31994R3285
L 349/53
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 3285/94 НА СЪВЕТА
от 22 декември 1994 година
oтносно общите правила за внос и за отмяна на Регламент (ЕО) № 518/94
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 113 от него,
като взе предвид актовете за създаване на обща организация на пазарите на земеделска продукция и актовете относно преработените селскостопански продукти, и по-специално доколкото те предвиждат дерогация от общия принцип, според който всяко количествено ограничение или мярка с еквивалентен ефект, могат да бъдат заменени само с мерките, предвидени в гореспоменатите актове,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като има предвид, че общата търговска политика следва да се основава на единни принципи; като има предвид, че Регламент (ЕО) № 518/94 на Съвета от 7 март 1994 г. oтносно общите правила за внос и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 288/82 (2), е важна част от тази политика,
като има предвид, че Регламент (ЕО) № 518/94 бе приет, като надлежно се отчетоха международните задължения на Общността и особено тези, произтичащи от член XIX от Общото споразумение за митата и търговията (ГАТТ),
като има предвид, че в резултат на Уругвайския кръг се стигна до създаването на Световната търговска организация (СТО); като има предвид, че приложение 1А към Споразумението за създаване на СТО съдържа между другото Общото споразумение за митата и търговията от 1994 г. (ГАТТ 1994) и Споразумение за защитни мерки,
като има предвид, че Споразумението за защитни мерки отговаря на необходимостта да се изяснят и да се засилят дисциплините на ГАТТ 1994, в частност тези от член XIX; като има предвид, че това споразумение изисква премахването на защитните мерки, избягващи тези правила, такива като мерките по доброволни ограничения на износа, редовните договорености в областта на търговията или всяка друга сходна договореност относно вноса или износа;
като има предвид, че Споразумението за защитни мерки обхваща също и продуктите от ЕОВС; като има предвид, че общите правила за вноса, особено в областта на защитните мерки, следователно се прилагат и за тези продукти, без да накърняват евентуалните мерки по прилагане на споразумение, отнасящо се по-специално до продукти от ЕОВС,
като има предвид, че е целесъобразно, в светлината на тези нови многостранни правила, да се изяснят и ако е необходимо, да се изменят общите правила, валидни за вноса, особено що се касае до прилагането на защитни мерки;
като има предвид, че либерализирането на вноса, т.е. отсъствието на каквито и да е количествени ограничения, представлява отправната точка на общите правила, приложими за вноса;
като има предвид, че Комисията следва да бъде информирана от държавите-членки за всяка заплаха в резултат на развитие на вноса, което би могло да направи необходимо въвеждането на надзор от страна на Общността или прилагането на защитни мерки;
като има предвид, че в такъв случай Комисията следва да проучи условията на вноса и тенденциите в областта на вноса, както и различните аспекти на икономическото и търговското развитие и евентуалните мерки, които трябва да се вземат по целесъобразност;
като има предвид, че в случай на надзор от страна на Общността освобождаването за свободно обращение на съответните продукти следва да бъде подчинено на представянето на документ за внос, отговарящ на единните критерии; като има предвид, че този документ, при заявление в опростена форма от вносителя, следва да бъде заверен от властите на държавите-членки в определен срок, без при това вносителят да получава каквото и да било право на внос; като има предвид, че документът следва да остане валиден само докато режимът за внос не бъде променен;
като има предвид, че държавите-членки и Комисията следва да пристъпят към възможно най-пълен обмен на получената в рамките на надзора от страна на Общността информация;
като има предвид, че Комисията и Съветът следва да приемат защитни мерки, необходими в интерес на Общността; като има предвид, че тези интереси следва да бъдат възприети в тяхната цялост, и следва да обхванат в частност интересите на производителите от Общността, на ползвателите и на потребителите;
като има предвид, че защитните мерки спрямо страните членки на СТО могат да бъдат разглеждани, само ако въпросният продукт се внася в Общността в толкова увеличени количества и при такива условия, че е нанесена или съществува заплаха да бъде нанесена сериозна вреда на производителите на сходни продукти или на пряко конкурентни продукти от Общността, освен ако международните задължения не позволяват дерогация от това правило;
като има предвид, че понятията „сериозна вреда“, „заплаха от сериозна вреда“ и „производители от Общността“, следва да бъдат определени, така както следва да бъдат установени и по-прецизни критерии за определяне на вредите;
като има предвид, че трябва да бъде проведено разследване за прилагането на каквато и да било защитна мярка, при положение, че на Комисията е разрешено да прилага в спешни случаи временни мерки;
като има предвид, че следва да се изработят по-детайлни разпоредби за започването на разследвания, за изискуемия контрол и инспекции, за достъпа на страните износителки и на заинтересованите страни до получената информация и за изслушването на засегнатите страни, както и за възможността на тези страни да представят своите мнения;
като има предвид, че въведените в областта на разследванията разпоредби чрез настоящия регламент не засягат прилагането на разпоредбите на Общността или националните правила за професионалната тайна;
като има предвид, че е необходимо също да се фиксират срокове за започването на разследвания и определяне на целесъобразността на евентуални мерки, с оглед гарантиране за бързината на този процес, което ще позволи да бъде повишена правната сигурност на съответните икономически оператори;
като има предвид, че когато защитните мерки приемат формата на квота, равнището ѝ по принцип не може да бъде по-ниско от средното равнище на вноса през представителен период от най-малко три години;
като има предвид, че ако квотата е разпределена между страни доставчици, делът на всяка от тези страни би могъл да бъде фиксиран чрез договаряне между тези страни или определен с отчитане на нивото на вноса, осъществен в течение на представителен период; като има предвид, че в случай на сериозни вреди и на непропорционално нарастване на вноса, е възможна дерогация от тези правила, при положение, че са осъществени изискуемите консултации в рамките на Комитета по защитни мерки към СТО;
като има предвид, че следва да бъде определен максимален период на валидност на защитните мерки и да се формулират специфични разпоредби за продължаване действието на тези мерки, за тяхното постепенно либерализиране и тяхното преразглеждане;
като има предвид, че следва да бъдат установени условия, при които продукти, произхождащи от развиващи се страни членки на СТО следва да бъдат изключени от обхвата на защитните мерки;
като има предвид, че мерките за надзор и защитните мерки, ограничени в един или повече региони на Общността могат да се окажат по-подходящи отколкото мерките, приложими за Общността като цяло; като има предвид, че въпреки това, подобни мерки следва да бъдат разрешавани единствено по изключение и при липса на друга възможност; като има предвид, че е необходимо да се гарантира, че подобни мерки са временни и причиняват минимални смущения при функционирането на вътрешния пазар;
като има предвид, че в интерес на единността на правилата за внос, следва да се опростят и да се направят идентични формалностите, които трябва да се изпълнят от вносителите, независимо от мястото на митническо освобождаване на стоките; като има предвид, че следователно е желателно да се предвиди за изпълняване на всички формалности да се използват формуляри, съответстващи на образеца, приложен към настоящия регламент;
като има предвид, че документите за внос, издавани във връзка с мерките по надзор от страна на Общността, следва да важат за цялата Общност, независимо от това коя държава-членка ги е издала;
като има предвид, че текстилните продукти, обхванати от Регламент (ЕО) № 517/94 на Съвета от 7 март 1994 г. относно общите правила за внос на текстилни продукти от определени трети страни, които не са обхванати от двустранни споразумения, протоколи или други актове, както и нерегулирани от други специфични вносни правила на Общността (3), са обект на специфично третиране както на равнище на Общността, така и на международно равнище, с изключение на продуктите, изброени в приложение II към настоящия регламент, които са интегрирани в рамките на ГАТТ 1994; като има предвид, че затова следва те да бъдат изключени от обхвата на настоящия регламент;
като има предвид, че разпоредбите на настоящия регламент се прилагат, без да накърняват членове 77, 81, 244, 249 и 280 от Акта за присъединяване на Испания и Португалия;
като има предвид, че националните ограничения, отнасящи се за продукти, попадащи в обхвата на Договора за ЕОВС, ще бъдат постепенно премахвани в съответствие с разпоредбите на СТО;
като има предвид, че поради това Регламент (ЕО) № 518/94 следва да се отмени,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ 1
Общи принципи
Член 1
1. Настоящият регламент се прилага за вноса на продукти, произхождащи от трети страни, с изключение на:
-
текстилни продукти, обхванати от Регламент (ЕО) № 517/94, различни от продуктите, изброени в приложение II към настоящия регламент, доколкото тези продукти произхождат от страна, която е членка на СТО,
-
продукти, произхождащи от някои трети страни, изброени в Регламент (ЕО) № 519/94 на Съвета относно общите правила за вноса от някои трети страни (4).
2. Продуктите, посочени в параграф 1 се внасят свободно в Общността, без да бъдат подложени на количествени ограничения и съответно без да се накърняват защитните мерки, които могат да бъдат взети по силата на дял V.
ДЯЛ II
Общностна процедура за информиране и консултиране
Член 2
Когато развитието на вноса би могло да наложи прибягването до мерки за надзор или защитни мерки, Комисията бива информирана за тях от държавите-членки. Тази информация следва да включва налични доказателства, определени на базата на критериите, установени в член 10. Комисията предоставя незабавно тази информация на всички държави-членки.
Член 3
Консултации могат да бъдат открити или по молба на държава-членка, или по инициатива на Комисията. Те трябва да се проведат в срок от осем работни дни след получаването от Комисията на информацията, предвидена в член 2, и, във всеки случай, преди въвеждането на всякаква мярка за надзор или защитна мярка от страна на Общността.
Член 4
1. Консултациите се провеждат в консултативен комитет, по-надолу наричан „комитетът“, съставен от представители на всяка държава-членка и председателстван от представител на Комисията.
2. Комитетът заседава, когато бъде свикан от неговия председател. Той предоставя на държавите-членки възможно най-бързо цялата относима информация.
3. Консултациите обхващат най-вече:
-
условията за внос и тяхното развитие, както и различните аспекти на икономическото и търговско положение по отношение на разглеждания продукт,
-
евентуалните мерки, които трябва да се вземат.
4. В случай на нужда консултациите могат да се провеждат и в писмена форма. В този случай Комисията информира държавите-членки, които могат да изразят своето становище или да поискат устни консултации в срок от пет до осем работни дни, определен от Комисията.
ДЯЛ III
Общностна процедура по разследване
Член 5
1. Общностна процедура по разследване следва да бъде проведена преди прилагането на каквато и да било защитна мярка, без да се накърняват разпоредбите на член 8.
2. Разследването си поставя за цел да определи на базата на посочените в член 10 елементи, дали вносът на въпросния продукт предизвиква или заплашва да предизвика сериозна вреда на съответните производители от Общността.
3. Следните дефиниции се прилагат както следва:
а)
„сериозна вреда“: значително общо влошаване на положението на производителите от Общността;
б)
„заплаха от сериозна вреда“: сериозна вреда, която е очевидно неизбежна;
в)
„производители от Общността“: общият брой производители на сходни продукти или пряко конкурентни продукти на територията на Общността или такива, чиято обща продукция на сходни продукти или пряко конкурентни продукти представлява мажоритарна част от цялото производство на тези продукти в Общността.
Член 6
1. Когато в резултат на консултациите, предвидени в член 3, стане ясно, че са налице достатъчни доказателства, които оправдават започването на разследване, Комисията:
а)
започва разследване в срок от един месец, следващ получаването на информацията, предоставена от държава-членка, и публикува известие в Официален вестник на Европейските общности; това известие представя резюме от получените информации и уточнява, че всяка относима информация трябва да бъде съобщавана на Комисията; в него се указва срокът, в който заинтересованите страни могат да представят своите становища в писмена форма и да предоставят информация, ако такива становища и информация трябва да бъдат взети предвид по време на разследването; в становището се указва също и срокът, в който заинтересованите страни могат да поискат да бъдат изслушани устно от Комисията съгласно параграф 4;
б)
започва разследване в сътрудничество с държавите-членки.
2. Комисията търси всякаква информация, каквато смята за необходима, и когато я счете за подходяща, след консултиране с комитета, тя полага усилия да провери тази информация при вносителите, търговците, посредниците, производителите, търговските сдружения и организации.
Комисията се подпомага в тази дейност от служители на държавата-членка, на чиято територия се осъществяват проверките, при положение, че тази държава е изразила желание за това.
Заинтересованите страни, които са се представили съгласно параграф 1, буква а), както и представителите на страната износител, могат при подаване на писмена молба, да проверят цялата информация, предоставена на комисията в рамките на разследването, освен вътрешните документи, изготвени от властите на Общността или на държавите-членки, доколкото тази информация е удобна за представянето на тяхното досие и не е поверителна по смисъла на член 9 и се използва от Комисията по време на разследването.
Заинтересованите страни, които са се представили, могат да представят на Комисията своите наблюдения, отнасящи се до тази информация; техните наблюдения могат да бъдат взети под внимание до степента, доколкото те са подкрепени от достатъчни доказателства.
3. Държавите-членки предоставят на Комисията по нейно искане и съгласно определените от нея процедури информацията, с която те разполагат за развитието на пазара на продукта, предмет на разследването.
4. Комисията може да изслуша заинтересованите страни. Те трябва да бъдат изслушани, когато са поискали това в писмена форма в срока, фиксиран в известието, публикувано в Официален вестник на Европейските общности, като покажат, че действително е вероятно да бъдат засегнати от резултата от разследването и че съществуват особени причини да бъдат изслушани устно.
5. Когато информацията не бъде предоставена във фиксираните от настоящия регламент срокове или от Комисията съгласно настоящия регламент, или ако разследването бъде значително възпрепятствано, заключенията могат да бъдат изработени въз основа на наличните данни. Когато Комисията установи, че заинтересована страна или трета страна ѝ е предоставила невярна или заблуждаваща информация, тя не взима под внимание тази информация и може да използва наличните данни.
6. Когато в резултат на консултациите, предвидени в член 3, се изясни, че не са налице достатъчно доказателства, които оправдават започването на разследване, Комисията информира държавите-членки за своето решение в срок от един месец, следващ получаването на информацията, предоставена от държавите-членки.
Член 7
1. При приключване на разследването Комисията представя на комитета доклад относно резултатите.
2. Когато в срок от девет месеца, считани от започване на разследването, Комисията сметне, че мярка за надзор или защитна мярка от страна на Общността не е необходима, разследването приключва в срок от един месец, след консултиране с комитета. Решението за приключване на разследването, което излага най-важните заключения от разследването и обобщение на мотивите за тези заключения, се публикува в Официален вестник на Европейските общности.
3. Ако счете, че е необходима мярка за надзор или защитна мярка от страна на Общността, Комисията взема необходимите решения в съответствие с дялове IV и V в срок, който не може да надхвърля девет месеца, считани от откриването на разследването. В изключителни обстоятелства този срок може да бъде продължен с най-много два месеца; Комисията публикува с оглед на това известие в Официален вестник на Европейските общности, което уточнява срока на продължаване на действието и съдържа обобщение от мотивите за продължението.
Член 8
1. Разпоредбите на настоящия дял не пречат на прибягването във всеки момент към мерки за надзор съгласно членове от 11 до 15 или към временни защитни мерки съгласно членове 16, 17 и 18.
Временните защитни мерки се прилагат:
-
при критични обстоятелства, когато всякакво отлагане би предизвикало вреди, които биха били трудно поправими и правят необходими незабавно действие и
-
когато е било определено предварително, че са налице ясни доказателства, според които увеличаването на вноса е предизвикало или заплашва да предизвика сериозни вреди.
2. Продължителността на такива мерки не надхвърля 200 дни.
3. Временните защитни мерки трябва да приемат формата на нарастване на съществуващото ниво на митните сборове (когато то надхвърля или е равно на нула), ако такива действия са в състояние да предотвратят или да възстановят сериозната вреда.
4. Комисията пристъпва незабавно към все още необходимите мерки на разследване.
5. Ако се окаже, че временните защитни мерки са отменени поради липсата на сериозна вреда или заплаха от сериозна вреда, митническите сборове, получени в резултат от прилагането на временните мерки, се възстановяват автоматично в най-кратки срокове. Прилага се предвидената процедура в членове 235 и следващите от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. за създаване на Митнически кодекс на Общността (5).
Член 9
1. Получената съгласно настоящия регламент информация се използва само за целта, за която е била поискана.
2.
а)
Съветът, Комисията и държавите-членки, както и длъжностните лица в същите, не разкриват информация от поверителен характер, която е получена съгласно настоящия регламент или такава, която е била предоставена на поверителна основа, освен при специално разрешение от страната, която е предоставила тази информация.
б)
Всяка молба за поверително третиране посочва причините, поради които информацията е поверителна.
Все пак, ако стане ясно, че молба за поверително третиране не е оправдана и че този, който е предоставил информацията, не желае нито тя да бъде оповестявана публично, нито да разреши разкриването на същата общо или под формата на резюме, въпросната информация може да не се вземе предвид.
3. Информация във всеки случай се счита за поверителна, ако нейното разкриване е вероятно да има значителни неблагоприятни последици за този, който я е предоставил или е източник на такава информация.
4. Параграфи 1, 2 и 3 не препятстват позоваване от страна на властите на Общността на информация от общ характер и по-специално на мотивите, на които са основани взетите по силата на настоящия регламент решения. Тези власти следва все пак да отчитат законния интерес на съответните физически и юридически лица, така че техните служебни тайни да не бъдат разкривани.
Член 10
1. Изучаването на развитието на вноса и на условията, при които той се осъществява, както и изучаването на сериозните вреди или заплахата от сериозни вреди за вноса на производителите от Общността, които произтичат във връзка с този внос, обхващат главно следните елементи:
а)
обемът на вноса, главно когато той е нараснал значително, или в абсолютни числа, или по отношение на продукцията или на потреблението в Общността;
б)
цената на вноса, главно когато е имало значително подбиване на цената по отношение на цената на сходен продукт в Общността;
в)
съответното отражение по отношение на производителите от Общността, изразяващо се в тенденциите за някои икономически фактори, като например:
-
производството,
-
използването на капацитета,
-
запасите,
-
продажбите,
-
пазарният дял,
-
цената (т.е. падането на цени или предотвратяване нарастването на цените, което нормално би се случило),
-
печалбите,
-
рентабилността на инвестираните капитали,
-
паричните потоци,
-
заетостта;
г)
другите фактори, освен развитието на вноса, които причиняват или са в състояние да причинят вреди на съответните производители от Общността.
2. Когато се твърди заплаха за сериозна вреда, Комисията проучва също и дали е ясно предвидимо, че конкретна ситуация е в състояние да се превърне в реална вреда. С оглед това тя може също да отчете фактори като:
а)
размера на увеличаване на износа към Общността;
б)
капацитетът за износ в страната на произход или от страната износител, такъв, какъвто вече съществува или е вероятно да съществува в предвидимо бъдеще, и вероятността този капацитет да бъде предназначен за Общността.
ДЯЛ IV
Мерки за надзор
Член 11
1. Когато развитието на вноса на продукт, произхождащ от трета страна, посочен в настоящия регламент, заплашва да причини вреда на производители от Общността, вносът на този продукт може, ако интересите на Общността го изискват, съобразно случая да бъде обект на:
а)
надзор от страна на Общността a posteriori, извършен в съответствие с разпоредбите, определени в решението, предвидено в параграф 2; или
б)
предварително надзор от страна на Общността, извършен съгласно член 12.
2. Решението за поставяне под надзор се взима от Комисията съобразно процедурата, предвидена в член 16, параграфи 7 и 8.
3. Мерките за надзор имат ограничен период на валидност. Освен ако не е предвидено друго, мерките престават да бъдат валидни в края на второто шестмесечие, следващо това, през което те са били въведени.
Член 12
1. Пускането в свободно обращение на продукти под предварителен надзор от страна на Общността зависи от представянето на документ за внос. Този документ е заверен от компетентните органи, посочени от държавите-членки, безплатно, за всякакви поискани количества, в срок най-много пет работни дни след получаването от компетентните национални органи на декларация от всякакъв вносител от Общността, независимо от неговото място на стопанска дейност в Общността. Освен ако бъде доказано друго, тази декларация се счита за получена от компетентния национален орган най-късно три работни дни след нейното депозиране.
2. Документът за внос, както и декларацията от вносителя, се изработват по формуляр съобразно образеца, фигуриращ в приложение I.
Може да бъде изискана допълнителна информация освен предвидената във въпросния формуляр. Такава информация се уточнява в решението за поставяне под надзор.
3. Документът за внос е валиден в цялата Общност, независимо от държавата-членка, която го е издала.
4. Констатацията, че единната цена, по която се извършва сделката, надхвърля с по-малко от 5 % посочената в документа за внос, или че стойността или количеството на продуктите, представени за внос надхвърлят в цялост с по-малко от 5 % посочените във въпросния документ, не препятства пускането в свободно обращение въпросния продукт. Комисията, след като е изслушала изразените в комитета становища и като е отчела естеството на продуктите и другите особености на съответните транзакции, може да фиксира различен процент, който все пак обикновено не следва да надхвърля 10 %.
5. Документите за внос могат да бъдат използвани само доколкото режимът на освобождаване на вноса остава в сила за разглежданите транзакции. Във всеки случай, те не могат да бъдат използвани след изтичането на срок, който е уточнен едновременно и съгласно същата процедура, свързана с поставянето под надзор и която отчита естеството на продуктите и другите особености на транзакциите.
6. Когато взетото по силата на член 11 решение налага това, произходът на продуктите под надзор от страна на Общността трябва да бъде доказан със сертификат за произход. Настоящият параграф не засяга разпоредби, свързани с представянето на такъв сертификат.
7. Когато продуктът под предварителен надзор от страна на Общността е предмет на регионална защитна мярка в държава-членка, разрешението за износ, предоставено от тази държава-членка, може да замести документа за внос.
Член 13
Когато при изтичането на осем работни дни след края на консултациите, вносът на даден продукт не е подложен на предварителен надзор от страна на Общността, Комисията може да постанови съгласно член 18 надзор, ограничен до вноса в един или повече региони от Общността.
Член 14
1. Пускането в свободно обращение в съответния регион на продукти под регионален надзор зависи от представянето на документ за внос. Този документ е заверен от компетентните органи, посочени от държавата- или държавите-членки, безплатно, за всякакви поискани количества, в срок най-много пет работни дни след получаването от компетентните национални органи на декларация от всякакъв вносител от Общността, независимо от неговото място на стопанска дейност в Общността. Тази декларация се счита за получена от компетентния национален орган най-късно до три работни дни след нейното депозиране, освен ако не е доказано друго. Документите за внос могат да бъдат използвани, само доколкото режимът за вноса остава либерализиран по отношение на съответните транзакции.
2. Документът за внос, както и декларацията от вносителя, се изработват по формуляр съобразно образеца, фигуриращ в приложение I.
Може да бъде изискана допълнителна информация освен предвидената във въпросния формуляр. Тя се уточнява в решението за поставяне под надзор.
Член 15
1. В случай на надзор от страна на Общността или на регионален надзор, държавите-членки съобщават на Комисията в първите десет дни на всеки месец:
а)
когато става дума за предварителен надзор, подробна информация за сумите, начислени на базата на цена CIF, както и за количествата, за които са били издадени или заверени документите за внос през предходния период;
б)
във всички случаи подробната информация за вноса, осъществен през периода, предшестващ този, предвиден в буква а).
Предоставената от държавите-членки информация се оценява по продукти и по страни.
Могат да бъдат определени различни разпоредби едновременно и съгласно същата процедура като тази за поставянето под надзор.
2. Когато естеството на продуктите или специални обстоятелства го изискват, Комисията може по искане на държава-членка или по своя собствена инициатива да промени реда на предоставяне на информацията.
3. Комисията информира съответно държавите-членки.
ДЯЛ V
Защитни мерки
Член 16
1. Когато даден продукт се внася в Общността в толкова увеличени количества и/или при такива условия, че е причинена или съществува риск да бъде причинена сериозна вреда на производители от Общността, Комисията с цел да защити интересите на Общността може по молба на държава-членка или по своя собствена инициатива:
а)
да намали срока на валидност на документите за внос по смисъла на член 12, които трябва да бъдат заверени след влизането в сила на тази мярка;
б)
да промени правилата за внос на разглеждания продукт, като постави неговото пускане в свободно обращение в зависимост от представянето на разрешение за внос, отпуснато съгласно разпоредбите и ограниченията, която тя определя.
Предвидените в букви а) и б) мерки влизат в сила незабавно.
2. По отношение на членките на СТО, предвидените в параграф 1 мерки се вземат, само когато двете посочени в първа алинея на посочения параграф условия са изпълнени.
3.
а)
Когато се установи квота, се отчита главно:
-
стремежът да се поддържат, доколкото е възможно, традиционните търговски потоци,
-
обемът на стоките, изнесени съгласно договорите, сключени при нормални обстоятелства преди влизането в сила на защитна мярка по смисъла на настоящия дял, ако за тези договори Комисията е била уведомена от заинтересованата държава-членка,
-
необходимостта да се избегне рискът от постигане на преследваната с постановяването на квотата цел.
б)
Нивото на всяка квота не бива да бъде по-ниско от средното ниво на вноса, осъществен през трите последни представителни години, за които са налице статистически данни, освен ако е необходимо различно ниво, което да предотврати настъпването или да поправи последиците от сериозна вреда.
4.
а)
В случай, че квотата е разпределена между страни-доставчици, разпределението може да бъде съгласувано със страните доставчици, имащи съществен интерес от внос в Общността на дадения продукт.
При липса на друга възможност, квотата се разпределя между тези страни-доставчици пропорционално на техния дял във вноса в Общността на дадения продукт, осъществен през предходен представителен период, като се отчитат всички специфични фактори, засегнали или можещи да засегнат обмена на този продукт.
б)
Все пак, при положение, че спазва задължението си да следи, че консултации под егидата на Комитета за защита на СТО, Общността може въпреки това да се отклони от този метод на разпределение в случай на сериозна вреда, ако вносът, произхождащ от една или няколко страни-доставчици, е нараснал с процент, несъразмерен по отношение общото нарастване на вноса от дадения продукт през предходен представителен период.
5.
а)
Мерките, посочени в настоящия член, се прилагат за всеки продукт, пуснат в свободно обращение, след тяхното влизане в сила. Те могат съгласно член 18, да бъдат ограничавани за един или няколко региона на Общността.
б)
Все пак, тези мерки не пречат на пускането в свободно обращение на продукти, които вече са на път към Общността, при условие че местоназначението на последните не може да бъде променено и че тези продукти, чието пускане в свободно обращение, по силата на членове 11 и 12, зависи от представянето на документ за внос, са действително съпроводени от такъв документ.
6. Когато една държава-членка е поискала намесата на Комисията, последната се произнася в срок най-много до пет работни дни, считани от получаването на молбата.
7. Всяко решение, взето от Комисията по силата на настоящия член, се съобщава на Съвета и държавите-членки. Всяка държава-членка може да се отнесе решението до Съвета в срок от един месец, следващ деня на съобщението.
8. Когато държава-членка отнесе до Съвета взетото от Комисията решение, Съветът, произнасящ се с квалифицирано мнозинство, може да потвърди, да измени или да отхвърли това решение.
Ако Съветът не се е произнесъл в срок от три месеца след неговото сезиране, решението на Комисията се смята за отхвърлено.
Член 17
Когато интересите на Общността го изискват, Съветът, като се произнася с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията, изготвено при условията, предвидени от дял III, може да приеме подходящи мерки за предотвратяване на това даден продукт да бъде внесен в Общността в толкова увеличени количества и/или при такива условия, че да бъде нанесена или да съществува риск да бъде нанесена сериозна вреда на производителите на сходни продукти или пряко конкурентни продукти от Общността.
Прилага се член 16, параграфи 2, 3, 4 и 5.
Член 18
Когато стане ясно главно въз основа на факторите, предвидени в член 10, че условията, установени за приемане на мерки по силата на членове 11 и 16, са изпълнени в един или няколко региона на Общността, Комисията, след като е проучила алтернативните решения, може да разреши по изключение прилагането на мерки за надзор или защитни мерки, ограничени до този регион или тези региони, ако сметне, че такива мерки, приложени на такова равнище, са по-подходящи от мерките, приложими в цялата Общност.
Тези мерки трябва да бъдат временни и да пречат възможно най-малко на функционирането на вътрешния пазар.
Тези мерки се приемат съгласно разпоредбите, предвидени съответно в членове 11 и 16.
Член 19
Никаква защитна мярка не може да бъде прилагана за продукт, произхождащ от развиваща се страна членка на СТО, доколкото делът на тази страна във вноса в Общността на дадения продукт не надхвърля 3 %, при условие че развиващите се страни членки на СТО, чийто дял във вноса в Общността е по-малък от 3 %, не формират заедно повече от 9 % от общия внос в Общността от дадения продукт.
Член 20
1. Срокът на действие на защитните мерки трябва да бъде ограничен до необходимия период за предотвратяване или поправяне на последиците от сериозна вреда, и да улеснява приспособяването на производителите от Общността. Този период по принцип следва да не надхвърля четири години, вкл. и периода на прилагане на евентуална временна мярка.
2. Този първоначален период може да бъде продължен. Изключение се допуска за мерките, предвидени в член 16, параграф 4, буква б), ако е определено, че:
-
защитната мярка е необходима за предотвратяване или за поправяне на последиците от сериозна вреда, и
-
има доказателства, че производители от Общността са в процес на приспособяване.
3. Мерките, чието действие се продължава, се приемат съгласно условията, предвидени в дял III и съгласно същите процедури като първоначалните мерки. Мерките с така продължен срок на действие не могат да бъдат по-ограничителни, отколкото са били в края на първоначалния период.
4. Ако срокът на действие на защитната мярка надхвърли една година, мярката трябва да бъде постепенно либерализирана през редовни интервали от време, през срока на прилагане, вкл. този на продължаване.
5. Общият срок на прилагане на защитна мярка, вкл. срока на прилагане на всяка временна мярка, първоначалния срок на действие и евентуалното му продължаване не може да надхвърля осем години.
Член 21
1. Доколкото една защитна мярка или мярка за надзор, прилагана съгласно дялове IV и V, е в действие, се пристъпва по молба на държава-членка или по инициатива на Комисията към консултации в комитета. В случай на защитни мерки, чиято продължителност надхвърля три години, Комисията пристъпва към консултации най-късно в средата на срока на прилагане на мярката. Тези консултации имат за цел:
а)
да проучат последиците от тази мярка;
б)
да определят дали и в каква степен е уместно да се ускори ритъмът на либерализация;
в)
да се провери дали нейното прилагане е необходимо все още.
2. Когато в резултат на консултациите, предвидени в параграф 1, Комисията прецени, че всяка мярка за надзор или защитна мярка, посочена в членове 11, 13, 16, 17 и 18 следва да бъде отхвърлена или изменена:
а)
ако Съветът се е произнесъл по тези мерки, тя му предлага тяхното отхвърляне или тяхното изменение; Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство;
б)
във всички други случаи тя изменя или отхвърля защитните мерки на Общността и мерките за надзор.
Ако това решение засяга регионални мерки за надзор, то се прилага от шестия ден, следващ този на публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Член 22
1. Не може да се прилага нова защитна мярка за вноса на продукт, който вече е бил обект на защитна мярка, като това важи за срок, равен на срока на действие на предходната мярка. Този срок не може да бъде по-кратък от две години.
2. Независимо от параграф 1, защитна мярка с максимална продължителност от сто и осемдесет дни или по-малко може да бъде отново прилагана за вноса на даден продукт:
а)
ако е изтекла най-малко една година от датата на въвеждане на защитна мярка за вноса на този продукт; и
б)
ако такава защитна мярка не е била прилагана за същия продукт повече от два пъти през период от пет години, предхождащи непосредствено датата на въвеждане на мярката.
ДЯЛ VI
Заключителни разпоредби
Член 23
Когато интересите на Общността изискват това, Съветът, с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията, може да приеме подходящи мерки, за да се позволи упражняването на правата или изпълнението на задълженията на Общността или на всички нейни държави-членки в международен план, главно в областта на търговията със стоки.
Член 24
1. Настоящият регламент не препятства изпълнението на задълженията, произтичащи от специалните правила, съдържащи се в сключените между Общността и трети страни споразумения.
2.
а)
Без да накърнява другите разпоредби на Общността, настоящият регламент не препятства приемането или прилагането от държавите-членки:
i)
на забрани, на количествени ограничения или на мерки за надзор, основани на обществен морал, обществен ред, обществена сигурност, опазване на здравето и живота на хората, животните или опазването на растенията, защитата на националните богатства, притежаващи художествена, историческа или археологическа стойност, или за защита на индустриалната и търговска собственост;
ii)
на специални формалности относно чуждестранния обмен;
iii)
на формалности, въведени при прилагането на международните споразумения съгласно Договора;
б)
Държавите-членки информират Комисията за мерките или формалностите, които предвиждат да въведат или да изменят съгласно настоящия параграф. В случай на крайна спешност въпросните национални мерки или формалности се съобщават на Комисията от момента на тяхното приемане.
Член 25
1. Настоящият регламент не препятства изпълнението на актове, създаващи обща организация на пазарите на селскостопански продукти или на административни разпоредби на Общността или национални административни разпоредби, които произтичат от това, нито прилагането на специфични актове, приложими за стоки, които са резултат от обработка на селскостопански продукти; той се прилага допълнително към тези актове.
2. Въпреки това, ако продуктите са обхванати от актовете, посочени в параграф 1, членове от 11 до 15 и член 22 не се прилагат за продуктите, за които правилата на Общността в областта на търговията с трети страни изискват представянето на сертификат или друг документ на внос.
Членове 16, 18 и 21-24 не се прилагат за продуктите, за които тези правила предвиждат прилагането на количествени ограничения за вноса.
Член 26
1. Останалите национални ограничения, отнасящи се до продукти, обхванати от Договора за ЕОВС, се премахват постепенно съгласно разпоредбите на СТО.
2. До 31 декември 1995 г. Испания и Португалия могат да поддържат количествените ограничения, отнасящи се до селскостопански продукти, посочени в членове 77, 81, 244, 249 и 280 от Акта за присъединяване.
Член 27
Регламент (ЕО) № 518/94 се отменя. Позоваванията на отменения регламент се разбират като позовавания на настоящия регламент.
Член 28
Настоящият регламент влиза в сила от 1 януари 1995 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 22 декември 1994 година.