-ранна.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 17 декември 2008 година.