РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 5 юли 2005 година
относно помощ, предоставена от Италия в полза на сектора на животновъдството и сектора на маслинопроизводството, въз основа на членове 4 и 5 от Закон № 290/99, член 15, параграф 16 от Закон № 67/88 и Закон № 252/91
(нотифицирано под номер C(2004) 4769)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(2007/655/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 88, параграф 2, първа алинея,
след като прикани заинтересованите страни да изразят забележките си по отношение на гореспоменатите разпоредби (1), и като взе предвид тези забележки,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 6 август 1998 г., регистрирано на 12 август 1998 г., Постоянното представителство на Италия към Европейския съюз уведомява Комисията по смисъла на член 88, параграф 3 от Договора за ЕО за законопроект относно удължаването на сроковете в земеделския сектор. Този закон е регистриран като помощ № 490/1998.
(2)
С писмо от 30 ноември 1998 г., регистрирано на 4 декември 1998 г., италианските власти отговарят на искането за информация от страна на Комисията от 1 октомври 1998 г.
(3)
С писмо от 13 септември 1999 г. Комисията изисква от италианските власти да представят информацията, поискана от нея с писмо от 28 януари 1999 г., която още не е получена. В същото писмо Комисията приканва италианските власти да потвърдят новините от печата, според които проектозаконът се утвърждава от Парламента като Закон № 290 от 17 август 1991 г., публикуван в Държавен вестник на Република Италия № 195 от 20 август 1999 г.
(4)
С писмо от 25 октомври 1999 г. италианските власти потвърждават, че проектозаконът се утвърждава като Закон № 290/99. Същото писмо съдържа приложен текста на приетия закон и освен това дава част от информацията, поискана от Комисията с писмото от 28 януари 1999 г.
(5)
Въз основа на горепосочената информация схемата за помощите е вписана в регистъра на помощите, за които не е направено уведомление, под номер NN 155/99.
(6)
С писмо от 24 февруари 2000 г. (2) Комисията информира Италия за решението си да даде ход на процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО, по отношение на членове 4 и 5 от Закон № 290/99, член 15, параграф 16 от Закон № 67/88 от 11 март 1988 г. (Финансов закон от 1998 г.) и Закон № 252/91 от 8 август 1991 г. В същото писмо Комисията информира Италия, че няма забележки относно другите членовe (членове 1, 2, 3, 6, 7 и 8) от Закон № 290/99, тъй като не представляват помощ според член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
(7)
Със същото писмо Комисията задължава Италия да предостави по смисъла на член 10, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (3), в срок от един месец от получаването на това писмо всички документи, цялата информация и необходимите подробности, за да се прецени съвместимостта на въпросните мерки.
(8)
Решението на Комисията да даде ход на горепосочената процедура е публикувано в Официален вестник на Европейските общности (4). Комисията приканва заинтересованите страни да представят своите забележки.
(9)
С писмо от 23 март 2000 г. италианските власти искат удължаване с 30 дни на срока, определен от Комисията за представяне на поисканата информация при започването на процедурата.
(10)
С писмо от 18 май 2000 г. италианските власти представят на Комисията забележките си относно започването на процедурата.
(11)
С писмо от 13 октомври 2000 г. италианските власти представят информацията, поискана от Комисията с писмото от 17 юли 2000 г.
(12)
С писмо от 31 януари 2001 г. италианските власти искат удължаване на срока, определен от Комисията за представяне на поисканата информация в писмото от 13 декември 2000 г.
(13)
С писмо от 12 юли 2001 г. италианските власти представят поисканата информация.
(14)
Освен това Комисията получава забележки от трети страни с писмо от 30 юни 2000 г. Представя ги на Италия, за да изрази становището си. Не са направени специфични коментари относно това писмо от страна на италианските власти.
(15)
На 12 март 2002 г., отчитайки различията и отсъствието на връзка между мерките за помощ, предвидени в член 4 от Закон № 290/99, от една страна, и тези, предвидени в член 5 от същия закон и член 15, параграф 16 от Закон № 67/88 и в Закон № 252/91, Комисията решава да раздели случая в две отделни досиета, а именно С/7А/2000 и С/7В/2000, отнасящи се съответно до член 4 от Закон № 290/99 и член 5 от Закон № 290/99, член 15, параграф 16 от Закон № 67/88 и Закон № 252/91.
(16)
С писмо от 5 април 2002 г. (5) Комисията информира Италия за приемането на окончателно отрицателно решение по отношение на мерките за помощ, предвидени в член 4 от Закон № 290/99. Със същото писмо Комисията освен това информира Италия, че въпросното решение не се отнася и не въздейства върху операциите по земеделски кредит, за експлоатация и подобрение, които са с падеж до 31 март 1998 г., и за които беше предвидено удължаване в член 4 от Закон № 290/99. Аналогично въпросното решение не се отнася до член 5 от Закон № 290/99, нито до член 15, параграф 16 от Закон № 67/88 и Закон № 252/91, т.е. правното основание за отпускане на помощите, посочени в член 5 от Закон № 290/99, които се разглеждат като държавна помощ № С/7В/2000.
(17)
Допълнителна информация е изпратена от италианските власти с писмо от 27 февруари 2003 г., регистрирано на 28 февруари 2003 г., което съдържа поисканата от Комисията информация в писмото ѝ от 8 май 2002 г.
(18)
Вследствие на резултатите от срещата между длъжностните лица от Комисията и италианските власти, проведена на 24 март 2004 г., и различни неформални разговори по същия въпрос, италианските власти искат с писмо от 20 май 2004 г., регистрирано на 14 юни 2004 г., допълнително време за представяне на информациите, които все още са необходими за разглеждането на досието.
(19)
С писмо от 29 октомври 2004 г., регистрирано на 3 ноември 2004 г., италианските власти представят допълнителна информация. В същото писмо се посочва искането им финансовите данни, осъществената намеса и счетоводните отчети на заинтересованите дружества да останат поверителни.
(20)
В писмо от 24 ноември 2004 г., регистрирано на 3 декември 2004 г., италианските власти представят допълнителна информация. Освен това уточняват, че до този момент не е предявено никакво искане за поверителност.
(21)
Допълнителна информация е представена в писмо от 4 април 2005 г., регистрирано на 7 април 2005 г.
II. ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
II.1. Област на приложение на настоящото решение
(22)
Закон № 290/99 предвижда удължаване на срока за различните операции в земеделския сектор. Този закон е разделен на 8 члена. В решението си от 24 февруари 2000 г. Комисията решава да не прави възражения по отношение на членове 1, 2, 3, 6, 7 и 8 от закона, тъй като не представляват помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО. Решението за започване на процедурата съгласно член 88, параграф 2 се отнася, от друга страна, за членове 4 и 5 от същия закон, както и за член 15, параграф 16 от Закон № 67/88 и за Закон № 252/91, който е правно основание за отпускането на помощите, посочени в член 5 от Закон № 290/99.
(23)
Окончателно отрицателно решение съгласно член 4 от Закон № 290/99 е прието от Комисията на 5 април 2002 г. Това решение се отнася до член 15, параграф 16 от Закон № 67/88, Закон № 252/91, член 4 (само за операции по земеделския кредит, за експлоатация и подобрение, които са с падеж до 31 март 1998 г.) и член 5 от Закон № 290/99.
II.2. Контекст
(24)
Въз основа на представената информация в края на 80-те години секторът на животновъдството в Италия страда от прекалено разпокъсване на продукцията, което води до наличието на остарели структури, неподходящи за качествено производство. С цел да се модернизира цялата система, Закон № 87/90, изменен впоследствие със Закон № 252/91, предвижда помощи в подкрепа на интегрирани проекти, тоест проекти, които обединяват повече предприятия в структура, подобна на клъстър. Проектите се влючват в програма, утвърдена от Междуминистерския комитет по икономическо програмиране (CIPE), като се предполага, че ще бъдат финансирани само проекти, предприети от група предприятия, свързани помежду си, така че да гарантират завършване на цял проект. Това означава, че всяко дружество участник е отговорно за завършване на целия проект, гарантирайки (с клауза) задължението за солидарна отговорност на всички включени дружества. Освен това от всички дружества се изисква значително финансово участие в проектите посредством нова капитализация и в случай на кооперации, под формата на десетгодишен заем. Изискваните гаранции от държавата (гаранция за целия проект и капитализация на дружествата) за отпускане на помощта представляват сериозно финансово обвързване за заинтересованите дружества.
(25)
Тъй като отпуснатите ресурси за осъществяване на интегрираните проекти не са достатъчни за покриване на общите финансови нужди на сектора, са използвани и допълнителни ресурси, предвидени от Закон № 67/88 за финансиране на същите интегрирани проекти. Въпросните интервенции са направени в рамките на цялостна програма за рационализация и преструктуриране на сектора за говеждо месо, която в Италия, за разлика от повечето европейски страни, започва едва в началото на 90-те години. Други страни от Европейския съюз, като Франция например, започват програми за преструктуриране и рационализация на техните кланици още през 70-те години (6). Големият брой кланици в Италия и неподходящото им разпределение на национална територия налагат драстична реорганизация на сектора, която, според италианските власти, би могла да се осъществи само със силна обществена подкрепа и на базата на програма за модернизиране на целия сектор. За да оцелеят, италианските предприятия трябваше да ускорят процеса на технологично обновяване и организационно преструктуриране в две основни насоки:
а)
рационализация на системите за репродуциране чрез внедряване на методи за технологично подобрение с цел получаване на стандартна продукция на конкурентни цени;
б)
разнообразяване на продукцията от високо качество и рационализация на продуктите с постоянно и еднакво качество.
Изменението на Закон № 67/88 е поверено на група експерти, натоварени със съставянето на програма за спешни действия, определянето на стратегически подход и вземането на решения относно въпроса дали представените проекти са подходящи за финансиране.
Предвид тежката криза в сектора на говеждо месо, предвидените действия от програмата бяха насочени основно към този сектор и в по-малка степен към секторите на свинското и овчето месо.
II. 3. Мерки
(26)
Закон № 67/88, който предвижда лихвени субсидии, посочени в член 5 от Закон № 290/99, определя разпоредбите относно съставянето на годишен и многогодишен държавен бюджет и представлява държавният италиански финансов закон от 1988 г. Член 15, параграф 16 от закона, предвижда възможността за земеделските кооперации и техните консорциуми да сключват заеми до 700 милиарда ITL за строителство, преструктуриране и разширяване на кланици (7). Законът предвижда, освен това, че тези заеми могат, в границите на 100 милиарда ITL за 1988 г. и 50 милиарда ITL за 1989 г., да бъдат предназначени за действия за консолидиране на съществуващи дългове, отнасящи се до структурите и горепосочените съоръжения. За такива заеми се допуска помощ под формата на лихвена субсидия в размер максимум до 10 процентни пункта. Разпоредбите на въпросния параграф се прилагат и за финансиране на проекти, свързани с координиране и развитие на производството на мляко и месо от земеделските кооперации и техните консорциуми. За този закон обаче Комисията не е нотифицирана в съответствие с член 88, параграф 3 от Договора.
(27)
Член 5 от нотифицирания закон определя случаите, в които лихвените субсидии по заемите, сключени по смисъла на член 1, параграф 16 от Закон № 67/88, остават валидни, дори когато някои от първоначално определените условия не са изпълнени. Член 5, параграф 2, уточнява, че лихвените субсидии, отнасящи се до сключените заеми, по смисъла на горепосочения член 15, параграф 16, за съвместни дейности за развитие и консолидиране на дълговете, остават в сила дори и в случай на частично изпълнение на интегрирания проект, одобрен по смисъла на член 1 от Закон № 87/90, заменен от член 1 от Закон № 252/91, при условие, че интегрираният проект на бенефициера по заема може да бъде завършен. Член 5, параграф 3 определя, че лихвените субсидии, по сключените заеми за консолидиране на дълговете, остават в сила дори и в случай на частично или пълно, неизпълнение на интегрирания проект, при условие, че бенефициерът по заема представи собствен инвестиционен проект, който трябва да бъде финансиран с част от отпуснатия заем. Параграф 4 предвижда освен това, че предприятия обединени за осъществяване на интегриран проект за развитие на национално ниво, които вече са допуснати за финансиране съгласно член 1 от Закон № 87/90, заменен от член 1 от Закон № 252/91, запазват правото, дори и в случай че началният интегриран проект не е изцяло изпълнен, при условие че изпълнят своята част от проекта.
(28)
Член 4 предвижда мерки за улесняване на дейности по земеделско кредитиране. Той разрешава в частност продължаването до дванадесет месеца на срока за дейности по земеделско кредитиране, експлоатация и подобряване, чийто падеж изтича на 31 март 1998 г. Бенефициери са земеделски стопанства, занимаващи се най-вече с производство на маслини в районите на Пулия, Калабрия и Сицилия, управлявани от собственик стопанин или от стопанина с основен дял, както и кооперации за производство на маслини, засегнати от тежката криза на пазара на маслини и маслиново масло. Тези мерки, по същите правила и процедури, се прилагат и за земеделски стопанства и кооперации за производство на маслини от други производствени региони, ако са засегнати в същата степен от въпросната криза. Според гореупоменатия член, за земеделски стопанства и кооперации, занимаващи се основно с производство на маслини, се считат онези, поне 50 % от брутната търговска продукция на които произлиза от производство на маслини.
(29)
На 3 април 2002 г. (8) Комисията взе окончателно отрицателно решение по отношение на помощите, предвидени в член 4 от Закон № 290/99. Това решение, както се вижда ясно от текста на заглавието му, не се отнася до дейности по земеделско кредитиране, експлоатация и подобряване, чийто падеж изтича на 31 март 1998 г, за които член 4 от Закон № 290/99 предвижда продължаване на срока. Следователно тези операции продължават да подлежат на оценка.
(30)
Член 5 посочва също като правно основание за отпускане на различни видове помощи Закон № 252/91, който изменя Закон № 87/90, относно спешните мерки в сектора на животновъдството. Този закон подкрепя различни извънредни мерки в сектора на животновъдството, под формата на интегрирани проекти на национално ниво и разрешава финансирането им. Законът, освен това, предвижда учредяване на акционерно дружество с капитал, от който най-малко 51 % се държат от Министерството на земеделието и горите, натоварено със следните отговорности:
а)
предоставяне на гаранции по операции по заемане;
б)
събиране на средства, предназначени за инвестиционни заеми;
в)
отпускане на финансиране за операции, отнасящи се до заздравяване и ликвидация на дружества;
г)
придобиване на акционерни дялове в дружества, учредени за реализиране на конкретни проекти.
II.4 Бенефициери
(31)
Земеделски стопани от сектора на животновъдството, работещи в производството, преработката и продажбата на месни продукти.
II.5 Бюджет
(32)
Общият бюджет за осъществяване на интегрирани проекти възлиза на:
Закон № 252/91: 97 015 515 581 ITL (около 50 милиона EUR),
Закон № 67/88 (заеми за развитие): 6 349 660 726 ITL (около 3,280 милиона EUR),
Закон № 67/88 (заеми за консолидиране): 1 968 222 804 ITL (около 1,016 милиона EUR).
III. МОТИВИ НА РЕШЕНИЕТО ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРА
(33)
Член 5 от Закон № 290/99 определя условията, при които лихвените субсидии по заемите, сключени в рамките на определени законови актове остават в сила дори и в случаите, когато първоначално определените условия не са изпълнени. По времето, когато реши да открие процедура, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО, Комисията не разполагаше с информация относно законите, упоменати в член 5 и с които е тясно свързана оценката на гореупоменатия член. Италианските власти предоставиха текстовете на двата закона (Закон № 252/91 и Закон № 67/88) на Комисията, в отговор на нейно изрично искане. Въпреки това, когато Комисията взе решение за откриване на процедура, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО, италианските власти не представиха никаква допълнителна информация или нови данни относно въпросните закони или помощите, които те предвиждат. В резултат Комисията не беше в състояние да установи дали член 5 от Закон № 290/99 се отнася до помощта по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, тъй като италианските власти не предоставиха никаква точна информация по въпроса. Все пак, разрешавайки на определени земеделски стопанства да продължат да получават специални помощи и в случаите, когато не са в състояние да изпълнят всички задължения, определени първоначално по отношение на допустимостта на правото на помощ, мярката облагодетелства тези стопанства, в сравнение с други в същата ситуация, които са успели да изпълнят всички първоначално поети задължения. Следователно мярката, предвидена в член 5, дава повод да се счита, че съществува вид помощ, факт, който при липса на данни от страна на италианските власти, може да бъде изяснен само чрез откриване на процедура, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО.
(34)
Освен това, беше невъзможно за целите на оценяването на член 5 от Закон № 290/99 да не се вземат под внимание законовите актове, представляващи правното основание за предоставяне на специални предимства (лихвени субсидии и финансиране), упоменати в същия член 15, параграф 16 от Закон № 67/88 и Закон № 252/91. Текстовете на тези инструменти бяха предоставени от италианските власти на Комисията по нейно изрично искане. И двата законови акта предвиждат ясно държавни помощи по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО. По-специално член 15, параграф 16 от Закон № 67/88 предвижда отпускане на преференциални заеми на земеделски кооперации и консорциуми, на които може да бъде отпусната лихвена субсидия, достигаща 10 %. В резултат тази преференция освобождава допуснатите земеделски стопанства от задължението за плащане на пълния размер на пазарната лихва в сила към момента на получаване на заема, което другите стопанства, неполучаващи помощ трябва да платят. Преференцията би била, в този случай, равна на разликата между пазарния лихвен процент (9), действащ в момента на отпускане на заема и лихвения процент (по-нисък), реално платен от бенефициерите, благодарение на държавното участие. Закон № 252/91 разрешава, обаче, отпускането на средства от обществени фондове за реализация на различни видове проекти в сектора на животновъдството и по този начин облагодетелства получилите финансиране, в сравнение с други земеделски стопанства, които трябва да реализират подобни проекти, разчитайки само на собствени финансови ресурси. Следователно, по дефиниция, двете мерки, посочени по-горе, попадат в полето на приложение на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
(35)
Към момента на откриване на процедура Комисията не беше в състояние да определи допустимостта на тези мерки за помощ. Въпреки многократните специални искания по този въпрос (10) италианските власти не уточняват ясно пред Комисията дали въпросните законови актове са нотифицирани по смисъла на член 88, параграф 3 от Договора за ЕО и дали мерките, съдържащи се в тях, са част от схемите за помощ, съществуващи и оценени от Комисията по смисъла на членове 87, 88 и 89 от Договора за ЕО, или Комисията никога не е била нотифицирана за тях.
(36)
По същество Комисията имаше съмнения относно съвместимостта на някои аспекти на схемите за помощ, предвидени в посочените законови актове, с общия пазар. На базата на данните, съществуващи тогава, взети от анализ на текстовете, предадени на Комисията, някои от мерките, предвидени в член 15, параграф 16 на Закон № 67/88 и Закон № 252/91, биха могли да представляват помощи за финансиране. Липсата на по-точна и подробна предварителна информация, подтикна Комисията към заемане на негативна позиция по отношение на тези помощи.
(37)
По отношение на член 4 от Закон № 290/99, Комисията, в решението си да открие процедурата, определена в член 88, параграф 2 от Договора, прикани Италия да предостави всички данни относно условията (лихвени проценти, евентуални гаранции), при които първоначално са отпуснати заеми, за които е предложено удължаване на срока съгласно член 4 от Закон № 290/99, и относно общия размер на отпуснатите заеми, както и да посочи дали въпросните помощи са част от съществуваща схема за помощ (и в случай че отговорът е положителен, да уточни схемата). Тъй като окончателното решение, отнасящо се до член 4 от Закон № 290/99, не се отнася до дейностите по земеделско кредитиране, експлоатация и подобряване, със срок до 31 март 1998 г., за които е предвидено удължаване на срока съгласно член 4 от Закон № 290/99 и не оказват влияние върху тези дейности, тези заеми трябва да бъдат проверени, за да се прецени дали въпросните помощи са отпуснати в съответствие с пазарните условия (в този случай е необходимо да се определят тези условия) или са част от вече съществуващи схеми за помощ, утвърдени от Комисията (в този случай е необходимо да се определят тези схеми).
IV. ДАННИ, ПРЕДОСТАВЕНИ ОТ ИТАЛИЯ ВСЛЕДСТВИЕ НА ОТКРИВАНЕТО НА ПРОЦЕДУРА
(38)
Вследствие на откриването на процедура и в отговор на специалните изисквания на Комисията, италианските власти предоставят подробна информация с писма от 18 май 2000 г., от 13 октомври 2000 г., от 5 юли 2001 г., от 27 февруари 2003 г. и от 29 октомври 2004 г., регистрирано на 3 ноември 2004 г. Предадената информация в тези писма трябва да се възприема като едно цяло, тъй като италианските власти, след задълбочено проучване, поправят някои от първоначално дадените информации, по-конкретно обобщените финансови данни. В резултат, предадената информация е обобщена в част III.3, с препратка към съответното писмо.
V. ЗАБЕЛЕЖКИ НА ТРЕТИ СТРАНИ
(39)
Комисията получи само едно писмо от трета страна. Това писмо, от 30 юни 2000 г., е изпратено от фирма CONAZO, която оглавява група предприятия, бенефициери по фондовете, предоставени от италианските власти, в съответствие със закони № 252/91 и № 67/88, предмет на откритата от Комисията процедура.
(40)
В същото писмо, фирма CONAZO изразява, преди всичко, изненадата си от факта, че при откриването на процедурата, Комисията изрично посочва, че не е информирана за съществуването на Закон № 252/91 и Закон № 67/88 и следователно за факта, че италианските власти са отпуснали помощи на базата на горепосочените закони.
(41)
Според тази земеделска кооперация, Комисията не би трябвало да не е в течение на драстичната програма за реорганизация на сектора на животновъдството и кланиците, започната от италианските власти още през 1986 г. В същото писмо фирма CONAZO посочва обширната програма за преструктуриране на двата гореспоменати сектора, утвърдена от Междуминистерскя комитет по икономическо програмиране (CIPE) през 1991 г. Дружеството напомня, освен това, че радикалните инициативи, предприети в сектора за клане на животни, довеждат до значително намаляване на броя на кланиците, които намаляват от 8 500 през 80-те години до 3 000 понастоящем.
VI. ОЦЕНКА
(42)
По смисъла на член 87, параграф 1 от Договора, несъвместими с общия пазар, доколкото засягат търговията между държави-членки, са помощите, предоставени от държавите или чрез държавни ресурси, под каквато и да е форма, които накърняват или заплашват да накърнят конкуренцията като облагодетелстват някои предприятия или производства.
(43)
Членове 87 и 88 от Договора се отнасят за производството и търговията на продукти, за които италианските власти са решили да отпуснат помощ. Всъщност член 40 от Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на говеждо и телешко месо (11) постановява, че, като се изключат разпоредбите от регламента определящи друго, членове 87, 88 и 89 от Договора се прилагат за продукцията и търговията на продукти в сектора на говеждото и телешкото месо. Аналогична разпоредба съществува в член 21 от Регламент (ЕИО) № 2759/75 на Съвета от 29 октомври 1975 г. относно общата организация на пазара на свинско месо (12) и в член 23 от Регламент (ЕО) № 2529/2001 на Съвета от 19 декември 2001 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо (13).
VI.1 Съществуване на помощта
(44)
Член 5 от Закон № 290/99 определя случаите, в които лихвените субсидии за заеми, сключени в рамките на въпросните законови актове, остават в сила дори когато определените първоначално условия, не са изпълнени. Разрешавайки на определени земеделски предприятия да продължат да се възползват от специалните помощи и в случаите, в които те не са в състояние да изпълнят всички задължения за допустимост за правото на помощ, мярката облагодетелства тези предприятия, в сравнение с други, които при същата ситуация са показали, че са в състояние да изпълнят всички задължения, поети първоначално.
(45)
Освен това e невъзможно за целите на оценяването на гореупоменатия член да не се вземат под внимание законовите актове, представляващи правното основание за предоставяне на специални преференции (лихвени субсидии и финансиране), и които са упоменати в същия член 15, параграф 16 от Закон № 67/88 и Закон № 252/91. Както беше описано по-горе, в съображения от 37 до 39, и двата законови акта предвиждат ясно държавни помощи, по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО. По-специално член 15, параграф 16 от Закон № 67/88 предвижда отпускане на преференциални заеми на земеделски кооперации и консорциуми, на които може да бъде отпусната лихвена субсидия достигаща 10 %. Това означава, че държавата освобождава допуснатите земеделски стопанства от задължението за плащане на пълния размер на пазарната лихва, в сила към момента на получаване на заема и, което другите стопанства, неполучаващи помощ трябва да заплатят. Преференцията би била, в този случай, равна на разликата между пазарния лихвен процент, действащ в момента на отпускане на заема и лихвения процент, реално платен от бенефициерите, благодарение на държавното участие.
(46)
Закон № 252/91 разрешава отпускането на средства от обществени фондове за реализация на различни видове проекти в сектора на животновъдството и по този начин облагодетелства получилите финансиране, в сравнение с други земеделски стопанства, които трябва да реализират подобни проекти, разчитайки само на собствени финансови ресурси. Според юриспруденцията на Съда, подобряването на конкурентноспособността на предприятие, вследствие на получена финансова държавна помощ, може да доведе до възможно нарушаване на конкуренцията, по отношение на други конкуренти предприятия, които не получават такава помощ. Освен това, в резултат на големия търговски обем в сектора на животновъдството (14) на вътрешния пазар на Общността, мярката може да наруши конкуренцията и да окаже влияние на обмена между държавите-членки.
(47)
Комисията заключава, че въпросната мярка попада в полето на приложение на забраната, предвидена в член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
VI. 1 a) Съвместимост на помощта
(48)
Забраната, предвидена в член 87, параграф 1 е следвана от дерогациите, предвидени в член 87, параграфи 2 и 3.
(49)
Изключенията, предвидени в член 87, параграф 2, са очевидно неприложими, предвид естеството на въпросната помощ и нейните цели. Освен това Италия не потвърди, че член 87, параграф 2 е приложим.
(50)
Член 87, параграф 3 уточнява обстоятелствата, при които държавната помощ може да се счита за съвместима с общия пазар. Съвместимостта с общия пазар трябва да се оцени от гледна точка на Общността, а не на отделна държава-членка.
(51)
Член 87, параграф 3, буква a) е очевидно неприложима, тъй като помощта не е предназначена за подпомагане на икономическото развитие на райони, в които стандартът на живот е много нисък или нивото на заетост е изключително ниско.
(52)
Що се отнася до член 87, параграф 3, буква б), въпросната помощ не е предназначена за насърчаване на важен проект от общ европейски интерес или да спомага за преодоляване на сериозно смущение на италианската икономика.
(53)
Помощта не е предназначена, нито е подходяща за насърчаване на целите, посочени в член 87, параграф 3, буква г).
(54)
В съответствие с член 87, параграф 3, буква в) от Договора, помощ, предназначена за подпомагане на определени дейности или определени икономически райони, може да се счита за съвместима с общия пазар, само ако не променя търговските условия в степен накърняваща общия интерес. Следователно нотифицираната схема за помощ трябва да се оценява в светлината на този член и специалните разпоредби, приложими за въпросния случай.
(55)
Всички интегрирани проекти, които са получили помощите, предвидени в Закон № 67/88 и Закон № 252/91, са одобрени преди 31 декември 1992 г. (15). Съответните финансови задължения също са одобрени преди същата дата. За въпросните помощи Комисията никога не е била уведомявана и следователно са неправомерни по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999. Според точка 23.3 от Основните насоки на Общността относно държавните помощи в земеделския сектор (16), неправомерните помощи по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 трябва да се оценяват според правилата и основните насоки в сила към датата, на която са били одобрени.
(56)
Според италианските власти, всички отпуснати помощи са свързани с инвестиции, извършени в рамките на петте одобрени интегрирани проекта (17). Инвестициите са извършени, както в основното производство (животновъдство), така и в преработката и търговия със земеделски продукти.
(57)
Инвестициите, считани допустими за помощта, са се отнасяли главно до: технологично и санитарно модернизиране, укрепване на кланици, премахване и използване на субпродукти, линии за подготовка и опаковане на месо, приспособяване на помещенията и оборудването с цел по-добър вид на продуктите, придобиване на производствени структури и инсталации за преработка и търговия, за подобряване на технологията на производство, придобиване на директни инсталации, допринасящи за доброто качество на процесите. Оценката на целите проекти взема предвид и инвестициите в нематериални активи, като предлагане на пазара и патенти, но тези инвестиции никога не са били финансирани.
(58)
Следните видове разходи не са считани за допустими за помощта:
-
промоционална и рекламна дейност;
-
нематериални инвестиции като търговски марки;
-
разходи за проектиране и строителство;
-
съдебни, административни и данъчни разходи.
VI.1 a) 1. Инвестиции, свързани с преработка и търговия на селскостопански продукти
(59)
В момента, в който проектите и съответните задължения са одобрени, Комисията счита за съвместими с общия пазар, всички инвестиции, при които интензитетът на помощта не надвишава максималния размер на помощите, нормално предоставяни от Комисията за съответния сектор, което означава 55 % (75 % в районите от цел 1) за проекти, съобразени със секторните програми или с основните критерии, определени в Регламент (ЕИО) № 866/90 (18), 35 % (50 % в районите от цел 1) за всички други проекти, при условие, че отговарят на критериите за подбор, определени в приложението към решението на Комисията от 7 юни 1990 г., относно инвестиции, които могат да бъдат финансирани в рамките на регламенти (ЕИО) № 866/90 и (ЕИО) № 867/90 приложени с необходимите поправки, в съответствие с член 87 от Договора.
(60)
Следователно, необходимо е да се провери, дали инвестициите, получили помощи, наистина са спазили разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 866/90, както и секторните ограничения, предвидени в решението на Комисията от 7 юни 1990 г. Точка 2.10 от приложението към горепосоченото решение, която се отнася специално до сектора на месото и яйцата, определя приоритетните инвестиции, предмет на специална подкрепа от страна на Комисията, защото допринасят повече от други за развитието на определен сектор.
(61)
Що се отнася до приоритетните инвестиции, Комисията насърчава създаване на съоръжения за разфасоване към кланиците, по-конкретно в производствените региони, където не съществуват съоръжения от този вид. От друга страна, същата точка изключва всички инвестиции, които довеждат до увеличаване на капацитета за клане на свине, говеда, дребен рогат добитък или птици, с изключение на случаите, когато се спира използването на съоръжения с равен капацитет от същото предприятие или от други предприятия или когато, в сектора на свинското, говеждото, овчето и птичето месо, различно от пилешко, нивото на производството в региона показва намаление на производствения капацитет.
(62)
Както е посочено от италианските власти, само някои от извършените инвестиции са свързани със създаване на съоръжения за разфасоване. Тъй като италианските власти не са в състояние да уточнят дела на инвестициите, предназначени за съоръжения за разфасоване, необходимо е да се установи дали въпросните инвестиции отговарят на типа инвестиции, изрично изключени по смисъла на точка 2.10, което означава дали са довели до увеличаване на капацитета на клане, освен ако структура с равен капацитет не е изоставена от същото или от друго предприятие (19).
(63)
В писмото от 12 юли 2001 г. италианските власти подчертават, че инвестициите в сектора на клане, преработка и търговия на селскостопански продукти са реализирани в рамките на седем проекта. Те представят данни, които показват, че за всяко съоръжение, участващо в проекта, капацитетът на клане ex-post е като цяло по-нисък, в сравнение с капацитета ex ante, взимайки предвид 30 глави на час. Следователно изискването по точка 2.10 от приложението към Решение 90/342/ЕИО, е спазено.
(64)
Интензитетът на помощта, изразен като еквивалента брутна помощна субсидия, според метода, описан в основните насоки относно държавни помощи с регионална насоченост (20) и включващ всички форми на обществена помощ, отпусната в съответствие със закони № 252/91 и № 67/88 (Закон № 290/99 не изменя интензитета на помощта, размера на помощта, нито бенефициерите, определени в закони № 252/91 и № 67/88) не надвишава процентите помощ - 75 % (за инвестиции в райони от Цел 1) и 55 %, определени за тогавашния период за инвестиции, свързани с преработка и търговия на селскостопански продукти в районите извън цел 1. Независимо от географското разположение, за всички разглеждани инвестиции е спазен максималният разрешен интензитет на помощта, предвиден от нормативите на Общността в сила през този период, както е видно от таблица 1:
Таблица 1
Инвестиции в сектора на преработка и търговия
Допустими разходи (ITL)
Общ размер на помощта (ITL)
%
CONAZO
Инвестиции в необлагодетелствани райони
4 972 623 097
3 729 467 323
75,00 %
Инвестиции в други райони
48 753 248 149
26 480 183 539
54,31 %
FIORUCCI
Инвестиции
39 831 488 798
14 170 000 000
35,57 %
GUARDAMIGLIO
Инвестиции
15 296 548 104
5 477 000 000
35,81 %
INALCA
Инвестиции
139 597 581 320
42 502 000 000
30,45 %
PRUNOTTO
Инвестиции
4 243 327 136
1 930 000 000
45,48 %
CAMALLEVAMENTI
Инвестиции
4 667 623 201
2 567 192 000
55,00 %
C.L.S.M.
Инвестиции
6 067 000 000
3 260 533 100
53,74 %
(65)
В съответствие с член 11 от Регламент (ЕИО) № 866/90, въпросните мерки са насочени към рационализация и развитие на подготовката, съхранението, обработката и преработката на селскостопански продукти или рециклиране на субпродукти или отпадъци от производството, подобряване процеса на пускане на пазара, заедно с повишаване нивото на прозрачност при формирането на цени, прилагане на нови технологии за преработка, включително и развитие на нови продукти или субпродукти или отваряне на нови пазари, както и инвестиции за нововъведения и подобряване на качеството на продуктите.
(66)
Допустимите разходи, съгласно член 11, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 866/90 се отнасят само до:
-
придобиване на недвижими имоти, с изключение на закупуване на терени;
-
придобиване на нови машини или оборудване, включително информационни програми и софтуер;
-
основни разходи, в частност хонорари на архитекти, инженери, консултанти, проучвания за приложимост до 12 % от споменатите по-горе разходи.
(67)
Както ще бъде изяснено по-долу (вж. съображения от 80 до 98), изискванията относно възстановяване на финансовото равновесие са изключени от допустимите разходи, които са сметнати само на базата на разходите, свързани пряко с инвестициите и допустимите суми за помощ. Освен това, програмата на CIPE има за цел да осигури последователност и съответствие с нормите на СТО (Световната търговска организация).
(68)
Въз основа на изложените съображения, помощите, отпуснати от италианските власти с цел инвестиции, предвидени в рамките на интегрираните проекти упоменати по-горе, са съвместими с общия пазар, по смисъла на член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО. Това се отнася само за помощите, отпуснати за реално осъществяване на инвестициите, с изключение на помощите евентуално отпуснати за възстановяване на финансовото равновесие на съответните предприятия и на помощите, свързани със заеми за консолидиране, които ще бъдат оценени в следващите параграфи.
VI.1 a) 2. Инвестиции в стопанства
(69)
Както беше обяснено, разгледаната схема предвижда освен това помощи за инвестиции в основното производство, направени от групи дружества в съответствие с логиката на проекта като цяло.
(70)
Помощ е отпусната на дружествата CONAZO, GEA и Val di Cesola (21). Допустимите разходи и получената обща помощ са показани в таблица 2:
Таблица 2
Инвестиции в производствения сектор
Обща сума на допустимите разходи ITL
Обща сума на помощта ITL
%
CONAZO
7 652 930 000
2 678 525 500
35,00 %
GEA
2 368 708 000
558 831 181
23,59 %
Val di Cesola
553 923 850
278 830 197
50,34 %
(71)
Към датата на одобряване на различните проекти и последващото отпускане на суми за съответните ресурси, помощите за инвестиции в стопанствата са оценени въз основа на разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 2328/91 на Съвета относно подобряване на ефиктивността на земеделските структури (22). Регламентът, въвеждащ система за частично финансиране за подобряване на ефeтивността на земеделските предприятия, е приложен за лични стопанства. Той въвежда обща рамка за действие на Общността, която упълномощава или задължава държавите-членки да приложат определен брой схеми за помощ, като получат частично финансиране от Общността. В същото време, регламентът определя основните насоки относно предоставянето на определени типове национални помощи на държавите-членки. Член 35 от Регламент (ЕИО) № 2328/91 определя условията, при които държавите-членки се упълномощават да предоставят държавни помощи, целящи постигане на същите цели, предвидени в регламента. По-точно, член 35 постановява, че регламентът не възпрепятства правото на държавите-членки да предприемат, в областта предмет на посочения регламент, с изключение на областта по член 2, по членове от 6 до 9, член 11, член 12, параграфи 2, 3 и 4 и член 17, допълнителни мерки за помощ, чиито условия или условия за отпускане се различават от предвидените или чиито суми надвишават предвидените лимити, при условие че тези мерки се предприемат в съответствие с членове 92, 93 и 94 от Договора. Параграф 2 от член 35 определя, че „с изключение на член 92, параграф 2 от Договора, разпоредбите на членове 92, 93 и 94 от Договора не се прилагат за мерките за помощ по член 2, членове 6 до 9, член 11, член 12, параграфи 2, 3 и 4 и член 17“.
(72)
Следователно, видовете помощ, които държавите-членки са упълномощени да предоставят, са ясно определени от разпоредбите на член 35, ограничаващ полето на намеса на държавите-членки относно помощите, финансирани само от съответната държава. На практика, държавите-членки трябва да нотифицират Комисията за всяко едно решение за отпускане на помощ за инициативи, предмет на областта на приложение на регламента, в съответствие с предвидената от същия регламент процедура за предоставяне на съфинансиране от Общността или при прилагане на членове 87 и 88 от Договора, що се отнася до държавните помощи. Италианските власти не са нотифицирали Комисията относно въпросните помощи, в рамките на предвидената от Регламент (ЕИО) № 2328/91 процедура с цел получаване на съфинансиране от Общността, или предоставяне на помощи в съответствие с разпоредбите на член 12, параграфи 2, 3 и 4 от същия регламент. Следователно, тези помощи трябва да бъдат оценени в светлината на членове 87, 88 и 89 от Договора в границите и условията, определени в регламента.
(73)
Член 12 от Регламент (ЕИО) № 2328/91 уточнява видовете инвестиции, за които на държавите-членки е разрешено финансирането изключително със собствени средства. Както е заявено в член 35, членове 87, 88 и 89 от Договора за ЕО не се прилагат за параграфи 2, 3 и 4 от член 12. Следователно, въпросните помощи могат да бъдат оценявани само въз основа на параграфи 1 и 5 от член 12 от Регламент (ЕИО) № 2328/91.
(74)
Помощите, предвидени в член 12, параграф 1, са допълнителни мерки за помощи, които при строго определени условия могат да бъдат отпуснати от държавите-членки в добавка на системата от помощи, съфинансирани от Общността, отпуснати съгласно Регламент (ЕИО) № 2328/91. Тези допълнителни помощи могат да бъдат отпуснати само на предприятия, които удовлетворяват всички условия, определени от регламента (членове от 5 до 9), за допустимостта на помощи от Общността и само като допълнение на одобрени вече съфинансирани помощи.
(75)
Член 12, параграф 5 уточнява видовете помощи за инвестиции, които не са предмет на забрани и ограничения, предвидени от другите разпоредби на члена, и които могат по принцип да бъдат разрешени:
-
мерки за помощ за покупка на земя,
-
облекчени оборотни кредити за период, не по-голям от продължителността на една земеделска кампания,
-
мерки за помощ за покупка на мъжки екземпляри за размножаване,
-
гаранции за сключени заеми, включително и за лихвите,
-
мерки за помощ за инвестиции, отнасящи се до защита и подобряване на околната среда, стига да не способстват за увеличаване на производството,
-
мерки за инвестиции, предназначени подобряване на хигиенните условия в развъдниците, както и спазване на нормите на Общността по отношение хуманното отношение към животните или на националните норми, ако са по-строги от нормите на Общността, стига посочените инвестиции да не са причина за увеличаване на производството, при условие, че те са в съответствие с разпоредбите на членове 87 и 88 (предищни 92 и 93) от Договора за ЕО.
(76)
Италианските органи декларираха, с писмо от 13 октомври 2000 г., че са отпуснати помощи, съгласно Закон № 252/91, за инвестиции за основно производство, само за три проекта. Въпросните инвестиции са направени за реконструкция и подобряване на развъдни центрове с цел да се намалят разходите за производство, да се подобри качеството и да се подобрят хигиената и хуманното отношение към животните. Като цяло, инвестициите са позволили да се подобри вентилацията в помещенията, да се намали гъстотата на отглеждане, да се подобрят осветлението, водопроводната инсталация и т.н. Италианските органи увериха, че помощта е отпусната за завършване на инвестиции, отиващи отвъд нормите на Общността по отношение на хигиената и хуманното отношение към животните, определени от Директива 91/629/ЕИО (23) и Директива 91/630/ЕИО (24). В писмо от 24 ноември 2004 г., регистрирано на 3 декември 2004 г., те представиха списък на инвестициите като доказателство, че последните са били направени за подобряване на хигиената и хуманното отношение към животните и са отивали отвъд действащите тогава норми по отношение на хигиената и благосъстоянието на животните. Всеки финансиран проект е бил предмет на проверки от страна на една комисията за инспекция към министерството и областта, компетентна да удостовери дали целите на проектите са постигнати.
(77)
Максималният размер на помощта, предвиден от регламента (35 % и 75 % за неблагоприятните зони), заедно с всички държавни средства за помощ, дадени за въпросните инвестиции, не е бил надвишен.
(78)
Освен това, италианските органи увериха, че общият брой на животните не е увеличен, вследствие на допълването на инвестициите и че всички инвестиции са били направени в съответствие с разпоредбите на член 6 от Регламент (ЕИО) № 2328/91.
(79)
Както се уточнява в раздел VI.1 а)3, допустимите разходи не включват така наречените „изисквания за възстановяване на финансовото равновесие“, нито заемите за консолидиране на пасивите.
(80)
Предвид предходното, отпуснатите от италианските органи помощи, предназначени за инвестиции за основно производство, са съвместими с общия пазар съгласно член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО.
VI.1 а) 3. Помощи за възстановяване на финансовото равновесие на дружествата и консолидиране на пасивите
(81)
Както се отбелязва в предишния раздел, член 5, параграф 2 от Закон № 290/99 определя, че кредитните преференции, отнасящи се до заеми, сключени съгласно член 15, параграф 16 от Закон № 67/88 за дейности за развитие и консолидиране на пасивите, остават валидни и в случай на частична реализация на интегриран проект, одобрен съгласно член 1 от Закон № 87/90, заменен от член 1 от Закон № 252/91, стига интегрираният проект на субекта- бенефициер на заема да е доведен докрай. Член 5, параграф 3 определя, че кредитните преференции, отнасящи се до заеми, сключени съгласно гореспоменатия закон, само за консолидиране на пасивите, остават валидни и в случай на липсваща реализация, частична или пълна, на интегрирания проект, стига субектът бенефициер на заема да представи собствен проект за инвестиция, която да се осъществи с част от отпуснатия заем.
(82)
Кредитните преференции, посочени в член 5 от Закон № 290/99, предмет на първоначалната оценка на Комисията, са предвидени от Закон № 67/88. Член 15, параграф 16 от споменатия закон, по отношение на който Комисията е решила да даде ход на процедурата, определя, че кооперациите и техните консорциуми, могат да сключват заеми в рамките на максимум 700 млрд. ITL за строителство, реконструкция и разширяване на кланици. Той предвижда, освен това, че споменатите заеми могат да бъдат предназначени, в рамките на 100 млрд. ITL през 1998 г. и 50 млрд. ITL през 1989 г., също и за операции за консолидиране на съществуващите пасиви на бенефициера и във връзка с гореспоменатите структури и предприятия.
(83)
Както член 5 от Закон № 290/99, така и член 15, параграф 16 от Закон № 67/88, предоставят възможност за използване на предвидените суми също и за консолидиране на пасивите.
(84)
Освен това, въз основа на информацията, предадена от същите италиански органи, в тяхното писмо-отговор на иницииране на процедурата от Комисията (25), в рамките на Закон № 252/91, държавата се е съобразила и с изискванията, които са дефинирани като „изисквания за възстановяване на финансовото равновесие“. Според същите органи, изпълнението на проекта, е изисквало по-висок финансов ангажимент, както що се отнася до действителното осъществяване на „проекта за развитие“, така и относно възстановяването на равновесието на финансовите ангажименти, произтичащи от него (26). Изискванията за „възстановяване на финансовото равновесие“ са се считали за допълнителен елемент по отношение на инвестициите, доколкото са тясно свързани с общата сума, натрупана в резултат на споменатите инвестиции.
(85)
От предходното се заключава, че част от сумите, отпуснати от италианските органи на дружествата за съответните проекти, са били дадени в действителност с цел да се даде възможност на тези дружества да посрещнат финансовите тежести, породени от въпросните инвестиции без да са тясно свързани с тях.
(86)
Комисията винаги е изразявала съмнения относно съвместимостта с общия пазар на помощите за консолидиране на пасивите, предвидени от Закон № 67/88 и тези за възстановяване на финансовото равновесие, отпуснати по силата на Закон № 252/91. В писмото-отговор на даването ход на процедурата, от 18 май 2000г., италианските органи подържат, че и двата вида помощи са били отпускани във връзка с инвестиции, извършени в рамките на предвидените интегрирани проекти. Всъщност, италианските власти са декларирали, че същият Закон № 67/88 е свързал признаването на консолидирането на пасивите с действителното изпълнение на инвестиционните проекти. Според тяхното становище заемът за консолидиране е бил насочен просто към набавяне на нови ликвидни средства за кооперациите и в това отношение играел същата роля като една субсидия. Този заем е бил финансова операция, винаги свързана с инвестиционен проект.
(87)
Въпреки тези твърдения Комисията изрази съмнения относно гореспоменатите помощи, твърдейки, че за разлика от това, което подържат италианските органи, от даденото описание и от текстовете на законите, помощите изглеждат насочени да облекчат финансовите затруднения на бенефициерите без никаква връзка с действителното извършване на инвестициите. Освен това, в същото писмо, в което изразява резервите си, Комисията покани италианските органи да уточнят дали въпросните помощи са били в съответствие с приложимите разпоредби към момента, в който помощите са били отпуснати.
(88)
В отговора си на гореспоменатото писмо (27) италианските власти декларираха, че що се отнася до възстановяването на финансовото равновесие, предвидените финансови инициативи са съобразени с общите финансови потребности на всеки интегриран проект. Тези общи финансови потребности са се състояли от истинските и същински инвестиции и от възстановяването на финансовото равновесие, което не е можело да надвишава 50 % от общите финансови потребности. Следователно възстановяването на финансовото равновесие гарантира плащането на финансовите задължения, свързани с извършените инвестиции.
(89)
Вследствие на забележките на Комисията по този специфичен въпрос италианските органи, в писмото си от 29 октомври 2004 г., регистрирано на 3 ноември 2004 г., са взели мерки да отделят изискванията за възстановяване на финансовото равновесие от допустимите разходи. Следователно, изискванията за финансово равновесие на дружествата, първоначално включени сред допустимите разходи, свързани с инвестициите, са оттеглени. Това означава, че за допустими разходи, разглеждани за отпускане на средства, се приемат единствено тези, които са пряко свързани с извършването на инвестициите, получили финансиране при условията, посочени по-горе. Всъщност, възстановяването на финансовото равновесие никога не е довело до допълнително прехвърляне на държавни финансови средства към дружествата, които са инициирали интегрирани проекти, но в началото се е добавяло към допустимите разходи.
(90)
Според новото изчисление (което изключва изискванията за възстановяване на финансовото равновесие от допустимите разходи), размерът на помощта за две кооперации, които са били бенефициери (CONAZO и Consorzio Latterie Sociali Mantovane), винаги е бил в рамките на 35 % за основно производство, бил е по-нисък от 55 % за преработвателния и търговския сектор в нормалните зони и е бил ограничен до 75 % в неблагоприятните зони, както се вижда от следната таблица:
Таблица 3
Възстановяване на финансовото равновесие
Допустими разходи ITL
Държавна помощ (Закон № 252/91)
%
CONAZO
Производство
7 652 930 000
2 678 525 500
35,00
Преработка в неблагоприятните зони
4 972 623 097
3 729 467 323
75,00
Преработка
48 753 248 149
20 700 797 658
42,46
Общо CONAZO
61 378 801 246
27 108 790 481
44,16
Consorzio Latterie Sociali Mantovane
Преработка в нормалните зони
6 067 000 000
3 260 533 100
53,74
(91)
Що се отнася до консолидирането на пасивите, италианските органи уточниха, че така наречените „финансирания за консолидиране на пасивите“, са били предназначени да финансират както така наречените „заеми за развитие“, тоест заеми, свързани със завършването на проекти за интеграция, за които средствата, дадени на разположение със Закон № 252/91, са се оказали недостатъчни, така и „заемите за консолидиране“, насочени към финансиране на предишни инвестиции.
(92)
„Заемите за развитие“ са отпуснати в рамките на интегрирани проекти, финансирани по Закон № 252/91 и при същите условия. Тези заеми са отпуснати на CONAZO, GEA и Val di Cesola. Еквивалентната брутна субсидия на тези заеми е била включена в общия размер на помощта, докато максималната еквивалентна субсидия e образувана от сбора на всички помощи, под формата на субсидии, съгласно Закон № 252/91, и под формата на заеми за развитие, съгласно Закон № 67/88. Общият размер на помощта е били бил в съответствие с размера, разрешен тогава от Комисията (както е посочено в таблица 2 по-горе).
(93)
„Заемите за консолидиране“, отнасящи се само за CONAZO, обаче, са отпуснати във връзка с предишни инвестиции и са били с цел да се намалят разходите по заеми за финансиране, сключени по отношение на предишни инвестиции. Те са отпуснати при условията, определени в писмо на Комисията от 7 март 1989 г. (28), което означава:
-
Помощите (например поемането на задълженията за плащане на лихви) трябва да бъдат предназначени да облекчат финансовите тежести от вече съществуващи заеми, сключени за финансиране на инвестиции;
-
Еквивалентната субсидия, която е сбор на евентуално вече съществуващите помощи, отпуснати когато заемите са били сключени, и новата помощ не могат да надвишават процентите, допускани по принцип от Комисията за инвестиции на ниво основно производство: 35 % или 75 % за неблагоприятните зони съгласно Директива 75/268/ЕИО; за инвестициите за обработка или търговия: 55 % (75 % в зоните на цел 1)
-
Новите помощи трябва да бъдат отпускани след приравняване на лихвите на новите заеми, извършени заради измененията на основния лихвения процент - стойността на помощите трябва да бъде по-ниска или равна на изменението на процентите на новите заеми - или разпределяни на земеделски дружества, които представят гаранции за рентабилност, по-специално в случаите, в които финансовите тежести, резултат на вече съществуващи заеми, са такива, че да подлагат на опасност оцеляването на земеделските дружества, с риск за евентуален фалит.
(94)
В разглеждания случай с писмо от 12 юли 2001г. и с писмо от 29 октомври 2004 г., регистрирано на 3 ноември 2004 г., италианските органи уточниха, че заемите за консолидиране на пасивите са били отпуснати само на едно дружество CONAZO, което не е имало финансови затруднения. Помощта, отпусната за консолидиране на пасивите е имала за цел да го освободи от дълговете, които то поело, за да може да направи предишни инвестиции, и така да се даде възможност на кооперацията да направи нови инвестиции за модернизиране на зоотехническия сектор. Заемите за консолидиране са били отпуснати за финансиране на проекти, предприети между 1986 г. и 1993 г., за създаване на кланици, строителство на сгради, покупка на съоръжения и за развъден център, с обща стойност от12 396 406 733 ITL (около 6 млн. EUR). Брутната еквивалентна субсидия на тази сума е спрямо допустимите общи разходи около 9 % (1 198 351 597 ITL) и следователно не надвишава размера на помощта, разрешена от Комисията, както е уточнено по-горе.
(95)
Помощта е отпусната за подпомагане на кооперацията да посрещне трудностите, резултат на прекалено високите лихвени проценти, 17,80 % през 1986 г. до 14,75 % през 1993 г. Въпреки че въпросната кооперация е била икономически стабилна, високите лихвени проценти, искани от банките, нанасят сериозни вреди на финансовото ѝ състояние. Освен това, кооперацията е предприела нови инвестиции в рамките на интегрирани проекти, финансирани съгласно Закон № 252/91. За да може да участва в тези проекти, кооперацията е трябвало да спази условието sine qua non, че частта от общите финансови потребности, която не е покрита от държавната вноска, се осигурява от предприятията бенефициери по два начина:
а)
с увеличаване на капитала, извършено от съдружниците в предприятието или с десетгодишен заем с пазарна лихва за покриването на дял, равен на поне 20 %;
б)
с обезпечение, което покрива целия проект. Обезпечението трябвало, освен това, да бъде придружено от клауза за солидарна отговорност, въз основа на която всеки участник в интегрирания проект е отговорен по отношение на другите съдружници, когато целият проект или част от него не се осъществи.
(96)
Според италианските органи, съвкупността от нови финансови задължения заедно със старите (породени от високите лихвени проценти за завършване на предишни инвестиции) би имала тежки последствия и за финансово стабилните, като заинтересованото от мярката, дружества. Освен това, „заемите за консолидиране“ винаги са били свързани с план за развитие на дружеството, който удостоверявал финансовото състояние, извършените инвестиции и тези, които предстояло да се извършат, както и спазването на условията, посочени в съображение 94.
(97)
Инвестициите, за които са отпуснати заеми за консолидиране на пасивите, са били различни и абсолютно независими от тези, финансирани съгласно Закон № 252/91, а държавната вноска, по отношение на консолидирането на пасивите (при условията, посочени по-горе), не е оказвала влияние върху размера на помощта за инвестиции, финансирани съгласно Закон № 252/91.
(98)
Освен това, италианските власти подчертаха, че параграф 3 от член 5 от Закон № 290/99 (който определя, че кредитните преференции за заеми, сключени съгласно Закон № 67/88 за консолидиране на пасивите, остават валидни и в случай на липса, частично или напълно, на реализация на интегрирания проект, стига субектът бенефициер на заема да представи собствен инвестиционен проект за реализация с част от направения заем) никога не се е прилагала. Няма отпусната помощ (под форма на заем за консолидиране на пасиви) за инвестиции, които не са били изцяло реализирани.
(99)
Следователно, въз основа на информацията, предоставена от италианските органи, Комисията може да заключи, че:
-
заемите за консолидиране на пасивите, отпуснати съгласно Закон № 67/88 са съвместими с нормите за държавните помощи, приложими към момента, в който помощта е била отпусната;
-
финансовите средства, отпуснати съгласно Закон № 67/88 като заеми за развитие, са били включени в общата финансова дотация на всеки проект и са били оценени според нормите за държавните помощи, приложими за инвестициите за основно производство или в преработвателния и търговски сектор (виж раздели VI.1a)1 и VI.1a)2);
-
изискванията за възстановяване на финансовото равновесие никога не са давали възможност за прехвърлянето на държавни средства, а вноската на такива е била извадена от допустимите разходи.
VI.2 а) Заеми според член 4 от Закон № 290/99
(100)
Италианските органи ясно посочиха, в писмото си от 27 февруари 2003 г., че мярката, предвидена в член 4 от Закон № 290/99, никога не е била прилагана, тъй като не е било възможно да се определят кредитните операции, които законът имал намерение да финансира (тоест операции за земеделски кредити, за експлоатация и подобрения с падеж до 31 март 1998 г.). Тези кредитни операции фактически са били несъществуващи и следователно не е била давана никаква държавна помощ съгласно член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, в рамките на член 4 от Закон № 290/99 и на мерките, свързани с него.
VI.3. Finagra
VI.3.1. Съществуване на помощ
(101)
Както се отбелязва в предишното съображение, Закон № 252/91 предвижда освен това учредяването на частно дружество (società finanziaria di partecipazioni di diritto privato) с подписан и внесен капитал, възлизащ на 70,114 милиона ITL. Основният акционер е Министерството на земеделието и горите, което държи дял от 92,79 % от дружеството. Останалите 7,21 % принадлежат на 13 различни кредитни институции.
(102)
Целите, с които се учредява дружеството са следните: помощ при подготовката на програми от икономически и финансов характер за преструктуриране и развитие, предоставяне на поръчителство при кредитни операции, финансиране с помощта на пазара, придобиване и прехвърляне на дялове на участие в дружества, кооперации, консорциуми, институции и асоциации, отпускането на финансирания.
(103)
Със законодателен декрет № 1 от 9 януари 1999 г.„Реорганизация на насърчителните организации и дружества и учредяване на дружество Sviluppo Italia S.p.A.“ , Finagra e присъединено към Sviluppo Italia S.p.A (29).
(104)
Италианските органи многократно са твърдели, че дейностите на Finagra никога не са включвали държавна помощ и Finagra винаги е действало в съответствие с нормалните пазарни условия съгласно съобщението на Комисията за прилагане на членове 92 и 93 (сега членове 87 и 89) от Договора за ЕО за държавните предприятия (30).
(105)
С цел да докажат, че Finagra винаги е действало в съответствие с нормалните пазарни условия, по искане на Комисията, италианските власти представиха подробности за всичките дванадесет операции (в начинания съгласно член 5), одобрени от дружеството към 31 декември 1998 г. (31).
(106)
Анализът на операциите, извършени от Finagra, показва, че това дружество е действало на три нива:
-
придобиване на дялове,
-
отпускане на заеми,
-
отпускане на обезпечения.
(107)
В писмото си от 13 октомври 2000 г., италианските власти подчертаха, че, макар уставът на дружеството да предвижда операции за спасяване и преструктуриране, Finagra никога не е предприемало операции от такъв тип.
VI.3.1 а) Придобиване на дялове
(108)
Становището на Комисията за придобиване на държавни дялове в частни дружества е изложено в съобщението на Комисията за прилагане на членове 92 и 93 от Договора за ЕО за държавното участие. Според горепосоченото съобщение, за „държавно участие“ трябва да се счита прякото участие на централната, областната или местната администрация или прякото участие на финансови институции или други национални, областни или промишлени организации, които са финансирани с държавни средства съгласно член 87, параграф 1 от Договора за ЕО или върху които централната, областната или местната администрация упражнява доминиращо влияние.
(109)
Италия чрез Министерството на земеделието, има дял от почти 92 % във Finagra; следователно това участие може да се дефинира като „държавно“ съгласно горепосоченото съобщение.
(110)
Договорът за ЕО утвърждава принципа на безпристрастност, що се отнася до режима на частната собственост (предишен член 222) и принципа на равенство между държавните и частните предприятия. Това означава, че мерките на Комисията не могат нито да наказват, нито да облагодетелстват държавните органи, които извършват прехвърляне на капитали в дружества. Не влиза в отговорностите на Комисията да се произнася за избора, който дружествата, правят за методите за финансиране - заем или собствен капитал, независимо от обстоятелствата дали средствата на разположение са с държавен или частен произход. В това отношение, Комисията трябва да установи дали участията, придобити от Finagra в различни дружества, действащи в земеделския сектор, представляват в действителност държавни помощи, по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО и следователно трябва да бъдат оценени въз основа на членове 87, 88 и 89 от Договора за ЕО или дали, каквото е и мнението на италианските органи, тези интервенции не представляват държавни помощи по смисъла на гореспоменатото съобщение.
(111)
Съобщението различава четири случая, в които държавните власти могат да придобият дял в капитала на дружество:
а)
учредяване на дружество;
б)
частично или пълно прехвърляне на собственост от частния в държавния сектор;
в)
във вече съществуващо държавно предприятие, внасяне на свеж капитал или конверсия на дотирани средства в капитал;
г)
във вече съществуващо частно предприятие, участие в увеличение на капитала.
(112)
Прякото придобиване, частично или пълно, на участие в капитала на вече съществуващо дружество, без никакво внасяне на свеж капитал, не представлява държавна помощ за въпросното дружество.
(113)
Въз основа на данните, предадени от италианските власти, интервенцията на Finagra във вече съществуващи дружества от частния сектор, е приела форма на увеличение на акционерния капитал на заинтересованото дружество и следователно не може веднага да се изключи, че представлява държавна помощ, по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
(114)
Внасянето на свеж капитал в частно дружество, все пак не може да се счита за очевидна държавна помощ, когато капиталът е предоставен от държавата при обстоятелства, които биха били приемливи за частен инвеститор, който действа при нормални пазарни условия. Налице е обаче държавна помощ, когато принципът на „частния инвеститор“ не е спазен и внасянето на свеж капитал се прави при обстоятелства, които не биха били приемливи за частен инвеститор, който действа при нормални пазарни условия (32). Точка 3.2 от съобщението изброява шест случая, при които това може да се прояви.
(115)
В писмото си от 13 октомври 2000 г., италианските власти декларираха, че участията са поемани винаги временно, за период, не по-дълъг от пет години. Следователно, въз основа на един предварителен анализ, участията биха могли да попаднат в обсега на приложение на точка 3.3 iii) от съобщението, където се определя, че е налице държавна помощ, когато участието е с къс срок, продължителността и продажната цена са определени предварително, така че инвеститорът да получи чувствително по-малък резултат, в сравнение с очакваното от инвестиция, извършена на капиталовия пазара за същия период. Все пак, сведенията, предадени от италианските власти, доказват, че сходствата с хипотезата, предвидена в точка 3.3 iii), очертаваща съществуването на държавна помощ, се ограничават до този смисъл. Всъщност, придобиването, ограничено във времето, никога не е било предвидено от никой законен документ, а е решено по усмотрение на управителния съвет, в който са били представени и другите 13 членове. Finagra, както е уточнено по-долу, (виж съображение 120), придобива участие в кооперациите, в качеството си на „socio sovventore“ („субсидиращ съдружник“), получавайки по-високи печалби от тези на един редови инвеститор. Задължението, с което е обвързан всеки субсидиращ съдружник, е да държи акциите за определен период от време, но без никакво задължение да ги продаде след изтичане на този срок. Както е обяснено по-долу, Finagra е било един от многото субсидиращи съдружници, (между които фигурират кредитни институции) и е било предмет на съвсем същите правила/задължения, както всеки друг частен инвеститор. В другите дружества, средно, периодът на участието на Finagra се колебае от 3 до 3,5 години и продажбата е осъществена по пазарна стойност. Италианските органи потвърдиха няколко пъти, че продажната цена на акциите никога не е определяна предварително, а е определена по пазарна стойност. Те отрекоха наличието на какъвто и да е елемент (юридически документ, писмено или устно споразумение, или имплицитно съглашение от какъвто и да е тип), който може да разкрие определяне a priori на продажната цена на дела, която напротив е била определена въз основа на пазарната стойност към момента на продажбата (виж писмото от 27 февруари 2003 г.).
(116)
Всъщност, според италианските органи, това е доказано от факта, че във всички случаи, освен един, Finagra е имала приход от продажбата на акции. Единственото изключение единствено представлява придобиването на акции в една кооперация (ARA), която е поискала да ѝ бъде назначен синдик, със загуба от 500 000 000 ITL (около 250 000 EUR). Загубата, претърпяна при операция на придобиване на акции, не може да се счита per se като индикация, че Finagra не е действала като всеки частен инвеститор, щом решението да се придобият акции в дружеството е било правилно и се е базирало на солидни икономически и финансови перспективи и са били използвани всички средства, за да се възстанови инвестирания капитал. В конкретния случай, в момента на решението за придобиване, кооперацията точно е започвала процес на преструктуриране и модернизация, с цел да увеличи производството и рационализира промишлените процеси. Кооперацията имала висок потенциал, тъй като е била добре внедрена в географската зона, в която е действала. Регистрирала е постоянен ръст на приходите от 1990 до 1994 г. и показвала подобрение на икономическите постижения. Все пак кооперацията е имала трудности при посрещането на големите разходи за модернизация и с намалението на цената на месото. Така през 1996 г. ѝ е назначен синдик. Кооперацията, която освен това е участвала в интегриран проект, финансиран според Закон № 252/91, е завършила своята част от проекта. В края на управлението на синдика, държавата си е възстановила цялата сума, отпусната за финансови инвестиции. Все пак, акционерното участие на Finagra се губи, заради управлението на дружеството от синдик, въпрeки че са активирани всички процедури по възстановяването му. Италианските органи уточняват, в писмото си от 24 ноември 2004 г., че е дадена гаранция от 125 000 000 ITL и следователно останалата част от 375 000 000 ITL представлява вземане, държано от Finagra. В момента, процедурата по възстановяване все още тече и Finagra може да си възвърне (посредством обичайните процедури за възстановяване) поне 40 % от въпросното вземане.
(117)
С оглед на предходното, участието за къс период от време на Finagra не може да се счита само по себе си за държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1.
(118)
Необходимо е да се вземат предвид и други елементи на участието. По-специално, в писмо от 12 юли 2001 г. италианските власти са представили подробно изследване, за да докажат, че тяхната интервенция под формата на придобиване на акционерни участия е извършена според пазарните принципи след внимателна оценка на финансовото състояние на дружеството и особено на структурата и обема на неговия дълг. Не е направена инвестиция, когато финансовата ситуация на дружеството е била такава, че не е могло да се очаква нормална рентабилност на инвестирания капитал в разумен период от време. Както ясно декларират италианските власти, във всички въпросни случаи интервенцията на Finagra се базира на задълбочен анализ на финансовото състояние на дружеството (анализ на финансовите отчети в момента на операцията), чиято цел е да се провери възможността на дружеството да получи нормална рентабилност от направените инвестиции. Финансовото състояние на дружеството винаги е било стабилно. Критериите, използвани за оценка на икономическата ефективност на едно дружество преди решение за придобиване на акции, са били следните:
-
позиция на дружеството на пазара (географски контекст, ниво на разнообразие, процент от продажбите на световния и местния пазар);
-
тенденция на дружеството да генерира печалба/приходи и критичен анализ на причините, които определят тази печалба;
-
брутен оперативен марж, пределна печалба и нетни активи;
-
ефективност на финансовото управление при използването на общите ресурси.
Тези критерии са подробно описани и установени във вътрешния правилник на Finagra.
Италианските власти са представили подробностите по придобиването на акции в пет дружества/кооперации, уточнявайки ситуацията на въпросните дружества по отношение на всеки от споменатите параметри (вж. писмата от 5 февруари 2001 г. и от 26 ноември 2004 г.).
(119)
По принцип участието на Finagra в едно дружество никога не е представлявало повече от 30 % от нетния капитал на придобитото дружество и никога не е надвишавало 10 % от капитала на Finagra в момента, в който е взето решение за придобиване на участие, както е показано в следната таблица:
Таблица 4
Дялове, притежавани от Finagra в общия нетен капитал на дружествата (33)
Дружества
MCLC
Капитал нето
Finagra
%
1994 г.
28 412 481 648
1 240 200 000
4,36
1995 г.
28 458 138 741
2 479 800 000
8,71
1996 г.
30 546 834 954
2 479 800 000
8,12
1997 г.
32 191 589 226
2 479 800 000
7,70
1998 г.
33 957 143 898
2 479 800 000
7,30
1999 г.
32 090 948 834
1 239 600 000
3,86
2000 г.
34 682 267 274
1 239 600 000
3,57
Unicarni
Капитал нето
Finagra
%
1994 г.
12 669 243 845
2 000 000 000
15,79
1995 г.
13 416 526 526
2 000 000 000
14,91
1996 г.
14 558 518 843
2 060 000 000
14,15
1997 г.
51 844 215 895
1 060 000 000
2,04
1998 г.
51 918 316 470
1 075 000 000
2,07
1999 г.
57 568 500 113
765 899 344
1,33
2000 г.
60 804 913 354
795 580 426
1,31
2001 г.
63 879 483 570
778 153 996
1,22
2002 г.
64 931 137 640
799 164 462
1,23
Ultrocchi
Капитал нето
Finagra
%
1995 г.
46 033 965 272
1 805 200 000
3,92
1996 г.
46 202 537 881
1 805 200 000
3,91
1997 г.
46 376 056 268
1 805 200 000
3,89
Guardamiglio
Капитал нето
Finagra
%
1995 г.
9 807 056 542
0
0,00
1996 г.
17 688 327 264
3 000 000 000
16,96
1997 г.
17 457 904 625
3 000 000 000
17,18
1998 г.
17 703 648 203
3 000 000 000
16,95
(120)
Дружествата винаги са представяли нормални перспективи за инвестиции и достатъчен марж за самостоятелно финансиране. При извършените операции Finagra е определяло критериите за прехвърляне на направените инвестиции и е получавало гаранции от другите страни съгласно принципите, съдържащи се в гореспоменатото съобщение.Както предвижда уставът на Finagra, управителният съвет е съставен от петима членове, които представляват също така и миноритарните съдружници (банки, кредитни институции и частни предприятия). Всички решения на съвета са вземани с мнозинство и напълно независимо от правителството. Тези решения не са били предмет на одобрение и контрол от страна на държавната администрация. Всички интервенции са получили независима оценка от управителния съвет, който е упражнявал дейността си в съответствие с правилата, приложими за всяка търговска банка (Законодателен декрет № 385/93). Съветът е извършвал финансовата и кредитна дейност на Finagra напълно независимо от държавата, базирайки решенията си на три елемента: риск, очаквана рентабилност и икономическа ефективност на предприятието. Тези процедури са посочени във вътрешния правилник на Finagra.
(121)
Освен това, когато участието се отнася до кооперации, Finagra е участвало като субсидиращ съдружник. Това означава, че според италианското законодателство то е заемало специална позиция спрямо обикновените съдружници на кооперациите, а именно:
-
получава по-голяма печалба от обикновените съдружници (средно с 2 % повече);
-
може да назначи един член на управителния съвет и един член на Съвета на одиторите;
-
придобивайки участие в една кооперация като субсидиращ съдружник, Finagra е получавало гаранции за 50 % от инвестирания капитал под формата на залог. Тази гаранция не е изисквана от другите съдружници и е била извънредна гаранция, свързана с участието на Finagra.
(122)
Finagra, придобивайки участия в кооперации в качеството на субсидиращ съдружник, е действало като всеки друг частен съдружник, предимно банки и кредитни институции, при същите условия. Италианските власти са представили доказателство за това, изпращайки списък на всички кредитни институции и частни лица/дружества, участващи в качеството на субсидиращи съдружници в кооперациите, в които Finagra също има участие (34) (виж таблица 5 в съображение 136). Освен това, те са представили документация, отнасяща се до интервенцията на една банка в една от тези кооперации, MCLC, за да докажат, че Finagra е действало при същите условия, както всеки частен субсидиращ съдружник, с единствената разлика, че Finagra е поискало по-големи гаранции, преди да реши дали да финансира кооперацията в качеството на субсидиращ съдружник. Освен това, те са представили решенията относно даването на дялове на субсидиращи съдружници в Unicarni и заявленията (и тяхното приемане) на много частни кредитни институции, които са пожелали да станат субсидиращи съдружници.
(123)
Допълнителната гаранция, изискана от Finagra, е съдържала залог в полза на Finagra, възлизащ на 50 % от акциите. Като пример при MCLC залогът под формата на държавни ценни книжа е бил на стойност 1 240 000 000 ITL (от акциите на Finagra на обща стойност 2 479 800 000 ITL), а в случая с Unicarni той е възлизал на 674 000 000 ITL (от акциите на Finagra на обща стойност 2 825 900 000 ITL). Италианските власти са подчертали, че такава допълнителна гаранция (значителна в сравнение с дружествените акции, държани от Finagra) не е била искана от страна на другите частни субсидиращи съдружници и според тях е още едно доказателство, че Finagra е прилагало същите (дори и по-строги) критерии, отколкото частните инвеститори.
(124)
Освен това, италианските власти са установили, че балансът на Finagra винаги е регистрирал положителна рентабилност на капитала.
(125)
Въз основа на горепосоченото Комисията може да заключи, че при придобиването на акционерни участия Finagra е действало както всеки друг частен оператор, според условията на пазара. Следователно, при това придобиване не съществуват елементи на държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора.
VI.3 1 б) Отпускане на заеми
(126)
Както беше посочено в съображение 106 по-горе, дейностите на Finagra са включвали също отпускане на заеми на дружества, работещи в земеделския сектор. Въз основа на данните, представени от италианските власти, Finagra е отпуснало заеми на обща стойност 17 800 милиона ITL.
(127)
В писмо от 13 октомври 2000 г. италианските власти са декларирали, че заемите са били отпускани винаги при пазарни условия, прилагайки лихвен процент, който отразява риска, свързан с отпуснатия заем, и никога не е бил по-нисък от действащия в момента на отпускането на заемите.
(128)
Заемите са били отпускани с лихвен процент, равен на този за държавните ценни книжа (Rendistato) за операции с продължителност повече от 18 месеца, минус 5 пункта. Въпреки това, минималният лихвен процент е фиксиран на 3 %. По принцип лихвеният процент за държавните ценни книжа е считан за референтна стойност за определяне на икономическата рентабилност на финансовите инвестиции. Една инвестиция се счита за рентабилна, ако нейната предвидима рентабилност е равна най-малко на тази, която може да се получи чрез инвестиране на същата сума в държавни ценни книжа. Въпреки това намаляването с 5 пункта в сравнение с лихвения процент на държавните ценни книжа (Rendistato), е знак, че Finagra е можело да приема по-ниски лихвени проценти от тези на пазара при отпускането на заеми.
(129)
В това отношение италианските власти подчертават, че дружествата, на които са отпускани заеми, са били избирани много внимателно, с цел намаляване на риска от несъстоятелност. Всъщност, при отпускането на заеми Finagra е действало като всяка друга финансова институция, оперираща при пазарни условия, като е проучвало възможността за отпускане на заеми на горепосочените бенефициери. Заемите са били отпускани на базата на инвестиции, представени от кандидатите, а договорите винаги са предвиждали условия за отпускане и изплащане на заемите, съвместими със задълженията на дружествата, които са искали заемите. Договорите са предвиждали винаги изплащане на заемите в срок от 48 месеца или незабавно в случай на неизпълнение на договора или закъснения в изплащането. Заемите са давани винаги за подкрепа на икономически жизнеспособни проекти и за подпомагане на обединяването на няколко субекта в управлението на проекти, базирани на конкретни индустриални програми с реални перспективи за развитие. Способността за изплащане е била оценявана от Finagra въз основа на наличните документи (финансови отчети, инвестиционни проекти, тригодишни планове) и подробен анализ като този, извършван със същата цел от кредитните институции. Освен това, всички заинтересовани дружества редовно са връщали дължимите суми в съответствие с определените срокове, което според италианските власти показва, че изборът на дружествата е бил базиран на строги икономически критерии, за да се намали рискът от несъстоятелност.
(130)
Минималният лихвен процент, изискван от Finagra, е бил 3 % до май 1999 г. и 2 % след тази дата (до юни 2000 г., когато Finagra се слива със Sviluppo Italia). Без съмнение става въпрос за по-ниски проценти от референтните проценти на Комисията, приложими за този период.
(131)
Все пак може да се направи разлика между кооперациите и частните предприятия, които са получавали заеми. Само две кооперации са получили заеми от Finagra (MСLC и Unicarni) на обща стойност 8,3 милиарда ITL.
(132)
Finagra е отпускало заеми на кооперациите при условията, определени за субсидиращи съдружници, особен тип членство в кооперацията, предвиден от Закон № 59/92 (виж описанието в съображение 120 по-горе). Решението за отпускане на заеми е било вземано от Finagra въз основа на рентабилността на заемите по отношение на съответните проценти, определени в статута на кооперациите. Тези решения са били приемани от управителния съвет на Finagra, в който са били представени всички субсидиращи съдружници и останалите съдружници (включително, както бе посочено по-рано, различни банки, кредитни институции и частни инвеститори).
(133)
Приложените лихвени проценти са били също част от рентабилността, очаквана от инвестициите в капитали, за които Finagra в качеството на субсидиращ съдружник е получило по-висока рентабилност, отколкото обикновените съдружници, и по този начин са били свързани с глобалната инвестиционна стратегия на Finagra. Всъщност, Finagra е можело не само да контролира пряко управлението на дружествата, които са получавали заемите (35), и да получи по-високи печалби, но и да намалява разходите за управление, имайки за свои съдружници големи банки и кредитни институции. Италианските власти са декларирали, че другите частни субсидиращи съдружници са прилагали същите лихвени проценти, когато са отпускали заеми на кооперациите, на които са членове, тъй като тези лихвени проценти са определени в правилника за събиране на заеми от съдружници, одобрен от кооперациите.
(134)
Следователно, според италианските власти лихвените проценти върху заемите, прилагани от Finagra, би трябвало да се оценяват по отношение на другите условия, свързани с отпускането на заеми, а именно:
-
връзката между статута на субсидиращия съдружник на кооперациите и този на отпускащия заема;
-
фактът, че процентите, прилагани за заемите, са същите за всички субсидиращи съдружници;
-
прякото участие на Finagra в управлението на кооперациите, получаващи заемите, като участва в техните съвети;
-
рентабилност на капитала с 2 % по-висока от тази на останалите обикновени съдружници в кооперациите;
-
фактът, че Finagra е отпускало заеми само на коперации, които са можели да представят достатъчно гаранции за изплащане, и така е прилагало по-строги правила за отпускане на заеми;
-
ниските разходи за управление на Finagra, дължащи се на участието на банки, което му е позволило да има по-ниски проценти;
-
вътрешното правило за събиране на капитал, предвиждащо минимален процент от 3 % до май 1999 г., дори когато прилагането на процента за държавните ценни книжа (Rendistato) минус 5 пункта би довело до стойности, близки до нула или дори отрицателни в някои случаи.
(135)
С цел да покажат, че Finagra е било един от многото субсидиращи съдружници в тези кооперации, италианските власти са предоставили заявленията (и тяхното приемане), подадени от много кредитни институции, желаещи да станат субсидиращи съдружници в MСLC и Unicarni при същите ред и условия като Finagra.
(136)
Броят на субсидиращите съдружници в MСLC и Unicarni е посочен в следната таблица:
Tаблица 5
Субсидиращи съдружници в MCLC и Unicarni
Субсидиращи съдружници в MCLC и Unicarni
1994 г.
23
1995 г.
35
1996 г.
39
1997 г.
52
1998 г.
55
1999 г.
58
2000 г.
61
2001 г.
79
2002 г.
93
2003 г.
103
През 1994 г. Unicarni е имало 10 субсидиращи съдружници, чиито дялове за финансиране са били на обща стойност 5 918 000 EUR, а MCLC - 64 субсидиращи съдружници, чиито дялове за финансиране са били на обща стойност 1 559 286 EUR.
(137)
При отпускането на заеми всички субсидиращи съдружници са били обвързани с условията за събиране на заемите, одобрени от управителите на кооперациите. Тези условия са предвиждали лихвен процент, равен на този за държавните ценни книжа (Rendistato) при операциите с продължителност повече от 18 месеца, минус 5 пункта. Исканият минимален лихвен процент е бил фиксиран на 3 % до май 1999 г. Следователно, Finagra е действало като всеки друг (частен) субсидиращ съдружник при отпускането на заеми на кооперациите.
(138)
Субсидиращите съдружници са предоставили значителна част от средствата, получени от двете кооперации. Както се вижда от таблицата по-долу, в периода между 1996 г. и 2003 г. MCLC и Unicarni са получили заеми от Finagra и други частни инвеститори, като всички са субсидиращи съдружници.
Tаблица 6
Заеми, дадени на MCLC и Unicarni от всички субсидиращи съдружници в периода 1996 - 2003 г.
Година
Общо заеми, получени от субсидиращи съдружници (ITL)
Брой субсидиращи съдружници
Стойност на заемите, дадени от Finagra (ITL)
1996
6 390 361 001
39
3 500 000 000 (36)
1997
6 727 572 001
48
1998
10 366 345 007
51
33 000 000 000 (37)
1999
10 274 854 007
53
2000
8 342 949 006
53
2001
8 520 314 006
54
2002
6 603 670 715
91
2003
7 491 842 237
98
(139)
Фактът, че тези заеми са били отпуснати при същите ред и условия, както тези, спазвани и от другите частни инвеститори, които са инвестирали значителни суми в същите кооперации, в които Finagra е участвало в качеството на субсидиращ съдружник, доказва, че е спазен принципът на равенство при третирането.
(140)
Въз основа на предишните съображения Комисията може да заключи, че при отпускането на заеми на кооперациите Finagra е действало при същите условия, както би действал всеки друг частен инвеститор на пазара. Предпочитанията, проявени от Finagra към специфични получатели на заеми в земеделския сектор, идва от неговото желание и задължение по устав да участва в земеделски предприятия. В това отношение заемите, отпуснати от Finagra на кооперациите, не представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора.
(141)
При други частни предприятия разликата между процентите на помощите, при които заемите са били отпускани, и референтните проценти на Комисията може да представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора, дори ако са спазени всички условия, посочени в съображения 125 - 129. Всъщност, разликата между рентабилността на заемите, отпуснати на частни предприятия, и тази на заемите, отпуснати на кооперации, в които Finagra е било субсидиращ съдружник, е безспорна и е изложена в съображения 131 - 133 по-горе. При кооперациите Finagra, дори когато е прилагало проценти, по-ниски от референтните проценти на Комисията, е действало както всеки друг частен инвеститор в същата ситуация и е очаквало по-висока рентабилност от операциите със собствения капитал, с които заемите са били свързани. Тази ситуация, характеризираща се с допълнителна рентабилност, заедно с поведението на Finagra на пазара, което може да се уподоби на това на всеки друг частен оператор в същата ситуация, не се отнася за случаите на заеми, отпуснати на други частни предприятия.
(142)
Италианските власти са декларирали, че Finagra е отпуснало заеми само на две частни предприятия (Guardamiglio и Ultrocchi) и че разликата между приложените проценти за тези заеми и референтния процент на Комисията, приложим в този момент, е била между -3,18 и -5,20 процентни пункта. Според италианските власти тази разлика може да се счита за помощ за допълване на инвестициите, отнасящи се до интегрирани проекти, предвидени от Закон № 252/91, но ясно разграничаващи се от тези, финансирани от горепосочения закон. Следователно, въпреки спазването на всички критерии за получаване на финансиране според Закон № 252/91 инвестициите не са получили средства по смисъла на горепосочения закон, нито други публични средства. Тези проекти са включени в интегрирани проекти, но са функционално независими от тях. Следователно, заемите са били част от стратегията за допълване на интегрираните проекти, като са използвани различни инструменти за финансиране (макар и без натрупвания, както е в този случай). Интензитетът на помощта, изразен в брутен еквивалент безвъзмездни средства на двата заема, отпуснати за допълване на инвестициите в сектора на преработка и търговия, е 0,96 % и 4,51 %, както е показано в следващата таблица:
Taблица 7
Заеми, отпуснати от Finagra на частни предприятия
Бенефициер
Допустима стойност (необхваната от Закон № 252/91) (ITL)
Разлика в лихвените проценти (ITL)
Процент на помощ
1
2
3
4 = 3/2
Guardamiglio
9 162 000 000
413 508 030
4,51 %
Ultrocchi
42 940 033 423
415 954 000
0,96 %
(143)
Считайки, че всички субсидирани инвестиции са в съответствие с правилата, приложими за инвестициите в сектора на преработка и търговия, описани в раздел VI.1 a) 1, и че интензитетът на помощта (изчислен като брутен еквивалент безвъзмездни средства на разликата между процента, приложен за тези заеми, и референтния процент на Комисията, приложим в този момент) са включени в максималния размер на помощ, приложим за този тип инвестиции, Комисията може да заключи, че заемите, отпуснати от Finagra на частни предприятия, представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора. Тези помощи са съвместими с общия пазар по смисъла на член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО.
VI.3.1 в) Представяне на гаранции
(144)
В писмо от 29 октомври 2004 г., регистрирано на 3 ноември 2004 г., и в писмо от 23 ноември 2004 г. италианските власти са уточнили, че Finagra е представило само една гаранция, отнасяща се до банкови заеми, тази в полза на Guardamiglio.
(145)
Гаранцията в полза на Guardamiglio (поръчителство) на стойност 2 милиарда ITL е била представена за заем от 17 милиарда ITL, който Guardamiglio напълно е изплатило без изпълнение на гаранцията.
(146)
При внасяне на гаранцията представянето на държавни гаранции е било разглеждано според принципите, съдържащи се в писмо SG (89) D/4328 от 5 април 1989 г. на Комисията, писмо SG (89) D/12772 от 12 октомври 1989 г. на Комисията до държавите-членки и в съобщение на Комисията до държавите-членки относно прилагането на членове 92 и 93 от Договора за ЕО и на член 5 от Директива 80/723/ЕИО на Комисията относно публичните предприятия в производствения сектор (38). Въз основа на тези документи Комисията е приела гаранциите само ако тяхното използване е договорно обвързано със специфични условия, които могат да стигнат до задължително деклариране на несъстоятелност от страна на предприятието бенефициер или друга аналогична процедура. Оценката на елемента на помощ в гаранциите е съдържала анализ на финансовата ситуация на получателя на заема. Елементът на помощ, установен в гаранциите, е съответствал на разликата между процента, който получателят на заем би платил при условията на свободен пазар, и този, действително получен с печалбата от гаранцията, като се приспадне евентуална премия, платена за гаранцията.
(147)
Според италианските власти в дадения случай гаранцията не представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора поради следните причини:
-
бенефициерът не е имал финансови затруднения;
-
получателят на заема е получил заем в размер на 17 милиарда ITL на финансовия пазар, което показва че дружеството е смятано за надеждно, а инвестицията - за рентабилна;
-
гаранцията е била обвързана със специфична финансова операция, тя е била за определен размер и за ограничен период от време; гаранцията е покривала само около 11 % от целия заем;
-
получателят на заема не е получил заема при по-благоприятни условия от тези по отношение на нормалния процент на пазара заради гаранцията на Finagra;
-
изпълнението на гаранцията е било обвързано със специфични условия за възстановяване на кредита чрез извънсъдебно споразумение или в съответствие с разпоредбите на италианския граждански кодекс чрез принудително изпълнение на кредита по отношение на гарантираните активи на длъжника;
-
премията, поискана от Finagra, е годишна ставка от 0,40 % и представлява, според италианските власти, пазарната цена за допълнителни гаранции (39) в този момент, вземайки предвид стабилната финансова ситуация на бенефициера, неговите икономически перспективи и инвестициите, които са били планирани. Според италианските власти пазарната цена на първоначалната гаранция тогава е била 0,70 %. При допълнителна гаранция пазарният процент е бил между 0,40 % и 0,70 % в зависимост от финансовата ситуация на бенефициера. При заем, отпуснат на дружество, оценено положително от няколко банки, и с добри икономически перспективи, извършващо задълбочен процес на модернизация, годишният процент от 0,40 % отразява, според италианските власти, пазарния процент, приложим за този тип операции. Гаранцията е свързана с второстепенна операция, (реализация на инвестиции), частично финансирана с публични средства в прилагане на Закон № 252/91, и следователно в съответствие с правилата за държавните помощи.
(148)
Въз основа на горепосочената информация Комисията може да заключи, че гаранцията, представена от Finagra, не представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора.
VII. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(149)
Комисията смята, че Италия е отпуснала въпросната помощ в нарушение на член 88, параграф 3 от Договора. Все пак, от горепосоченото се заключава, че:
-
мерките за помощ, предвидени в член 15, параграф 16 от Закон № 67/88, в член 5 от Закон № 290/99 и в Закон № 252/91 (интегрирани проекти) са съвместими с общия пазар по смисъла на член 87, параграф 3, буква в) от Договора;
-
мерките, предвидени в член 4 от Закон № 290/99 (тоест операциите по земеделски кредит, използване и подобрение, изтичащи на 31 март 1998 г.) никога не са били реализирани и следователно не са довели до отпускането на държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора;
-
интервенциите на Finagra по смисъла на Закон № 252/91, отнасящи се до придобиването на акционерни участия, отпускането на заеми на кооперации и представянето на гаранции, не представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора;
-
интервенциите на Finagra по смисъла на Закон № 252/91, отнасящи се до отпускането на заеми на частни предприятия, представляват държавни помощи по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора. Те са съвместими с общия пазар по смисъла на член 87, параграф 3, буква в) от Договора.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Мерките за помощ, които Италия е предприела в полза на сектора на животновъдството, предвидени в член 15, параграф 16 от Закон № 67/88, в член 5 от Закон № 290/99 и Закон № 252/91 (интегрирани проекти), и интервенциите на Finagra по смисъла на Закон № 252/91, отнасящи се до отпускането на заеми на частни предприятия, са съвместими с общия пазар по смисъла на член 87, параграф 3, буква в) от Договора.
2. Мерките, предвидени в член 4 от Закон № 290/99, отнасящи се до операциите по земеделски кредит, използване и подобрение, изтичащи на 31 март 1998 г., не никога са били реализирани и следователно не са довели до отпускането на държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора.
3. Интервенциите на Finagra по смисъла на Закон № 252/91, отнасящи се до придобиването на акционерно участие, отпускане на заеми на кооперации и представянето на гаранции, не представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Италианската република.
Съставено в Брюксел на 5 юли 2007 година.