32005R1043
L 172/24
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1043/2005 НА КОМИСИЯТА
от 30 юни 2005 година
за прилагането на Регламент (ЕО) № 3448/93 на Съвета относно системата за възстановяване на средства при износа на някои селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, както и на критериите за определяне размера на такова възстановяване
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 3448/93 на Съвета от 6 декември 1993 г. за установяването на търговските споразумения, приложими за някои стоки, получени от преработката на селскостопански продукти (1), и по-специално първа алинея от член 8, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕИО) № 3615/92 на Комисията от 15 декември 1992 г. за определянето на количествата селскостопански продукти, които следва да бъдат взети под внимание при изчисляването на възстановяването на средства, които следва да се изплащат в случаите на износ на стоките, упоменати в Регламент (ЕИО) № 3035/80 на Съвета (2), Регламент (ЕО) № 3223/93 на Комисията от 25 ноември 1993 г. за статистическата информация относно изплащане на възстановяването при износа на някои селскостопански продукти изнасяни под формата на стоки, включени в Регламент (ЕИО) № 3035/80 на Съвета (3), и Регламент (ЕО) № 1520/2000 на Комисията от 13 юли 2000 г. за определянето на общи подробни правила за прилагането на системата за възстановяване на износа на някои селскостопански продукти изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, както и на критериите за определяне размера на това възстановяване (4), всички тези регламенти касаят износа на някои селскостопански продукти изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора. Повечето от тях са изменяни неколкократно и в значителна степен. Необходимо е всички тези регламенти да бъдат изменени и в интерес на по-голямата яснота, опростяването и ефективността при администрирането, е целесъобразно те да бъдат заменени с един общ регламент.
(2)
Регламенти (ЕИО) № 2771/75 (5) и (ЕО) № 1255/1999 (6), 1260/2001 (7), 1784/2003 (8) и 1785/2003 (9) на Съвета за общата организация на пазарите на яйца, мляко и млечни продукти, захар, зърнени култури и ориз, предвиждат разликата между котировките или цените на подобни изделия на световните пазари и цените им в Общността да може да бъде възстановена при износ, на базата на котировките или цените на тези продукти на световните пазари, доколкото това се налага, за да се позволи въпросните селскостопански продукти да бъдат изнасяни под формата на определени преработени стоки, които не са включени в списъка на приложение I към Договора. Възстановяването на всички тези селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в списъка на приложение I към Договора, следва да бъде предмет на общи условия.
(3)
Възстановяване на средства при износа се предоставя за стоки, които са получени директно от основни продукти, от продукти получени в резултат на преработката на основни продукти или от продукти, приравнени към една от тези категории. За всеки от тези случаи следва да се дефинира методът за определяне ставката на възстановяването при износ.
(4)
За гарантиране точното прилагане на разпоредбите на регламентите за общата организация на пазарите, касаещи възстановяването на износа, възстановяването не следва да се прилага за стоки с произход от трети страни, които са използвани за производството на стоки, които се изнасят след като са били в режим на свободно обращение в рамките на Общността.
(5)
Регламент (ЕО) № 800/1999 на Комисията (10) установява общите правила за прилагане на системата за възстановяване на износа на селскостопански продукти. Въпреки това е необходимо да бъде изяснен начинът, по който тези правила следва да се прилагат за стоките, които не са включени в приложение I към Договора.
(6)
Спазването на международните споразумения, които е подписала Общността, налага възстановяването на износа на селскостопански продукти, включени в състава на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, да не надхвърля възстановяването, което се изплаща за тези стоки при износа им в непреработен вид. Това следва да се има предвид при определяне ставката на възстановяване и при дефиниране на правилата за приравняване.
(7)
Регламент (ЕИО) № 2825/93 от 15 октомври 1993 г. за определянето на някои подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) № 1766/92 на Съвета относно определянето и предоставянето на коригирано възстановяване по отношение на зърнени култури, изнасяни под формата на спиртни напитки (11), предвижда ставката на възстановяване при износ да бъде тази, която се прилага в деня, в който зърнените култури попадат под контрол за производството на спиртни напитки. Поради това поставянето на зърнените култури под митнически контрол за производството на спиртни напитки, упоменати в член 2 от Регламент (ЕИО) № 2825/93, следва да се счита за равнозначно на износ за целите на възстановяването на износа им.
(8)
Счита се, че спиртните напитки не са така чувствителни спрямо цените на селскостопанските продукти, използвани за производството им, както останалите стоки. Въпреки това протокол 19 към Акта за присъединяване на Обединеното кралство, Ирландия и Дания предвижда да бъде взето решение за необходимите мерки, които да улеснят използването на зърнени култури от Общността в производството на спиртни напитки, получавани от такива култури.
(9)
За целите на определяне на възстановяването на износа, картофеното нишесте се приравнява към царевичното нишесте. Въпреки това, трябва да се предвиди възможност да се определи специфична ставка на възстановяване износа на картофено нишесте в пазарни ситуации, при които цената му е значително по-ниска от тази на царевичното нишесте.
(10)
За да отговарят на условията за възстановяване, използваните селскостопански продукти, и по-специално произведените от такива продукти стоки трябва да са били изнесени. Всяко изключение от това правило следва да се тълкува рестриктивно. Въпреки това по време на процеса на производството на стоките производителите могат да понесат загуби на суровини и материали, за които въпреки всичко са заплатили на цени на Общността, докато загубите, понесени от производители със седалище извън Общността, са ограничени до цените на тези суровини на световните пазари. В допълнение към това в процеса на производството се получават и някои странични продукти, които се различават значително като стойност от основните продукти. В някои случаи тези странични продукти могат да бъдат използвани единствено като храна за животни. Поради това е необходимо да се определят общи правила за определяне на концепцията за количеството продукти, които реално се използват в процеса на производство на продуктите за износ.
(11)
Много стоки, произвеждани от дадено предприятие при ясно определени технически условия и с постоянни характеристики и качество на изделията, обикновено следват един постоянен експортен профил. За улеснение на експортните формалности за подобни стоки следва да се утвърди опростена процедура, при която производителят да предоставя на компетентните органи счетената от тях за необходима информация за условията на изработка на тези стоки. Когато количествата селскостопански продукти, които реално се използват в производството на изнесените стоки, са регистрирани от компетентните органи, следва да се предвиди възможност за ежегодно потвърждение на тази регистрация, за да се намалят рисковете свързани с непредоставяне на необходимата информация за промените в тези количества.
(12)
Много селскостопански продукти са зависими от променливите природни и сезонни условия. Като резултат от това съдържанието на селскостопански продукти в стоките за износ може да варира. Поради тази причина размерът на възстановяването следва да се определи на базата на действително използваното за изработката на изнасяните стоки количество селскостопански продукти. Въпреки това, за улеснение на административните дейности, размерът на възстановяването за определени стоки с опростен и сравнително постоянен състав следва да се определя на базата на фиксирани количества на селскостопанските продукти.
(13)
При определяне на ставката на възстановяване за основни или приравнени към тях продукти следва да се отчетат и възстановяването, помощите или други мерки с подобен ефект, които са приложени за производството, съгласно съответната организация на пазара на съответния продукт.
(14)
Някои стоки със сходни характеристики може да са изработени по различни техники от различни основни материали. От износителите следва да се изисква да определят характера на тези основни материали и да направят определени декларации по отношение на производствения процес, когато подобна информация е необходима за определяне на правото на възстановяване или на съответната ставка на възстановяване, която следва да се прилага.
(15)
При изчисляване на количествата селскостопански продукти, които реално са били използвани в случаите на производство на нишестета и някои глюкозни и малцодекстринови сиропи, е целесъобразно да се отчита съдържанието на сухо вещество.
(16)
Следва да се предвиди възможност за разграничаване на възстановяването върху някои стоки според дестинацията, за която е предназначен износа, когато положението в световната търговия, специфичните изисквания на някои пазари или международните търговски споразумения налагат това.
(17)
Управлението на размерите на възстановяването, които могат да бъдат изплащани в течение на една бюджетна година за някои селскостопански продукти изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, може да доведе до необходимост от определяне на различни ставки на възстановяването на износа, със или без предварително фиксиране на ставката на възстановяване на базата на развитието на процесите на Общностния и световните пазари.
(18)
Размерът на възстановяването, който може да бъде предоставен в рамките на дадена бюджетна година, е ограничен от международните ангажименти на Общността. Износът на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, трябва да бъде възможен при спазването на предварително известни условия. По-специално следва да се предвиди възможност да се получи уверение, че този износ подлежи на възстановяване съразмерно с ангажиментите на Общността. Когато това вече не е така, износителите следва предварително да бъдат информирани за това. Издаването на удостоверения за възстановяване позволява да се следят подадените заявления за възстановяване и да се гарантира на титулярите, че те ще могат да се възползват от възстановяването до размера, за който е издадено удостоверението, при условие че отговарят на останалите условия за ползване на възстановяване, установени в Общностните разпоредби. Следва да се установят мерки за управление на системата за удостоверенията за възстановяване. По-специално следва да се предвидят възможности за прилагане на редукционни коефициенти в случаите, когато размерите, посочени в заявленията за издаване на удостоверения за възстановяване, надхвърлят наличните суми. В някои случаи следва да се предвидят възможности за временното преустановяване на издаването на удостоверения за възстановяване.
(19)
Удостоверенията за възстановяване служат за гарантиране спазването на поетите от Общността международни ангажименти. Също така те позволяват предварително да бъде определен размера на възстановяването, който може да бъде предоставен за селскостопански продукти използвани в производството на стоки изнасяни за трети страни. Това им предназначение се различава в някои отношения от предназначението на разрешителните за износ, издавани за основни продукти изнасяни в непреработен вид, които са предмет на международни договорености и налагат някои количествени ограничения. Поради тази причина е необходимо да се определи кои общи разпоредби, които се прилагат за селскостопански лицензи и удостоверения, понастоящем установени с Регламент (ЕО) № 1291/2000 на Комисията, определящ общите подробни правила за прилагане на системата за вносни и износни разрешителни и на удостоверения, определящи размера на авансовото плащане на възстановяването за селскостопански продукти (12), не следва да се прилагат по отношение на удостоверенията за възстановяване.
(20)
Освен това е необходимо да се определи как следва да се прилагат по отношение на удостоверенията за възстановяване някои разпоредби на Регламент (ЕО) № 1291/2000, отнасящи се до удостоверенията, с които авансово се определя възстановяването на износа във връзка с обяви за търгове, публикувани в трети страни-вносителки. В по-голямата си част ставките на възстановяването се определят или променят в четвъртък. За да се намали опасността от подаване на заявления за определяне на размера на авансовото плащане за продукти със спекулативна цел, когато едно заявление за определяне на авансовото плащане е подадено в четвъртък, то ще се счита за подадено на следващия работен ден.
(21)
Следва да бъдат определени условията за предоставяне на обезпечение срещу удостоверенията, което е предмет на Регламент (ЕИО) № 2220/85 на Комисията от 22 юли 1985 г. за установяването на общи подробни правила за прилагане на системата за гаранциите за селскостопански продукти (13). Следва да се определят задълженията, които се считат за първостепенно изискване и за които се предоставя обезпечението, както и доказателствата, които следва да се предоставят за изпълненото задължение и срещу представянето на които се освобождава гаранцията.
(22)
Много е вероятно да се получат заявления за издаване на удостоверения за по-големи суми от тези, които могат да бъдат изплатени. Поради тази причина бюджетната година следва да се раздели на периоди, така че удостоверения да могат да бъдат издадени както на стопанските субекти, които изнасят в края на бюджетната година, така и на тези, които изнасят в началото на бюджетната година. Когато е необходимо за всички заявени суми през определен период от време следва да се приложи редукционен коефициент.
(23)
Някои видове износ не подлежат на ограничения за изплащането на възстановяване поради някои поети от Общността международни ангажименти. Подобни износни сделки следва да бъдат освободени от задължението да представят удостоверение за възстановяване.
(24)
Повечето износители получават годишно под 75 000 EUR от възстановяване. Взети заедно този износ е само малка част от общото количество суми за възстановяване, изплащани за селскостопански продукти изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора. Следва да се предвиди възможност за освобождаване на този износ от изискването за представяне на удостоверение. Въпреки това, за да се избегне безконтролното експлоатиране на тази възможност, е необходимо прилагането на това освобождаване да се ограничи само за държавата-членка, в която е седалището на износителя.
(25)
Следва да бъдат установени мерки за следене и контрол, основани на принципа на деклариране от износителя пред компетентните органи при всеки износ, на количествата продукти, използвани за производството на изнасяните стоки. Компетентните органи следва да предприемат считаните от тях за необходими мерки за удостоверяване на верността на подобни декларации.
(26)
Възможно е органите, които отговарят за проверката на декларациите на износителите, да не разполагат с достатъчно доказателства, за да могат да приемат декларацията за използваните количества за вярна, дори когато тя се базира на химически анализ. Вероятността от възникването на подобни ситуации е особено голяма когато стоките, които се изнасят са произведени в една държава-членка, а се изнасят от друга. Поради това компетентните органи на държавата-износител трябва да са в състояние да получат, ако е необходимо, директно от компетентните органи на другата държава-членкаq цялата информация, която последните са в състояние да набавят за условията на производство на стоките.
(27)
След консултации с компетентните органи в държавата-членка, в която са произведени стоките, на стопанските субекти следва да се разреши да подават опростена декларация за използваните продукти под формата на сумарни количества от тези продукти, при условие че те водят подробен отчет на използваните продукти и го предоставят на разположение на упоменатите компетентни органи.
(28)
Износителят не винаги знае точните количества на използваните селскостопански продукти, за които той може да направи заявка за възстановяване, особено когато той не е техен производител. Поради това, износителят не винаги може да декларира тези количества. Поради тази причина е необходимо да се предвиди алтернативен метод за изчисляване на размера на възстановяване, който съответното лице може да поиска да бъде приложен, като тук се налага ограничение за някои стоки на основата на техния химичен анализ и като се използва съставена за целта таблица.
(29)
Регламент (ЕО) № 2571/97 на Комисията от 15 декември 1997 г. за продажбата на масло при намалени цени и предоставянето на безвъзмездна помощ за сметана, масло и концентрирано масло за приложение в производството на тестени изделия, сладолед и други хранителни продукти (14) предвижда продажбата на масло и сметана за производството на някои стоки да може да става при намалени цени. Това трябва да се има предвид, когато размерът на възстановяването се изчислява на базата на химическия анализ.
(30)
Член 21 от Регламент (ЕО) № 800/1999 предвижда да не се предоставя възстановяване за продукти, които не са с добро и задоволително пазарно качество в деня на приемането на износната декларация. За да се гарантира това правило да се прилага еднакво за всички, следва да се поясни, че за да бъде предоставено възстановяване на продуктите, които са посочени в член 1 от Директива 92/46/ЕИО на Съвета от 16 юни 1992 г. за определянето на здравните изисквания за производството и предлагането на пазара на сурово мляко, мляко, преминало през термична обработка, и продукти на млечна основа (15), или в член 1 от Директива 89/437/ЕИО на Съвета от 20 юни 1989 г. за хигиенните и здравни проблеми, които влияят върху производството и предлагането на пазара на яйчни продукти (16), които са посочени в приложение II към настоящия регламент, съответните продукти трябва да са приготвени съгласно изискванията на тези директиви и да имат поставена върху тях изискваната здравна маркировка.
(31)
Член 31, параграф 10 от Регламент (ЕО) № 1255/1999 разглеждан във връзка с член 31, параграф 12 от същия регламент, ограничава изискването млечните продукти, за които се изплаща възстановяване при износ, да бъдат задължително с произход от Общността, само за някои стоки с високо млечно съдържание. Поради това следва да се въведат мерки за прилагане и наблюдение на спазването на това изискване.
(32)
Член 28 от Регламент (ЕО) № 800/1999 ограничава периода, през който основни селскостопански продукти или стоки могат да останат под режим на предварително финансиране на възстановяването, до остатъка от срока до изтичане на валидността на разрешителното за износ. Въпреки това, удостоверения за възстановяване издадени към края на бюджетния период са с по-малка валидност, която поради международните ангажименти на Общността не може да продължава след 30 септември. За осигуряване на достатъчна гъвкавост с цел да се позволи на износителите да се възползват в пълна степен от тези удостоверения за възстановяване с намален срок на валидност, следва да се предвидят специфични разпоредби по отношение на тези сертификати, дотолкова доколкото те ограничават периода, през който основните селскостопански продукти или стоки могат да останат под режим на предварително финансиране на възстановяването само в рамките на остатъка от срока на валидност на разрешителното за износ.
(33)
Целесъобразно е да се осигури единно прилагане в рамките на Общността на разпоредбите за възстановяване на стоките, които не са включени в приложение I към Договора. В този смисъл всяка държава-членка следва да информира чрез Комисията останалите държави-членки за мерките за наблюдение и контрол, които се прилагат на нейна територия за различните видове износни стоки.
(34)
От голямо значение е да се позволи на Комисията да извършва задоволително наблюдение над мерките, приети по отношение на предоставеното възстановяване на износа. Поради това Комисията следва да разполага с известна статистическа информация, която следва да ѝ се предоставя от компетентните органи на държавите-членки. Необходимо е да се определят форматът и обхватът на тази информация.
(35)
Следва да се предвиди необходимият период от време за преминаване от административните изисквания за сертификатите за възстановяване по силата на Регламент (ЕО) № 1520/2000, към административните изисквания, предвидени по силата на настоящия регламент. Поради това настоящият регламент следва да се прилага за заявленията, подадени след 8 юли 2005 г. за сертификати, които ще се ползват след 1 октомври 2005 година.
(36)
Предвидените по силата на настоящия регламент мерки са съобразени със становището на Управителния комитет по хоризонталните въпроси, касаещи търговията с преработени селскостопански продукти, които не са включени в списъка на приложение I към Договора,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ И ДЕФИНИЦИИ
Член 1
1. Настоящият регламент определя правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 3448/93 относно система за възстановяване при износа, установена по силата на Регламент (ЕИО) № 2771/75, Регламент (ЕО) № 1255/1999, Регламент (ЕО) № 1260/2001, Регламент (ЕО) № 1784/2003 и Регламент (ЕО) № 1785/2003.
Той следва да се прилага за износа на основните продукти, изброени в приложение I към настоящия регламент, (наричани по-нататък „основни продукти“), за продукти получени след преработката на такива основни продукти, или на продукти приравнени към една от тези две категории съгласно член 3 от настоящия регламент, когато тези продукти се изнасят във вид на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, но са изброени в едно от следните приложения:
а)
приложение I към Регламент (ЕИО) № 2771/75;
б)
приложение II към Регламент (ЕО) № 1255/1999;
в)
приложение V към Регламент (ЕО) № 1260/2001;
г)
приложение III към Регламент (ЕО) № 1784/2003;
д)
приложение IV към Регламент (ЕО) № 1785/2003.
Тези стоки, по-нататък наричани „стоки“, са изброени в приложение II към настоящия регламент.
2. Възстановяването при износа съгласно параграф 1 не следва да се предоставя за стоки, които са били в свободно обръщение на пазара съгласно член 24 от Договора и се реекспортират.
За такива стоки не се предоставя възстановяване когато се изнасят след преработка или когато са включени в състава на други стоки.
3. С изключение на зърнените храни, не се предоставя възстановяване за продукти, използвани за производството на алкохол, включен в състава на спиртните напитки, упоменати в приложение II и попадащи в код по Комбинираната номенклатура 2208.
Член 2
1. По смисъла на настоящия регламент се прилагат следните дефиниции:
1.
„бюджетен период“ означава периодът от 1 октомври на дадена година до 30 септември на следващата година;
2.
„бюджетна година“ означава периода от 16 октомври на една година до 15 октомври на следващата година;
3.
„хранителна помощ“ означава операции по доставката на хранителни помощи отговарящи на условията определени в член 10, параграф 4 от Споразумението за селското стопанство сключено по време на Уругвайския кръг на многостранните търговски преговори, наричано по-нататък „споразумението“;
4.
„отпадъци“ означава продукти от разглеждания производствен процес, чийто състав е напълно различен от този на изнасяните стоки и които не могат да бъдат пуснати на пазара;
5.
„странични продукти“ означава продукти или стоки, получени в хода на разглеждания производствен процес, чиито състав или характеристики са напълно различни от тези на изнасяните стоки и които могат да бъдат пуснати на пазара;
6.
„загуби“ означава количествата продукти или стоки, получени като резултат от разглеждания производствен процес, от етапа, на който селскостопанските продукти се използват в непреработен вид в производството, различни от количествата на изнасяните стоки и различни от отпадъците и страничните продукти, и които не могат да бъдат пуснати на пазара.
2. По смисъла на точки 4, 5 и 6 от параграф 1, продуктите получени в хода на разглеждания производствен процес, чийто състав е различен от този на изнасяните стоки, които се продават срещу заплащане, което покрива изключително само разходите по тяхната доставка, не следва да се считат за пуснати на пазара.
По смисъла на точка 6 от параграф 1, продуктите или стоките получени като резултат от разглеждания производствен процес, които могат да бъдат пласирани единствено като храни за животни, независимо дали това става срещу заплащане или не, следва да бъдат приравнени към загубите.
Член 3
1. Картофеното нишесте, попадащо под категорията с код по Комбинираната номенклатура 1108 13 00, получено директно от картофи, като се изключат производните му продукти, се приравнява към продуктът, получен от преработката на царевица.
2. Суроватка, попадаща под категориите с кодове по Комбинираната номенклатура 0404 10 48 до 0404 10 62, неконцентрирана, в замразен или в незамразен вид, се приравнява към суроватка на прах, включена в списъка на приложение I, по-нататък наричана „Продуктова група 1“.
3. Следните продукти се приравняват към мляко на прах със съдържание на мазнини не повече от 1,5 %, както са изброени в приложение I, по-нататък наричани „Продуктова група 2“:
а)
мляко и млечни продукти, попадащи в категориите с кодове по Комбинираната номенклатура 0403 10 11, 0403 90 51 и 0404 90 21, неконцентрирани и не съдържащи допълнителна захар или подсладители, замразени или незамразени, със съдържание на млечни мазнини не повече от 0,1 тегловни процента;
б)
мляко и млечни продукти, попадащи под категориите с кодове по Комбинираната номенклатура 0403 10 11, 0403 90 11 и 0404 90 21, на прах, на гранули или в друга твърда форма, не съдържащи допълнителна захар или други подсладители, със съдържание на млечни мазнини до 1,5 тегловни процента.
4. Следните продукти се приравняват към мляко на прах със съдържание на мазнини 26 %, както са изброени в приложение I, по-нататък наричани „Продуктова група 3“:
а)
мляко, сметана и млечни продукти, попадащи под категориите с кодове по Комбинираната номенклатура 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 и 0404 90 23, не концентрирани и не съдържащи допълнителна захар или други подсладители, замразени или не замразени, със съдържание на млечни мазнини над 0,1 тегловни процента, но не повече от 6 тегловни процента; и
б)
мляко, сметана и млечни продукти, попадащи под категориите с кодове по Комбинираната номенклатура 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 0404 90 23 и 0404 90 29, на прах, гранули или в друга твърда форма, несъдържащи допълнителна захар или други подсладители, със съдържание на млечни мазнини над 1,5 тегловни процента но под 45 тегловни процента.
Въпреки това, по искане на страната и със съгласието на компетентния орган продуктите, упоменати в букви а) и б) от първа алинея, могат да бъдат приравнени към:
а)
Продуктова група 2 - когато се отнася за несъдържащата мазнини част на съдържанието на сухо вещество на приравнения продукт;
б)
маслото, включено в приложение I, по-нататък наричано „Продуктова група 6“ - когато се отнася за съдържащата млечни мазнини част на приравнения продукт.
5. Следните продукти се приравняват към Продуктова група 6:
а)
мляко, сметана и млечни продукти, попадащи под категориите с кодове по Комбинираната номенклатура 0403 10 19, 0403 90 59, 0404 90 23 и 0404 90 29, неконцентрирани и несъдържащи допълнителна захар или други подсладители, със съдържание на млечни мазнини над 6 тегловни процента;
б)
мляко, сметана и млечни продукти, попадащи под категориите с кодове по Комбинираната номенклатура 0403 10 19, 0403 90 19 и 0404 90 29 във вид на прах, гранули или под друга твърда форма, несъдържащи допълнителна захар или други подсладители, със съдържание на млечни мазнини не по-малко от 45 тегловни процента;
в)
масло и други млечни мазнини със съдържание на млечни мазнини в тегловно отношение различно от 82 тегловни процента, но не по-малко от 62 тегловни процента, попадащи под категориите с кодове по Комбинираната номенклатура 0405 10, 0405 20 90, 0405 90 10 и 0405 90 90.
6. Мляко, сметана и млечни продукти, попадащи под категориите с кодове по Комбинираната номенклатура 0403 10 11 до 0403 10 19, 0403 90 51 до 0403 90 59 и 0404 90 21 до 0404 90 29, концентрирани, освен под формата на прах, гранули или в друга твърда форма, несъдържащи допълнителна захар или други подсладители, се приравняват към Продуктова група 2, когато се отнася за несъдържащата мазнини част на съдържанието на сухо вещество на приравнения продукт. Когато се отнася за съдържащата млечни мазнини част на приравнения продукт, той се приравнява към Продуктова група 6.
Първа алинея се прилага също за сирене и извара.
7. Почистен от люспите ориз, попадащ под категорията с код по Комбинираната номенклатура 1006 20 и полусмлян ориз, попадащ под категорията с кодове по Комбинираната номенклатура 1006 30 21 и 1006 30 48, се приравнява към напълно смлян ориз, попадащ под категориите с кодове по Комбинираната номенклатура от 1006 30 61 до 1006 30 98.
8. Следващите продукти се приравняват към бяла захар, попадаща под категорията с код по Комбинираната номенклатура 1701 99 10, когато се изнасят в непреработен вид и при условие че отговарят на условията за възстановяване, определени в Регламент (ЕО) № 1260/2001 и в Регламент (ЕО) № 2135/95 на Комисията (17):
а)
сурова захар от захарно цвекло или захарна тръстика, попадаща в категориите с кодове по Комбинираната номенклатура 1701 11 90 или 1701 12 90 и със съдържание в сухо състояние на най-малко 92 тегловни процента захароза, определено по полариметричната методика;
б)
захар, попадаща в категориите с кодове по Комбинираната номенклатура 1701 91 00 или 1701 99 90;
в)
продуктите, упоменати в член 1, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕО) № 1260/2001, с изключение на смеси, получени с частичната употреба на продукти, включени в Регламент (ЕО) № 1784/2003;
г)
продуктите, упоменати в член 1, параграф 1, букви е) и ж) от Регламент (ЕО) № 1260/2001, с изключение на смеси, получени с частичната употреба на продукти, включени в Регламент (ЕО) № 1784/2003.
Член 4
В допълнение към разпоредбите на настоящия регламент се прилагат и разпоредбите, предвидени по силата на Регламент (ЕО) № 800/1999.
ГЛАВА II
ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ ПРИ ИЗНОСА
РАЗДЕЛ 1
Метод на изчисляване
Член 5
1. Размерът на възстановяване изплащан за количеството, определено съгласно разпоредбите на раздел 2 за всеки от основните продукти изнасяни под формата на същия вид стоки, се получава като това количество се умножи по ставката на възстановяване за основния продукт, изчислена за единица тегло съгласно разпоредбите в раздел 3.
2. Когато по силата на член 15, параграф 2 за даден основен продукт са определени различни ставки на възстановяване, за всяко от количествата от основния продукт, за които се прилага различна ставка на възстановяване, се изчислява отделен размер.
3. Когато за производството на изнасяните стоки се използват стоки, ставката на възстановяване, която трябва да се използва при изчисляване на размера за всеки от основните продукти, за продуктите получени от тяхната преработка, или за продукти приравнени към една от тези две категории съгласно член 3, които са използвани за производството на изнасяните стоки, следва да се равнява на ставката на възстановяване, която се прилага когато първите стоки се изнасят в непреработен вид.
РАЗДЕЛ 2
Референтно количество
Член 6
Количеството на всеки от основните продукти, което се взема като база за изчисляването на размера на възстановяването по отношение на стоките, наричано по-нататък „референтно количество“, се определя както това е указано в членове 7, 8 и 9, освен в случаите, когато е цитирано приложение III или когато се прилага втори параграф от член 51.
Член 7
В случай на използване на основен продукт в непреработен вид или на приравнен продукт, референтното количество се равнява на реално използваното количество в производството на изнесените стоки, като се отчитат стойностите на преобразуване, определени в приложение VII.
Член 8
В случаите когато се използва продукт, който е включен в член 1 от Регламент (ЕО) № 1784/2003 или от Регламент (ЕО) № 1785/2003, референтното количество се равнява на реално използваното количество в производството на изнесените стоки, коригирано така че да съответства на количество от основния продукт, като са приложени коефициентите определени в приложение V към настоящия регламент, когато за съответния продукт важи едно от следните условия:
а)
продуктът е получен от преработката на основен продукт или на приравнен към основния продукт;
б)
продуктът е приравнен към продукт, получен от преработката на основен продукт;
в)
продуктът е получен от преработката на продукт, приравнен към продукт, получен от преработката на основен продукт.
Въпреки това за спиртни напитки на основата на зърнени култури, включени в спиртните напитки попадащи в категорията с код по Комбинираната номенклатура 2208, референтното количество следва да бъде 3,4 kg ечемик за един обемен процент алкохол, добит от зърнени култури, за всеки хектолитър изнесена спиртна напитка.
Член 9
Под резерва на член 11, в случаите когато се използва един от следващите продукти, референтното количество за всеки от въпросните основни продукти следва да се равнява на количеството, определено от компетентните органи съобразно член 49:
а)
продукт, който не е включен в приложение I към Договора, получен от преработката на продукт, упоменат в членове 7 или 8 от настоящия регламент,
б)
продукт, получен от смес от или от преработката на няколко продукти от упоменатите в членове 7 или 8, или на продукти от упоменатите в буква а) от настоящия параграф.
Референтното количество следва да се определи на базата на количеството продукт действително използвано за производството на изнасяните стоки. За целите на изчисляване на това количество следва да се прилагат стойностите на преобразуване, упоменати в приложение VII, или, според случая, специалните правила за изчисляване, отношенията за еквивалентност и коефициентите, упоменати в член 8.
Въпреки това за спиртни напитки на основата на зърнени култури включени в спиртните напитки, попадащи в категорията с код по Комбинираната номенклатура 2208, референтното количество следва да бъде 3,4 kg ечемик за един обемен процент алкохол, добит от зърнени култури, за всеки хектолитър изнесена спиртна напитка.
Член 10
По смисъла на членове от 6 до 9 продуктите, използвани в непреработен вид за производството на изнасяните стоки, следва да се считат за реално използвани. Когато по време на един от етапите на производство на тези стоки даден основен продукт се преработва в друг по-сложен основен продукт, който се използва на по-късен етап в производството, за реално използван се счита само последният основен продукт.
Количествата реално използвани продукти по смисъла на първия параграф следва да се определят за всеки вид изнасяна стока.
Въпреки това, в случаите на редовен износ на стоки, произвеждани от дадено предприятие при ясно определени технически условия и с постоянни характеристики и качество, по споразумение с компетентните органи тези количествата могат да бъдат определени както от производствената рецептура на въпросните стоки, така и от средните количества продукт, използвани в продължение на определен период за производството на дадено количество от тези стоки. Така определените количества продукти следва да останат като база за изчисленията до внасянето на евентуални изменения в условията при които се произвеждат въпросните стоки.
Така определените количества на продуктите следва да бъдат потвърждавани най-малко веднъж годишно освен в случаите, когато е налице официално потвърждение предоставено от компетентните органи.
Член 11
По отношение на стоките изброени в приложение III референтното количество от основния продукт, изразено в килограми, на 100 kg стоки следва да отговаря на указаното в това приложение срещу всяка от тези стоки.
Въпреки това в случаите на пресни макаронени изделия, количествата на основните продукти, дадени в приложение III, трябва да се намалят до едно еквивалентно количество сухи макаронени изделия, като за целта тези количества се умножат по процентната стойност на сухия екстракт на макаронените изделия и след това се разделят на 88.
Когато въпросните стоки са произведени отчасти от продукти, за които изплащането на възстановяване при износ е обект на разпоредбите, упоменати в член 1, параграф 1, и отчасти от други продукти, референтното количество по отношение на първите продукти се определя съгласно членове от 6 до 10.
Член 12
1. За целите на определянето на количествата реално използвани селскостопански продукти следва да се прилагат параграфи 2 и 3.
2. Всички селскостопански продукти използвани по смисъла на член 10, за които се дава право на възстановяване и които се губят в нормалния ход на производствения процес под формата на пара или дим, или чрез превръщането им с невъзстановимо прахообразно състояние или в пепел, подлежат на възстановяване по отношение на използваните количества.
3. Всяко количество стоки, което не е реално изнесено, не подлежи на възстановяване по отношение на количествата на реално използваните за тях селскостопански продукти, без ущърб на разпоредбите, предвидени по силата на член 13, параграф 1.
Когато тези стоки имат същия състав както реално изнесените, може да се приложи пропорционално намаление на количествата реално използвани за тяхното производство селскостопански продукти.
Член 13
1. По изключение от разпоредбите на член 12, параграф 3, загуби в размер на 2 % или по-малко в тегловно изражение, които са присъщи за производството на стоките, могат да не се зачитат.
Праговата стойност от 2 % се изчислява като частта от теглото на сухото вещество на всички използвани суровини и материали, след като се извадят количествата упоменати в член 12, параграф 2, спрямо теглото на сухото вещество на реално изнесените стоки, или като се използва друг метод за изчисляване, съобразен с условията на производството на стоките.
2. Когато присъщите за производството загуби надхвърлят 2 %, загубите над тази стойност не подлежат на възстановяване по отношение на реално използваните количества селскостопански продукти. Въпреки това компетентните органи в държавите-членки могат да приемат по-високите загуби за основателни. Държавите-членки следва да уведомят Комисията за случаите, в които органите признават по-високите загуби, както и за аргументите за признаването им.
3. За предоставянето на възстановяване следва да се отчитат също и количествата реално използвани селскостопански продукти, влизащи в състава на отпадъците от производството.
4. В случаите когато се получават странични продукти, реално използваните селскостопански продукти следва да се разпределят съответно спрямо изнесените стоки и страничните продукти.
РАЗДЕЛ 3
Ставки на възстановяването
Член 14
Ставката на възстановяване се определя ежемесечно за 100 kg от основните продукти, съгласно член 13, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1784/2003 и съответните разпоредби на останалите регламенти, упоменати в член 1, параграф 1 от настоящия регламент.
Въпреки това ставката на възстановяване за цели яйца от домашни птици, пресни или консервирани, както и на нецели яйца и на яйчен жълтък, подходящи за човешка консумация, пресни, сушени или консервирани под друга форма, неподсладени, следва да бъде определена за същия период, за който се определя възстановяването на износа на тези продукти в непреработен вид.
Член 15
1. Ставката на възстановяване следва да се определя специално с оглед на следното:
а)
средният разход на предприятията от преработвателната промишленост за набавяне на основните продукти от пазари на Европейския съюз и преобладаващите цени на световния пазар;
б)
нивото на възстановяване на износа на преработени селскостопански продукти, включени в приложение I към Договора, които са изработени при сходни условия;
в)
необходимостта да се осигурят равни условия за конкуренция между предприятията от тази промишленост, използващи продукти произведени в рамките на Общността и тези, които използват продукти от трети страни по силата на вътрешни производствени споразумения;
г)
от една страна, тенденциите при разходите, а от друга - тенденциите при цените в Общността и на световния пазар;
д)
спазване на ограниченията произтичащи от споразумения, сключени съгласно член 300 от Договора.
2. При определяне ставката на възстановяване следва да се имат пред вид, когато са приложими, евентуално възстановяване на производството, помощи или други мерки с подобен ефект, прилагани по отношение на основните продукти или на приравнени продукти във всички държави-членки съгласно разпоредбите за общата организация на пазара на въпросните продукти.
3. За износът на стоки, попадащи под категорията с код по Комбинираната номенклатура 3505 10 50, се прилага намален размер на възстановяване, когато се прилага възстановяване на производството за основния продукт, използван през предполагаемия период на изработка на стоките по силата на Регламент (ЕИО) № 1722/93 на Комисията (18). Така намалените ставки следва да бъдат определени съгласно процедурата, определена в член 14 от настоящия регламент.
Член 16
В случаите на картофено нишесте, попадащо под категорията с код по Комбинираната номенклатура 1108 13 00, ставката на възстановяване следва да се определя отделно в царевичен еквивалент, съгласно процедурата, определена в член 25, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1784/2003, като се прилагат критериите, посочени в член 15, параграф 1 от настоящия регламент. Използваните количества картофено нишесте следва да се преобразуват в еквивалентното количество царевично нишесте, съгласно член 8 отнастоящия регламент.
В случаите когато се касае за смеси, съдържащи Д-глюкитол (сорбитол), попадащи под категории с кодове по Комбинираната номенклатура 2905 44 и 3824 60, когато заинтересованата страна не представи декларацията, упомената в член 49 и информацията, изисквана по силата на член 52, параграф 1, буква г), или когато не представи необходимата документация в подкрепа на тази декларация, ставката на възстановяване за тези смеси следва да се равнява на определената за основния продукт, за който се прилага най-ниската ставка на възстановяване.
Член 17
Възстановяването за нишесте, попадащо под категориите с кодове по Комбинираната номенклатура от 1108 11 00 до 1108 19 90 или за продуктите, изброени в приложение I към Регламент (ЕО) № 1784/2003, получени от преработката на този вид нишесте, се прилага само при предоставянето на декларация от доставчика на тези продукти удостоверяваща, че те са произведени непосредствено от зърнени култури, картофи или ориз и изключват всякаква употреба на вторични продукти получени от производството на други селскостопански продукти или стоки.
Декларацията следва да важи за всички доставки от същия производител до нейното отменяне. Тя следва да бъде потвърждавана съгласно изискванията на член 49.
Член 18
1. Когато съдържанието на сухото вещество на картофеното нишесте, приравнено към царевично нишесте по силата на член 3, параграф 1, е 80 % или по-високо, ставката на възстановяване на износа следва да се равнява на определената съгласно член 14. Когато съдържанието на сухото вещество е под 80 %, ставката на възстановяване следва да се равнява на определената съгласно член 14, умножена по 1/80-а от реалния процент на сухото вещество.
За всички останали видове нишесте със съдържание на сухо вещество 87 % или повече ставката на възстановяване на износа следва да се равнява на определената съобразно член 14. Когато съдържанието на сухото вещество е под 87 %, ставката на възстановяване следва да се равнява на определената съгласно член 14, умножена по 1/87-а от реалния процент на сухото вещество.
Когато съдържанието на сухото вещество в глюкозата или малцодекстриновите сиропи, попадащи под категории с кодове по Комбинираната номенклатура 1702 30 59, 1702 30 99, 1702 40 90, 1702 90 50 или 2106 90 55 е 78 % или по-високо, ставката на възстановяването на износа следва да се равнява на определената съгласно член 14. Когато съдържанието на сухото вещество в тези сиропи е под 78 %, ставката на възстановяването следва да се равнява на определената съгласно член 14, умножена по 1/78-а от реалния процент на сухото вещество.
2. По смисъла на параграф 1 съдържанието на сухо вещество в нишестето следва да се определя по метода, упоменат в приложение IV към Регламент (ЕО) № 824/2000 на Комисията (19), а съдържанието на сухо вещество в глюкозата или малцодекстриновите сиропи следва да се определя по метод 2, упоменат в приложение II към Директива 79/796/ЕИО на Комисията (20), или по друг подходящ метод за анализ, който дава най-малкото същите гаранции.
3. При подаване на декларацията, упомената в член 49, заявителят трябва да декларира съдържанието на сухо вещество в нишестето или глюкозата или малцодекстриновите сиропи, които използва.
Член 19
1. Когато ситуацията на световните пазари в търговията с казеин, попадащ под категорията с код по Комбинираната номенклатура 3501 10, с казеинати, попадащи под категорията с код по Комбинираната номенклатура 3501 90 90, или с яйчен белтък, попадащ под категориите с кодове по Комбинираната номенклатура 3502 11 90 и 3502 19 90, или когато специфичните изисквания на някои пазари налагат това, възстановяването на износа на тези продукти може да бъде разграничено според дестинацията им.
2. Ставката на възстановяване за стоките, попадащи под категориите с кодове по Комбинираната номенклатура 1902 11 00, 1902 19 и 1902 40 10, може да бъде различна според дестинацията им.
9. Допуска се възстановяването да варира според това дали е било фиксирано предварително съгласно член 29 или не.
Член 20
1. Ставката на възстановяване следва да се равнява на стойността, която се прилага в деня, в който се изнасят стоките, с изключение на следните случаи:
а)
когато е подадено заявление съгласно член 29 за предварително определяне на ставката на възстановяването;
б)
когато е подадено заявление съгласно член 41, параграф 2 и ставката на възстановяването е определена предварително в деня, когато е подадено заявлението за удостоверение за възстановяване.
2. Когато се прилага системата за предварително определяне на ставката на възстановяване, за стоки изнесени на по-късна дата в рамките на периода на валидност на удостоверението за възстановяване съгласно разпоредбите на втора алинея от член 39, параграф 2, следва да се прилага размерът, който е валиден в деня на подаване на заявлението за предварителното му определяне. Заявленията за предварително определяне, подадени в четвъртък, се смятат за подадени на следващия работен ден.
Ставката на възстановяването следва да се коригира като се спазват същите правила както за предварително определяне на възстановяването за основни продукти изнасяни непреработени, но като се използват коефициентите на преобразуване за преработени зърнени продукти и ориз, определени в приложение V.
3. Извлечения от удостоверения за възстановяване по смисъла на Регламент (ЕО) № 1291/2000 не подлежат на предварително определяне отделно от удостоверенията, от които са взети.
Член 21
Когато износните стоки са упоменати в член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2571/97, ставката на възстановяване на млечни продукти следва да се равнява на тази, която се прилага при използването на млечни продукти на намалени цени, освен ако износителят не представи доказателства, че стоките не съдържат млечни продукти на намалени цени.
ГЛАВА III
УДОСТОВЕРЕНИЯ ЗА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ
РАЗДЕЛ 1
Общи разпоредби
Член 22
1. Държавите-членки издават на заявителите удостоверения за възстановяване валидни за цялата територия на Общността, независимо от тяхното седалище.
Удостоверенията за възстановяване гарантират изплащането на възстановяването, при условие че са спазени условията, посочени в глава V. Те могат да включват предварително определяне на ставката за възстановяване. Удостоверенията следва да са валидни само в рамките на един бюджетен период.
2. Възстановяването на износа на основни продукти изнасяни във вид на стоки, включени в списъка на приложение II, или на зърнени храни поставени под митнически контрол за производството на спиртни напитки, упоменати в член 2 от Регламент (ЕИО) № 2825/93, следва да се извършва срещу представено удостоверение за възстановяване, издадено съгласно член 24 от настоящия регламент.
Първа алинея не се прилага за доставките, цитирани в третото тире от член 4, параграф 1 и в член 36, параграф 1, член 40, параграф 1, член 44, параграф 1 и член 46, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 800/1999, или за износа, цитиран в глава IV от настоящия регламент.
3. Възстановяването по системата за предварително определяне, предвидена в член 20, параграф 2, става срещу представяне на удостоверение за възстановяване, показващо предварително определената ставка на възстановяването.
Член 23
1. За упоменатите в настоящия регламент удостоверения за възстановяване се прилага Регламент (ЕО) № 1291/2000.
2. Разпоредбите, предвидени по силата на Регламент (ЕО) № 1291/2000 за правата и задълженията, произтичащи от удостоверенията за възстановяване, деноминирани като количества, се прилагат mutatis mutandis за правата и задълженията, произтичащи от удостоверенията за възстановяване, упоменати в настоящия регламент за стойности, деноминирани в еуро, като се отчитат разпоредбите, предвидени в приложение VI към настоящия регламент.
3. По изключение от предвиденото по силата на параграфи 1 и 2 от настоящия член, член 8, параграфи 2 и 4, членове 9, 12 и 14, член 18, параграф 1, членове 21, 24, 32, 33 и 35, член 36, параграф 5 и членове 42, 46, 47 и 50 от Регламент (ЕО) № 1291/2000 не се прилагат за удостоверенията за възстановяване, упоменати в настоящия регламент.
4. По смисъла на членове 40 и 41 от Регламент (ЕО) № 1291/2000 срокът на валидност на удостоверенията, които са валидни до 30 септември, не може да бъде удължаван. В такива случаи за всички неусвоени суми удостоверението се анулира по причина на непредвидими форс мажорни обстоятелства, а съответното обезпечение се освобождава.
Член 24
1. Заявлението за удостоверение за възстановяване и самото удостоверение за възстановяване следва да се базират на формуляра, определен в приложение I към Регламент (ЕО) № 1291/2000 и да посочват сумата в еуро.
Тези документи следва да бъдат попълнени съгласно указанията, дадени в приложение VI към настоящия регламент.
4. Когато заявителят не планира да изнася от друга държава-членка, различна от тази, в която кандидатства за по-нататък наричано „Копие № 1“, компетентният орган може да запази това удостоверение под формата на електронен файл. В този случай компетентният орган информира заявителя, че неговото удостоверение за възстановяване е регистрирано и му предоставя информацията, посочена на копието на удостоверението за възстановяване, което е предназначено за титуляря, по-нататък наричано „Копие № 1“. Копието на удостоверението за възстановяване, което е предназначено за издаващия орган, по-нататък наричано „Копие № 2“, не се издава.
Компетентният орган записва цялата информация от удостоверенията за възстановяване, упомената в раздели III и IV от приложение VI, и сумите, посочени в удостоверението.
Член 25
Възстановяването на зърнени култури поставени под митнически контрол за производството на спиртните напитки, упоменати в член 2 от Регламент (ЕИО) № 2825/93, следва да става срещу представяне на удостоверение за възстановяване, издадено съгласно разпоредбите на член 24 от настоящия регламент.
За целите на прилагането на член 22 тези зърнени култури следва да се считат за изнесени.
Член 26
Без да се засяга член 27, удостоверението за възстановяване не може да бъде прехвърляно на името на друго лице.
Член 27
1. Произтичащите от удостоверенията задължения не могат да бъдат прехвърляни на името на други лица.
Правата, които произтичат от удостоверенията, могат да бъдат прехвърляни от техните титуляри през срока на валидността им, при условие че произтичащите от всяко удостоверение или от извлечения от него права се прехвърлят само на едно единствено друго лице и че името и адреса на това лице бъдат вписани в графа номер 20 на заявлението за издаване на удостоверение за възстановяване, както е упоменато в член 24, не по-късно от момента на подаване на това заявление. Това прехвърляне на права следва да касае сумите, които все още не са определени в удостоверението или в извлечението от него.
Преди да бъде издадено удостоверението, в графа 22 на формуляра трябва да бъде вписан следния текст, който трябва да бъде попълнен съгласно изискванията по заявлението:„Тези права могат да бъдат прехвърлени на името на … [вписват се името и адреса на лицето, на което ще бъдат прехвърлени]“.
Когато името и адресът на лицето, на което ще бъдат прехвърлени тези права, не са посочени в заявлението за издаване на удостоверението, графа 6 се заличава.
2. По изключение от разпоредбите на параграф 1, когато се касае за удостоверения за възстановяване, издадени да бъдат използвани от 1 юни за стоки, които ще бъдат изнесени преди 1 октомври, не важи изискването името и адреса на лицето, на което ще бъдат прехвърлени тези права, да бъдат вписани в графа 20 на формуляра със заявлението. В тези случаи графа 6 не се заличава от удостоверенията за възстановяване.
3. Лицата, на които са прехвърлени тези права, не могат да ги преотстъпват на трети лица, но могат да ги прехвърлят обратно на титуляря.
В такива случаи органът по издаването следва да направи едно от вписванията в графа 6 на удостоверението, определени в приложение VIII.
Член 28
1. При искане за прехвърляне на правата от титуляря на друго лице или при прехвърляне на правата от другото лице обратно към титуляра, органът по издаването, или определената от всяка държава-членка агенция или агенции, вписват следния текст в удостоверението, или по целесъобразност, в извлечението от него:
а)
името и адреса на лицето, на което ще бъдат прехвърлени тези права, така както те са посочени, съгласно изискванията на член 27, параграф 1, или вписаният текст, съгласно член 27, параграф 3;
б)
датата на прехвърляне на правото на другото лице или на обратно прехвърляне към титуляря, заверена с печата на органа или агенцията.
2. Прехвърлянето на правата от титуляря на друго лице или прехвърлянето на правата от другото лице обратно към титуляря влиза в сила от датата на вписването, упоменато в параграф 1, буква б).
Член 29
Заявленията за предварително определяне на ставката на възстановяване следва да се отнасят за всички приложими ставки на възстановяване.
Заявлението за предварително определяне може да бъде подадено както в момента на подаване на заявлението за издаване на удостоверение за възстановяване, така и по всяко време след датата на предоставяне на удостоверението за възстановяване.
Заявленията за предварително определяне следва да се подават съгласно раздел II от приложение VI, като се използва формуляра, определен в приложение I към Регламент (ЕО) № 1291/2000. Предварителното определяне не се прилага за износ, осъществен преди датата на подаване на заявлението.
Заявленията за предварително определяне, подадени в четвъртък, се смятат за подадени на следващия работен ден.
Член 30
Титулярят на удостоверение за възстановяване може да изиска да му бъде направено извлечение от удостоверението, което се изготвя във формата, определена с приложение I към Регламент (ЕО) № 1291/2000. Заявлението с искането следва да съдържа информацията, упомената в точка 3 от раздел II от приложение VI към настоящия регламент.
Сумата, за която се иска извлечението, се вписва в оригиналното удостоверение за възстановяване.
Член 31
1. Издаването на удостоверение за възстановяване задължава титуляря да кандидатства за възстановяване, равняващо се на стойността, за която е издадено удостоверението за стоките, изнесени по време на периода на валидност на удостоверението за възстановяване. Обезпечението, упоменато в член 43, се предоставя, за да се гарантира спазването на настоящото задължение.
2. Задълженията, упоменати в параграф 1, са първостепенно изискване по смисъла на член 20, параграф 2 на Регламент (ЕИО) № 2220/85.
Първостепенното изискване се счита за изпълнено, когато износителят е предал специалното заявление, отнасящо се за стоките изнесени през периода на валидност на удостоверението за възстановяване съгласно условията, определени в член 32 от настоящия регламент и в раздел V от приложение VI.
Когато специалното заявление не е декларацията за износ, то трябва да бъде подадено в рамките на три месеца от датата на изтичане на срока на валидност на удостоверението за възстановяване, чийто номер е вписан в специалното заявление, освен в случаите на непредвидими форс мажорни обстоятелства.
Когато не бъде спазен тримесечният срок, определен в трета алинея, задължението, упоменато в първото изречение на параграф 1, не може да се счита за изпълнено. В следствие от това следва да се направи удръжка от предвиденото по силата на член 43 обезпечение в размер на въпросната сума.
3. Доказателство за изпълненото първостепенно изискване е представянето пред компетентните органи на Копие № 1 на своевременно вписаното удостоверение за възстановяване съгласно разпоредбите на член 32, параграф 2. Това доказателство трябва да бъде представено до края на деветия месец след края на срока на валидност на удостоверението за възстановяване. За сумите, за които в посочения срок не бъде представено исканото доказателство, се прави удръжка от предвиденото по силата на член 43 обезпечение в размер, пропорционален на въпросната сума.
Член 32
1. Всеки износител попълва специално заявление за плащане по смисъла на член 49, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 800/1999. То се подава пред органа, отговорен за извършване на плащането, придружено от съответните удостоверения, с изключение на случая на регистриране на удостоверенията по смисъла на член 24, параграф 2 от настоящия регламент.
Компетентният орган може да счете, че специалното заявление не е платежният документ, упоменат в член 49, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 800/1999.
Компетентният орган може да счете, че специалното заявление е декларацията за износ по смисъла на член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 800/1999. В този случай датата, на която органът, отговорен за извършване на плащането, съгласно параграф 2 от настоящия член, е получил специалното заявление, е датата, на която този орган е получил декларацията за износ. Във всички останали случаи специалното заявление следва да съдържа подробна информация за декларацията за износ.
2. Органът, отговорен за извършване на плащането, следва да определи размера на исканата сума на базата на съдържащата се в специалното заявление информация, като взема за основа единствено количеството и характера на изнесения основен продукт/изнесените основни продукти и приложимата ставка/ставки на възстановяване. Данните следва да бъдат ясно посочени или упоменати в декларацията за износ.
Органът, отговорен за извършване на плащането, следва да впише тази сума в удостоверението за възстановяване в срок до три месеца след датата на получаване на специалното заявление.
Определената сума следва да се впише в удостоверенията на задната страна на Копие № 1. В графи 28, 29 и 30 следва да се впише сумата в еуро, а не количеството.
Трета алинея следва да се прилага mutatis mutandis за удостоверения, които се съхраняват в електронен формат.
3. След определянето и вписването на определената сума, Копие № 1 на удостоверението се връща на титуляря, когато удостоверението за възстановяване не е регистрирано или се съхранява от разплащателния орган по искане на износителя.
4. Задържаното обезпечение по отношение на размера на сумата, която е определена в удостоверението за възстановяване за изнесените стоки, може да бъде освободено или прехвърлено за гарантиране на авансовото изплащане на възстановяването съгласно глава 2 от Регламент (ЕО) № 800/1999.
Член 33
Заявления за удостоверения за възстановяване, издавани за един единствен бюджетен период, могат да се подават поотделно на шест транша. Заявленията за удостоверения могат да се подават най-късно на:
а)
7 септември за удостоверения, които ще се ползват след 1 октомври;
б)
7 ноември за удостоверения, които ще се ползват след 1 декември;
в)
7 януари за удостоверения, които ще се ползват след 1 февруари;
г)
7 март за удостоверения, които ще се ползват след 1 април;
д)
7 май за удостоверения, които ще се ползват след 1 юни;
е)
7 юли за удостоверения, които ще се ползват след 1 август.
Стопанските субекти могат да подават заявления за удостоверение за възстановяване само по отношение на транша, който съответства на първата крайна дата, както това е определено в букви от а) до е) от първия параграф, след датата на подаването им.
Член 34
Крайният срок, в който държавите-членки следва да уведомят Комисията за подадените заявления за удостоверения, е, както следва:
а)
14 септември за удостоверенията, упоменати в буква а) от първия параграф от член 33;
б)
14 ноември за удостоверенията, упоменати в буква б) от първия параграф от член 33;
в)
14 януари за удостоверенията, упоменати в буква в) от първия параграф от член 33;
г)
14 март за удостоверенията, упоменати в буква г) от първия параграф от член 33;
д)
14 май за удостоверенията, упоменати в буква д) от първия параграф от член 33;
е)
14 юли за удостоверенията, упоменати в буква е) от първия параграф от член 33.
Член 35
1. Общата сума по отношение на която могат да бъдат издадени удостоверения за възстановяване за всеки отделен бюджетен период се определя съгласно параграф 2.
2. От цифрата, която представлява максималния размер на възстановяването, така както той е определен съгласно член 9, параграф 2 от Споразумението, се приспадат следните елементи:
а)
сумата, която надхвърля максималния размер и която е била неправомерно предоставена през предходната бюджетна година;
б)
сумата, която е заделена за покриване на износа, упоменат в глава IV от настоящия регламент;
в)
сумите, за които са издадени удостоверения за възстановяване с валидност през съответния бюджетен период.
Сумата, по отношение на която издадените удостоверения, както това е упоменато в член 45, са били върнати, следва да се добави към цифрата, която се получава съгласно разпоредбите на първа алинея от настоящия параграф.
Получената в резултат сума следва да бъде съответно увеличена, когато заделената за покриване на износа, упоменат в глава IV сума не е оползотворена изцяло.
Когато има съмнения по отношение на някоя от сумите, упоменати в букви а), б) и в) от първа алинея, това следва да се има предвид, когато се определя крайната сума.
Член 36
Общата сума, за която могат да се издават удостоверения за всеки от траншовете, упоменати в член 33, следва да бъде:
а)
30 % от сумата, изчислена съгласно член 35, определена на 14 септември, в случаите на траншовете, цитирани в буква а) от първия параграф от член 33;
б)
27 % от сумата, изчислена съгласно член 35, определена на 14 ноември, в случаите на траншовете, цитирани в буква б) от първия параграф от член 33;
в)
32 % от сумата, изчислена съгласно член 35, определена на 14 януари, в случаите на траншовете, цитирани в буква в) от първия параграф от член 33;
г)
44 % от сумата, изчислена съгласно член 35, определена на 14 март, в случаите на траншовете, цитирани в буква г) от първия параграф от член 33;
д)
67 % от сумата, изчислена съгласно член 35, определена на 14 май, в случаите на траншовете, цитирани в буква д) от първия параграф от член 33;
е)
100 % от сумата, изчислена съгласно член 35, определена на 14 юли, в случаите на траншовете, цитирани в буква е) от първия параграф от член 33.
Член 37
1. В случай че общата стойност на заявленията, получени за всеки от съответните периоди, надхвърля максималната, упомената в член 35, Комисията определя редукционен коефициент, който се прилага за всички заявления подадени преди съответната дата, упомената в член 33, за да се осигури спазването на максималния размер, упоменат в член 35.
Комисията публикува коефициента в Официален вестник на Европейския съюз в срок до пет работни дни от датите, цитирани в член 34.
2. Когато Комисията е определила редукционен коефициент, удостоверенията се издават за заявената стойност, умножена по 1, минус определения редукционен коефициент по разпоредбите на параграф 1 от настоящия член или в член 38, параграф 3, буква а).
Въпреки това по отношение на транша, упоменат в буква е) от първия параграф от член 33, заявителите могат да оттеглят заявленията си в рамките на пет работни дни след публикуване на коефициента в Официален вестник на Европейския съюз.
3. Държавите-членки следва да уведомяват Комисията до 1 август за стойността на оттеглените по силата на втора алинея от параграф 2 заявления за удостоверения за възстановяване.
Член 38
1. Когато сумите, определени съгласно член 35, останат на разположение, Комисията може да разреши подаването на заявления за удостоверения за възстановяване от следващия понеделник по отношение на стоките, които предстои да бъдат изнесени преди 1 октомври, като публикува това най-късно до 10 август в Официален вестник на Европейския съюз.
При публикуването на това разрешение следва да се прилагат разпоредбите на параграфи 2 и 3.
2. Всеки вторник Комисията следва да бъде уведомявана от държавите-членки за подадените през предходната седмица заявления. Съответните удостоверения могат да бъдат издавани от понеделника, следващ подаването на уведомлението, освен когато Комисията е дала други указания.
3. Когато общата стойност на получените заявления в рамките на конкретна седмица надхвърля останалата сума, която е на разположение съгласно параграф 1, Комисията следва да предприеме една или повече от следните стъпки:
а)
да определи редукционен коефициент върху подадените през тази конкретна седмица заявления за удостоверения за възстановяване, за които Комисията е била уведомена и за които още не са издадени удостоверения за възстановяване;
б)
да даде указания на държавите-членки да отхвърлят заявленията, подадените през тази конкретна седмица, за които още не са уведомили Комисията;
в)
временно да преустанови подаването на заявления за удостоверения за възстановяване.
4. Приетите разпоредби по силата на параграф 3 следва да бъдат публикувани в Официален вестник на Европейския съюз в срок до четири дни от датата на получаване на уведомлението за подадените заявления съгласно параграф 2.
Член 39
1. Удостоверенията за възстановяване са валидни от датата на издаването, както това е определено в член 23, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1291/2000.
2. Удостоверенията за възстановяване са валидни до последния ден на петия месец след месеца, в който е подадено заявлението за това удостоверение или до последния ден на бюджетния период, в зависимост от това коя от двете дати настъпва по-рано. Въпреки това, удостоверенията за възстановяване, упоменати в член 40, остават валидни до последния ден на петия месец след месеца, в който е подадено заявлението за удостоверението.
Когато ставките на възстановяване са определени предварително съгласно член 29, тези ставки остават валидни до последния ден на петия месец след месеца, в който е подадено заявлението за предварително определяне на ставката на възстановяване, или до последния ден на срока на валидност на удостоверението, в зависимост от това коя от двете дати настъпва по-рано.
Член 40
Регламент (ЕО) № 2298/2001 на Комисията (21) следва да се прилага за заявления за удостоверения за възстановяване, издадени за износа на стоки, които са част от международна операция за доставка на хранителни помощи по смисъла на член 10, параграф 4 от Споразумението.
Член 41
1. За целите на член 49 от Регламент (ЕО) № 1291/2000 следва да се прилагат разпоредбите на параграфи от 2 до11 от настоящия член.
2. От 1 октомври на всеки бюджетен период заявленията за удостоверения във връзка с покани за участие в търгове, обявени от трета страна-вносител, за предварително определяне на възстановяването на износа в деня на подаване на заявлението, могат да бъдат подавани съгласно настоящия член и извън сроковете, определени в членове 33 и 38, когато сумата от всички стойности, съответстващи на една обява за търг, за които са подадени едно или повече заявления за удостоверения за възстановяване от един или повече износители и за които все още не е издадено удостоверение, не надхвърля 2 милионаEUR .
Въпреки това, това ограничение може да бъде увеличено на 4 милиона EUR, когато нито един от редукционните коефициенти, публикувани от началото на бюджетния период до момента и упоменати в член 37, параграф 1, не надхвърля 50 %.
3. Стойността, за която се подава заявлението за издаване на удостоверение или удостоверения, не може да надхвърля количеството, определено в поканата за участие в търга, умножено по съответната ставка на възстановяване, която е била определена предварително в деня на подаване на заявлението. Евентуално предвидените в поканата за участие в търга толеранси или алтернативни варианти не се вземат под внимание.
4. В допълнение към информацията, определена в член 49, параграф 10 от Регламент (ЕО) № 1291/2000, държавите-членки следва незабавно да информират Комисията за сумите, за които се кандидатства по всяко отделно удостоверение, както и за часа и датата на подаване на всяко заявление.
5. Когато сумите, за които е направено нотифицирането по силата на параграф 4 по-горе, заедно със сумите, за които вече са подадени заявления за едно или повече удостоверения, като част от същата покана за участие в търг, надхвърлят валидната лимитна стойност, упомената в параграф 2, Комисията информира държавите-членки в срок до два работни дни за получаването на допълнителната информация, както това е упоменато в параграф 4, че няма да бъде издадено удостоверение за възстановяване на този стопански субект.
6. Когато в рамките на един бюджетен период общата стойност на сумите на удостоверенията за възстановяване, които могат да бъдат издадени съгласно член 49 от Регламент (ЕО) № 1291/2000, надхвърля 4 милиона EUR, Комисията може да спре прилагането на разпоредбите на параграф 2. Решенията за спиране на прилагането на тези разпоредби се публикуват в Официален вестник на Европейския съюз.
7. По изключение от разпоредбите на член 39, параграфи 1 и 2 от настоящия регламент, удостоверенията за възстановяване, издадени съгласно член 49 от Регламент (ЕО) № 1291/2000, следва да важат от датата, на която са издадени по смисъла на член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1291/2000. Удостоверенията за възстановяване важат до края на осмия месец след месеца на издаване, или до 30 септември, в зависимост от това коя от двете дати настъпи по-рано. Предварително определените ставки важат до последния ден на валидност на удостоверението.
8. Когато компетентният орган се е уверил съгласно член 49, параграф 9, буква а) от Регламент (ЕО) № 1291/2000, че агенцията, която е обявила поканата за търг, е отменила договора по причини, които не касаят спечелилия кандидат и не се класифицират като непредвидени форс мажорни обстоятелства, той освобождава обезпечението в случаите, когато предварително определената ставка на възстановяване за основния продукт, на който се пада най-големия размер на възстановяването от всички останали използвани основни продукти, е по-висока от или се равнява на ставката на възстановяване, която е в сила в последния ден от срока на валидността на удостоверението.
9. Когато компетентният орган се е уверил съгласно член 49, параграф 9, буква б) от Регламент (ЕО) № 1291/2000, че агенцията, която е обявила поканата за търг, е задължила спечелилия кандидат да приеме промените в договора по причини, които не касаят спечелилия кандидат и не се класифицират като непредвидени форс мажорни обстоятелства, той може да удължи срока на валидност на удостоверението и срокът, в който следва да бъде валидна предварително определената ставка на възстановяване, до 30 септември.
10. Когато спечелилият търга кандидат представи доказателства съгласно член 49, параграф 9, буква в) от Регламент (ЕО) № 1291/2000, че поканата за участие в търга, или сключеният след спечелването на търга договор предвиждат толеранс или алтернативен вариант за намаляване на стойността над 5 % и че агенцията, която е обявила поканата за търг, се позовава на съответната клауза, задължението за осъществяване на износа следва да се счита за изпълнено когато изнесеното количество е по-малко с не повече от 10 % от количеството, което съответства на стойността, за която е издадено удостоверението.
Първа алинея следва да се прилага при условие, че предварително определената ставка на възстановяване за основния продукт, на който се пада на най-големия размер на възстановяването от всички останали използвани основни продукти, е по-висока от или се равнява на ставката на възстановяване, която е в сила в последния ден от срока на валидността на удостоверението. В тези случаи стойността от 95 %, упомената в член 44, параграф 4 от настоящия регламент, се заменя с 90 %.
11. По смисъла на настоящия член срокът от 21 дни, определен в член 49, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1291/2000, става 44 дни.
Член 42
Без ущърб на разпоредбите, предвидени по силата на член 10 от Регламент (ЕО) № 1291/2000, от регистрираните като валидни удостоверения в една държава-членка могат да се правят частични извлечения с валидност за цялата Общност.
РАЗДЕЛ 2
Обезпечения
Член 43
С изключение на тези за сделки по износ на хранителна помощ съгласно член 40, заявленията за удостоверения за възстановяване са валидни само когато е осигурено обезпечение в размер на 25 % от стойността, за която се кандидатства при условията, предвидени в член 15 от Регламент (ЕО) № 1291/2000.
Гаранцията се освобождава при условията, предвидени в член 44 от настоящия регламент.
Член 44
1. Когато се прилага редукционен коефициент по силата на член 37, параграф 2 или на член 38, параграф 3, буква а), част от гаранцията, равняваща се на заявената сума, умножена по редукционния коефициент, се освобождава веднага.
2. В случай, че заявителят реши да оттегли заявлението си за издаване на удостоверение, както това е предвидено в член 37, параграф 2, се освобождават 80 % от първоначалното обезпечение.
3. Гаранцията се освобождава в пълния ѝ размер когато титулярът на удостоверението е подал заявление за възстановяване на обща стойност 95 % от сумата, за която е издадено удостоверението. При подаване на заявление от страна на титуляра, държавите-членки могат да освободят гаранцията на части, пропорционално на сумите, по отношение на които са изпълнени условията, упоменати в член 31, параграфи 2 и 3, при условие че бъдат представени доказателства, че е подадено заявление за сума, равняваща се на най-малко 5 % от посочената в удостоверението.
4. Когато са подадени заявления за възстановяване на стойност по-малко от 95 % от сумата, за която е издадено удостоверението, се задържа част от гаранцията, равна на 25 % от разликата между 95 % от сумата, за която е издадено удостоверението и действително ползваната за възстановяване стойност.
Въпреки това, когато сумата, по отношение на която са изпълнени условията по член 31, параграфи 2 и 3, е по-малка от 5 % от стойността указана в удостоверението, се задържа цялата гаранция.
Когато общата стойност на гаранцията, която трябва да бъде задържана за дадено удостоверение, възлиза на 100 EUR или по-малко, съответната държава-членка освобождава цялата гаранция.
Член 45
1. Когато едно удостоверение или частично извлечение от удостоверение бъде върнато на органа, който го е издал в рамките на един период, който се равнява на първите две трети от срока му на валидност, съответният размер на обезпечението, което трябва да бъде задържано следва да се намали с 40 %, за която цел всяка част на деня се отчита за цяло денонощие.
Когато удостоверението или частичното извлечение от удостоверението бъде върнато на органа, който го е издал в рамките на един период, който се равнява на последната трета от срока му на валидност, или през месеца, следващ датата на изтичане на валидността му, съответният размер на обезпечението, което трябва да бъде задържано следва да се намали с 25 %.
2. Параграф 1 следва да се прилага само за удостоверения или частични извлечения от удостоверения, които са върнати на органа, който ги е издал по време на бюджетния период за който са били издадени, при условие че бъдат върнати не по-късно от 30 юни на този период.
ГЛАВА IV
ИЗНОС, ЗА КОЙТО НЯМА ИЗДАДЕНО УДОСТОВЕРЕНИЕ
Член 46
За всеки бюджетен период от 1 октомври 2004 необезпеченият с удостоверение износ подлежи на възстановяване в рамките на един лимит от общия резерв от 40 милиона EUR за всяка бюджетна година.
Член 47
1. Член 46 не се прилага за износ, който е част от сделка за международна хранителна помощ по смисъла на член 10, параграф 4 от Споразумението, както и за доставките упоменати в третото тире от втора алинея от член 4, параграф 1 и в член 36, параграф 1, член 40, параграф 1, член 44, параграф 1 и член 46, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 800/1999.
2. Член 46 се прилага за износ осъществен от стопански субекти, които не са притежавали удостоверение за възстановяване от началото на въпросния бюджетен период и не притежават такова удостоверение в деня на износа. Заявленията подадени от стопанския субект съгласно условията на член 32, параграф 1 през бюджетна година, включително подаденото заявление за въпросния износ, не следва да пораждат плащания на стойност над 75 000 EUR.
Когато специфичното заявление се приеме от компетентният орган да бъде митническата декларация по смисъла на член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 800/1999, при съгласие на компетентния орган датата за подаване на заявлението може да е датата на приемане от страна на митническия орган на въпросната декларация за износ.
3. Член 46 се прилага само в държавата-членка, в която е седалището на стопанския субект.
Член 48
Държавите-членки уведомяват Комисията не по-късно от пето число на всеки месец за изплатените от шестнадесето число до края на предходния месец суми за възстановяване по силата на член 46 и не по-късно от двадесето число на всеки месец за изплатените от първо до петнадесето число на текущия месец суми за възстановяване по силата на член 46. Когато случаят изисква, държавите-членки информират Комисията, че не са изплащани суми между съответните числа на месеца.
Когато общата стойност на сумите за които държавите-членки са уведомили Комисията достигне 30 милиона ЕUR, Комисията може, отчитайки международните ангажименти на Общността, временно да преустанови прилагането на член 46 за износ, за който няма издадено удостоверение за възстановяване, за срок от максимум 20 работни дни.
При същите обстоятелства Комисията може, съгласно член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 3448/93, временно да преустанови прилагането на член 46 от настоящия регламент за износ, за който няма издадено удостоверение за възстановяване, за срок по-голям от 20 работни дни.
ГЛАВА V
ЗАДЪЛЖЕНИЯ НА ИЗНОСИТЕЛЯ
Член 49
1. Когато предстои износ на стоки, заинтересованата страна следва да декларира количествата основни продукти, продуктите получени от преработката на основни продукти или продуктите, приравнени към една от тези две категории съгласно член 3, които са реално използвани по смисъла на член 10 за производството на стоките, за които ще се иска възстановяване или които имат някакво отношение към този състав на стоките, когато той е определен съгласно третия параграф от член 10.
2. Когато стоките са използвани за производството на стоки, предназначени за износ, декларацията подадена от заинтересованата страна следва да включва реално използваното количество на стоките и характера и количеството на всеки от основните продукти, продуктите получени от преработката на основни продукти и/или продуктите приравнени към една от тези две категории съгласно член 3, от които са получени въпросните стоки.
В подкрепа на своята декларация заинтересованата страна следва да представи пред компетентните органи всички документи и информация, които последните считат за необходими.
Компетентните органи удостоверяват верността на подадената до тях декларацията с всички подходящи средства.
3. По искане на компетентните органи в държавата-членка, на чиято територия се извършват митническите формалности по износа, компетентните органи на останалите държави-членки следва да съобщят на първите директно цялата информация, която успеят да набавят, за да позволят удостоверяването на верността на подадената от заинтересованата страна декларация.
Член 50
По изключение от предвиденото по силата на член 49 и след консултации с компетентните органи декларацията за използваните продукти или стоки може да бъде заменена със сумарна декларация за използваните количества продукти, или с препратка към декларация за тези количества, когато последните вече са определени по силата на третия параграф от член 10 и при условие, че производителят предостави на разположение на органите цялата необходима информация за удостоверяване верността на декларацията.
Член 51
Когато износителят не попълни упоменатата в член 49 декларация или не предостави задоволителна информация в подкрепа на своята декларация, той няма право да ползва възстановяване.
Въпреки това, когато въпросните стоки са включени в колони 1 и 2 от приложение IV, заинтересованата страна може, по изрично нейно искане, да получи право на възстановяване. Характерът и количеството на основните продукти, които се вземат предвид при изчисляването на размера на това възстановяване, се определят от извършен анализ на стоките, които предстои да бъдат изнесени и съгласно таблицата от приложение IV. Компетентните органи вземат решение за условията, при които да бъде извършен анализа и за информацията, която следва да бъде предоставена в подкрепа на искането.
Разходите по този анализ са за сметка на износителя.
Член 52
1. Член 49 не се прилага за количествата селскостопански продукти, определени по силата на приложение III, с изключение на следните:
а)
количествата продукти, упоменати в член 49, параграф 1, изнесени под формата на стоки получени частично от продукти, изплащането на възстановяване за които е включено в наредбите, упоменати в член 1, параграф 1, и частично от други продукти, съгласно условията, определени в член 11, параграф 3;
б)
количествата яйца или яйчни продукти, изнесени под формата на макаронени изделия, попадащи под категорията с код по Комбинираната номенклатура 1902 11 00;
в)
съдържанието на сухо вещество в пресни макаронени изделия, както това е упоменато във втория параграф от член 11;
г)
характерът на основните продукти реално използвани за производството на D-глюкитол (сорбитол), попадащ под категориите с кодове по Комбинираната номенклатура 2905 44 и 3824 60, и, когато е необходимо, пропорциите на D-глюкитол (сорбитол), получени от нишестени продукти и захароза;
д)
количествата казеин, изнасян под формата на стоки попадащи под категорията с код по Комбинираната номенклатура 3501 90 90;
е)
градус Плато на бирата, произведена от малц, попадащ под категорията с код по Комбинираната номенклатура 2202 90 10;
ж)
количествата немалцов ечемик, разрешени от компетентните органи.
Описанието на стоките направено в декларациите за износ и заявлението за възстановяване за стоките, изброени в приложение III, следва да бъде съобразено с номенклатурата, посочена в това приложение.
2. Когато стоките се подлагат на анализ за целите на членове 49, 50, 51 или на параграфи 1 или 3 от настоящия член, методите за анализа следва да съвпадат с упоменатите в Регламент (ЕИО) № 4056/87 на Комисията (22), а при липса на такива, с приложимите за класификацията по Общата митническа тарифа за подобни стоки, внасяни в Общността.
3. Количествата на изнесените стоки и количествата на продуктите, упоменати в член 49, параграф 1 или забележка за състава на продукта, определен съгласно третия параграф от член 10, се вписват в документа удостоверяващ износа. Въпреки това, когато се прилага втория параграф от член 51, количествата на продуктите се заменя с количествата основни продукти, отразени в колона 4 от приложение IV, според резултатите от анализа на изнесените стоки.
4. За да бъде изплатено възстановяване за стоките, попадащи в категориите по Комбинираната номенклатура с кодове 0403 10 51 до 0403 10 99, 0403 90 71 до 0403 90 99, 0405 20 10, 0405 20 30, и 2105 00 99, стоките следва да отговарят на изискванията на Директива 92/46/ЕИО, по-специално на изискването да са произведени в одобрени предприятия и да са изпълнени изискванията за здравната маркировка, определени в буква А от глава IV от приложение В към нея.
За да бъде изплатено възстановяване за стоките, попадащи в категориите по Комбинираната номенклатура с кодове 3502 11 90 и 3502 19 90, стоките следва да отговарят на изискванията, определени в глава XI от приложението към Директива 89/437/ЕИО.
5. За целите на членове 49 и 50 всяка държава-членка следва да информира Комисията за извършените на нейната територия проверки на различните видове износни стоки. Комисията информира съответно останалите държави-членки.
Член 53
1. По силата на членове 49 и 50 за стоките, попадащи под категории с кодове по Комбинираната номенклатура 0405 20 10, 0405 20 30, 1806 90 60 до 1806 90 90, 1901 или 2106 90 98 с високо процентно съдържание на млечни продукти, попадащи под категории с кодове по Комбинираната номенклатура 0402 10 19, 0402 21 19, 0405 или 0406, заинтересованата страна следва да декларира, че нито един от тези млечни продукти не е внесен от трети страни, или да посочи количествата млечни продукти, внесени от трети страни.
2. По смисъла на параграф 1 „с високо процентно съдържание“ означава 51 килограма или повече млечни продукти от упоменатите в параграф 1 по-горе, използвани на 100 килограма изнесени стоки.
3. Когато е поставено изискване количествата да бъдат определени съгласно третия параграф от член 10, компетентният орган може да приеме уверение от съответната страна, че млечните продукти, упоменати в параграф 1 по-горе и внесени от трети страни, няма да бъдат използвани.
4. Подадената декларация съгласно параграф 1 или уверението, дадено по силата на параграф 3, могат да бъдат приети от компетентния орган, когато той се увери, че платената цена за млечния продукт от упоменатите в параграф 1, включен в състава на изнесените стоки, се равнява или е близка до преобладаващите цени за тези продукти на пазара на Общността. При съпоставката на цените следва да се отчита датата, на която е закупен млечният продукт.
ГЛАВА VI
ИЗПЛАЩАНЕ НА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕТО
Член 54
1. Възстановяването на износ, осъществен в периода между 1 октомври и 15 октомври на всяка година, не се изплаща преди 16 октомври.
По отношение на износа, осъществен с представяне на удостоверение за възстановяване, издадено за даден бюджетен период, и когато Комисията счете, че има опасност Общността да не изпълни своите международни ангажименти, изплащанията на възстановяване, планирани за след края на този период, не се осъществяват преди 16 октомври. В този случай срокът, упоменат в член 49, параграф 8 от регламент (ЕО) № 800/1999, може временно да бъде удължен на три месеца и 15 дни с разпоредба, която следва да бъде публикувана в Официален вестник на Европейския съюз преди 20 септември.
2. По изключение от разпоредбите на член 28, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 800/1999, когато се касае за удостоверения за възстановяване, издадени да бъдат използвани след 1 юни по отношение на стоки, които предстои да бъдат изнесени преди 1 октомври, основните продукти, упоменати в приложение I към настоящия регламент, могат да останат под митнически контрол с оглед на преработката им, в продължение на три месеца след датата на приемане на декларацията за плащането.
По изключение от разпоредбите на член 29, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 800/1999, когато се касае за удостоверения за възстановяване, издадени да бъдат използвани след 1 юни по отношение на стоки, които предстои да бъдат изнесени преди 1 октомври, стоките могат да останат на склад в митница или в безмитна зона в продължение на три месеца след датата на приемане на декларацията за плащането.
ГЛАВА VII
ЗАДЪЛЖЕНИЕ ЗА УВЕДОМЯВАНЕ
Член 55
1. Преди 10-о число на всеки месец държавите-членки уведомяват Комисията за следното:
а)
стойността на върнатите удостоверения за възстановяване през предходния месец съгласно член 45, параграф 1;
б)
стойността на удостоверенията за възстановяване, чийто падеж е бил през предходния месец, за които не са изпълнени задълженията, упоменати в член 31, параграф 1, както това е предвидено съгласно член 31, параграфи 2 или 3;
в)
удостоверенията за възстановяване издадени през предходния месец съгласно член 40;
г)
удостоверенията за възстановяване издадени през предходния месец съгласно член 49 от Регламент (ЕО) № 1291/2000.
Упоменатите в буква б) от първа алинея стойности се разграничават, като се посочи бюджетния период на удостоверението за възстановяване, към което се отнасят.
2. Преди 1 ноември всяка година държавите-членки уведомяват Комисията за общата стойност, на която възлизат преди 1 октомври същата година удостоверенията за възстановяване, издадени през бюджетния период, който завършва на 30 септември през предходната календарна година.
Член 56
1. Държавите-членки следва да съобщават на Комисията, като за целта ползват защитената Интернет-базирана система за обмен на данни известна като DEX, най-късно до края на месеца, следващ всеки месец на календарната година, статистическа информация за стоките, предмет на настоящия регламент, по отношение на които през предходния месец са предоставени удостоверения за възстановяване, посочена като осемцифров код по Комбинираната номенклатура и състояща се от:
а)
количествата от тези стоки, изразени в тонове или друга утвърдена измервателна единица;
б)
стойността, изразена в еуро или в национална валута, на предоставеното през предходния месец възстановяване на износа по отношение на всеки от съответните основни селскостопански продукти;
в)
количествата, изразени в тонове, на всеки от основните селскостопански продукти, по отношение на които е предоставено възстановяване.
2. Преди 1 януари всяка година държавите-членки уведомяват Комисията за общата стойност на реално изплатените до предходния 30 септември суми за възстановяване за стоки, изнесени през предходни бюджетни периоди, когато за тях не е направено предварително уведомление, като посочат съответните периоди.
3. За целите на параграфи 1 и 2 изплатеното възстановяване следва да включва и авансовите плащания. Уведомлението за възстановяване на изплатено недължимо възстановяване се прави отделно.
ГЛАВА VIII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 57
Отменят се Регламенти (ЕИО) № 3615/92, (ЕО) № 3223/93 и (ЕО) № 1520/2000.
Препратките към отменените регламенти следва да се тълкуват като препратки към настоящия регламент и да се разглеждат съгласно таблицата за съответствието, поместена в приложение IX.
Член 58
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официалeн вестник на Европейския съюз.
Той следва да се прилага за заявленията, подадени от 8 юли 2005 г., за удостоверения, които ще бъдат използвани от 1 октомври 2005 година.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 30 юни 2005 година.