ДИРЕКТИВА 2008/68/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 24 септември 2008 година
относно вътрешния превоз на опасни товари
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 71 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след като се консултираха с Комитета на регионите,
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
Автомобилният, железопътният и вътрешноводният превоз на опасни товари представлява значителен риск за инциденти. Затова следва да бъдат взети мерки, които да гарантират, че този превоз се извършва при възможно най-добрите условия на безопасност.
(2)
Еднообразни правила за автомобилния и железопътния превоз на опасни товари бяха установени съответно с Директива 94/55/ЕО на Съвета от 21 ноември 1994 г. относно сближаване на законодателствата на държавите-членки по отношение на автомобилния превоз на опасни товари (3) и с Директива 96/49/ЕО на Съвета от 23 юли 1996 относно сближаване на законодателствата на държавите-членки по отношение на железопътния превоз на опасни товари (4).
(3)
За да се създаде общ режим, покриващ всички аспекти на вътрешния превоз на опасни товари, Директиви 94/55/ЕО и 96/49/ЕО следва да бъдат заменени от една директива, която също така да съдържа разпоредби и за вътрешните водни пътища.
(4)
Повечето държави-членки са договарящи страни по Европейската спогодба за международен превоз на опасни товари по шосе („ADR“), подчинени на режима на Правилника за международен железопътен транспорт на опасни товари („RID“) и, доколкото е относимо, са договарящи страни по Европейското споразумение за международен превоз на опасни товари по вътрешните водни пътища („ADN“).
(5)
ADR, RID и ADN въвеждат еднообразни правила за безопасен международен превоз на опасни товари. Тези правила следва да се разширят като обхванат националния превоз, за да бъдат хармонизирани в цялата Общност условията, при които се превозват опасните товари и за да се гарантира правилното функциониране на общия транспортен пазар.
(6)
Настоящата директива не следва да се прилага спрямо превоза на опасни товари при някои изключителни обстоятелства, свързани с вида използвани превозни средства или плавателни съдове, или с ограниченото естество на предприетия превоз.
(7)
Разпоредбите на настоящата директива не следва да се прилагат и по отношение на превоз на опасни товари, извършван под пряката и физическа отговорност или надзор на въоръжените сили. Превозът на опасни товари, извършван от търговски изпълнители, работещи за въоръжените сили следва, обаче, да попада в приложното поле на настоящата директива, освен когато техните договорни задължения се извършват под пряката и физическа отговорност или надзор на въоръжените сили.
(8)
Държава-членка, която няма железопътна система, нито планира да има такава в непосредствено бъдеще, би се обвързала с несъразмерно и безпредметно задължение, ако трябва да транспонира и изпълнява разпоредбите на настоящата директива по отношение на железопътния транспорт. Следователно такава държава-членка, докато няма железопътна система, следва да бъде освободена от задължението да въведе в законодателството си и да изпълнява настоящата директива по отношение на железопътния транспорт.
(9)
Всяка държава-членка следва да запази правото да изключи от приложението на настоящата директива превоза на опасни товари по вътрешни водни пътища, когато вътрешните водни пътища на нейната територия не са свързани чрез вътрешен воден път с водните пътища на други държави-членки, или когато по тях не се превозват опасни товари.
(10)
Без да се засяга общностното право и разпоредбите на приложение I, раздел I.1. (1.9), приложение II, раздел II.1. (1.9) и приложение III, раздел III.1 (1.9), държавите-членки следва да запазят правото, по причини свързани с безопасността на превоза, да запазят или приемат разпоредби в области, които не попадат в приложното поле на настоящата директива. Тези разпоредби следва да са ясни и конкретни.
(11)
Всяка държава-членка следва да запази правото да урежда или забранява превоза на опасни товари на нейна територия, на основания различни от безопасност, като национална сигурност или защита на околната среда.
(12)
Използването на средства за транспорт, регистрирани в трети държави, следва да бъде позволено за международен превоз на опасни товари на териториите на държавите-членки, при спазване на съответните разпоредби на ADR, RID и ADN и на настоящата директива.
(13)
Всяка държава-членка следва да запази правото да прилага по-строги правила по отношение на националните превозни операции, извършвани с използването на средства за транспорт, регистрирани или пуснати в движение на нейна територия.
(14)
Хармонизирането на условията, приложими за националния превоз на опасни товари, не следва да възпрепятства вземането под внимание на някои специфични национални обстоятелства. Следователно настоящата директива следва да позволи на държавите-членки при определени условия да предоставят някои дерогации при определени условия. Такива дерогации следва да бъдат изброени в настоящата директива като „национални дерогации“.
(15)
С цел да се справят с необикновени и извънредни ситуации, държавите-членки следва да имат право да предоставят индивидуални разрешения, позволяващи превоза на опасни товари на тяхна територия, които иначе биха били забранени от настоящата директива.
(16)
С оглед равнището на инвестиции, необходимо в този отрасъл, на държавите-членки следва да бъде позволено временно да запазят някои специфични национални разпоредби, свързани с изискванията за конструкция на средства за транспорт и оборудване и разпоредби, свързани с транспорта през тунела под Ламанша. На държави-членки следва също да бъде позволено да запазят и приемат разпоредби относно железопътния превоз на опасни товари между държави-членки и държави, които са страни по договора на Организацията за сътрудничество на железниците (ОСЖД) до хармонизиране на разпоредбите в приложение II към Съглашението за международно железопътно сточно съобщение (СМГС) и разпоредбите на приложение II, раздел II.1 към настоящата директива и съответно на RID. В рамките на десет години от влизане в сила на настоящата директива Комисията следва да направи оценка на последиците от тези разпоредби и, ако е необходимо, да представи подходящи предложения. Такива разпоредби следва да бъдат изброени в настоящата директива като „допълнителни преходни разпоредби“.
(17)
Необходимо е приложенията към настоящата директива да могат бързо да бъдат адаптирани към научния и технически прогрес, включително и развитието на нови технологии за следене и проследяване, като по-специално се вземат под внимание новите разпоредби, включени в ADR, RID и ADN. Измененията на ADR, RID и ADN и съответните адаптации на приложенията следва да влязат в сила едновременно. Комисията следва да осигури на държавите-членки подходяща финансова подкрепа, доколкото е уместно, за превода на ADR, RID и ADN и на измененията им на техните официални езици.
(18)
Мерките, необходими за прилагането на настоящата директива, следва се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (5).
(19)
По-специално, на Комисията следва да бъде предоставено правомощие за адаптиране на приложенията към настоящата директива към научния и техническия прогрес. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, включително чрез допълването ѝ с нови несъществени елементи, те трябва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5а от Решение 1999/468/ЕО.
(20)
Също така Комисията следва да може да преработи списъците с национални дерогации и да вземе решение относно прилагането и изпълнението на спешни мерки в случаи на произшествие или инцидент.
(21)
По причини за ефективност сроковете, които обикновено са приложими в рамките на процедурата по регулиране с контрол, следва да бъдат съкратени за приемането на адаптациите на приложенията към научния и технически прогрес.
(22)
Доколкото целите на настоящата директива, а именно да се гарантира еднообразното прилагане на хармонизирани правила за безопасност в цялата Общност, както и високо ниво на безопасност на националните и международни превозни операции, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и следователно поради мащаба и последиците на настоящата директива могат да бъдат по-добре постигнати на общностно равнище, Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 на Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(23)
Разпоредбите на настоящата директива не засягат ангажиментите, поети от Общността и нейните държави-членки в съответствие с целите, определени на Конференцията на Обединените нации за околна среда и развитие (UNCED) в Рио де Жанейро през юни 1992 г., за стремеж към хармонизация на системите за класифициране на опасни вещества.
(24)
Разпоредбите на настоящата директива не засягат законодателството на Общността, уреждащо условията за безопасност, при които следва да се превозват биологични агенти и генетично модифицирани организми, уредени в Директива 90/219/ЕИО на Съвета от 23 април 1990 г. относно работа с генетично модифицирани микроорганизми в контролирани условия (6), Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда (7), и Директива 2000/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 септември 2000 година относно защита на работниците от рисковете, свързани с експозицията на биологични агенти при работа (8).
(25)
Разпоредбите на настоящата директива не засягат прилагането на други общностни разпоредби в областта на здравословните и безопасни условия на труд и защитата на околната среда. По-специално, те не засягат рамковата директива относно здравословните и безопасни условия на труд - Директива 89/391/ЕИО на Съвета от 12 юни 1989 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето на работниците на работното място (9) и производните ѝ директиви.
(26)
Директива 2006/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. за установяване на техническите изисквания за плавателни съдове по вътрешни водни пътища (10) предвижда, че плавателните съдове, притежаващи свидетелство издадено в съответствие с Регламента за превоз на опасни товари по река Рейн (ADNR), могат да превозват опасни товари през територията на Общността при условията, посочени в това свидетелство. Като последица от приемането на настоящата директива, Директива 2006/87/ЕО следва да бъде изменена, за да се отмени тази разпоредба.
(27)
Преходен период до 2 години следва да бъде позволен за прилагането на разпоредбите на настоящата директива спрямо превоза на опасни товари по вътрешните водни пътища, така че да се даде достатъчно време за приемането на национални разпоредби, за създаването на правни рамки и за обучение на персонала. Общ петгодишен преходен период следва да се предостави за всички свидетелства, удостоверения и сертификати за кораби и персонал, издадени преди или по време на преходния период, по отношение на прилагането на разпоредбите на настоящата директива относно превоза на опасни товари по вътрешните водни пътища, освен ако в свидетелството, удостоверението или сертификата е посочен по-кратък срок на валидност.
(28)
Затова Директиви 94/55/ЕО и 96/49/ЕО следва да бъдат отменени. В интерес на яснотата и последователността е необходимо да се отмени и Директива 96/35/ЕО на Съвета от 3 юни 1996 относно назначаването и професионалната квалификация на консултантите по безопасността на автомобилния, железопътния и вътрешния воден транспорт на опасни товари (11), Директива 2000/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 април 2000 г. относно минималните изпитни изисквания за консултантите по безопасност при превоз на опасни товари с автомобилен, железопътен и вътрешноводен транспорт (12), Решение 2005/263/ЕО на Комисията от 4 март 2005 г. за оправомощаване на държавите-членки да приемат определени дерогации съгласно Директива 94/55/ЕО по отношение на автомобилния превоз на опасни товари (13), и Решение 2005/180/ЕО на Комисията от 4 март 2005 г., за оправомощаване на държавите-членки да приемат определени дерогации съгласно Директива 96/49/ЕО по отношение на железопътния превоз на опасни товари (14).
(29)
В съответствие с точка 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (15), държавите-членки се насърчават да изготвят за себе си и в интерес на Общността свои собствени таблици, които, доколкото е възможно, илюстрират съответствието между настоящата директива и мерките за нейното транспониране, и да ги направят обществено достояние,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Приложно поле
1. Настоящата директива се прилага за автомобилния, железопътния и вътрешноводния превоз на опасни товари в рамките на държавите-членки или между тях, включително и за дейностите по товарене и разтоварване, смяната на вида транспорт и спиранията, наложени от обстоятелствата на превоза.
Тя не се прилага за превозите на опасни товари:
а)
с превозни средства, вагони или плавателни съдове, принадлежащи или под отговорността на въоръжените сили;
б)
с морски плавателни съдове по морски пътища, които образуват част от вътрешните водни пътища;
в)
с фериботи, които само пресичат вътрешен воден път или пристанище; или
г)
се осъществяват изцяло в рамките на затворена зона.
2. Приложение II, раздел II.1 не се прилага за държави-членки, които нямат железопътна система, докато на тяхна територия няма изградена такава система.
3. В рамките на една година от влизането в сила на настоящата директива държавите-членки могат да решат да не прилагат приложение III, раздел III.1. поради една от следните причини:
а)
те нямат вътрешни водни пътища;
б)
вътрешните им водни пътища не са свързани чрез вътрешен воден път с водните пътища на други държави-членки; или
в)
по вътрешните им водни пътища не се извършват превози на опасни товари.
Държава-членка, която реши да не прилага разпоредбите на приложение III, раздел III.1, нотифицира за своето решение Комисията, която информира останалите държави-членки.
4. Държавите-членки могат да установят специфични изисквания за безопасност спрямо националния и международния превоз на опасни товари на техните територии по отношение на:
а)
превозите на опасни товари с превозни средства, вагони или плавателни съдове за вътрешни водни пътища, които не попадат в приложното поле на настоящата директива;
б)
използването на предписани маршрути, включително използването на предписан вид транспорт, когато това е оправдано;
в)
особените правила за превоз на опасни товари в пътнически влакове.
Те информират Комисията за такива разпоредби и мотивите за тях.
Комисията информира съответно останалите държави-членки.
5. Държавите-членки могат да регламентират или забраняват превоза на опасни товари в рамките на тяхна територия единствено по причини, различни от безопасност по време на превоза.
Член 2
Определения
За целите на настоящата директива:
1.
„ADR“ означава Европейската спогодба за международен превоз на опасни товари по шосе, сключена в Женева на 30 септември 1957 г., така както е изменена;
2.
„RID“ означава Правилника за международен железопътен транспорт на опасни товари, включен в притурка В към Конвенцията за международни железопътни превози (COTIF), сключена във Вилнюс на 3 юни 1999 г., така както е изменен;
3.
„ADN“ означава Европейското споразумение за международен превоз на опасни товари по вътрешните водни пътища, сключена в Женева на 26 май 2000 г., така както е изменено;
4.
„превозно средство“ означава всякакво моторно превозно средство, предназначено за движение по пътищата, което има поне четири колела и конструктивна максимална скорост, надвишаваща 25 кm/h, както и ремаркетата, с изключение на релсовите превозни средства, самоходните машини и селскостопанските и горски трактори, които не надвишават скорост от 40 кm/h при превоз на опасни товари;
5.
„вагон“ означава всяко релсово превозно средство без собствен двигател, което се движи на собствени колела по железопътни релси и се използва за превоза на товари;
6.
„плавателен съд“ означава всякакъв плавателен съд за вътрешни водни пътища или морски плавателен съд;
Член 3
Общи разпоредби
1. Без да се засяга член 6, опасните товари не се превозват, когато това е забранено от приложение I, раздел I.1, приложение II, раздел II.1 или приложение III, раздел III.1.
2. Без да се засягат общите правила за достъп до пазара или общо приложимите правила за превоз на товари, превозът на опасни товари се разрешава при спазване на условията, предвидени в приложение I, раздел I.1, приложение II, раздел II.1 и приложение III, раздел III.1.
Член 4
Трети държави
Превозът на опасни товари между държавите-членки и трети държави се разрешава при спазване на изискванията на ADR, RID и ADN, освен когато в приложенията е посочено друго.
Член 5
Ограничения на основание безопасност на превоза
1. На основание безопасност на превоза, държавите-членки могат да прилагат по-строги правила, с изключение на изискванията за конструкцията, относно националните превози на опасни товари с превозни средства, вагони и плавателни съдове за вътрешни водни пътища, регистрирани или пуснати в движение на тяхна територия.
2. Ако в случай на произшествие или инцидент на нейна територия държава-членка счете, че приложимите разпоредби за безопасност са се оказали недостатъчни за ограничаване на рисковете, свързани с превозни операции, и ако има неотложна необходимост от предприемане на действие, на етапа на планирането тази държава-членка нотифицира на Комисията мерките, които предлага да предприеме.
В съответствие с процедурата, посочена в член 9, параграф 2, Комисията решава дали да разреши прилагането на въпросните мерки и какъв да е срокът на това разрешение.
Член 6
Дерогации
1. Държавите-членки могат да разрешат използването на езици, различни от предвидените в приложенията, при превозни операции, които се извършват в рамките на техните територии.
2.
а)
При условие че безопасността не се излага на риск, държавите-членки могат да поискат дерогации от приложение I, раздел I.1, приложение II, раздел II.1. и приложение III, раздел III.1 за превоза в рамките на техните територии на малки количества определени опасни товари с изключение на веществата със средно или високо ниво на радиоактивност, стига условията за този вид превоз да не са по-строги от условията, предвидени в тези приложения.
б)
При условие че безопасността не се излага на риск, държавите-членки могат да поискат и дерогации от приложение I, раздел I.1., приложение II, раздел II.1. и приложение III, раздел III.1. за превоза на опасни товари на тяхна територия в случаите на:
i)
местен превоз на кратки разстояния, или
ii)
местен железопътен превоз по определени предписани маршрути, които съставляват част от определен производствен процес и се контролират строго при ясно определени условия.
За всеки отделен случай Комисията проверява дали са изпълнени условията, установени в букви а) и б) и решава, в съответствие с процедурата, посочена в член 9, параграф 2, дали да разреши дерогацията и да я добави към списъка с национални дерогации, установен в приложение I, раздел I.3, приложение II, раздел II.3 или приложение III, III.3.
3. Дерогациите по параграф 2 са валидни за срок, ненадвишаващ шест години от датата на разрешаването им, като този срок се определя в решението за разрешение. По отношение на съществуващите дерогации, изброени в приложение I, раздел I.3, приложение II, раздел II.3 и приложение III, раздел III.3 се счита, че датата на разрешение е 30 юни 2009 г. Освен ако не е предвидено друго, дерогациите са валидни за срок от шест години.
Дерогациите се прилагат без дискриминация.
4. Ако държава-членка поиска удължаване на разрешението за дерогация, Комисията преразглежда въпросната дерогация.
Ако не е прието изменение към приложение I, раздел I.1., приложение II, раздел II.1. и приложение III, раздел III.1, което се отнася до предмета на дерогацията, Комисията в съответствие с процедурата, посочена в член 9, параграф 2, подновява разрешението за нов срок, ненадвишаващ шест години от дата на разрешението, като този срок се определя в решението за разрешение.
Ако е прието изменение на приложение I, раздел I.1, приложение II, раздел II.1 и приложение III, раздел III.1, което се отнася до предмета на дерогацията, Комисията, в съответствие с процедурата, посочена в член 9, параграф 2, може да:
а)
обяви дерогацията за остаряла и да я изключи от съответното приложение;
б)
ограничи обхвата на разрешението и да измени съответно въпросното приложение;
в)
поднови разрешението за нов срок, ненадвишаващ шест години от датата на разрешението, като този срок се определя в решението за разрешение.
5. По изключение и при условие че безопасността не се излага на риск, всяка държава-членка може да издаде индивидуални разрешения за извършване на превоз на опасни товари на нейна територия, които са забранени по силата на настоящата директива, или за изпълнение на такива операции при условия, различни от установените в настоящата директива, стига тези превозни операции да са ясно определени и ограничени във времето.
Член 7
Преходни разпоредби
1. На своята територия държавите-членки могат да запазят разпоредбите, изброени в приложение I, раздел I.2, приложение II, раздел II.2 и приложение III, раздел III.2.
Държавите-членки, които запазят такива разпоредби, уведомяват Комисията за това. Комисията уведомява останалите държави-членки.
2. Без да се засяга член 1, параграф 3, държавите-членки могат да изберат да не прилагат разпоредбите на приложение III, раздел III.1 най-късно до 30 юни 2011 г. В такъв случай съответната държава-членка продължава да прилага по отношение на вътрешните водни пътища разпоредбите на директиви 96/35/ЕО и 2000/18/ЕО, приложими към 30 юни 2009 г.
Член 8
Адаптации
1. Измененията, необходими за адаптиране на приложенията към научния и технически прогрес, включително и използването на технологии за следене и проследяване, в областите, уредени от настоящата директива, и по-специално за отчитане на измененията на ADR, RID и ADN, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 9, параграф 3.
2. Комисията предоставя финансова подкрепа, по целесъобразност, на държавите -членки за превода на официалния им език на ADR, RID и ADN и на техните изменения.
Член 9
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет по превоза на опасни товари.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 5 и 7 на Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Срокът, предвиден в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5а, параграфи 1-4 и параграф 5, буква б), както и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Сроковете, установени в член 5a, параграф 3, буква в) и параграф 4, букви б) и д) от Решение 1999/468/ЕО, се определят съответно на един месец, един месец и два месеца.
Член 10
Транспониране
1. Държавите-членки привеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 30 юни 2009 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива, или то се извършва при официалното им публикуване. Начините на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 11
Изменение
Член 6 на Директива 2006/87/ЕО се заличава.
Член 12
Отмяна
1. Директиви 94/55/ЕО, 96/49/ЕО, 96/35/ЕО и 2000/18/ЕО се отменят, считано от 30 юни 2009 г.
Свидетелствата, удостоверенията и сертификатите, издадени в съответствие с разпоредбите на отменените директиви, остават валидни до датата на изтичане на сроковете им на действие.
2. Решения 2005/263/ЕО и 2005/180/ЕО се отменят.
Член 13
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 14
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 24 септември 2008 година.