31995L0002
L 061/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 95/2/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 20 февруари 1995 година
относно добавките в храни, различни от оцветители и подсладители
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 100а от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
като действат в съответствие с процедурата, заложена в член 189б от Договора (3),
като взеха предвид Директива 89/107/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно хранителни добавки, разрешени за влагане в храни, предназначени за консумация от човека (4), и по-специално член 3, параграф 2 от нея,
като имат предвид, че различията между националните законодателства относно консерванти, антиоксиданти и други добавки и техните условия на употреба възпрепятстват свободното движение на храните; като имат предвид, че това може да създаде условия на нелоялна конкуренция;
като имат предвид, че най-важното съображение относно всички правила, свързани с тези добавки в храните и техните условия на употреба, би следвало да бъде необходимостта от защита на потребителя;
като имат предвид, че е общопризнато, че непреработените храни и определени други храни би трябвало да не съдържат добавки;
като имат предвид, че във връзка с най-новата научна и токсикологична информация за тези вещества, някои от тях ще се разрешават само за определени храни и при определени условия на употреба;
като имат предвид, че е необходимо да се определят строги правила за използването на добавки в храните за кърмачета, преходните храни и готовите храни за малки деца, както са посочени в Директива 89/398/ЕИО на Съвета от 3 май 1989 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно храни, предназначени за специфична хранителна употреба (5), и по-специално член 4, параграф 1, буква д) от нея;
като имат предвид, че настоящата директива няма за цел да окаже въздействие върху правилата, отнасящи се до подсладителите и оцветителите;
като имат предвид, че до приемането на специфични разпоредби съгласно Директива 91/414/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на препарати за растителна защита (6) и съгласно Директива 90/642/ЕИО на Съвета от 27 ноември 1990 година относно фиксирането на максимални количества пестицидни остатъци в и върху някои продукти от растителен произход, включително плодове и зеленчуци (7), определени вещества, спадащи към тази категория временно попадат в обхвата на настоящата директива;
като имат предвид, че Комисията трябва да адаптира разпоредби на Общността, за да съответстват на правилата, заложени в настоящата директива;
като имат предвид, че бе проведена консултация с Научния комитет по храните относно онези вещества, които все още не са предмет на разпоредба на Общността;
като имат предвид, че е необходимо в настоящата директива да се включат специфични разпоредби относно добавките, посочени в други разпоредби на Общността;
като имат предвид, че, когато се взема решение за това дали конкретна хранителна съставка спада към определена категория храни, е желателно да се следва процедурата за съгласуване с Постоянния комитет по храните;
като имат предвид, че изменения на съществуващите критерии за чистота относно добавките в храни, различни от оцветители и подсладители и нови спецификации за онези, за които не съществуват критерии за чистота, ще бъдат приети съгласно процедурата, заложена в член 11 от Директива 89/107/ЕИО;
като имат предвид, че Научният комитет по храните все още не е излязъл със становище относно агентите за обработка на брашна; като имат предвид, че тези агенти ще бъдат предмет на отделна директива;
като имат предвид, че настоящата директива заменя Директиви 64/54/ЕИО (8), 70/357/ЕИО (9), 74/329/ЕИО (10) и 83/463/ЕИО (11); като имат предвид, че тези директиви се отменят,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Настоящата директива е специална директива, представляваща част от общата директива по смисъла на член 3 от Директива 89/107/ЕИО и се прилага за добавките, различни от оцветители, подсладители и агенти за обработка на брашна.
2. Само добавки, които удовлетворяват изискванията, определени от Научния комитет по храните, могат да се влагат в храните.
3. По смисъла на настоящата директива:
а)
„консерванти“ са вещества, които удължават срока на съхранение на храните, като ги предпазват от развала, причинена от микроорганизми;
б)
„антиоксиданти“ са вещества, които удължават срока на съхранение на храните, като ги предпазват от развала, причинена от окисление, като гранясването на мазнините и промените в цвета;
в)
„носители“, включително разтворители с качества на носители, са вещества, които се използват, за да разтворят, разредят, разпръскат или по друг начин физически да модифицират добавката, без да променят технологичната ѝ функция (и без самите те да имат технологично въздействие), за да улеснят нейното третиране, приложение или употреба;
г)
„киселини“ са вещества, които повишават киселинността на храната и/или ѝ придават кисел вкус;
д)
„регулатори на киселинността“ са вещества, които променят или контролират киселинността или алкалността на храната;
е)
„антислепващи агенти“ са вещества, които намаляват склонността на отделните частици на дадена храна да се слепват едни с други;
ж)
„антипенители“ са вещества, които предпазват или намаляват образуването на пяна;
з)
„пълнители“ са вещества, които спомагат за обема на храната, без съществено да се отразяват на нейната налична енергийна стойност;
и)
„емулгатори“ са вещества, които правят възможно образуването или поддържането на хомогенна смес от две или повече несмесими фази, като масло и вода в храната;
й)
„емулгаторни соли“ са вещества, които превръщат протеините, съдържащи се в сиренето, в дисперсна форма, като по този начин постигат хомогенно разпределение на мазнината и другите съставки;
к)
„втвърдители“ са вещества, които правят или поддържат тъканите на плодовете и зеленчуците твърди или хрупкави, или взаимодействат с желиращите агенти за образуване или затягане на желе;
л)
„овкусители“ са вещества, които подсилват съществуващия вкус и/или аромат на храната;
м)
„пенообразуватели“ са вещества, които спомагат за образуването на хомогенна дисперсия на газообразна фаза в течна или твърда храна;
н)
„желиращи агенти“ са вещества, които придават консистенция на храната чрез образуване на гел;
о)
„глазиращи агенти“ (включително лубриканти) са вещества, които, когато са приложени към външната повърхност на храната, ѝ придават лъскав вид или осигуряват предпазно покритие;
п)
„влагозадържащи агенти“ са вещества, които предпазват храните от изсушаване, като противодействат на въздействието от атмосфера с ниска степен на влажност, или подпомагат разтварянето на прахообразно вещество в течна среда;
р)
„модифицирани нишестета“ са вещества, получени чрез една или повече химически обработки на хранителни нишестета, които може да са преминали през физическо или ензимно третиране и могат да бъдат киселинно или алкално втечнени или избелени;
с)
„опаковъчни газове“ са газове, различни от въздух, въвеждани в опаковката преди, по време на или след поставяне на храната в тази опаковка;
т)
„пропеланти“ са газове, различни от въздух, които изтласкват храната от опаковката;
у)
„набухватели“ са вещества или комбинации от вещества, които отделят газ и по този начин увеличават обема на тестото за печене или тестото за палачинки;
ф)
„комплексообразуватели“ са вещества, които образуват химически комплекси с метални йони;
х)
„стабилизатори“ са вещества, които спомагат за поддържането на физико-химичното състояние на храната; стабилизаторите включват вещества, които спомагат за поддържането на хомогенна дисперсия от две или повече несмесими вещества в храната, и включват също вещества, които стабилизират, задържат или засилват съществуващия цвят на храната;
ц)
„сгъстители“ са вещества, които увеличават вискозитета на храната.
4. Агенти за обработка на брашна, освен емулгаторите, са вещества, които се прибавят към брашно или тесто, за да подобрят хлебопекарното му качество.
5. За целите на настоящата директива следните не се считат за добавки в храните:
а)
веществата, които се използват за обработка на питейната вода, както е предвидено в Директива 80/778/ЕИО (12);
б)
продуктите, съдържащи пектин и получени от суха пресована ябълкова маса или кори от цитрусови плодове, или от смес от двете, чрез действието на разредена киселина, последвано от частична неутрализация с натриеви или калиеви соли („течен пектин“);
в)
базите за дъвки;
г)
белият или жълтият декстрин, печеното или декстринизираното нишесте, нишестето, модифицирано чрез киселинно или алкално третиране, избеленото нишесте, физически модифицираното нишесте и нишестето, третирано с амилолитични ензими;
д)
амониевият хлорид;
е)
кръвната плазма, хранителният желатин, протеиновите хидролизати и техните соли, млечният протеин и глутенът;
ж)
аминокиселините и техните соли, различни от глутаминовата киселина, глицинът, цистеинът и цистинът и техните соли, и които нямат функцията на добавка;
з)
казеинатите и казеинът;
и)
инулинът.
Член 2
1. Само веществата, изброени в приложения I, III, IV и V могат да се използват в храните за целите, упоменати в член 1, параграф 3.
2. Добавките, изброени в приложение I, са разрешени за влагане в храните, за целите, упоменати в член 1, параграф 3, с изключение на тези храни, изброени в приложение II, съгласно принципа „quantum satis“.
3. С изключение на случаите, когато това е изрично предвидено, параграф 2 не се прилага за:
а)
-
непреработени храни;
-
пчелен мед, както е определен в Директива 74/409/ЕИО (13);
-
неемулгирани масла и мазнини от животински или растителен произход;
-
масло;
-
пастьоризирани и стерилизирани (включително чрез UHT технология) мляко и сметана (включително обезмаслени, пълномаслени и полуобезмаслени);
-
неароматизирани, бързо ферментирали млечни продукти;
-
натурална минерална вода, както е определена в Директива 80/777/ЕИО (14) и изворна вода;
-
кафе (с изключение на ароматизирано разтворимо кафе) и екстракти от кафе;
-
неароматизиран чай на листа;
-
захари, както са определени в Директива 73/437/ЕИО (15);
-
сухи макаронени изделия;
-
натурална неароматизирана суроватка (с изключение на стерилизарана суроватка).
По смисъла на настоящата директива, терминът „непреработени“ означава, че не са преминали обработка, която има за резултат съществена промяна в първоначалното състояние на храните; въпреки, че храните може да са били, например, отделени, надробени, отрязани, обезкостени, накълцани, одрани, обелени, излющени, счукани, нарязани, почистени, изрязани, дълбоко замразени или замразени, охладени, смлени или обезлюспени, пакетирани или непакетирани;
б)
храни за кърмачета и малки деца, както са посочени в Директива 89/398/ЕИО, включително храните за кърмачета и малки деца, които не са здрави; тези храни са предмет на разпоредбите на приложение VI;
в)
храните, изброени в приложение II, които могат да съдържат само онези добавки, посочени в това приложение и тези добавки, посочени в приложения III и IV, съгласно условията, определени в тях.
4. Добавките, изброени в приложения III и IV могат да се влагат само в храните, посочени в тези приложения и съгласно условията, определени в тях.
5. Само онези добавки, изброени в приложение V, могат да се използват като носители или разтворители с качества на носители за добавки в храните и трябва да се използват съгласно условията, определени в тях.
6. Разпоредбите на настоящата директива се отнасят също така и до съответните храни, предназначени за специфична хранителна употреба съгласно Директива 89/398/ЕИО.
7. Максималните нива, посочени в приложенията се отнасят до храните, както се предлагат на пазара, освен ако не е обявено друго.
8. В приложенията към настоящата директива „quantum satis“ означава, че няма определено максимално ниво. Обаче, добавките се използват в съответствие с добрата производствена практика, при ниво, не по-високо от необходимото за постигане на целта, за която са предназначени, и при условие че те не въвеждат в заблуждение потребителя.
Член 3
1. Наличието на дадена добавка в храна се разрешава:
-
в храна, която включва няколко съставки, различна от тази, упомената в член 2, параграф 3 до степента, до която добавката е разрешена в една от съставките на храната, състояща се от няколко съставки, или
-
ако храната е предназначена единствено за приготвянето на храна, състояща се от няколко съставки, и в такава степен, че храната да съответства на разпоредбите на настоящата директива.
2. Параграф 1 не се отнася до храни за кърмачета, преходни храни и готови храни за малки деца, както е посочено в Директива 89/398/ЕИО, с изключение на случаите, когато не е изрично предвидено.
Член 4
Настоящата директива се прилага без да се засягат специалните директиви, които разрешават добавките, изброени в приложенията, да бъдат използвани като подсладители или оцветители.
Член 5
Когато е необходимо, чрез процедурата, заложена в член 6 от настоящата директива, може да се реши:
-
дали конкретна храна, която не е категоризирана към момента на приемане на настоящата директива, принадлежи към категорията на храните, посочени в член 2 или в едно от приложенията, или
-
дали добавка в храна, изброена в приложенията и разрешена на ниво „quantum satis“, се използва в съответствие с критериите, посочени в член 2, или
-
дали дадено вещество е добавка в храна по смисъла на член 1.
Член 6
1. Когато трябва да се следва процедурата, определена в настоящия член, Комисията се подпомага от Постоянния комитет по храните, създаден съгласно Решение 69/414/ЕИО (16), (наричан по-нататък „Комитета“).
2. Председателят отнася въпроса до Комитета, било по своя собствена инициатива или по искане на представител на държава-членка.
3. Представителят на Комисията внася в Комитета проект на мерките, които трябва да бъдат приети. Комитетът произнася становището си по проекта в рамките на срока, който председателят може да определи в зависимост от неотложността на въпроса. Становището се приема с мнозинството, определено в член 148, параграф 2 от Договора в случая на решения, които се изисква да се приемат от Съвета по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в рамките на Комитета се претеглят по начина, определен в този член. Председателят не гласува.
4.
а)
Комисията приема предвидените мерки, ако те са в съответствие със становището на Комитета;
б)
Ако предвидените мерки не са в съответствие със становището на Комитета, или ако не се излезе със становище, Комисията незабавно внася в Съвета предложение относно мерките, които трябва да бъдат приети. Съветът действа с квалифицирано мнозинство.
Ако, при изтичането на срок от три месеца от датата, на която въпросът е бил отнесен към него, Съветът не е действал, предложените мерки се приемат от Комисията.
Член 7
В рамките на три години от влизането в сила на настоящата директива, държавите-членки изграждат системи за наблюдение на консумацията и употребата на добавки в храните и докладват своите констатации на Комисията.
Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета в рамките на пет години от влизането в сила на настоящата директива, относно промените, които са настъпили на пазара на добавки в храните, нивата на употреба и консумация.
Съгласно общите критерии в точка 4 на приложение II към Директива 89/107/ЕИО, в рамките на пет години от влизането в сила на настоящата директива, Комисията преразглежда условията на употреба, посочени в настоящата директива и, когато е необходимо, предлага изменения.
Член 8
1. Директиви 64/54/ЕИО, 70/357/ЕИО, 74/329/ЕИО и 83/463/ЕИО се отменят.
2. Позоваванията на отменените директиви и на посочените в тях критерии за чистота по отношение на определени добавки в храни, предвидени в тях, оттук нататък се тълкуват като позовавания на настоящата директива.
Член 9
Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива не по-късно от 25 септември 1996 година, за да:
-
разрешат търговията със и употребата на продукти, които са в съответствие с настоящата директива, не по-късно от 25 септември 1996 година;
-
забранят търговията със и употребата на продукти, които не са в съответствие с настоящата директива, не по-късно от 25 март 1997 година; продуктите, пуснати на пазара или етикетирани преди тази дата, които не са в съответствие с настоящата директива, обаче, могат да се продават до изчерпване на запасите.
Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на това позоваване се определят от държавите-членки.
Член 10
Настоящата директива влиза в сила на седмия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 11
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 20 февруари 1995 година.