РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 27 октомври 2010 година
относно държавна помощ № C 15/08 (ex N 318/07, N 319/07, N 544/07 и N 70/08), която Италия възнамерява да приведе в действие в полза на предприятието „Cantiere Navale De Poli“
(нотифицирано под номер C(2010) 7253)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2013/197/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за създаване на Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
след като прикани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (1) и като взе предвид тези мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писма от 6 юни 2007 г., 24 септември 2007 г. и 6 февруари 2008 г. Италия уведоми за исканията за удължаване на тригодишния срок за предаване на четири кораба от типа химикаловоз (наречени C 241, C 242, C 243 и C 244), които е трябвало да бъдат построени в корабостроителницата „Cantiere Navale De Poli“ (наричана по-долу „De Poli“ или „корабостроителницата“) (2). По-специално, Италия поиска удължаване на срока за предаване с 8 месеца за кораб C 241, с 6 месеца за кораб C 242, с 9 месеца за кораб C 243 и с 10 месеца за кораб C 244.
(2)
Уведомленията се отнасят до помощите, отпуснати от Италия на „De Poli“ по силата на националната схема за помощи N 59/2004, одобрена от Комисията на 19 май 2004 г. (3) на основание Регламент (ЕО) № 1177/2002 на Съвета от 27 юни 2002 г. относно временен защитен механизъм за корабостроенето (4), изменен с Регламент (ЕО) № 502/2004 на Съвета (5) (наричани по-долу „италианската схема“ и „регламентът за временния защитен механизъм“).
(3)
С писма от 31 юли 2007 г., 31 август 2007 г., 7 септември 2007 г., 12 ноември 2007 г. и 25 януари 2008 г. Италия предостави на Комисията допълнителна информация, свързана с уведомленията.
(4)
С писмо от 16 април 2008 г. Комисията съобщи на италианските власти решението да започне процедурата по член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) (6) по отношение на представените искания за удължаване на срока. Решението на Комисията за започване на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (7). Заинтересованите страни бяха приканени да представят своите мнения в тази връзка.
(5)
Италия представи мнението си относно решението за започване на процедурата с писмо от 16 юни 2008 г., регистрирано на 17 юни 2008 г. Комисията получи мнението на „De Poli“ също с писмо от 16 юни 2008 г., регистрирано на 17 юни 2008 г. Италия предостави допълнителна информация с писмо от 30 юни 2008 г., регистрирано в същия ден, и с писмо от 29 октомври 2008 г., регистрирано на 3 ноември 2008 г.
(6)
С писмо от 15 юли 2008 г., регистрирано на 22 юли 2008 г., Италия поиска второ удължаване на срока за предаване на два от химикаловозите, а именно: до 30 септември 2008 г. за кораб С 242 и до 30 септември 2008 г. за кораб С 244.
(7)
С писмо от 20 януари 2009 г., регистрирано на 22 януари 2009 г., Италия поиска трето удължаване на срока за предаване, а именно: до 31 декември 2008 г. за кораб С 242 и до 28 февруари 2009 г. за кораб С 243. С писмо от 14 април 2009 г., регистрирано на 15 април 2009 г., Италия поиска още едно (четвърто по ред) удължаване на срока за предаване, а именно: до 30 юни 2009 г. за кораб С 242, до 30 септември 2009 г. за кораб С 243 и до 30 ноември 2009 г. за кораб С 244.
(8)
С писмо от 8 май 2009 г., регистрирано в същия ден, Комисията поиска от Италия допълнителна информация, а на 12 юни 2009 г. изпрати писмо за напомняне. Италия отговори с писмо от 23 септември 2009 г. (8), с което информира Комисията единствено за факта, че „De Poli“ е билa допуснатa до споразумение с кредиторите (9).
(9)
С писмо от 28 януари 2010 г., регистрирано на 1 февруари 2010 г., Италия официално оттегли исканията за удължаване на срока за предаване на кораби C 242 и C 243 (10).
(10)
С електронно писмо от 2 март 2010 г. Комисията поиска от Италия да поясни статуса на уведомленията относно кораби C 241 и C 244.
(11)
С електронно писмо от 10 юни 2010 г., регистрирано на 17 юни 2010 г., Италия информира Комисията, че кораб С 241 е бил завършен на 31 август 2008 г. и предаден на 3 ноември 2008 г., и че уведомлението за искане за отлагане на срока за предаване за този кораб не е било оттегляно.
(12)
С писмо от 16 юни 2010 г., регистрирано на 28 юни 2010 г., Италия официално оттегли исканията за удължаване на срока за предаване на кораб C 244.
II. КОНТЕКСТ
(13)
Изложените по-долу факти се отнасят единствено за кораб С 241, тъй като Италия оттегли исканията за удължаване на срока за предаване на кораби C 242, C 243 и C 244.
(14)
Предприятието „De Poli“ е италианска корабостроителница, намираща се на остров Pellestrina (Венеция), която през 90-те години на миналия век се специализира в строенето на плавателни съдове за превоз на химически продукти и танкери. През 2007 г. в корабостроителницата работят 320 служители, в това число и подизпълнителите, а реализираният годишен обем на продажбите е равен на 70 млн. EUR. На 11 февруари 2010 г. италианският компетентен съдия утвърди споразумението с кредиторите относно корабостроителницата (11).
(15)
На 28 януари 2005 г. дружеството „Arcotur S.r.l.“ възлага на корабостроителницата „De Poli“ строежа на кораб С 241. Съгласно договора корабът С 241 притежава следните технически спецификации: обща дължина 125 m, най-голяма широчина 19 m, пълна товароносимост близо 7 300 t и скорост 15 възела при мощност, равна на 85 % от максималната непрекъсната мощност. В договора за продажба крайният срок за предаване на кораба C 241 на купувача „Arcotur S.r.l.“ е определен за 31 декември 2007 г. при обща цена 30 млн. EUR.
(16)
На 26 май 2006 г. корабостроителницата поръчва на един доставчик (наричан по-долу „доставчика“) редуктора за кораба, като доставчикът потвърждава поръчката със срок на доставка 3 септември 2007 г. Според предоставената от „De Poli“ информация, редукторът за кораб С 241 е специален модел с уникални характеристики, който се различава по редица технически аспекти от стандартния модел, произвеждан от същия доставчик.
(17)
На 6 юли 2006 г. дружеството „Arcoin S.p.A.“ (бивше „Arcotur S.r.l.“) и корабостроителницата „De Poli“ изменят подписания на 28 януари 2005 г. договор, като променят параметрите на поръчания кораб С 241 по следния начин: обща дължина 112 m, най-голяма широчина 16,8 m, пълна товароносимост 5 300 t, с което цената се свежда до 23 млн. EUR.
(18)
На 20 юли 2006 г. дружеството „Arcoin S.p.A.“ преотстъпва договора за строителството на кораб С 241 на дружеството „Elbana di Navigazione S.p.A.“.
(19)
На определения за 3 септември 2007 г. срок за доставка, поръчаният на 26 май 2006 г. редуктор не е готов. С писмо от 23 октомври 2007 г. доставчикът информира „De Poli“, че поради недостига на суровини на пазара и произтичащото от него забавяне на доставките от страна на поддоставчиците редукторът не може да бъде произведен навреме. На 18 януари 2008 г. доставчикът потвърждава, че срокът за доставка на редуктора се изтегля за февруари 2008 г., т.е. шест месеца по-късно в сравнение с първоначалния срок.
(20)
Поради това италианските власти искат удължаване на срока за предаване на кораб С 241 до 31 август 2008 г., т.е. удължаване с осем месеца на предвидения в договора срок за предаване на кораба (31 декември 2007 г.).
(21)
Въз основа на получената информация Комисията заключава, че корабът С 241 е предаден на 3 ноември 2008 г. (12)
III. ПОМОЩТА
(22)
В регламента за временния защитен механизъм (13) са установени временни и извънредни мерки с цел да се подпомогнат корабостроителниците в Съюза, упражняващи дейност в секторите, които навремето са тежко засегнати от нелоялната корейска конкуренция (14).
(23)
В регламента за временния защитен механизъм отпускането на преки помощи се счита за съвместимо с вътрешния пазар до 6 % от стойността преди помощта (15) в подкрепа на договори за строеж на някои категории търговски кораби (контейнеровози, химикаловози, танкери и газовози (16)) при следните условия: ако корейска корабостроителница се съревновава за възлагането на договора, като предлага по-ниска цена (17), ако окончателният договор е сключен преди изтичането на срока на действие на регламента (31 март 2005 г.) (18) и ако плавателният съд е предаден в рамките на три години след подписването на окончателния договор (19).
(24)
С член 2, параграф 4 от регламента за временния защитен механизъм се дава възможност на Комисията да разрешава удължаване на крайния срок от три години за предаването, „когато това е оправдано от техническата сложност на въпросния корабостроителен проект или от закъснения, дължащи се на неочаквани, сериозни и документирани смущения, които се отразяват на работния план на корабостроителницата и които са причинени от извънредни, непредвидими и независещи от предприятието обстоятелства.“
(25)
През май 2004 г. въз основа на регламента за временния защитен механизъм Комисията одобри италианската схема за помощи за корабостроителниците (20), в която са предвидени условия, съответстващи на посочените по-горе условия в регламента. По-специално в италианската схема се предвижда отпускането на помощи до 6 % от стойността на договора преди помощта в подкрепа на плавателни съдове, предадени в рамките на три години от датата на подписване на окончателния договор, и възможността за удължаване на крайния срок от страна на Комисията, само „когато това е оправдано от техническата сложност на въпросния корабостроителен проект или от закъснения, дължащи се на неочаквани, сериозни и документирани смущения, които се отразяват на работния план на корабостроителницата и които са причинени от извънредни, непредвидими и независещи от предприятието обстоятелства.“ (параграф 29 от италианската схема).
(26)
На 31 януари 2005 г. корабостроителницата „De Poli“ представи на италианските власти заявление за отпускане на помощта, предвидена в посочената схема, във връзка със строителството на кораба С 241 в размер от 1,3 млн. EUR.
(27)
На 25 януари 2008 г.„De Poli“ поиска срокът за предаване на кораба С 241 да се удължи от 31 декември 2007 г. до 31 август 2008 г.
(28)
Италианските власти потвърждават, че помощта не е била предоставена и отбелязват, че по силата на решението от 21 октомври 2008 г. (21), с което Комисията обявява допълнителния бюджет от 10 млн. EUR за италианската схема за несъвместим с вътрешния пазар, понастоящем няма достатъчно средства за отпускането на такава помощ.
IV. РЕШЕНИЕ ЗА ЗАПОЧВАНЕ НА ПРОЦЕДУРА
(29)
В решението за започване на процедура Комисията изразява съмнение, че обстоятелствата, които според италианските власти и корабостроителницата „Dе Poli“ оправдават закъснялото предаване на кораба С 241 (както и на корабите C 242, C 243 и C 244, които не са предмет на настоящата оценка), могат да бъдат определени като „забавяния, дължащи се на неочаквани, сериозни и документирани смущения, които се отразяват на работния план на корабостроителницата и които са причинени от извънредни, непредвидими и независещи от предприятието обстоятелства“ по смисъла на параграф 29 от италианската схема.
(30)
Макар че се отнасят за всичките четири кораба (C 241, C 242, C 243 и C 244), изразените в решението за започване на процедура съмнения остават при оценката, свързана единствено с кораба С 241.
(31)
В решението Комисията си задава на първо място въпроса дали сключените с дружеството „Arcoin S.p.A.“ договори са окончателни и дали не представляват по-скоро начин за „De Poli“ да си осигури спазването на крайния срок за допустимост на помощите и едва по-късно да намери окончателни купувачи.
(32)
На второ място Комисията изразява съмнение дали прехвърлянето на договорите за продажба между корабособствениците не е само по себе си една от причините за забавянето при предаването.
(33)
На трето място Комисията предполага, че корабостроителницата „De Poli“ е приела поръчки, които надвишават действителния ѝ производствен капацитет, тъй като в периода 2005-2008 г. тя е планирала строителството на 18 плавателни съда, от които половината е трябвало да бъдат построени на двата основни стапела, а другата половина в един по-малък обект.
(34)
Накрая, Комисията изразява съмнението, че предполагаемите закъснения при доставката на компоненти от основно значение са били действително непредвидими, както твърдят италианските власти, и предполага, че по-скоро става дума за обичайни търговски рискове, които една добросъвестна корабостроителница би трябвало да предвиди в работния си план. По-специално, Комисията смята, че „De Poli“ е можела да увеличи риска от забавяне, поръчвайки прекалено късно някои от компонентите за корабите.
(35)
Що се отнася до кораба С 241, в мненията си относно решението за започване на процедура от 16 юни 2008 г. италианските власти твърдят, че корабостроителницата „De Poli“ е имала потенциално необходимия производствен капацитет, за да предаде корабите в рамките на 36 месеца от датата на сключване на договора за продажба. Забавянето се дължи единствено на закъснялата доставка на редуктора от страна на доставчика, което Италия определя като сериозен, извънреден, непредвидим и независещ от предприятието фактор по смисъла на параграф 29 от италианската схема.
(36)
Според изпратените на същата дата от корабостроителницата „De Poli“ мнения фактът, че корабостроителницата и дружеството „Arcoin S.p.A.“ се оглавяват от членове на фамилията De Poli не е достатъчен, за да се постави под съмнение действителността на първоначалния договор, сключен на 28 януари 2005 г. Италианските власти подкрепят този аргумент, като отбелязват, че към момента на сключване на договора за кораб С 241 не са съществували преки стопански връзки между корабостроителницата и дружеството „Arcoin S.p.A.“ (като се изключи фактът, че собствениците на дружеството „Arcoin S.p.A.“ са членове на фамилията De Poli, но те не са съвсем същите като акционерите на корабостроителницата „De Poli“).
(37)
В тази връзка корабостроителницата „De Poli“ твърди, че поръчването на плавателни съдове, които след това се преотстъпват на пазара при завършването им или по време на строежа, не е рядко явление сред корабособствениците.
(38)
Що се отнася до работния план за кораба С 241 корабостроителницата „De Poli“ отбелязва, че предвид на сложността на корабостроителните проекти между сключването на договорите за строителство и началото на работата обикновено минават няколко месеца. Според корабостроителницата в периода между подписването на договора и действителното начало на работите е обичайна практика с оглед на започването на работата корабостроителницата да извършва подготвителни дейности, сред които са изготвянето на проекта за изпълнение и преговорите с различните доставчици.
(39)
Според първоначалния работен план, представен от „De Poli“ на италианските власти (22), строителството на кораб С 241 е трябвало да започне през първото тримесечие на 2006 г., а предаването е било предвидено за второто полугодие на 2007 г. Въз основа на изменения работен план обаче работите по кораба С 241 е трябвало да започнат на 28 септември 2006 г. (на южния стапел, един от двата стапела на корабостроителницата.)
(40)
Според „De Poli“ доставката на редуктора е основен етап от корабостроителния процес, след който следват монтирането на редуктора към двигателя, поставянето на витлото и завършването на корпуса. Значителен брой дейности по монтирането и подготовката/строежа могат да бъдат извършени едва след монтажа на редуктора. От корабостроителницата „De Poli“ твърдят, че компоненти като редуктора обикновено не се поръчват предварително, за да се избегнат разходите за складиране и предварителните плащания, и подчертават, че доставчикът, към когото са се обърнали, е водещ производител в сектора с доказан опит, поради което не е имало причина да се предположи, че редукторът няма да бъде доставен навреме.
(41)
„De Poli“ твърди, че винаги е имала капацитет, за да предаде навреме 18-те плавателни съда, поръчани ѝ в периода 2005-2008 г., тъй като пълната товароносимост на съдовете възлиза на 10 000 t годишно, а корабостроителницата е известна с това, че капацитетът ѝ надвишава 12 000 t годишно. Освен това от корабостроителницата посочват, че девет от 18-те поръчани във въпросния период плавателни съда са с малки размери (обща дължина 20 m и пълна товароносимост 25 t), докато само останалите девет съда са с размерите на кораба С 241. Това показва, според „De Poli“, че корабостроителницата е имала капацитета за изпълнение на всички поръчки в определените срокове и че не са били поети ангажименти, надвишаващи производствения капацитет на „De Poli“.
(42)
Накрая „De Poli“ припомня, че в миналото Комисията е одобрявала в многобройни случай (и в случая на самата „De Poli“) искания за удължаване на срока за предаване, обосновани със закъснели доставки на основни компоненти.
VI. ОЦЕНКА
(43)
С оглед на официалното оттегляне от италианска страна на уведомленията за искания за удължаване на срока за предаване на кораби C 242, C 243 и C 244 и при липсата на отпуснати средства официалната процедура по разследване, свързана с исканията на Италия по отношение на трите посочени по-горе кораба, става безпредметна и ще бъде закрита, без да се правят по-нататъшни оценки.
(44)
Настоящата оценка се отнася единствено за кораба С 241 и в нея ще се правят позовавания на корабите C 242, C 243 и C 244, само когато това е от значение за целите на самата оценка.
(45)
Съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар. Следователно в член 107, параграф 1 от ДФЕС са определени кумулативните условия, съгласно които дадена национална мярка е окачествена като държавна помощ: мярката предоставя избирателно предимство, използва държавни средства, води до нарушаване на конкуренцията и оказва отрицателно въздействие върху търговията между държавите-членки.
(46)
Мярката, която Италия възнамерява да приведе в действие в полза на „De Poli“ за строежа на кораб С 241 посредством финансово участие в размер до максимум 6 % (около 1,3 млн. EUR) от стойността на договора преди помощта, безспорно представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Мярката се финансира от италианската държава. Средствата, предназначени за покриване на разходите, които обикновено се поемат от корабостроителницата по време на строежа на плавателния съд, предоставят предимство на „De Poli“. Мярката е избирателна, тъй като е предназначена изцяло в полза на „De Poli“, а понеже благоприятства нейното положение спрямо европейските ѝ конкуренти, тя води до нарушаване на конкуренцията на европейския корабостроителен пазар и влияе върху търговията между държавите-членки.
(47)
Два са аспектите от разглеждания случай, които предизвикаха съмненията на Комисията относно съвместимостта на помощта за „De Poli“ с вътрешния пазар. От една страна, в параграф 29 от италианската схема се предвижда, че помощите могат да бъдат отпускани за плавателни съдове, предадени в рамките на три години от датата на подписване на окончателния договор, а от друга страна, в параграф 33 се предвижда, че окончателните договори трябва да бъдат сключени преди да изтече срокът на действие на регламента за временния защитен механизъм, т.е. 31 март 2005 г.
(48)
Що се отнася до последното, италианските власти обясниха, че преотстъпването на договори между корабособственици след изтичането на срока на действие на регламента за временния защитен механизъм не може да се тълкува като показател за това, че първоначалният договор за кораба С 241, подписан на 28 януари, не е „окончателният договор“ по смисъла на параграф 29 от италианската схема.
(49)
Комисията признава, че преотстъпването на даден договор на трети страни изглежда е обичайна практика в сектора на корабостроенето. В едно предишно решение (23), което също се отнася до удължаване на тригодишния срок за предаване на два плавателни съда, Комисията заключава, например, че макар и да има преотстъпване на договори, първият договор може да се смята за окончателен, тъй като видът продукт не се променя и новият собственик замества предходния, като придобива неговите права и задължения. В цитирания случай Комисията заключава, че прехвърлянето на собственост само по себе си не променя естеството на договорите и поради това условията за допустимост на помощите също остават непроменени.
(50)
В разглеждания случай преотстъпването на договора между корабособственици също не води до промяна на вида продукт или на естеството на договора и новият собственик заменя страната, сключила първоначално договора, като придобива нейните права и задължения. В този смисъл Комисията смята, че първоначалният договор е окончателен и поради това счита за допустими помощите по силата на италианския режим.
(51)
Що се отнася до съмненията, изразени във връзка с условията за удължаването на тригодишния срок за предаване, в италианската схема се предвижда, че Комисията може да разрешава такова удължаване на срока „когато това е оправдано от техническата сложност на въпросния корабостроителен проект или от закъснения, дължащи се на неочаквани, сериозни и документирани смущения, които се отразяват на работния план на корабостроителницата и които са причинени от извънредни, непредвидими и независещи от предприятието обстоятелства.“
(52)
Поради това Комисията трябва да прецени дали италианските власти са доказали в достатъчна степен, че възникналите забавяния при предаването на кораб С 241 отговарят на условията за удължаване на срока, предвидени в италианската схема.
(53)
Преди да пристъпи към оценяването на предоставените от италианска страна елементи, Комисията констатира, че в решението Astilleros Zamacona от 16 март 2000 г. (24) Общият съд на Европейския съюз е постановил, че „тази разпоредба [относно извънредните обстоятелства]“, с която се предвиждат дерогации по отношение на принципите, посочени в първата алинея на същата разпоредба [тригодишния срок], следва да се тълкува ограничително.“ Според становището на Общия съд формулировката „извънредни обстоятелства“ в разпоредбата означава намерението на общностния законодател да я прилага само в много специфични ситуации. Поради това Общият съд смята, че заинтересованата държава-членка носи отговорността да докаже, че предполагаемите извънредни обстоятелства са довели до такова смущение, което е повлияло на работния план на корабостроителницата и е предизвикало забавянето при предаването на плавателния съд, като установи причинно-следствена връзка между тези две събития.
(54)
Италианските власти твърдят, че забавянето при предаването на кораб С 241 се дължи на закъснялата доставка на редуктора (6 месеца) и на последвалото отлагане с един месец на дейностите по монтажа. Комисията констатира, че това е единствената посочена от Италия причина за забавянето, като в частност в искането за удължаване на срока не се споменават като причина новите спецификации, произтичащи от преотстъпването на договора.
(55)
Съгласно практиката на Комисията (25) от условието, което определя „извънредността“ на обстоятелствата, се изключват обичайните или най-малкото нормалните събития, които е трябвало да бъдат разумно предвидени в работния план. За извънредни могат да се считат големи закъснения при доставката на основни компоненти, но по-малките закъснения не се считат задължително за извънредни, независимо от продължителността и сложността на корабостроителния проект. Освен това предвид ограничителното тълкуване на това изключение Комисията преценява внимателно наличието на евентуални елементи, които да показват, че корабостроителницата е можела да предвиди, избегне или най-малкото да ограничи закъсненията, свързани, например, с навременността на поръчките спрямо въпросния работен план. Условието за непредвидимост на събитието изключва в действителност всички фактори, които биха могли да бъдат разумно предвидени от страните.
(56)
Комисията признава, че е възможно да съществува причинно-следствена връзка между закъснялата доставка на основни за строежа на плавателния съд компоненти и искането за удължаване на срока за предаването му (26). Въпреки това в конкретния разглеждан случай Комисията подлага под съмнение най-вече съществуването на предполагаемите извънредни и непредвидими обстоятелства, тъй като в случая не изглежда да са налице необходимите елементи, за да се заключи, че причиненото забавяне отговаря на условията от параграф 29 от италианската схема.
(57)
Както беше вече отбелязано, в миналото Комисията е признавала, че за извънредни могат да се считат големите закъснения при доставката на основни компоненти. Дадено искане за удължаване на срок обаче трябва винаги да се оценява в контекста на специфичните за всеки случай обстоятелства. Тъй като „De Poli“ е попадала в същия вид ситуация няколко пъти (не само защото „De Poli“ вече е правила в миналото подобни искания за удължаване на срок (27), но и защото другите три договора, сключени в същия ден като този за строежа на кораба С 241, също са били обект на неколкократни искания за удължаване на срока, вж. точки 1, 6 и 7), Комисията заключава, че посочените закъснения не могат повече да се смятат за истински извънредни. Последвалите неколкократно повтарящи се смущения не могат да се считат за напълно непредвидими.
(58)
Точно поради тези последни смущения изглежда, че „De Poli“ не е действала добросъвестно при планирането на производството.
(59)
В първоначалния работен план се предвижда строежът на кораб С 241 да започне през първото тримесечие на 2006 г., а предаването му да се извърши през второто полугодие на 2007 г., тоест в рамките на производствен период от 15-24 месеца.
(60)
В изменения работен план обаче производството е предвидено да започне едва на 28 септември 2006 г., а предаването на кораба е насрочено за 30 декември 2007 г., т.е. само един месец преди крайния срок за предаване 28 януари 2008 г. В така изменения работен план е предвиден цялостен период от едва 15 месеца за строежа на кораба съгласно клаузите на договора. Според предоставената от италианските власти информация за производството на плавателни съдове от същия вид или дори с по-малък размер на същия южен стапел (плавателни съдове C 229 и C 240) са били предвидени съответно 22 и 20 месеца от началото на строителството до предаването.
(61)
Освен това при начало на строежа едва на 28 септември 2006 г. и предаване на кораба, предвидено за 30 декември 2007 г., т.е. само един месец преди крайния срок за предаване на 28 януари 2008 г., няма никакво място за евентуални закъснения при строителния процес, въпреки че в миналото корабостроителницата се е сблъсквала със закъснения, дължащи се както на доставката на компоненти, така и на самия строителен процес, както се вижда от другите удължавания на срокове за предаване, поискани от „De Poli“.
(62)
Също така предвид голямото търсене в периода (италианските власти предоставиха доказателства, че в периода 2003-2005 г. поръчките за дизелови двигатели са се увеличили със 60 %) се смята, че поръчките на основни компоненти като редуктора и договарянето на съответните срокове за доставка е трябвало да бъдат направени по-рано. Твърдението на „De Poli“, че не става въпрос за обичайна практика, не е достатъчно, за да се заключи, че корабостроителницата е действала оправдано, като е предприела разумни действия за избягването или ограничаването на закъсненията, особено предвид на голямото търсене и закъсненията в миналото.
(63)
Вместо това Комисията констатира, че редукторът е поръчан на 26 май 2006 г. с дата на доставка септември 2007 г., което предоставя само малко, ако не и никакво място за евентуални закъснения предвид на това, че срокът за предаване на кораба С 241 изтича на 21 декември 2007 г. Самата „De Poli“ отбелязва, че количеството работа, необходимо след доставката на редуктора, е значително (вж. точка 39), като това обстоятелство изглежда потвърждава, че в планирането на корабостроителницата е трябвало да се предвиди известно място за закъснение при доставката на основни компоненти за плавателните съдове.
(64)
Що се отнася до съмненията, изразени от Комисията в решението за започване на процедурата относно възможността преотстъпването на договора на нов собственик да е само по себе си причина за забавянето, Комисията констатира, че преотстъпването на договора от „Arcoin S.p.A.“ на „Elbana Navigazione S.p.A.“ е станало едва на 20 юли 2006 г., т.е. няколко месеца след първоначално предвидената за начало на строежа дата (първо тримесечие на 2006 г.). Поради това в разглеждания случай не е възможно да се изключи, че преотстъпването на договори между корабособственици не е само по себе си причина за забавянето на началото на строежа, а в последствие и на предаването на кораба, най-вече като се вземе предвид фактът, че преотстъпването на договора на друг корабособственик е довело до някои изменения в специфичните характеристики на плавателния съд.
(65)
В заключение, предвид ограничителното тълкуване на исканията за извънредно удължаване на срока италианските власти не са доказали по последователен начин защо представените обстоятелства не са могли да бъдат избегнати или защо отрицателните последици от тези обстоятелства не са могли да бъдат значително ограничени посредством добросъвестно планиране и управление на поръчките от страна на „De Poli“. Като изхожда от тези разсъждения, Комисията заключава, че представените в подкрепа на искането за удължаване на срока обстоятелства не могат да бъдат счетени за извънредни и непредвидими, т.е. забавянето на предаването на кораба С 241 не е било неочаквано или оправдано по смисъла на параграф 29 от италианската схема.
(66)
Накрая италианските власти направиха уведомление за искане за удължаване на срока за предаване на кораба С 241 с 8 месеца - от 31 декември 2007 г. на 31 август 2008 г., като предоставиха оправдания само за 7 от 8-те месеца.
(67)
За разлика от предходните искания за удължаване на срока за плавателни съдове, които „De Poli“ е трябвало да построи (28), в разглеждания случай продължителността на удължаването на срока, поискано от италианските власти, е по-голяма от забавянето, което самите италиански власти представят като единствена причина (закъснялата доставка на редуктора). Поради това не е възможно да се твърди, че е установена причинно-следствена връзка между забавянето, което е в основата на искането за удължаване на срока, и закъснялата доставка на основни компоненти.
(68)
В действителност предаването на кораба от страна на „De Poli“ е извършено едва на 3 ноември 2008 г. С други думи, забавянето е било не само по-голямо от това, за което се смята, че се дължи на представените като причина фактори, но е надхвърлило срока на поисканото удължаване. Италия не предостави обяснение за допълнителното забавяне от над 2 месеца при предаването на кораба, а Комисията не е получавала искане за удължаване на срока за тези два месеца.
(69)
От това следва, че дори и първоначалното забавяне да е било оправдано и Комисията да беше одобрила исканото удължаване на срока, строежът на кораб С 241 нямаше да отговаря на условията за отпускане на помощи съгласно италианската схема, тъй като не е спазен дори крайният удължен срок.
VII. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(70)
Що се отнася до химикаловози C 242, C 243 и C 244, с оглед на официалното оттегляне от италианска страна на уведомленията за искания за удължаване на срока за предаване и при липсата на отпуснати средства официалната процедура по разследване е безпредметна и поради това е закрита.
(71)
Що се отнася до кораб С 241, в контекста на настоящата оценка не са доказани условията, които трябва да бъдат изпълнени, за да бъде одобрено удължаването на тригодишния срок за предаване и при всички случаи предаването на кораба е станало след срока, който е щял да бъде установен, ако поисканото удължаване беше одобрено. Поради това строежът на кораб С 241 не отговаря на условията за допустимост до помощи съгласно италианската схема N 59/04, основана на регламента за временния защитен механизъм.
(72)
Тъй като италианските власти потвърдиха, че помощта не е била отпусната на „De Poli“, не се налага нейното възстановяване.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, която Италия възнамерява да приведе в действие в полза на „De Poli“, т.е. удължаването на тригодишния срок за предаване на химикаловоз С 241, по смисъла на италианската схема N 59/04, основана на регламента за временния защитен механизъм, е несъвместима с вътрешния пазар.
Поради това не се разрешава привеждането в действие на помощта.
Член 2
Италия уведомява Комисията в срок от два месеца от нотифицирането на настоящото решение за мерките, предприети за неговото спазване.
Член 3
Що се отнася до химикаловози C 242, C 243 и C 244, с оглед на официалното оттегляне от италианска страна на уведомленията за искания за удължаване на срока за предаване официалната процедура по разследване е безпредметна и поради това се закрива.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Италианската република.
Съставено в Брюксел на 27 октомври 2010 година.
DECISIÓN DE LA COMISIÓN
de 27 de octubre de 2010
relativa a la ayuda estatal no C 15/08 (ex N 318/07, N 319/07, N 544/07 y N 70/08) que Italia tiene previsto ejecutar en favor de la empresa Cantiere Navale De Poli
[notificada con el número C(2010) 7253]
(El texto en lengua italiana es el único auténtico)
(Texto pertinente a efectos del EEE)
(2013/197/UE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea, y, en particular, su artículo 108, apartado 2, párrafo primero,
Visto el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo, y, en particular, su artículo 62, apartado 1, letra a),
Después de haber emplazado a los interesados para que presenten sus observaciones, de conformidad con los citados artículos (1), y teniendo en cuenta dichas observaciones,
Considerando lo siguiente:
I. PROCEDIMIENTO
(1)
Mediante cartas de 6 de junio de 2007, 24 de septiembre de 2007 y 6 de febrero de 2008, Italia notificó las solicitudes de prórroga del plazo trienal para la entrega de los cuatro buques cisterna para productos químicos (denominados C 241, C 242, C 243 y C 244) que debían ser construidos por el astillero Cantiere Navale De Poli (en lo sucesivo, «De Poli» o «el astillero») (2). En particular, Italia pidió que el plazo de entrega se prorrogase 8 meses para el buque C 241, 6 meses para el buque C 242, 9 meses para el buque C 243 y 10 meses para el buque C 244.
(2)
Las notificaciones se referían a ayudas concedidas por Italia a De Poli en el marco del régimen nacional de ayudas N 59/2004, aprobado por la Comisión el 19 de mayo de 2004 (3) sobre la base del Reglamento (CE) no 1177/2002 del Consejo, de 27 de junio de 2002, relativo a un mecanismo defensivo temporal para la construcción naval (4), modificado por el Reglamento (CE) no 502/2004 del Consejo (5) (en lo sucesivo, respectivamente, «el régimen italiano» y «el Reglamento relativo a un mecanismo defensivo temporal»).
(3)
Mediante cartas de 31 de julio de 2007, 31 de agosto de 2007, 7 de septiembre de 2007, 12 de noviembre de 2007 y 25 de enero de 2008, Italia proporcionó a la Comisión información adicional sobre las notificaciones.
(4)
Mediante carta de 16 de abril de 2008, la Comisión informó a las autoridades italianas de su decisión de incoar el procedimiento previsto en el artículo 108, apartado 2, del Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea (TFUE) (6) respecto a las solicitudes de prórroga que se le habían notificado. La decisión de la Comisión de incoar el procedimiento se publicó en el Diario Oficial de la Unión Europea (7). Se invitó a las partes interesadas a presentar sus observaciones.
(5)
Italia presentó observaciones sobre la decisión de incoar el procedimiento mediante carta fechada el 16 de junio de 2008 y registrada el 17 de junio de 2008. La Comisión recibió las observaciones de De Poli por carta fechada asimismo el 16 de junio de 2008 y registrada el 17 de junio de 2008. Italia transmitió información adicional mediante cartas de 30 de junio de 2008, registrada ese mismo día, y de 29 de octubre de 2008, registrada el 3 de noviembre de 2008.
(6)
Mediante carta de 15 de julio de 2008, registrada el 22 de julio de 2008, Italia solicitó una segunda prórroga del plazo de entrega para dos de los buques, a saber, hasta el 30 de septiembre de 2008 para el buque C 242, y hasta el 30 de septiembre de 2008 para el buque C 244.
(7)
Mediante carta de 20 de enero de 2009, registrada el 22 de enero de 2009, Italia pidió una tercera prórroga de los plazos de entrega, a saber, hasta el 31 de diciembre de 2008 para el buque C 242 y hasta el 28 de febrero de 2009 para el buque C 243. Por carta de 14 de abril de 2009, registrada el 15 de abril de 2009, solicitó una nueva prórroga (la cuarta) de los plazos de entrega, a saber, hasta el 30 de junio de 2009 para el buque C 242, hasta el 30 de septiembre de 2009 para el buque C 243 y hasta el 30 de noviembre de 2009 para el buque C 244.
(8)
Mediante carta de 8 de mayo de 2009, registrada ese mismo día, la Comisión pidió a Italia que le facilitara información adicional, petición que fue objeto de un recordatorio con fecha de 12 de junio de 2009. Italia respondió por carta de 23 de septiembre de 2009 (8), limitándose a informar a la Comisión de que De Poli había sido admitida al «concordato preventivo» (9).
(9)
Mediante carta de 28 de enero de 2010, registrada el 1 de febrero de 2010, Italia retiró formalmente las solicitudes de prórroga presentadas con relación a los buques C 242 y C 243 (10).
(10)
Mediante correo electrónico de 2 de marzo de 2010, la Comisión pidió a Italia que le aclarase la situación de las notificaciones relativas a los buques C 241 y C 244.
(11)
Mediante correo electrónico de 10 de junio de 2010, registrado el 17 de junio de 2010, Italia hizo saber a la Comisión que la construcción del buque C 241 se había terminado el 31 de agosto de 2008, que la entrega había tenido lugar el 3 de noviembre de ese mismo año y que se mantenía la notificación de la solicitud de prórroga del plazo de entrega de este buque.
(12)
Mediante carta de 16 de junio de 2010, registrada el 28 de junio de 2010, Italia retiró oficialmente las solicitudes de prórroga relativas al buque C 244.
II. ANTECEDENTES
(13)
Los hechos que se exponen a continuación solo se refieren al buque C 241, dado que Italia retiró las solicitudes de prórroga que había presentado para los buques C 242, C 243 y C 244.
(14)
De Poli es un astillero italiano situado en Pellestrina (Venecia), especializado desde los años 90 en la construcción de buques dedicados al transporte de productos químicos y buques cisterna. En 2007, empleaba a 320 personas, incluidos los subcontratistas, y realizaba un volumen de negocios anual de 70 millones de euros. El 11 de febrero de 2010, el juez italiano competente homologó el «concordato preventivo» (11) relativo al astillero.
(15)
El 28 de enero de 2005, Arcotur S.r.l encargó la construcción del buque cisterna para productos químicos C 241 a De Poli. En virtud del contrato, el buque debía tener las siguientes características técnicas: una eslora total de 125 m; una manga de trazado de 19 m; 7 300 toneladas de peso muerto; y una velocidad de 15 nudos al 85 % de la potencia máxima continua. El contrato de venta fijaba la fecha de entrega del buque C 241 al comprador, Arcotur S.r.l., a 31 de diciembre de 2007 como muy tarde, por un precio total de 30 millones de euros.
(16)
El 26 de mayo de 2006, el astillero encargó a un proveedor (en lo sucesivo, «el proveedor») la caja de cambios del buque, encargo que, confirmado por el proveedor, debía realizarse el 3 de septiembre de 2007. Según la información comunicada por De Poli, la caja de cambios encargada para el buque C 241 es un modelo específico con características únicas que difiere del modelo estándar producido por el mismo proveedor en una serie de aspectos técnicos.
(17)
El 6 de julio de 2006, Arcoin S.p.A. (ex Arcotur S.r.l.) y de De Poli modificaron el contrato firmado el 28 de enero de 2005, introduciendo en el pedido cursado para el buque C 241 las siguientes modificaciones: una eslora total de 112 m, una manga de trazado de 16,8 m, y 5 300 toneladas de peso muerto. El precio descendía a 23 millones de euros.
(18)
El 20 de julio de 2006, Arcoin S.p.A cedió el contrato para la construcción del buque C 241 a Elbana di Navigazione S.p.A.
(19)
El 3 de septiembre de 2007, día en que vencía el plazo fijado, la caja de cambios encargada el 26 de mayo de 2006 no estaba lista. Por carta de 23 de octubre de 2007, el proveedor hizo saber a De Poli que debido a una escasez de materias primas en el mercado y al consiguiente retraso en la entrega por parte de los subcontratistas, la caja de cambios no podía entregarse en la fecha prevista. El 18 de enero de 2008, el proveedor confirmó que la fecha de entrega de la caja de cambios se prorrogaba a febrero de 2008, lo que representaba un retraso de cerca de seis meses con relación al plazo inicial.
(20)
Así pues, las autoridades italianas solicitaron que se prorrogara el plazo de entrega del buque C 241 hasta el 31 de agosto de 2008, lo que representa un aplazamiento de ocho meses sobre la fecha de entrega contractual del buque (31 de diciembre de 2007).
(21)
Según la información recibida, la Comisión ha constatado finalmente que el buque C 241 se entregó el 3 de noviembre de 2008 (12).
III. LA AYUDA
(22)
El Reglamento relativo a un mecanismo defensivo temporal (13) contempla medidas temporales y excepcionales destinadas a brindar apoyo a los astilleros de la Unión que operan en segmentos de mercado gravemente perjudicados, en su momento, por la competencia desleal coreana (14).
(23)
El Reglamento relativo a un mecanismo defensivo temporal considera compatible con el mercado interior la concesión de ayudas directas, hasta un límite máximo del 6 % del valor contractual antes de la ayuda (15), en favor de contratos para la construcción de determinadas categorías de buques comerciales (portacontenedores, buques cisterna para productos químicos y petroleros de transporte de refinados y buques de transporte de gas natural licuado (16)) en las siguientes condiciones: cuando haya habido competencia para el contrato con un astillero coreano que ofreciera un precio inferior (17), que el contrato final se haya firmado antes de la fecha de expiración del propio Reglamento (31 de marzo de 2005) (18), y que el buque se entregue dentro de los tres años posteriores a la fecha de la firma del contrato definitivo (19).
(24)
El artículo 2, apartado 4, del Reglamento relativo a un mecanismo defensivo temporal permite a la Comisión conceder una prórroga del plazo máximo de tres años fijado para la entrega «cuando así lo justifique la complejidad técnica del proyecto de construcción naval de que se trate o los retrasos originados por perturbaciones inesperadas, considerables o justificables que afecten al programa de trabajo de un astillero, motivadas por circunstancias excepcionales imprevisibles y ajenas a la empresa».
(25)
En mayo de 2004, basándose en el Reglamento relativo a un mecanismo defensivo temporal, la Comisión aprobó el régimen italiano de ayudas a los astilleros (20), que establece condiciones equivalentes a las del citado Reglamento. En particular, el régimen italiano prevé la concesión de ayudas, hasta un total del 6 % del valor contractual antes de la ayuda, en favor de la construcción de buques entregados dentro de los tres años siguientes a la fecha de la firma del contrato final, así como una posible prórroga, por parte de la Comisión, del plazo máximo de entrega únicamente «cuando así lo justifique la complejidad técnica del proyecto de construcción naval de que se trate o los retrasos originados por perturbaciones inesperadas, considerables o justificables que afecten al programa de trabajo de un astillero, motivadas por circunstancias excepcionales imprevisibles y ajenas a la empresa» (apartado 29 del régimen italiano).
(26)
El 31 de enero de 2005, el astillero De Poli presentó a las autoridades italianas una solicitud de concesión de la ayuda prevista por el citado régimen, por un importe de 1 300 000 euros, para la construcción del buque C 241.
(27)
El 25 de enero de 2008, el astillero pidió que la fecha de entrega de este buque se aplazase del 31 de diciembre de 2007 al 31 de agosto de 2008.
(28)
Las autoridades italianas confirmaron que la ayuda no se había hecho efectiva, explicando que, en virtud de la decisión de 21 de octubre de 2008 (21), en la cual la Comisión consideraba incompatible la asignación de 10 millones de euros suplementarios al régimen italiano, no se disponía, en aquellos momentos, de fondos suficientes para conceder la ayuda.
IV. DECISIÓN DE INCOAR EL PROCEDIMIENTO
(29)
En su decisión de incoar el procedimiento, la Comisión expresa sus dudas sobre el hecho de que las circunstancias que, según las autoridades italianas y De Poli, justificarían la entrega tardía del buque C 241 (así como de los buques C 242, C 243 y C 244, que no son objeto de la presente evaluación) puedan considerarse «perturbaciones inesperadas, considerables o justificables que afecten al programa de trabajo de un astillero, motivadas por circunstancias excepcionales imprevisibles y ajenas a la empresa», según lo dispuesto en el apartado 29 del régimen italiano.
(30)
Aunque se refieren a los cuatro buques (C 241, C 242, C 243 y C 244), las dudas expresadas en la decisión de incoar el procedimiento aún se mantienen en lo que atañe específicamente a la evaluación relativa al buque C 241.
(31)
En su decisión, la Comisión se pregunta en primer lugar si los contratos celebrados con Arcoin S.p.A son definitivos, o si constituyen más bien un medio por el que De Poli se asegura el cumplimiento del plazo al que están supeditadas las ayudas para luego buscar, en una fase posterior, a los compradores definitivos.
(32)
En segundo lugar, la Comisión se plantea si la transferencia de los contratos de venta entre armadores no ha sido, precisamente, una de las causas del retraso en la entrega.
(33)
En tercer lugar, la Comisión piensa que es posible que De Poli aceptara pedidos que superaban su capacidad de producción efectiva, puesto que en el período 2005-2008 el astillero tenía programada la construcción de 18 buques, la mitad de los cuales debía construirse en las dos gradas principales y la otra mitad en una estructura menor.
(34)
Por fin, contrariamente a lo que afirman las autoridades italianas, la Comisión duda que los presuntos retrasos en la entrega de componentes esenciales fueran realmente imprevisibles, y cree más bien que forman parte de los riesgos comerciales normales que el programa de trabajo de cualquier astillero riguroso debería tener en cuenta. La Comisión considera, en particular, que De Poli pudo haber aumentado el riesgo de retraso al no encargar con la antelación necesaria algunos componentes de los buques.
(35)
Por lo que se refiere al buque C 241, las autoridades italianas alegan, en sus observaciones relativas a la decisión de 16 de junio de 2008 de incoar el procedimiento, que De Poli disponía de la capacidad de producción potencial necesaria para entregar los buques en los 36 meses siguientes a la fecha de celebración del contrato de venta. El retraso sería exclusivamente imputable a la entrega tardía de la caja de cambios por el proveedor, factor que las autoridades italianas califican de grave, excepcional, imprevisible y ajeno a la empresa, de acuerdo con lo dispuesto en el apartado 29 del régimen italiano.
(36)
En las observaciones que envió en esa misma fecha, De Poli afirma que el hecho de que el astillero y Arcoin S.p.A pertenezcan a miembros de la familia De Poli no es suficiente para cuestionar la autenticidad del contrato inicialmente celebrado el 28 de enero de 2005. Esta argumentación cuenta con el apoyo de las autoridades italianas, que observan que en el momento de la celebración del contrato relativo al buque C 241, no existía ya ningún vínculo accionarial directo entre el astillero y Arcoin S.p.A. (aunque Arcoin S.p.A perteneciera a miembros de la familia De Poli que no coinciden completamente con los accionistas del astillero).
(37)
De Poli afirma a este respecto que, en el mundo de los armadores, no es raro encargar buques que luego se venden en el mercado durante o después de su construcción.
(38)
En cuanto a la planificación de los trabajos relativos al buque C 241, De Poli señala que, en vista de la complejidad de los proyectos de construcción naval, es frecuente que transcurran varios meses entre la celebración de los contratos y el inicio de los trabajos. En su opinión, es habitual que, entre el momento de la firma del contrato y el inicio efectivo de la construcción, el astillero desarrolle actividades preparatorias, como el establecimiento del plan de ejecución de los trabajos y las negociaciones con los distintos proveedores.
(39)
Según el programa inicial de trabajo presentado por De Poli a las autoridades italianas (22), la construcción del buque C 241 debía iniciarse en el primer trimestre de 2006, y la entrega estaba prevista para el segundo semestre de 2007. No obstante, según el programa de trabajo modificado, los trabajos para el buque C 241 tenían que haber empezado el 28 de septiembre de 2006 (en la grada sur, una de las dos que tiene el astillero).
(40)
Según De Poli, la entrega de la caja de cambios es una etapa esencial del proceso de construcción del buque. El siguiente paso es el ensamblaje de la caja de cambios con el motor, la fijación de la hélice y el acabado del casco. Varias operaciones de ensamblaje y de preparación/construcción solo pueden realizarse una vez que la caja de cambios está instalada. De Poli afirma que, por regla general, los componentes como la caja de cambios no se encargan con antelación para evitar los costes de almacenamiento y el pago de anticipos. Destaca por último que el proveedor al que se dirigió es una empresa líder en el sector, con demostrada experiencia, y que nada permitía sospechar que la caja de cambios no iba a ser entregada a tiempo.
(41)
De Poli sostiene que tenía en todo momento la capacidad necesaria para suministrar dentro de plazo los 18 buques que se le habían encargado durante el período 2005-2008, ya que su peso muerto ascendía en total a 10 000 toneladas al año, mientras que el astillero disponía históricamente de una capacidad anual superior a las 12 000 toneladas. De Poli sostiene asimismo que 9 de los 18 buques encargados durante el período en cuestión eran de pequeñas dimensiones (20 metros de eslora total y 25 toneladas de peso muerto), mientras que los otros nueve eran de dimensiones similares a las del buque C 241, lo que demostraría, en su opinión, que el astillero disponía de la capacidad necesaria para cumplir todos los encargos en los plazos previstos, y no había asumido compromisos superiores a su capacidad de producción.
(42)
De Poli recuerda por último que, en el pasado, la Comisión aceptó en varias ocasiones (incluso en el caso de esta empresa) las solicitudes de prórroga del plazo de entrega justificadas por la entrega tardía de componentes esenciales.
VI. EVALUACIÓN
(43)
Con carácter preliminar, al retirar Italia oficialmente las solicitudes de prórroga del plazo de entrega de los buques C 242, C 243 y C 244 y no haberse efectuado ningún pago, el procedimiento de investigación formal relativo a las solicitudes presentadas por Italia para estos tres buques ya no tiene razón de ser, y se cerrará sin proceder a ulteriores evaluaciones.
(44)
Por lo tanto, la presente evaluación se refiere únicamente al buque C 241 y solo hará referencia a los buques C 242, C 243 y C 244 cuando ello resulte pertinente para la propia evaluación.
(45)
Con arreglo al artículo 107, apartado 1, del TFUE, son incompatibles con el mercado interior, en la medida en que afecten a los intercambios comerciales entre Estados miembros, las ayudas otorgadas por los Estados o mediante fondos estatales, bajo cualquier forma, que falseen o amenacen falsear la competencia, favoreciendo a determinadas empresas o producciones. Así pues, el artículo 107, apartado 1, del TFUE establece las condiciones acumulativas que una medida de ayuda nacional debe reunir para ser considerada ayuda estatal: conferir una ventaja selectiva, recurrir a fondos estatales, implicar un falseamiento de la competencia y tener repercusiones negativas en los intercambios entre los Estados miembros.
(46)
La medida que Italia tiene previsto ejecutar en favor de De Poli para la construcción del buque C 241, consistente en una contribución financiera de hasta el 6 % (1 300 000 euros) del valor contractual antes de la ayuda, constituye indudablemente una ayuda estatal según lo dispuesto en el artículo 107, apartado 1, del TFUE. La medida está financiada por el Estado italiano. Los fondos, destinados a cubrir unos costes normalmente soportados por el astillero para la construcción del buque, confieren una ventaja a De Poli. La medida es selectiva por cuanto De Poli es el único beneficiario, y, en la medida en que favorece la posición de esta empresa con relación a sus competidores europeos, puede falsear la competencia en el mercado europeo de la construcción naval y afectar a los intercambios entre los Estados miembros.
(47)
El caso que nos ocupa presenta dos aspectos que han inducido a la Comisión a dudar de la compatibilidad de la ayuda concedida a De Poli con el mercado interior. Por una parte, en su apartado 29, el régimen italiano prevé que las ayudas puedan concederse para buques suministrados en los tres años siguientes a la fecha de la firma del contrato final y, por otra parte, en su apartado 33, establece que los contratos finales deben celebrarse antes de la fecha de expiración del Reglamento relativo a un mecanismo defensivo temporal, o sea, el 31 de marzo de 2005.
(48)
Por lo que se refiere a este último punto, las autoridades italianas han explicado que la cesión de contratos entre armadores posterior a la expiración del Reglamento relativo a un mecanismo defensivo temporal no puede interpretarse como un indicio de que el contrato inicial para la construcción del buque C 241, celebrado el 28 de enero de 2005, no sea el «contrato final» según lo dispuesto en el apartado 29 del régimen italiano.
(49)
La Comisión reconoce que la cesión de un contrato a terceros parece ser una práctica corriente en la construcción naval. Así por ejemplo, en una decisión previa (23) relativa también a la prórroga del plazo de tres años para la entrega de dos buques, la Comisión concluyó que, pese a la cesión de los contratos, el primer contrato podía considerarse el contrato final, ya que el tipo de producto seguía siendo el mismo y el nuevo propietario sustituía al anterior asumiendo todos sus derechos y obligaciones. Así pues, en el citado caso la Comisión concluyó que, en sí misma, la transferencia de propiedad no modificaba de ningún modo la naturaleza de los contratos y, por consiguiente, tampoco las condiciones de admisibilidad de las ayudas.
(50)
En el presente caso, la cesión del contrato entre armadores tampoco ha modificado en absoluto el tipo de producto o la naturaleza del contrato, y el nuevo propietario ha sustituido en lo esencial a la parte contratante inicial, asumiendo sus derechos y obligaciones. En este sentido, la Comisión considera que el contrato inicial es el contrato final, y, por lo tanto, considera admisibles las ayudas concedidas en el marco del régimen italiano.
(51)
En cuanto a las dudas expresadas con respecto a las condiciones de la prórroga del plazo de entrega de tres años, el régimen italiano prevé que la Comisión puede conceder una prórroga «cuando así lo justifique la complejidad técnica del proyecto de construcción naval de que se trate o los retrasos originados por perturbaciones inesperadas, considerables o justificables que afecten al programa de trabajo de un astillero, motivadas por circunstancias excepcionales imprevisibles y ajenas a la empresa».
(52)
Así pues, la Comisión debe determinar si las autoridades italianas han demostrado de forma suficiente que los retrasos registrados en la entrega del buque C 241 responden a las condiciones de prórroga del plazo previstas por el régimen italiano.
(53)
Antes de proceder a la evaluación de los elementos facilitados por Italia, la Comisión constata, con carácter preliminar, que en la sentencia Astilleros Zamacona de 16 marzo de 2000 (24), el Tribunal de la Unión Europea estableció que esa disposición [relativa a las circunstancias excepcionales], que permite eludir el principio a que se refiere el párrafo primero de dicha disposición [el plazo de tres años], debe interpretarse restrictivamente. En opinión del Tribunal, la expresión «circunstancias excepcionales» utilizada en la norma sirve para indicar que la intención del legislador comunitario era reservar su aplicación a situaciones muy específicas. El Tribunal, por lo tanto, consideraba que correspondía al Estado miembro interesado demostrar que las supuestas circunstancias excepcionales habían implicado una perturbación capaz de afectar al programa de trabajo del astillero y retrasar la entrega del buque, estableciendo una relación de causalidad entre ambos hechos.
(54)
Las autoridades italianas afirman que el retraso en la entrega del buque C 241 se debe a la entrega tardía de la caja de cambios (con seis meses de retraso) y al consiguiente retraso de un mes en las operaciones de montaje. La Comisión constata que éste es el único motivo alegado por Italia para justificar el retraso. En particular, la solicitud de prórroga no incluye entre los motivos las nuevas especificaciones resultantes de la cesión del contrato.
(55)
Conforme a la práctica decisoria de la Comisión (25), la condición a tenor de la cual las circunstancias deben ser «excepcionales» excluye las circunstancias comunes o cuando menos normales que un programa de trabajo tendría razonablemente que tener en cuenta. Pueden considerarse excepcionales grandes retrasos en la entrega de componentes esenciales, pero los retrasos menores no se consideran necesariamente excepcionales, por largos y complejos que puedan ser los proyectos de construcción naval. Además, teniendo en cuenta la interpretación restrictiva que debe darse a esta excepción, la Comisión examina atentamente la presencia de posibles factores que indiquen que el astillero habría podido anticipar, evitar, o cuando menos reducir los retrasos, con referencia, por ejemplo, al calendario de los encargos en relación con el programa de trabajo en cuestión. La condición según la cual el hecho debe ser imprevisible excluye efectivamente cualquier factor susceptible de haber sido previsto razonablemente por las Partes.
(56)
La Comisión reconoce que es posible que exista una relación de causalidad entre la entrega tardía de componentes esenciales para la producción del buque y la solicitud de prórroga del plazo de la propia entrega (26). No obstante, en la situación específica del caso que nos ocupa, la Comisión pone en duda, sobre todo, la existencia de las supuestas circunstancias excepcionales e imprevisibles: en el presente caso, no parecen reunirse las condiciones necesarias para concluir que el retraso registrado aducido responde a las condiciones enunciadas en el apartado 29 del régimen italiano.
(57)
Como ya se ha dicho, la Comisión ha reconocido en el pasado que un retraso importante en la entrega de componentes esenciales puede considerarse excepcional. Sin embargo, cualquier solicitud de prórroga debe valorarse a la luz de las circunstancias específicas de cada caso. En la medida en que De Poli ya se ha visto envuelta en perturbaciones de este tipo en varias ocasiones anteriores (no solo porque De Poli ya ha dado lugar en el pasado a solicitudes de prórroga similares (27), sino también porque los otros tres contratos celebrados el mismo día en que se firmó el contrato para la construcción del buque C 241 han sido objeto de reiteradas solicitudes de prórroga, como se explica en los puntos 1, 6 y 7), la Comisión ha llegado a la conclusión de que tales retrasos no pueden ya considerarse genuinamente excepcionales. En la medida en que se han venido produciendo de manera recurrente, las perturbaciones resultantes no pueden considerarse completamente imprevisibles.
(58)
Son precisamente estas últimas perturbaciones las que parecen indicar que De Poli no ha sido rigurosa en la planificación de su producción.
(59)
Según el programa de trabajo inicial, el buque C 241 debía empezarse a construir durante el primer trimestre de 2006 y entregarse en el transcurso del segundo trimestre de 2007; debía, pues, construirse en un periodo de tiempo de entre 15 y 24 meses.
(60)
Sin embargo, según el programa de trabajo modificado, la producción no comenzaba hasta el 28 de septiembre de 2006, y la entrega se fijaba para el 30 de diciembre de 2007, es decir, tan solo un mes antes del plazo de entrega límite (28 de enero de 2008). En su versión modificada, el programa de trabajo preveía un total de tan solo 15 meses para la construcción del buque con arreglo a los términos del contrato. De la información facilitada por las autoridades italianas se desprende que para la construcción de buques del mismo tipo o incluso de dimensiones inferiores en la misma grada sur (C 229 y C 240) se habían previsto respectivamente 22 y 20 meses desde el inicio de la construcción a la fecha de entrega.
(61)
Por otra parte, el hecho de que la construcción del buque no comenzara hasta el 28 de septiembre de 2006 y su entrega estuviera prevista para el 30 de diciembre de 2007, es decir, apenas un mes antes del plazo de entrega (28 de enero de 2008), no dejaba ningún margen para asumir posibles retrasos en el desarrollo de los trabajos, a pesar de que en el pasado el astillero ya había experimentado retrasos debido tanto a la entrega de componentes como al propio proceso de construcción, como lo demuestran las otras prórrogas del plazo de entrega solicitadas por De Poli.
(62)
Cabe asimismo señalar que la importante demanda registrada durante el período en cuestión (las autoridades italianas has facilitado datos que demuestran que entre 2003 y 2005 los pedidos de motores diesel aumentaron en cerca del 60 %) invita a pensar que lo razonable habría sido cursar los pedidos de componentes tan esenciales como la caja de cambios, y fijar las correspondientes fechas de entrega, con una cierta antelación. La afirmación de De Poli de que no se trata de una práctica corriente no basta para concluir que el astillero hizo gala de un comportamiento justificable, adoptando iniciativas razonables para evitar o reducir los retrasos, sobre todo teniendo en cuenta la elevada demanda del momento y los retrasos ya registrados en el pasado.
(63)
Por el contrario, la Comisión constata que la caja de cambios se encargó el 26 de mayo de 2006 para su entrega en septiembre de 2007, lo que dejaba un estrecho margen, por no decir ninguno, para algún posible retraso, ya que el plazo de entrega del buque C 241 expiraba el 31 de diciembre de 2007. La propia empresa De Poli señala que aún quedaba mucho trabajo por hacer tras la entrega de la caja de cambios (véase el apartado 39), circunstancia que parece confirmar que en el programa de trabajo debería haberse previsto un cierto margen de retraso en la entrega de los componentes esenciales de los buques.
(64)
En cuanto a las dudas expresadas en la decisión de incoar el procedimiento con respecto al hecho de que la cesión del contrato a un nuevo propietario podía constituir en sí mismo una causa de retraso, la Comisión constata, en particular, que la cesión del contrato por parte de Arcoin S.p.A a Elbana Navigazione S.p.A no se produjo hasta el 20 de julio de 2006, es decir, varios meses después de la fecha inicialmente prevista para el comienzo de los trabajos (primer trimestre de 2006). Vemos pues que en el presente caso no se puede excluir que la cesión de los contratos entre armadores haya sido en sí misma una causa del retraso registrado en el comienzo de la construcción y de la consiguiente demora en la entrega, sobre todo si se tiene en cuenta que la transferencia del contrato a otro armador implicó varias modificaciones de las características del buque.
(65)
A la luz de la interpretación restrictiva que debe darse a las solicitudes de prórroga excepcionales, cabe concluir que las autoridades italianas no han sido capaces de justificar de forma coherente por qué razón no pudieron evitarse las circunstancias alegadas o por qué no fue posible reducir significativamente sus efectos mediante una planificación y una gestión rigurosa de los pedidos por parte de De Poli. Sobre la base de estas consideraciones, la Comisión concluye que las circunstancias alegadas en apoyo de la solicitud de prórroga no pueden considerarse excepcionales e imprevisibles en la medida en que el retraso en la entrega del buque C 241 no era un retraso imprevisto o justificable con arreglo a lo dispuesto en el apartado 29 del régimen italiano.
(66)
Finalmente, las autoridades italianas solicitaron que se les permitiera prorrogar ocho meses la fecha de entrega del buque C 241, a saber, del 31 de diciembre de 2007 al 31 de agosto de 2008, aunque proporcionando tan solo alguna justificación para siete de los ocho meses en cuestión.
(67)
A diferencia de las anteriores solicitudes de prórroga relativas a los buques que De Poli debía construir (28), en el presente caso la duración de la prórroga solicitada por las autoridades italianas es mayor que el retraso que las propias autoridades han presentado como única justificación (la entrega tardía de la caja de cambios); así pues, es imposible afirmar que se haya establecido una relación de causalidad entre el retraso que motiva la solicitud de prórroga y la entrega tardía de componentes esenciales.
(68)
En efecto, De Poli no entregó el buque hasta el 3 de noviembre de 2008. En otras palabras, el retraso no solo fue más largo que el imputable a los factores que supuestamente lo justificaban, sino que fue más allá de la prórroga solicitada. Italia no ha facilitado ninguna explicación para este retraso suplementario de dos meses en la entrega del buque y la Comisión no ha recibido ninguna solicitud de prórroga para estos dos meses en cuestión.
(69)
Por lo tanto, aun en el caso de que el retraso inicial estuviera justificado y la Comisión hubiera concedido la prórroga solicitada, la construcción del buque C 241 no habría podido optar a las ayudas contempladas en el régimen italiano, ya que ni siquiera se habría respetado el plazo máximo resultante de la prórroga.
VII. CONCLUSIÓN
(70)
Por lo que se refiere a los buques C 242, C 243 y C 244, en vista de la retirada formal, por parte de Italia, de las notificaciones de las solicitudes de prórroga de los plazos de entrega, y a falta de pagos, queda cerrado el procedimiento de investigación formal, ya sin objeto.
(71)
Por lo que se refiere al buque C 241, de la presente evaluación se desprende que no queda demostrado que se reúnan las condiciones necesarias para la concesión de una prórroga del plazo de tres años previsto para la entrega y, en cualquier caso, la entrega efectiva del buque se produjo después de la expiración del plazo que se habría fijado si se hubiera concedido la prórroga solicitada. Así pues, la construcción del buque C 241 no puede optar a las ayudas contempladas en el régimen italiano N 59/04 basado en el Reglamento relativo a un mecanismo defensivo temporal.
(72)
Dado que las autoridades italianas han confirmado que la ayuda no ha sido abonada a De Poli, no hay necesidad de recuperarla.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
La ayuda estatal que Italia tiene previsto ejecutar en favor de De Poli, a saber, la prórroga del plazo de tres años para la entrega del buque C 241, en virtud de lo establecido en el régimen de ayudas italiano N 59/04, basado en el Reglamento relativo a un mecanismo defensivo temporal, es incompatible con el mercado interior.
Por consiguiente, dicha ayuda no podrá ejecutarse.
Artículo 2
Italia informará a la Comisión, en un plazo de dos meses a partir de la notificación de la presente Decisión, de las medidas adoptadas en cumplimiento de la misma.
Artículo 3
Por lo que se refiere a los buques C 242, C 243 y C 244, en vista de la retirada formal, por parte de Italia, de las notificaciones de las solicitudes de prórroga de los plazos de entrega, y a falta de pagos, queda cerrado el procedimiento de investigación formal, ya sin objeto.
Artículo 4
La destinataria de la presente Decisión será la República Italiana.
Hecho en Bruselas, el 27 de octubre de 2010.