32003R1788
L 270/123
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (EO) № 1788/2003 НА СЪВЕТА
от 29 септември 2003 година
за въвеждането на такса в сектора на млякото и млечните продукти
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 37 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕИО) № 856/84 на Съвета oт 31 мaрт 1984 г. за изменение на Регламент (ЕИО) № 804/68 относно общата организация на пазара на мляко и млечни продукти (2) въведе в указания сектор режим на допълнително облагане, който се прилага от 2 апpил 1984 г. Срокът на прилагане на този режим е продължаван неколкократно, по-специално от Регламент (ЕИО) № 3950/92 на Съвета от 28 декември 1992 г. относно въвеждане на допълнителна такса в сектора на млякото и млечните продукти (3), и последно продължен до 31 март 2008 г. с Регламент (ЕО) № 1256/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. за изменение на Регламент (ЕИО) № 3950/92 относно въвеждане на допълнителна такса в сектора на млякото и млечните продукти (4).
(2)
За да се оползотвори напълно натрупаният опит и да се опрости и изясни режимът, Регламент (ЕИО) № 3950/92 трябва да се отмени и правилата, които се отнасят до разширения режим, следва да се реорганизират и изяснят.
(3)
Основната цел на този режим е да намали дисбаланса между търсенето и предлагането на пазара на млякото и млечните продукти и получените като резултат структурни излишъци, като по този начин се постигне по-добро равновесие на пазара. Затова режимът трябва да продължи да се прилага за още седем бъдещи последователни дванадесетмесечни периода, считано от 1 апpил 2008 г. Тези периоди следва да се добавят към периодите, предвидени в Регламент (ЕИО) № 3950/92.
(4)
Методът, приет през 1984 г., състоящ се в облагане на количествата мляко, събрани или продадени за директна консумация над един определен гаранционен праг, трябва да бъде поддържан. Този гаранционен праг е определен за всяка държава-членка чрез едно гарантирано общо количество при определена референтна масленост.
(5)
Таксата трябва да бъде установена на едно приемливо равнище и да бъде платима от страна на държавите-членки в момента, в който националното референтно количество бъде превишено. След това държавата-членка трябва да разпредели тежестта на таксата между производителите, които са допринесли за превишението. Последните трябва да са отговорни пред държавата-членка за заплащането на тяхната вноска към дължимата такса, поради простия факт, че са превишили определеното количество.
(6)
Държавите-членки следва да плащат на секция „Гарантиране“ на ФЕОГА таксата, съответстваща на превишението на техните национални референтни количества, намалена с фиксирана сума от 1 % с цел да се вземат предвид случаите на несъстоятелност или на доказана невъзможност на производителя да плати своята вноска в общата сума на дължимата такса.
(7)
На държавите-членки трябва да бъде дадено известно време, за да разпределят дължимата такса между производителите и да я заплатят на секция „Гарантиране“ на ФЕОГА. Ако те не успеят да се вместят в определените крайни срокове, трябва да се осигури дължимите суми да са налице в секция „Гарантиране“ на ФЕОГА чрез изваждането на тези суми от общата сума на месечните субсидии, които се полагат на държавите-членки. Това включва дерогация от процедурата, установена в член 14 от Регламент (ЕО) № 2040/2000 на Съвета от 26 септември 2000 г. относно бюджетната дисциплина (5).
(8)
Регламент (ЕИО) № 3950/92 предвижда разграничаване между доставките и директните продажби. Опитът показва, че администрирането трябва да бъде опростено чрез ограничаване на доставките само до пълномаслено мляко и изключване на всички други млечни продукти. Следователно директните продажби следва да включват продажби и директно доставяне на мляко на крайните потребители, както и всички продажби и доставяне на други млечни продукти.
(9)
За всяко индивидуално референтно количество за доставки трябва да има и съответстващо представително ниво на масленост, установено в съответствие със съществуващите и променливите нива и в съответствие с правила, които следва да бъдат приети. Правилата следва да бъдат установени, за да се осигури разликата между средната претеглена величина на индивидуалните представителни нива и национална референтна масленост да остане минимална.
(10)
Трябва да се установи опростена процедура за разделяне на индивидуалните референтни количества на такива за доставки и на такива за директни продажби, като се запазва задължението на Комисията да се предоставя необходимата информация, за да може тя да направи това разпределение и да изчислява таксата. Това разпределение трябва да се базира на референтните количества, които производителите имат за дванадесетмесечния период, който започва на 1 април 2003 г. Сумите от количествата, разпределени на производителите от всяка една държава-членка, не могат да превишават националните референтни количества. Последните се определят за единадесет периода от 1 април 2004 г. и като се вземат предвид различните компоненти на предишната схема.
(11)
Необходимо е да се определи по какъв начин ще се взема предвид маслеността на млякото когато се изготвя окончателният разчет за доставените количества. Трябва да се отбележи, че при никакви условия не може индивидуалните корекции в посока намаляване на маслеността на доставеното мляко или разделянето на млякото на различните му компоненти да стане причина за изваждане от плащането на таксата всяко количество, което надвишава гарантираното общо количество за държавата-членка. Предвид незначителните количества на директните продажби няма нужда да се взема предвид маслеността и на млякото за директни продажби.
(12)
За да се осигури ефективното приложение на режима, вноската на производителите в общия размер на таксата трябва да се събира от изкупвачите, които са в най-добрата позиция да извършват необходимите сделки и на които следователно трябва да се даде възможност да събират тези суми. И обратното, когато събраната сума надвишава размера на дължимата от държавата-членка такса, трябва да се използва за финансиране на национални програми за преструктуриране и/или да бъде върната на някои категории производители или на тези, които са в изключителна ситуация. Ако въпреки това се установи, че държавата-членка не дължи никаква такса, всички събрани авансови плащания трябва да бъдат върнати.
(13)
Опитът показва, че прилагането на този режим предполага съществуването на национален резерв, което дава възможност на базата на обективни критерии производителите да могат да получат допълнителни количества или нови производители да започнат производство и който да се допълва с всички количества, които по някаква причина не се използват или вече не се разпределят индивидуално. С цел да стане възможно една държава-членка да отговори на специфични ситуации, определени от обективни критерии, тя трябва да има правото да попълва националния резерв, като намалява линейно и поравно всички референтни количества или като приспада известно количество от окончателните прехвърляния на тези количества.
(14)
За да се запази гъвкавостта на администрирането на режима държавата-членка трябва да има правото да преразпределя всички неоползотворени референтни количества в края на един период, независимо дали на национално равнище, или между изкупвачите.
(15)
Неоползотворяването на референтните количества от производителите може да попречи на производството на мляко да се развива правилно. С цел да се избегнат такива проблеми, държавите-членки трябва да могат да решават в случаи на неизвършване на дейност или значително неоползотворяване за значителен период от време, неизползваните референтни количества да се връщат в националния резерв, за да бъдат преразпределени на други производители. Независимо от това трябва да се предвидят случаите в които производители, които временно нямат възможност да произвеждат, желаят да възобновят производството.
(16)
Временното прехвърляне на части от индивидуалните референтни количества в държавите-членки, които са дали разрешение за това, се оказа добър начин да се подобри ефективността на режима. Въпреки това този механизъм не трябва да се прилага, когато това може да противоречи на каквито и да било структурни тенденции и промени, нито трябва да се подценяват всякакви административни трудности, произтичащи от това, нито пък трябва да се разрешава на бивши производители, които са спрели производство, да запазват своето референтно количество извън времето, строго необходимо за да бъде то прехвърлено на някой активен производител.
(17)
При въвеждането на режима през 1984 г. беше установен принципът, че когато едно стопанство бъде продадено, отдадено под наем или наследено, съответстващото референтно количество се прехвърля на изкупвача, наемателя или наследника заедно със земята. Не е уместно да се променя това първоначално решение. Би следвало, въпреки това, националните разпоредби за защита на законните интереси на страните, да се прилагат във всички случаи на прехвърляне, когато страните не са успели да постигнат съгласие.
(18)
С цел да продължи преструктурирането на производството на мляко и да се подобри състоянието на околната среда, трябва да се направят някои изключения от принципа, че референтните количества са обвързани със стопанствата и че държавите-членки трябва да имат правото да запазят възможността да прилагат национални или регионални програми за преструктуриране. Държавите-членки трябва също да имат възможност да организират прехвърлянето на референтни количества и по други начини освен този чрез индивидуални сделки между производителите.
(19)
В съответствие с различните видове прехвърляне на референтни количества и като се използват обективни критерии, трябва да бъде разрешено на държавите-членки да задържат част от прехвърляните количества в националния резерв.
(20)
Опитът с режима на допълнителната такса показва, че прехвърлянето на референтни количества посредством правни институти, като договори за наем, които не водят непременно до постоянно разпределение на въпросните референтни количества на правоприемника, може да доведе до допълнителен разход при производството на мляко, което възпрепятства подобрението на структурите за производство.С цел да се засили регулаторният ефект на референтните количества върху пазара на мляко и млечни продукти, следва да се разреши на държавите-членки да разпределят референтни количества, които са били прехвърлени чрез договори за наем или сходни правни сделки към националния резерв за преразпределение на базата на обективни критерии към активните производители, в частност на тези, които са ги оползотворявали в миналото. Държавите-членки трябва също да имат правото да организират прехвърляния на референтни количества по други начини, различни от този чрез индивидуални сделки между производителите.
(21)
За да се избегне повишаването на цената на производствените средства или причиняването на неравностойно третиране, трябва да се подчертае, че се забранява всякаква форма на публична финансова помощ по време на придобиване или прехвърляне на референтни количества.
(22)
Основната цел на таксата, предвидена в настоящия регламент, е да регулира и стабилизира пазара на млечни продукти. Следователно сумите, които се събират от тази такса, трябва да се използват за финансирането на разходи в млечния сектор.
(23)
Мерките, необходими за изпълнението на настоящия регламент, следва да бъдат вземани в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за определяне на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (6),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА 1
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Обхват
1. Считано от 1 април 2004 г., се въвежда такса (наричана по-долу „таксата“), за единадесет последователни периода, всеки от по дванадесет месеца (наричани по-долу „дванадесетмесечни периоди“), за количествата краве мляко и други млечни продукти, които се предлагат на пазара през съответния дванадесетмесечен период и превишават националните референтни количества, определени в приложение I.
2. Тези количества се разпределят между производителите в съответствие с член 6, като се разграничават доставките от директните продажби, така както са определени в член 5. Всяко превишение на националното референтно количество и съответната такса се определя поотделно за всяка държава-членка на национално ниво в съответствие с глава 3 и като се прави разграничение на доставките от директните продажби.
3. Националните референтни количества в приложение I се определят, без да се засяга евентуална последваща преоценка на общата пазарна ситуация и особените условия, които съществуват в дадена държава-членка.
Член 2
Такса
Таксата се определя на 33,27 EUR за 100 килограма мляко за периода 2004-2005 г., 30,91 EUR - за периода 2005-2006 г., 28,54 EUR - за периода 2006-2007 г. и 27,83 EUR - за периода 2007-2008 г. и след това.
Член 3
Плащане на таксата
1. Държавите-членки са отговорни пред Общността за таксата, дължима в резултат на превишаване на националното референтно количество, която се определя на национално равнище и поотделно за доставки и директни продажби и която държавата-членка е длъжна да заплати на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) в срок до 1 октомври след края на съответния дванадесетмесечен период и в рамките на 99 % от дължимата сума.
2. Ако таксата, предвидена в параграф 1, не бъде платена до определената дата, след консултации с Комитета на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието, Комисията приспада сума, равна на дължимата сума по неплатената такса, от месечните авансови плащания, свързани с разходите, направени от въпросната държава-членка по смисъла на член 5, параграф 1 и член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1258/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно финансирането на Общата селскостопанска политика (7). Преди да вземе решение, Комисията предупреждава засегнатата държава-членка, която следва да оповести позицията си в рамките на една седмица. В такъв случай разпоредбите на член 14 от Регламент (ЕО) № 2040/2000 не се прилагат.
3. Комисията определя условията за прилагане на настоящия член в съответствие с процедурата, посочена в член 23, параграф 2.
Член 4
Вноска на производителите в общия размер на дължимата такса
Таксата се разпределя изцяло в съответствие с разпоредбите на член 10 и член 12 между производителите, които са допринесли за надвишаване на националните референтни количества, посочени в член 1, параграф 2.
Без да се засяга член 10, параграф 3 и член 12, параграф 1, производителите са задължени към държавата-членка за заплащането на своята вноска в общия размер на дължимата такса, изчислен в съответствие с разпоредбите на глава 3, поради превишаването на предоставените им референтни количества.
Член 5
Определения
За целите на настоящия регламент:
a)
„мляко“ е добитото от доенето на една или повече крави;
б)
„други млечни продукти“ означава всеки млечен продукт, различен от мляко, а именно обезмаслено мляко, сметана, масло, кисело мляко и сирене; при необходимост същите следва да се изразяват в „еквиваленти на млякото“, като се прилагат коефициенти, които следва да бъдат определени в съответствие с процедурата, посочена в член 23, параграф 2;
в)
„производител“ е земеделският производител, определен в член 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 1782/2003 относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделските производители, произвеждащи определени култури (8), чието стопанство е в рамките на географската територия на някоя от държавите-членки и който произвежда и предлага на пазара мляко или се готви да започне такава дейност в близкото бъдеще;
г)
„стопанство“ е производствена единица, определена в член 2, буква б) от Регламент (ЕО) № 1782/2003;
д)
„изкупвач“ е предприятие или група от предприятия, които изкупуват мляко от производителите:
-
с цел да го събират на едно място, пакетират, съхраняват, охлаждат и преработват, включително и когато го правят за чужда сметка,
-
с цел да го продават на едно или повече предприятия, третиращи или преработващи мляко или други млечни продукти.
Въпреки това всяка група от изкупвачи, намираща се в един и същи географски район, която изпълнява административните и счетоводните операции, необходими за плащането на таксата, за сметка на своите членове, се разглежда като един изкупвач. За целите на първото изречение от настоящата алинея Гърция се разглежда като един географски район и може да счита публичен орган за група от изкупвачи;
е)
„доставка“ е всяка доставка на мляко, като се изключват всички други млечни продукти, от производител на изкупвач, независимо дали транспортът се извършва от производителя, изкупвача, предприятие, преработващо или третиращо такива продукти, или от трето лице;
ж)
„директна продажба“ е всяка продажба или прехвърляне на мляко от производителя директно на крайния потребител, както и всяка продажба или прехвърляне на други млечни продукти от страна на производителя. Комисията, в съответствие с процедурата, посочена в член 23, параграф 2, и при спазване на определението за „доставка“, посочено в буква е) от настоящия член, може да коригира и доуточни определението за „директна продажба“ с цел да се осигури именно, че никакво количество от млякото и млечните продукти, които се предлагат на пазара, не е изключено от режима на таксата;
з)
„предлагане на пазара“ е доставки на мляко или директни продажби на мляко или други млечни продукти;
и)
„национално референтно количество“ е референтното количество, определено в приложение I за всяка държава-членка;
й)
„индивидуално референтно количество“ е референтното количество, разпределено на отделен производител на 1 април за всеки дванадесетмесечен период;
к)
„свободно референтно количество“ е референтното количество на разположение на производителя на 31 март от съответния дванадесетмесечен период, за който се изчислява таксата, като се вземат предвид всички прехвърляния, продажби, преобразувания и временни преразпределения, предвидени в настоящия регламент и които са били извършени през съответния дванадесетмесечен период.
ГЛАВА 2
РАЗПРЕДЕЛЕНИЕ НА РЕФЕРЕНТНИТЕ КОЛИЧЕСТВА
Член 6
Индивидуални референтни количества
1. До 1 юни 2004 г. държавите-членки трябва да определят индивидуалните референтни количества на всеки един от производителите на базата на индивидуалното референтно количество или количества, разпределени в съответствие с член 4 от Регламент (ЕИО) № 3950/92 за дванадесетмесечния период, който започва на 1 април 2003 г.
2. Производителите могат да имат едно или две индивидуални референтни количества - едно за доставки и едно за директни продажби. Индивидуалните референтни количества на един производител могат да бъдат превръщани от единия вид референтни количества в другия само от компетентните органи на държавата-членка и при представянето на обосновано искане от страна на производителя.
3. Когато един производител има две референтни количества, неговата вноска в размера на дължимата такса се изчислява поотделно за двете.
4. Частта от финландското национално референтно количество, което е разпределено за доставки, както е посочено в член 1, може да бъде увеличена в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 2 с цел да се компенсират финландските производители, които попадат в т. нар. SLOM квота, но в размер не повече от 200000 тона. Този резерв, който следва да се определи в съответствие със законодателството на Общността, се използва само и единствено за производители, чието право да възобновят производство е било засегнато в резултат на присъединяването.
5. Индивидуалните референтни количества се променят, при необходимост, за всеки съответен дванадесетмесечен период, така че за всяка държава-членка сумата от индивидуалните референтни количества за доставка и тези за директни продажби да не надхвърля съответстващата част от националното референтно количество, адаптирано в съответствие с член 8, и като се вземат предвид всички намаления, направени с цел прехвърляне към националния резерв, както е посочено в член 14.
Член 7
Разпределение на количества от националния резерв
Държавите-членки приемат правилата, които позволяват разпределението между производителите на части или на целите количества от националния резерв, посочен в член 14, на базата на обективни критерии, оповестени пред Комисията.
ГЛАВА 3
ИЗЧИСЛЯВАНЕ НА ТАКСАТА
Член 8
Управление на референтните количества
1. В съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 2, Комисията адаптира за всяка държава-членка и за всеки период, преди края на този период, разделението на националното референтно количество между „доставки“ и „директни продажби“ в зависимост от поисканите от производителите преобразувания на индивидуалните им референтни количества за доставки и директни продажби.
2. Всяка година държавите-членки изпращат на Комисията, до определена дата и по правила, които следва да се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 2, необходимата информация, за да:
а)
се направи адаптирането, посочено в параграф 1;
б)
се изчисли таксата, която те следва да заплатят.
Член 9
Масленост
1. На всеки производител се определя референтна масленост, която се прилага за индивидуалното референтно количество или индивидуалните референтни количества на този производител.
2. За референтните количества, разпределени на производителите на 31 март 2004 г. в съответствие с член 6, параграф 1, маслеността, посочена в параграф 1 от настоящия член, е същата като референтната масленост на това количество на тази дата.
3. Маслеността се променя по време на преобразуванието, посочено в член 6, параграф 2, и когато референтните количества са придобити или прехвърлени по правилата, които следва да се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 2.
4. За новите производители, които имат индивидуално референтно количество за цялото количество доставки от националния резерв, маслеността се определя в съответствие с правилата, посочени в член 23, параграф 2.
5. Индивидуалната референтна масленост, посочена в параграф 1, се променя при необходимост при влизане в сила на настоящия регламент и след това в началото на всеки дванадесетмесечен период, когато е необходимо, така че за всяка държава-членка средната претеглена стойност на индивидуалните представителни маслености да не превишава с повече от 0,1 грама за килограм референтната масленост, определена в приложение II.
Член 10
Такса върху доставките
1. С цел да се състави окончателен разчет на таксата, количествата, доставени от всеки производител, следва да бъдат увеличени или намалени, за да отразят всяка разлика между фактическата масленост и референтната масленост, като се използват коефициенти, и при условията, които следва да бъдат приети в съответствие с член 23, параграф 2.
2. Ако на национално ниво сумата от доставките, коригирана в съответствие в параграф 1, е по-малка от фактически извършените доставки, размерът на таксата се изчислява на базата на фактически извършените доставки. В този случай всяко коригиране в посока надолу се намалява пропорционално, така че сумата на коригираните доставки да съответства на фактически извършените доставки.
Ако сумата на доставките, коригирана в съответствие с параграф 1, е по-голяма от фактически извършените доставки, размерът на таксата се изчислява на базата на фактически извършените доставки.
3. След като всички неизползвани части от националното референтно количество за доставки се преразпределят или не се преразпределят, вноската на всеки производител в размера на дължимата такса се определя на базата на решение от страна на държава-членка, пропорционално на индивидуалното референтно количество на всеки производител или в съответствие с обективни критерии, които следва да се определят от държавите-членки:
а)
или на национално равнище, на базата на размера, с който съответният производител е надвишил индивидуалното си референтно количество,
б)
или първо на ниво изкупвач и евентуално впоследствие на национално равнище.
Член 11
Ролята на изкупвачите
1. Изкупвачите носят отговорността да събират от производителите дължимата вноска в размера на таксата и да изплащат сумите на компетентния орган на държавата-членка, преди определена дата и при спазването на процедура, която следва да бъде определена в съответствие с член 23, параграф 2. Сумата на тази вноска в размера на таксата се изважда от цената на млякото, която се заплаща на производителите, отговорни за надхвърлянето на референтното количество или, ако това не може да стане, сумите се събират по всеки друг подходящ начин.
2. Ако един изкупвач частично или изцяло замести един или повече други изкупвачи, индивидуалните референтни количества, с които разполагат производителите, се вземат предвид по отношение на остатъка от въпросния дванадесетмесечен период, след намаляване на количествата, които вече са били доставени и като се държи сметка за тяхната масленост. Същите разпоредби важат и когато един производител смени изкупвача, на който доставя млякото.
3. Когато през референтния период количествата, доставени от един производител, надхвърлят свободното референтно количество на този производител, съответната държава-членка може да вземе решение да задължи изкупвача да удържа част от цената на млякото при всяка доставка на производителя, който е надвишил референтното си количество, като един вид авансово плащане на вноската на производителя, в съответствие с подробните правила, приети от държавата-членка. Държавата-членка може и да установи специфични условия, за да даде възможност на изкупвачите да удържат това авансово плащане и когато производителите доставят мляко на няколко изкупвачи.
Член 12
Такса върху директните продажби
1. В случаите на директна продажба вноската на всеки производител в размера на дължимата такса се определя на базата на решение от страна на държава-членка, след като всяка неизползвана част от националното референтно количество, разпределено за директни продажби, е била или не е била преразпределена на подходящо териториално или национално ниво.
2. Държавите-членки определят базата за изчисляване на размера на вноската на един производител в размера на дължимата такса върху цялото количество мляко, което е било продадено, прехвърлено или използвано за производството на млечни продукти, които са били продадени или прехвърлени, като се използват критериите, определени в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 2.
3. С цел да се установи окончателният разчет на таксата, не се вземат предвид никакви корекции във връзка с маслеността.
4. Правилата и датата на плащане на таксата на компетентния орган в държавата-членка се определят в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 2.
ГЛАВА 4
УПРАВЛЕНИЕ НА ТАКСАТА
Член 13
Надвнесени или неплатени суми
1. Когато в случаите на доставки или директни продажби се установи, че таксата е дължима и сумата от вноските на производителите надхвърля размера на таксата, държавата-членка може:
а)
да използва цялата излишна сума или част от нея, за да финансира мерките, посочени в член 18, параграф 1, буква а), и/или
б)
да преразпредели част или цялата сума на производители, които попадат в приоритетни категории, определени от държавата-членка на базата на обективни критерии и в рамките на период, който следва да бъде определен в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 2, или на производители, които са попаднали в изключителна ситуация в резултат на национална мярка, несвързана с настоящия режим.
2. Когато се установи, че не се дължи такса, всички авансови плащания, събрани от изкупвачите или държавата-членка, трябва да бъдат възстановени не по-късно от края на следващия дванадесетмесечен период.
3. Когато изкупвач не спази задължението си да събира вноските на производителите в размера на таксата в съответствие с член 11, държавата-членка може да събира неплатените суми директно от производителя, без да се засягат възможните санкции, които държавата-членка може да наложи на изкупвача.
4. Ако производител или изкупвач не спази сроковете за плащане, в полза на държавата-членка се начислява лихва за забава върху дължимите суми, която следва да бъде определена в съответствие с процедурата, посочена в член 23, параграф 2.
Член 14
Национален резерв
1. Всяка държава-членка създава национален резерв като част от количествата, определени в приложение I, по-специално, с цел разпределение на количества, както е посочено в член 7. Националният резерв се попълва при необходимост, като се вземат обратно част от количествата, посочени в член 15, като се задържат част от прехвърлените количества, посочени в член 19, или като се направи линейно намаление на всички индивидуални референтни количества. Въпросните количества запазват първоначалното си предназначение, а именно за доставки или за директни продажби.
2. Всяко допълнително референтно количество, което е разпределено на една държава-членка, се отделя служебно в националния резерв и се разпределя между доставки и директни продажби в съответствие с предвидимите нужди.
3. Количествата, поставени в националния резерв, нямат референтна масленост.
Член 15
Случаи на неизвършване на дейност
1. Ако едно физическо или юридическо лице, което притежава индивидуални референтни количества, вече не изпълнява условията, посочени в член 5, буква в), през един дванадесетмесечен период, тези количества се връщат в националния резерв не по-късно от 1 април на следващата календарна година, освен в случаите когато това физическо или юридическо лице отново стане производител по смисъла на член 5, буква в) не по-късно от тази дата.
Ако въпросното лице отново стане производител не по-късно от края на втория дванадесетмесечен период след оттеглянето си, част или цялото индивидуално референтно количество, което е било отнето на това лице, му се връщат не по-късно от 1 април след датата на подаване на заявлението.
2. Ако производителите не предлагат на пазара количество, равно на поне 70 % от тяхното индивидуално референтно количество през най-малко един дванадесетмесечен период, държавите-членки могат да решат дали и при какви условия цялото или част от неизползваното референтно количество да се върне в националния резерв.
Държавите-членки могат да определят при какви условия едно референтно количество може да се преразпредели обратно на въпросния производител, ако той започне отново да предлага мляко на пазара.
3. Въпреки това параграфи 1 и 2 не се прилагат в случай на непреодолима сила и при добре обосновани случаи, които временно се отразяват на производствения капацитет на производителите и които са признати от компетентните органи като такива.
Член 16
Временно прехвърляне
1. До края на всеки дванадесетмесечен период държавите-членки разрешават, за съответния период, временното прехвърляне на част от индивидуалното референтно количество, която няма да бъде използвана от производителя, който разполага с нея.
Държавите-членки могат да регулират операциите по прехвърляне в съответствие със съответните категории производители или структури за млекопроизводство, могат да ги ограничат до ниво изкупвача или в рамките на един регион, да разрешават пълно прехвърляне в случаите, посочени в член 15, параграф 3, и да определят до каква степен лицето, което прехвърля количеството, може да повтори операциите по прехвърляне.
2. Всяка държава-членка може да реши да не прилага параграф 1 на базата на един или повече от следните критерии:
а)
нуждата да се подпомогнат структурни тенденции и промени,
б)
прекалено големи административни нужди.
Член 17
Прехвърляне на референтни количества заедно със земята
1. Индивидуалните референтни количества се прехвърлят заедно със стопанството на производителите, които го получават при продажба, отдаване под наем, наследяване или чрез всякакъв друг вид прехвърляне, който поражда сходни правни последици за производителите, в съответствие с правилата, които държавите-членки следва да установят, като се вземат предвид площите, използвани за производство на мляко, или други обективни критерии и, когато е приложимо, наличие на споразумение между страните. В случаите, в които частта от референтното количество не е прехвърлена заедно със стопанството, тя се добавя към националния резерв.
2. Когато референтни количества са прехвърлени или се прехвърлят в съответствие с параграф 1 чрез договори за наем или по друг начин, който се характеризира със сходни правни последици, държавите-членки могат да решат референтното количество да не се прехвърля заедно със стопанството, като това става на базата на обективни критерии и с цел да се осигури референтните количества да се разпределят само и единствено на производители.
3. Когато се прехвърля земя на публични институции и/или в полза на публичен интерес, или когато прехвърлянето се осъществява с неземеделски цели, държавите-членки приемат необходимите мерки за защита на законните интереси на страните, и по-специално такива, които позволяват на засегнатите производители да продължат производството на мляко, ако те самите го желаят.
4. Когато няма съгласие между страните, в случаите на договори за наем, чийто срок изтича и за които няма възможност да бъдат продължени при подобни условия или чрез правни инструменти със сходни правни последици, въпросните индивидуални референтни количества се прехвърлят изцяло или частично на производителя, който ги получава, в съответствие с разпоредбите, приети или които следва да бъдат приети от държавите-членки, като се вземат предвид законните интереси на страните.
Член 18
Специални мерки за прехвърляне
1. С цел успешното преструктуриране на производството на мляко или подобряване на състоянието на околната среда, и в съответствие с подробни правила, които следва да приемат, като вземат предвид законните интереси на засегнатите страни, държавите-членки могат:
а)
да предоставят обезщетения, на една или повече ежегодни вноски, на производители, които решават да спрат за постоянно производството на част или цялото количество произвеждано от тях мляко и да върнат така освободените референтни количества в националния резерв;
б)
да определят на базата на обективни критерии условията, при които производителите в началото на определен дванадесетмесечен период могат да получат срещу заплащане преразпределение от страна на компетентната институция или орган, определен от компетентната институция, на индивидуални референтни количества, които са окончателно освободени в края на предшестващия дванадесетмесечен период от други производители, срещу плащането, на една или повече ежегодни вноски, на обезщетение, равно по размер на посоченото по-горе плащане;
в)
да централизират и упражняват контрол върху прехвърлянето на референтни количества, което не е съпроводено от прехвърляне на земя;
г)
да предвидят, в случаите, в които се прехвърля земя за целите на подобряване на състоянието на околната среда, разпределянето на въпросното индивидуално референтно количество на производител, който се отказва от земята, но би искал да продължи производството на мляко;
д)
на базата на обективни критерии, да определят регионите и областите за събиране, в рамките на които е разрешено постоянното прехвърляне на референтни количества, без прехвърляне на съответната земя, с цел подобряване структурата на производството на мляко;
е)
след подаване на заявление от страна на производителя до компетентната институция или орган, определен от компетентната институция, да разрешават окончателното прехвърляне на референтни количества без прехвърляне на съответната земя, или обратното, с цел подобряване структурата на производството на мляко на ниво стопанство или разширяване на производството.
2. Разпоредбите на параграф 1 могат да се прилагат на национално равнище, на подходящото териториално равнище или в специфични области за събиране.
Член 19
Задържане на част от прехвърлените количества
1. В случаите на вид прехвърляне, посочен в членове 17 и 18, държавите-членки могат, на базата на обективни критерии, да задържат част от индивидуалното референтно количество в своя национален резерв.
2. Когато референтни количества са прехвърлени или се прехвърлят в съответствие с членове 17 и 18 със или без съответстващата земя, посредством договори за наем или чрез други правни инструменти със сходни правни последици, държавите-членки могат да решат дали и при какви условия цялото или част от референтното количество да се прехвърли в националния резерв, като това става на базата на обективни критерии и с цел да се гарантира, че референтни количества се разпределят само и единствено на производители.
Член 20
Помощ за придобиване на референтни количества
Не може да се дава от която и да било публична институция никаква финансова помощ, която е пряко свързана с придобиването на квоти, за продажбата, прехвърлянето или разпределението на референтни количества по силата на настоящия регламент.
Член 21
Одобрение
Статутът на изкупвач подлежи на предварително одобрение от страна на държавата-членка в съответствие с критериите, които следва да бъдат определени съгласно процедурата, посочена в член 23, параграф 2.
Условията, които следва да бъдат изпълнени, и информацията, която трябва да бъде предоставена от производителите в случаите на директни продажби, се определят в съответствие с процедурата, посочена в член 23, параграф 2.
ГЛАВА 5
ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 22
Прилагане на таксата
Таксата се смята за интервенция с цел стабилизиране на пазарите на селскостопански продукти и се прилага с цел финансиране на разходите в сектора на млякото.
Член 23
Управителен комитет
1. Комисията се подпомага от Управителен комитет по млякото и млечните продукти, създаден по силата на член 41 от Регламент (ЕО) № 1255/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на мляко и млечни продукти (9), наричан по-нататък „Комитета“.
2. В случай, че се прави позоваване на настоящия параграф, следва да се прилагат членове 4 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
Периодът, предвиден в член 4, параграф 3 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на един месец.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 24
Мерки по изпълнението
Мерките, необходими за прилагането на настоящия регламент, се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 2.
Член 25
Отмяна
Регламент (ЕИО) № 3950/92 се отменя от 1 април 2004 г.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се тълкуват в съответствие с таблицата на съответствие в приложение III.
Член 26
Преходни мерки
Всякакви преходни мерки, необходими за улесняване на осъществяването на промените в режима, предвидени в настоящия регламент, се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 2.
Член 27
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 април 2004 г. с изключение на членове 6 и 24, които се прилагат от датата на влизане в сила на настоящия регламент.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 29 септември 2003 година.