ДИРЕКТИВА 2008/122/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 14 януари 2009 година
относно защитата на потребителите по отношение на някои аспекти на договорите за разпределено във времето ползване на собственост, дългосрочни ваканционни продукти, препродажба и замяна
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
След приемането на Директива 94/47/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 1994 г. относно защитата на купувачите с оглед на определени аспекти от договорите, свързани с придобиването на правото на временно ползване на недвижима собственост (3), разпределеното във времето ползване на собственост се разви и на пазара се появиха нови ваканционни продукти, подобни на него. Тези нови ваканционни продукти и определени сделки, свързани с разпределеното във времето ползване на собственост, като договори за препродажба и договори за замяна, не са обхванати от Директива 94/47/ЕО. Освен това опитът от прилагането на Директива 94/47/ЕО показа, че е необходимо да се актуализират или изяснят някои аспекти, които вече са обхванати, за да се предотврати създаването на продукти с цел заобикаляне на настоящата директива.
(2)
Съществуващите празноти в регулаторната рамка водят до значителни нарушения на конкуренцията и причиняват сериозни проблеми за потребителите, като по този начин затрудняват гладкото функциониране на вътрешния пазар. Следователно Директива 94/47/ЕО следва да се замени с нова, осъвременена директива. Тъй като туризмът играе все по-важна роля в икономиките на държавите-членки, следва да се насърчава увеличаването на ръста и производителността на туристическата индустрия в областта на разпределеното във времето ползване на собственост и дългосрочните ваканционни продукти чрез приемане на определени общи правила.
(3)
За да се повиши правната сигурност и да се постигнат изцяло ползите от вътрешния пазар за потребителите и предприятията, съответните законодателства на държавите-членки следва да продължат да бъдат сближавани. Поради това определени аспекти на предлагането, продажбата и препродажбата на права за разпределено във времето ползване на собственост и на дългосрочни ваканционни продукти, както и договорите за замяна на права, произтичащи от договори за разпределено във времето ползване на собственост, следва да бъдат напълно хармонизирани. Не следва да се позволява на държавите-членки да запазват или въвеждат разпоредби в националното си законодателство, различни от установените в настоящата директива. В случаите, когато не съществуват подобни хармонизирани разпоредби, държавите-членки следва да имат право да запазват или въвеждат национално законодателство, съгласувано с общностното право. Така например държавите-членки следва да имат възможността да запазят или въведат разпоредби по отношение на последствията от упражняването на правото на отказ в рамките на правоотношения, които не попадат в приложното поле на настоящата директива, или разпоредби, според които потребителят и търговецът на права за разпределено във времето ползване на собственост или на дългосрочен ваканционен продукт не могат нито да встъпват в обвързващи отношения, нито да извършват плащания помежду си, докато потребителят не подпише кредитно споразумение, за да финансира придобиването на тези услуги.
(4)
Настоящата директива не следва да засяга прилагането от държавите-членки, в съответствие с общностното право, на разпоредбите на настоящата директива в области, които не попадат в нейното приложно поле. По този начин държава-членка може да запази или въведе национално законодателство, което съответства на разпоредбите на настоящата директива, или на определени нейни разпоредби относно сделките, които попадат извън приложното ѝ поле.
(5)
Различните договори, които попадат в приложното поле на настоящата директива, следва да бъдат ясно определени по начин, който изключва възможността от заобикаляне на нейните разпоредби.
(6)
За целите на настоящата директива понятието „договори за разпределено във времето ползване на собственост“ не следва да се разбира като включващо многократни резервации на място за настаняване, включително на стаи в хотел, тъй като многократните резервации не предполагат права и задължения, различни от тези, които произтичат от единичните резервации. Също така договорите за разпределено във времето ползване на собственост не следва да се разбират като включващи и обикновените договори за наем, тъй като последните се отнасят до еднократен непрекъснат период, а не до многократни периоди на обитаване.
(7)
За целите на настоящата директива понятието „договори за дългосрочни ваканционни продукти“ не следва да се разбира като включващо обикновени схеми за лоялност, които предоставят отстъпки при бъдещи престои в хотелите от дадена хотелска верига, тъй като членството в схемата не се получава срещу заплащане, нито заплащането се извършва от потребителя с първостепенната цел да получи отстъпки или други ползи по отношение на настаняването.
(8)
Настоящата директива не следва да засяга разпоредбите на Директива 90/314/ЕИО на Съвета от 13 юни 1990 г. относно пакетните туристически пътувания, пакетните туристически ваканции и пакетните туристически обиколки (4).
(9)
Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 г. относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар (Директива за нелоялните търговски практики) (5) забранява заблуждаващите, агресивни и други нелоялни търговски практики от страна на търговците към потребителите. Като се вземе предвид естеството на продуктите и търговските практики, свързани с разпределеното във времето ползване на собственост, дългосрочните ваканционни продукти, препродажбата и замяната, е целесъобразно да се приемат по-подробни и конкретни разпоредби по отношение на изискванията за информация и организираните с цел продажба събития. Търговската цел на поканите за участие в организирани с цел продажба събития следва да бъде ясно формулирана за потребителите. Разпоредбите във връзка с преддоговорната информация и договора следва да бъдат изяснени и актуализирани. За да се предостави възможност на потребителите да се запознаят с информацията преди сключването на договора, тя следва да им бъде предоставена по леснодостъпен за тях начин към дадения момент.
(10)
Потребителите следва да имат правото да им бъде предоставена преддоговорна информация и договор на избран от тях език, който те владеят, като това право следва да не може да бъде дерогирано от търговците. В допълнение, за да се улеснят спазването и изпълнението на договора, на държавите-членки следва да се позволи да определят дали на потребителите следва да се предоставят допълнителни езикови версии на договора.
(11)
За да се даде възможност на потребителя да разбере напълно своите права и задължения съгласно договора, следва да му се предостави срок, в който да може да се откаже от договора, без да е длъжен да посочва причина за това и без да дължи разноски. Понастоящем продължителността на този срок се различава в държавите-членки и както показва опитът, продължителността, предвидена в Директива 94/47/ЕО, не е достатъчна. Следователно, за да се постигне високо равнище на защита на потребителите и по-голяма яснота за потребителите и търговците, срокът следва да се удължи. Продължителността на срока, условията за упражняване на правото на отказ и последиците от него следва да бъдат хармонизирани.
(12)
Потребителите следва да разполагат с ефективни средства за защита, в случай че търговецът не спазва разпоредбите относно преддоговорната информация или договора, особено тези, които предвиждат, че договорът следва да включва цялата необходима информация и че потребителят следва да получи копие от договора в момента на неговото сключване. В допълнение към средствата за защита, съществуващи в националното право, потребителите следва да се ползват от удължен срок за отказ в случаите, когато търговецът не е предоставил информация. Упражняването на правото на отказ следва да остане без разноски по време на този удължен срок за отказ, без значение от какви услуги се е ползвал потребителят. Изтичането на срока за отказ не изключва възможността потребителите да потърсят средства за защита съгласно националното право при нарушения на изискванията за информация.
(13)
Регламент (ЕИО, Евратом) № 1182/71 на Съвета от 3 юни 1971 г. за определяне на правилата, приложими за срокове, дати и крайни срокове (6) следва да се прилага към изчисляването на сроковете, предвидени в настоящата директива.
(14)
Забраната за авансови плащания към търговците или към трета страна преди изтичане на срока за отказ следва да се посочи ясно, за да се подобри защитата на потребителя. При договори за препродажба забраната за авансови плащания следва да се прилага до момента на действителното извършване на продажбата или до прекратяването на договора за препродажба, но държавите-членки следва да останат свободни да регулират възможността и условията за извършване на окончателните плащания към посредници в случай на прекратяване на договора за препродажба.
(15)
При договори за дългосрочни ваканционни продукти дължимата цена в контекста на графика за разсрочено плащане би могла да отчита възможността за адаптиране на вноските след първата година, с цел да се гарантира поддържането на тяхната реална стойност, например с оглед на инфлацията.
(16)
В случай на отказ на потребителя от договор, когато цената е изцяло или частично покрита от кредит, предоставен на потребителя от търговеца или от трета страна въз основа на договореност между тази трета страна и търговеца, договорът за кредит следва да се прекрати без разноски за потребителя. Същото следва да се прилага за договори за други свързани услуги, предоставяни от търговеца или от трета страна въз основа на договореност между тази трета страна и търговеца.
(17)
Потребителите не следва да бъдат лишавани от защитата, предоставена им по силата на настоящата директива, когато приложимото към договора право е правото на държава-членка. Правото, приложимо към даден договор, следва да се определя в съответствие с разпоредбите на Общността по отношение на международното частно право, по-специално Регламент (ЕО) № 593/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 г. относно приложимото право към договорни задължения (Рим I) (7). По силата на посочения регламент правото на трета държава може да е приложимо, по-специално в случаите, когато търговците се насочват към потребители, които са на почивка в страна, различна от тяхната страна на пребиваване. Като се има предвид, че подобни търговски практики са разпространени в областта, която попада в обхвата на настоящата директива, както и че договорите се отнасят за значителни суми, следва да се предвидят допълнителни защитни мерки, които да гарантират, че в определени специфични ситуации, по-специално когато договорът е от компетентността на съдилище само в една държава-членка, потребителят не е лишен от защитата, предоставена от настоящата директива. Тази идея отразява специфичните потребности в областта на защитата на потребителите, които произтичат от характерната сложност, дългосрочното естество и финансовата значимост на договорите, попадащи в обхвата на настоящата директива.
(18)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от22 декември 2000 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (8) следва да бъде определено кои съдилища са компетентни за производствата с предмет, обхванат от настоящата директива.
(19)
За да се гарантира, че защитата, предоставена на потребителите по настоящата директива, е напълно ефективна, особено по отношение на изпълнението от страна на търговците на изискванията за информация както на преддоговорния етап, така и в самия договор, е необходимо държавите-членки да определят ефективни, съразмерни и възпиращи санкции за нарушаване на настоящата директива.
(20)
Необходимо е да се гарантира, че лицата или организациите, които според националното законодателство имат законен интерес, разполагат с правни средства за започване на производства срещу нарушения на настоящата директива.
(21)
Необходимо е да се разработят подходящи и ефективни процедури за защита в държавите-членки за разрешаване на спорове между потребители и търговци. За тази цел държавите-членки следва да поощряват създаването на публични или частни структури за извънсъдебно решаване на спорове.
(22)
Държавите-членки следва да гарантират, че потребителите са ефективно информирани за националните разпоредби, транспониращи настоящата директива, и да поощряват търговците и авторите на кодекси да информират потребителите за своите кодекси на поведение в тази област. С цел постигане на високо ниво на защита на потребителите организациите на потребителите биха могли да бъдат информирани за кодексите на поведение и да участват в изготвянето на такива кодекси.
(23)
Доколкото целите на настоящата директива не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и следователно могат да бъдат по-добре постигнати на общностно равнище, Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за отстраняване на пречките пред вътрешния пазар и за достигане на високо общо равнище на защита на потребителите.
(24)
Настоящата директива зачита основните права и съблюдава принципите, признати в частност от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи и от Хартата на основните права на Европейския съюз.
(25)
В съответствие с точка 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (9) държавите-членки се насърчават да изготвят за себе си и в интерес на Общността свои собствени таблици, които, доколкото е възможно, илюстрират съответствието между настоящата директива и мерките за транспониране, и да ги направят обществено достояние,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Цел и приложно поле
1. Целта на настоящата директива е да допринесе за правилното функциониране на вътрешния пазар и да постигне високо равнище на защита на потребителите чрез сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки по отношение на някои аспекти на предлагането, продажбата и препродажбата на разпределено във времето ползване на собственост и дългосрочни ваканционни продукти, както и с оглед на договори за замяна.
2. Настоящата директива се прилага при сделки между търговец и потребител.
Настоящата директива не засяга разпоредбите на националното законодателство, които:
а)
предвиждат правни средства за защита по общото договорно право;
б)
се отнасят до регистрирането на недвижим имот или движима собственост и прехвърлянето на недвижим имот;
в)
се отнасят до условията за създаване или режима за издаване на разрешения, или изискванията за лицензиране; и
г)
се отнасят до определянето на правната същност на правата, които са предмет на договорите, обхванати от настоящата директива.
Член 2
Определения
1. За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
а)
„договор за разпределено във времето ползване на собственост“ означава договор с продължителност повече от една година, чрез който потребител срещу заплащане придобива правото да ползва едно или повече места за настаняване с нощувка за повече от един период на обитаване;
б)
„договор за дългосрочен ваканционен продукт“ означава договор с продължителност повече от една година, чрез който потребител срещу заплащане придобива предимно правото да получава отстъпки или други ползи, свързани с настаняване, отделно или заедно с пътуване или други услуги;
в)
„договор за препродажба“ означава договор, по силата на който търговец срещу заплащане съдейства на потребител да продаде или закупи разпределено във времето ползване на собственост или дългосрочен ваканционен продукт;
г)
„договор за замяна“ означава договор, чрез който потребител срещу заплащане се включва в система за замяна, която позволява на този потребител достъп до място за настаняване с нощувка или други услуги в замяна на предоставяне на други лица на временен достъп до ползите от правата, които произтичат от договора за разпределено във времето ползване на собственост на този потребител;
д)
„търговец“ означава физическо или юридическо лице, което действа за цели, свързани с търговията, стопанската дейност, занаята или професията на това лице, както и което и да е лице, действащо от името или за сметка на търговец;
е)
„потребител“ означава физическо лице, което действа за цели, които са извън търговията, стопанската дейност, занаята или професията на това лице;
ж)
„допълнителен договор“ означава договор, чрез който потребителят получава услуги, свързани с договор за разпределено във времето ползване на собственост или за дългосрочен ваканционен продукт, като тези услуги се предоставят от търговеца или от трета страна въз основа на договореност между тази трета страна и търговеца;
з)
„траен носител“ означава всеки инструмент, който позволява на потребителя или на търговеца да съхранява адресирана лично до него информация по начин, който е достъпен за бъдещо ползване през съобразен с целите на информацията период от време и който позволява непромененото възпроизвеждане на съхранената информация;
и)
„кодекс на поведение“ означава споразумение или набор от правила, които не са наложени по силата на законови, подзаконови или административни разпоредби на държава-членка и които определят поведението на търговци, поели задължението да спазват този кодекс по отношение на една или повече търговски практики или стопански сектори;
й)
„автор на кодекс“ означава всяко образувание, включително търговец или група търговци, които носят отговорност за съставянето и преразглеждането на кодекс на поведение и/или за наблюдение на спазването на кодекса от онези, които са поели задължението да го спазват.
2. При изчисляването на продължителността на договора за разпределено във времето ползване на собственост или на дългосрочен ваканционен продукт, определени съответно в параграф 1, букви а) и б), се взема предвид всяка разпоредба от договора, която позволява мълчаливо подновяване или продължаване.
Член 3
Реклама
1. Държавите-членки гарантират, че във всяка реклама се посочва възможността за получаване на информацията, посочена в член 4, параграф 1, както и откъде може да бъде получена.
2. Ако договор за разпределено във времето ползване на собственост, дългосрочен ваканционен продукт, препродажба или замяна бъде предложен на потребител лично в рамките на събитие, организирано с цел промоция или продажба, търговецът ясно посочва в поканата търговската цел и характера на събитието.
3. Информацията, посочена в член 4, параграф 1, следва да бъде достъпна за потребителя във всеки момент по време на събитието.
4. Разпределено във времето ползване на собственост или дългосрочен ваканционен продукт не се предлагат или продават като инвестиция.
Член 4
Преддоговорна информация
1. Достатъчно време преди потребителят да бъде обвързан с договор или предложение, търговецът му представя по ясен и изчерпателен начин точна и достатъчна информация, както следва:
а)
при договор за разпределено във времето ползване на собственост: чрез стандартния формуляр за информация, установен в приложение I, и информацията съгласно част 3 от същия формуляр;
б)
при договор за дългосрочен ваканционен продукт: чрез стандартния формуляр за информация, установен в приложение II, и информацията съгласно част 3 от същия формуляр;
в)
при договор за препродажба: чрез стандартния формуляр за информация, установен в приложение III, и информацията съгласно част 3 от същия формуляр;
г)
при договор за замяна: чрез стандартния формуляр за информация, установен в приложение IV, и информацията съгласно част 3 от същия формуляр.
2. Информацията, посочена в параграф 1, се представя от търговеца безплатно, на хартиен или друг леснодостъпен за потребителя траен носител.
3. Държавите-членки гарантират, че информацията, посочена в параграф 1, е изготвена на езика или на един от езиците на държавата-членка на пребиваване на потребителя или на държавата-членка, чийто гражданин е потребителят, по негов избор, при условие че това е официален език на Общността.
Член 5
Договор за разпределено във времето ползване на собственост, дългосрочни ваканционни продукти, препродажба и замяна
1. Държавите-членки гарантират, че договорът е изготвен в писмена форма, на хартиен или на друг траен носител, на езика или на един от езиците на държавата-членка на пребиваване на потребителя или на държавата-членка, чийто гражданин е потребителят, по негов избор, при условие че това е официален език на Общността.
Държавата-членка на пребиваване на потребителя може обаче да изисква в допълнение:
а)
във всички случаи договорът да се предоставя на потребителя на езика или на един от езиците на тази държава-членка, при условие че това е официален език на Общността;
б)
при договор за разпределено във времето ползване на собственост, който се отнася за конкретен недвижим имот, търговецът да предостави на потребителя заверен превод на договора на езика или на един от езиците на държавата-членка, в която се намира недвижимият имот, при условие че това е официален език на Общността.
Държавата-членка, на чиято територия търговецът извършва дейност по продажби, може да изиска във всички случаи договорът да бъде представян на потребителя на езика или на един от езиците на тази държава-членка, при условие че това е официален език на Общността.
2. Информацията, посочена в член 4, параграф 1, представлява неразделна част от договора и не може да бъде променяна, освен ако страните изрично не уговорят друго или ако промените не са в резултат на необичайни и непредвидими обстоятелства извън контрола на търговеца, последиците от които не биха могли да бъдат избегнати дори ако са положени всички необходими грижи.
Тези промени се съобщават на потребителя на хартиен или на друг леснодостъпен за него траен носител преди сключването на договора.
Тези промени се посочват изрично в договора.
3. В допълнение към информацията, посочена в член 4, параграф 1, договорът съдържа:
а)
самоличността, мястото на пребиваване и подписите на страните; и
б)
датата и мястото на сключване на договора.
4. Преди сключването на договора търговецът изрично насочва вниманието на потребителя към съществуването на право на отказ, към продължителността на срока за отказ, посочен в член 6, както и към забраната за авансови плащания по време на срока за отказ, посочена в член 9.
Потребителят подписва отделно съответните договорни клаузи.
Договорът включва отделен стандартен формуляр за отказ, установен в приложение V, който има за цел да улесни упражняването на правото на отказ в съответствие с член 6.
5. Потребителят получава копие или копия от договора в момента на неговото сключване.
Член 6
Право на отказ
1. В допълнение към средствата за защита, предоставени на потребителя съгласно националното право, в случай на нарушение на разпоредбите на настоящата директива държавите-членки гарантират, че потребителят разполага със срок от четиринадесет календарни дни да се откаже от договора за разпределено във времето ползване на собственост, дългосрочни ваканционни продукти, препродажба и замяна, без да посочва някаква причина.
2. Срокът за отказ се изчислява:
а)
от деня на сключване на договора или на обвързващ предварителен договор; или
б)
от деня, в който потребителят получи договора или обвързващ предварителен договор, ако този ден е след датата, посочена в буква а).
3. Срокът за отказ изтича:
а)
ако потребителят не е получил отделен стандартен формуляр за отказ съгласно изискванията на член 5, параграф 4, попълнен от търговеца и предоставен на потребителя в писмена форма, на хартиен или на друг траен носител - след една година и четиринадесет календарни дни, считано от деня, посочен в параграф 2 от настоящия член;
б)
ако информацията, посочена в член 4, параграф 1, включително приложимия стандартен формуляр за информация, установен в приложения от I до IV, не е била представена на потребителя в писмена форма, на хартиен или на друг траен носител - след три месеца и четиринадесет календарни дни, считано от деня, посочен в параграф 2 от настоящия член.
Освен това държавите-членки предвиждат подходящи санкции в съответствие с член 15, по-специално в случай че след изтичане на срока за отказ търговецът не е изпълнил изискванията за информация, установени в настоящата директива.
4. Ако според изискванията на член 5, параграф 4 търговецът е попълнил и предоставил на потребителя в писмена форма, на хартиен или на друг траен носител отделен стандартен формуляр за отказ в рамките на една година от деня, посочен в параграф 2 от настоящия член, срокът за отказ започва да тече от деня, в който потребителят получи този формуляр. По същия начин ако информацията, посочена в член 4, параграф 1, включително приложимия стандартен формуляр за информация, установен в приложения от I до IV, е била предоставена на потребителя в писмена форма, на хартиен или на друг траен носител в рамките на три месеца от деня, посочен в параграф 2 от настоящия член, срокът за отказ започва да тече от деня, в който потребителят получи тази информация.
5. Когато договорът за замяна се предлага на потребителя съвместно и по едно и също време с договор за разпределено във времето ползване на собственост, към двата договора се прилага само един срок за отказ съгласно параграф 1. Срокът за отказ за двата договора се изчислява в съответствие с разпоредбите на параграф 2, така както се прилагат към договора за разпределено във времето ползване на собственост.
Член 7
Условия за упражняване на правото на отказ
Когато потребителят възнамерява да упражни правото на отказ, преди изтичането на срока за отказ потребителят уведомява търговеца за своето решение да се откаже, като за целта използва хартиен или друг траен носител. Потребителят може да използва стандартния формуляр за отказ, установен в приложение V и предоставен от търговеца съгласно член 5, параграф 4. Крайният срок е спазен, ако уведомлението е изпратено преди изтичането на срока за отказ.
Член 8
Последици от упражняването на правото на отказ
1. Упражняването на правото на отказ от потребителя прекратява задължението на страните да изпълнят договора.
2. Когато упражнява правото на отказ, потребителят не дължи разноски, нито отговаря за стойността, съответстваща на услугата, която може да е била предоставена преди отказа.
Член 9
Авансово плащане
1. Държавите-членки гарантират, че по отношение на договорите за разпределено във времето ползване на собственост, дългосрочни ваканционни продукти и замяна се забраняват всяко авансово плащане, предоставяне на гаранции, блокиране на пари в сметки, изрично признаване на задължение или всяка друга насрещна престация за търговеца или за трета страна от страна на потребителя преди края на срока за отказ съгласно член 6.
2. Държавите-членки гарантират, че по отношение на договорите за препродажба се забраняват всяко авансово плащане, предоставяне на гаранции, блокиране на пари в сметки, изрично признаване на задължение или всяка друга насрещна престация за търговеца или за трета страна от страна на потребителя, преди да се е осъществила действителната продажба или договорът за препродажба да е прекратен по друг начин.
Член 10
Специфични разпоредби относно договорите за дългосрочни ваканционни продукти
1. При договорите за дългосрочни ваканционни продукти плащането се извършва в съответствие с график за разсрочено плащане. Забранява се плащането на цената, посочена в договора, по друг начин, освен в съответствие с графика за разсрочено плащане. Плащанията, включително членските вноски, се разделят на еднакви по стойност годишни вноски. Търговецът изпраща писмено искане за плащане на хартиен или на друг траен носител най-малко четиринадесет календарни дни преди всяка дата на падеж.
2. След плащането на втората вноска потребителят може, без това да води до договорни санкции, да прекрати договора, като предизвести търговеца в срок от четиринадесет календарни дни, считано от получаването на искането за плащане за всяка вноска. Това право не засяга правото на прекратяване на договора съгласно действащото национално законодателство.
Член 11
Прекратяване на допълнителни договори
1. Държавите-членки гарантират, че ако потребителят упражни правото си на отказ от договора за разпределено във времето ползване на собственост или дългосрочен ваканционен продукт, всеки допълнителен договор за замяна към такива договори или всеки друг допълнителен договор се прекратява автоматично без разходи за потребителя.
2. Без да се засяга член 15 от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 г. относно договорите за потребителски кредити (10), ако цената е изцяло или отчасти покрита от кредит, предоставен на потребителя от търговеца или от трета страна въз основа на договореност между третата страна и търговеца, договорът за кредит се прекратява без разходи за потребителя, ако потребителят упражни правото си на отказ от договора за разпределено във времето ползване на собственост, дългосрочен ваканционен продукт, препродажба или замяна.
3. Държавите-членки установяват подробни правила за прекратяване на такива договори.
Член 12
Императивен характер на директивата и прилагане в правоотношения с международен елемент
1. Държавите-членки гарантират, че когато правото, приложимо към договора, е правото на държава-членка, потребителите не могат да се откажат от правата си, предоставени им по настоящата директива.
2. Когато приложимото право е правото на трета държава, потребителите не се лишават от защитата, предоставена им по настоящата директива, както тя се прилага в държавата-членка на сезирания съд, ако:
-
някой от недвижимите имоти е разположен на територията на държава-членка; или
-
в случай на договор, който не е непосредствено свързан с недвижим имот, ако търговецът извършва търговски или професионални дейности в държава-членка или по някакъв начин насочва такива дейности към държава-членка и договорът попада в обхвата на тези дейности.
Член 13
Съдебна и административна защита
1. Държавите-членки гарантират в интерес на потребителите наличието на адекватни и ефективни средства за гарантиране спазването на настоящата директива от страна на търговците.
2. Средствата, посочени в параграф 1, включват разпоредби, съгласно които една или повече от следните организации, определени от националното право, има право да предявява искове в съответствие с националното право пред съдилищата или компетентните административни органи, за да гарантира прилагането на националните разпоредби за изпълнение на настоящата директива:
а)
обществени организации и органи или техни представители;
б)
организации на потребителите, имащи законен интерес да защитават потребителите;
в)
професионални организации, имащи законен интерес да предприемат такива действия.
Член 14
Информация за потребителя и извънсъдебна защита
1. Държавите-членки предприемат подходящи мерки за информиране на потребителите относно националното законодателство, транспониращо настоящата директива, и поощряват, когато е подходящо, търговците и авторите на кодекси да информират потребителите за своите кодекси на поведение.
Комисията насърчава съставянето на общностно равнище и по-специално от професионални органи, организации и асоциации, на кодекси на поведение, които имат за цел да улеснят прилагането на настоящата директива в съответствие с общностното право. Комисията насърчава също така, когато е подходящо, търговците и техните браншови организации да информират потребителите за наличието на такива кодекси, включително, когато е подходящо, посредством специфично обозначаване.
2. Държавите-членки насърчават създаването или разработването на адекватни и ефективни извънсъдебни процедури за обжалване и обезщетяване с цел разрешаване на потребителски спорове по настоящата директива, и насърчават, когато е подходящо, търговците и техните браншови организации да информират потребителите за наличието на такива процедури.
Член 15
Санкции
1. Държавите-членки предвиждат налагането на подходящи санкции, в случай че търговец не спази националните разпоредби, приети съгласно настоящата директива.
2. Тези санкции са ефективни, съразмерни и възпиращи.
Член 16
Транспониране
1. Държавите-членки приемат и публикуват до 23 февруари 2011 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
Държавите-членки прилагат тези разпоредби от 23 февруари 2011 г.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 17
Преразглеждане
Комисията преглежда настоящата директива и докладва на Европейския парламент и на Съвета не по-късно от 23 февруари 2014 г.
Ако е необходимо, Комисията прави допълнителни предложения за адаптирането на директивата към развитието в тази област.
Комисията може да изиска информация от държавите-членки и от националните регулаторни органи.
Член 18
Отмяна
Директива 94/47/ЕО се отменя.
Позоваванията на отменената директива се считат за позовавания на настоящата директива и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение VI.
Член 19
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 20
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 14 януари 2009 година.