32001R2560
L 344/13
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 2560/2001 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 19 декември 2001 година
относно трансграничните плащания в еуро
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (3),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (4),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 97/5/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 януари 1997 г. относно трансграничните кредитни преводи (5) целеше да усъвършенства обслужването на трансграничните кредитни преводи и особено тяхната ефективност. Целта е да се даде възможност на отделните потребители и малките и средни предприятия да извършват кредитни преводи бързо, сигурно и евтино от една част на Общността в друга. Кредитните преводи и трансграничните плащания като цяло все още са изключително скъпи в сравнение с вътрешните плащания. Данните от проучване, проведено от Комисията, публикувани на 20 септември 2001 г., ясно сочат, че относно банковите разходи по паричните преводи информация за потребителите или липсва, или тя е недостатъчна и че разходите по трансграничните кредитни преводи почти не са се променили от 1993 г., когато също е било проведено подобно проучване.
(2)
Докладът на Комисията пред Европейския парламент и Съвета от 31 януари 2000 г. относно плащанията „на дребно“ на вътрешния пазар заедно с Решенията на Европейския парламент от 26 октомври 2000 г. и от 4 юли 2001 г. относно Съобщение на Комисията за средствата за подпомагане на участниците в икономическия процес при преминаване към еурото, и докладите на Европейската централна банка от септември 1999 г. и септември 2000 г. за подобряване обслужването на трансграничните плащания, подчертават спешната необходимост от ефективни промени в тази област.
(3)
Съобщението на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Икономическия и социален комитет, Комитета на регионите и Европейската централна банка от 3 април 2001 г. относно подготовката за въвеждане на еуробанкноти и монети гласи, че Комисията ще обсъди използването на всички инструменти, които има на свое разположение, и ще предприеме всички необходими мерки за уеднаквяване на разходите по трансграничните сделки с тези по вътрешните, като по този начин идеята за еурозоната като „област на вътрешни плащания“ се превърне в нещо реално и прозрачно ясно за гражданите.
(4)
В сравнение с целта, която бе препотвърдена при въвеждането на безналичното еуро, а именно, да се постигне, ако не единна, то поне подобна тарифна структура за еурото, не са постигнати значителни резултати по отношение намаляването на разходите за трансграничните плащания в сравнение с вътрешните плащания.
(5)
Обемът на трансграничните плащания непрекъснато нараства със завършване изграждането на вътрешния пазар. В тази зона без граници плащанията се облекчиха още повече с въвеждането на еурото.
(6)
Фактът, че равнището на разходите за трансгранични плащания се запазва по-високо от равнището на разходите за вътрешни плащания, затруднява външната търговия и по тази причина се явява пречка за правилното функциониране на вътрешния пазар. Много вероятно е това да засегне и доверието в еурото. Ето защо, за да се улесни функционирането на вътрешния пазар, е необходимо разходите за трансгранични плащания в еуро да са същите като разходите за плащания в еуро в държава-членка, което би укрепило доверието в еурото.
(7)
За трансграничните електронни платежни операции също трябва да бъде приложен принципът на единното тарифиране, като се вземат предвид адаптационните периоди и допълнителната натовареност на институциите, свързана с преминаването към еурото от 1 юли 2002 г. За да могат да се внедрят нужната инфраструктура и условия, е необходим преходен период за трансграничните кредитни преводи до 1 юли 2003 г.
(8)
В момента не е уместно прилагането на принципа на единното тарифиране за чекове, тъй като по своя характер те не могат да бъдат обработвани така ефективно, както другите платежни средства, и особено електронните плащания. Но принципът на прозрачност на таксите трябва да се прилага и към чековете.
(9)
За да се даде възможност на потребителя да изчисли сумата на разходите по трансгранично плащане, е необходимо той да бъде информиран за наложените такси и всяко изменение в тях. Същото се отнася и за трансгранична платежна операция в еуро, в която е включена валута, различна от еуро.
(10)
Настоящият регламент не засяга възможността институциите да предлагат такси „all-inclusive“ за обслужването на различни плащания в случай, че това не води до различия между трансграничните и вътрешните плащания.
(11)
Важно е също така да се направят промени, които да облекчат институциите при извършването на трансгранични плащания. В това отношение трябва да се насърчи процесът на стандартизация, особено що се отнася до използването на международен номер на банкова сметка (6) (IBAN) и банков идентификационен код (7) (BIC), необходими за автоматизирана обработка на трансграничните кредитни преводи. Широката употреба на тези кодове е от съществено значение. Освен това, трябва да бъдат отстранени всички други критерии, които водят до допълнителни разходи, за да се намалят разходите на клиентите по трансграничните плащания.
(12)
За да се облекчи натоварването на институциите, които извършват трансгранични плащания, е необходимо постепенно да се премахнат задълженията, свързани с регулярните декларации за целите на статистиката на платежния баланс.
(13)
За да се осигури спазването на настоящия регламент, държавите-членки трябва да разработят адекватни и ефективни процедури за подаване на жалби или молби за уреждане на спорове между наредителя и неговата институция или между бенефициера и неговата институция, като се използват съществуващите процедури, ако това е възможно.
(14)
Желателно е Комисията да представи доклад относно приложението на настоящия регламент не по-късно от 1 юли 2004 г.
(15)
Необходимо е също така да се разработи процедура, посредством която настоящият регламент да може да се прилага към трансгранични плащания, направени във валута на друга държава-членка, когато тази държава-членка реши,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет и обхват на регламента
Настоящият регламент предвижда правила, засягащи трансграничните плащания в еуро, с цел разходите по тези плащания да се изравнят с разходите по плащанията в еуро в държава-членка.
Регламентът се прилага към трансгранични плащания в еуро на стойност до 50 000 EUR в рамките на Общността.
Настоящият регламент не се прилага към трансгранични плащания между институции, извършени за тяхна собствена сметка.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се използват следните определения:
а)
„трансгранични плащания“ са:
i)
„трансгранични кредитни преводи“: транзакции, извършени по инициатива на наредителя чрез институция или неин клон в една държава-членка с оглед на това да се постави на разположение на бенефициера парична сума в дадена институция или неин клон в друга държава-членка; наредителят и бенефициерът могат да бъдат едно и също лице;
ii)
„трансгранични електронни платежни транзакции“ са:
-
трансгранични преводи на средства, извършени посредством електронни платежни инструменти, различни от тези, наредени и изпълнени от институции,
-
трансгранични тегления на пари в брой, извършени посредством електронни платежни инструменти и зареждане (и изпразване) на електронен паричен инструмент от банкомат и автоматично терминално устройство на територията на издателя или институцията по договор за признаване на платежния инструмент;
iii)
„трансгранични чекове“ са чековете на хартиен носител, дефинирани в Женевската конвенция от 19 март 1931 г., която предвижда еднообразни закони за чековете, издадени от институции в рамките на Общността и използвани за трансгранични операции в рамките на Общността;
б)
„електронен платежен инструмент“ е платежен инструмент за отдалечен достъп и електронен паричен инструмент, който позволява собственика му да извърши едно или повече електронни плащания;
в)
„платежен инструмент за отдалечен достъп“ е инструмент, който дава възможност на титуляра да получи достъп до парични суми по неговата/нейната сметка в дадена институция и чрез който може да се извърши плащане към получател и обикновено изисква ПИН и/или друго подобно доказателство за самоличност. Платежният инструмент за отдалечен достъп включва по-специално разплащателни карти (кредитни, дебитни, карти с отложен дебит или смарт карти за определени услуги) и карти, предназначени за банкиране „по телефона“ или „от дома“. Това определение не включва трансграничните кредитни преводи;
г)
„електронен паричен инструмент“ означава презаредим платежен инструмент, независимо дали това е карта със заредима стойност или компютърна памет, върху която по електронен път се съхраняват единици с различна стойност;
д)
„институция“ е всяко физическо или юридическо лице, което по занятие извършва трансгранични плащания;
е)
„начислени такси“ са всички такси, наложени от институцията и пряко свързани с трансграничните плащания в еуро.
Член 3
Разходи за трансгранични електронни плащания и кредитни преводи
1. От 1 юли 2002 г. таксите, начислявани от дадена институция по трансграничните електронни плащания в еуро за суми до 12 500 EUR, се уеднаквяват с таксите, начислявани от същата институция по съответните плащания в еуро, извършени в държава-членка, в която се намира институцията, извършваща трансграничното електронно плащане.
2. От 1 юли 2003 г. таксите, начислявани от дадена институция по трансгранични кредитни преводи в еуро за суми до 12 500 EUR, се уеднаквяват с таксите, начислявани от същата институция по съответните кредитни преводи в еуро, извършени в държава-членка, в която се намира институцията, извършваща трансграничните кредитни преводи.
3. От 1 януари 2006 г. сумата от 12 500 EUR се увеличава до 50 000 EUR.
Член 4
Прозрачност на таксите
1. Всяка институция предоставя на клиентите си в установена форма, в писмен вид, включително, ако това е възможно и съответства на установените в страната норми, по електронен път, предварителна информация за начисляваните такси по трансгранични плащания и за плащания в държавата-членка, където се намира институцията.
Държавите-членки могат да поставят като условие чековите книжки да съдържат формулировка, която да уведомява клиентите за разходите по трансграничните операции с чекове.
2. Всяка промяна в таксите се съобщава по начина, описан в параграф 1, преди датата на прилагането ѝ.
3. В случай, че институциите начисляват такси върху обмяната на валути от и в еуро, те трябва да предоставят на клиентите си:
а)
предварителна информация за таксите по обмяната, които те възнамеряват да прилагат; и
б)
точна информация за различните такси по обмяната, които са прилагали.
Член 5
Мерки за облекчаване на трансграничните преводи
1. Институцията, ако има условия за това, съобщава на всеки клиент при поискване неговия международен номер на банкова сметка (IBAN) и своя банков идентификационен код (BIC).
2. Клиентът при поискване предоставя на институцията, извършваща превода, номера IBAN на бенефициера и кода BIC на институцията на бенефициера. Ако клиентът не предостави горната информация, институцията може да му начисли допълнителни такси. В този случай институцията трябва да предостави на клиентите информация за допълнителните такси в съответствие с член 4.
3. От 1 юли 2003 г. институциите отбелязват в извлечението по сметка на всеки клиент или в приложение към него неговия номер IBAN и кода BIC на институцията.
4. При всяко трансгранично фактуриране на стоки и услуги в Общността доставчик, който приема плащане чрез превод, съобщава на клиентите си своя номер IBAN и кода BIC на своята институция.
Член 6
Задължения на държавите-членки
1. От 1 юли 2002 г. държавите-членки премахват всякакви национални изисквания да се декларират трансгранични плащания на сума до 12 500 EUR за нуждите на статистиката на платежния баланс.
2. От 1 юли 2002 г. държавите-членки трябва да премахнат всякакви национални изисквания за предоставяне на минимална информация за бенефициера, които препятстват автоматизирането на извършването на плащанията.
Член 7
Съответствие с настоящия регламент
Съответствието с настоящия регламент се гарантира от ефективни, пропорционални и възпиращи санкции.
Член 8
Клауза за преглед
Не по-късно от 1 юли 2004 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад по прилагането на регламента, по-специално относно:
-
промените в организацията на системата за трансгранични плащания,
-
целесъобразността на подобряване на услугите за клиенти посредством укрепване условията на конкуренция в предлагането на услуги по трансграничните плащания,
-
въздействието от прилагането на настоящия регламент върху начисляваните такси за плащания в държава-членка,
-
целесъобразността на увеличаване сумата съгласно член 6, параграф 1, до 50 000 EUR от 1 януари 2006 г., като се имат предвид всички последици за предприятията.
Докладът се придружава от предложения за промени, ако това е целесъобразно.
Член 9
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Настоящият регламент се прилага също така към трансграничните плащания във валута на друга държава-членка, когато последната уведоми Комисията за решението си да разшири прилагането на регламента до своята валута. Уведомлението се публикува от Комисията в Официален вестник. Разширението влиза в сила 14 дни след горепосочената публикация.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 19 декември 2001 година.