РЕШЕНИЕ 2010/127/ОВППС НА СЪВЕТА
от 1 март 2010 година
относно ограничителни мерки срещу Еритрея
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 29 от него,
като има предвид, че:
(1)
На 16 февруари 2009 г. Съветът прие Обща позиция 2009/138/ОВППС (1) за прилагане на Резолюция 1844 (2008) на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации (ССООН), с която бяха въведени ограничителни мерки срещу тези, които се стремят да попречат или спрат един мирен политически процес, или тези, които заплашват със сила временните федерални институции на Сомалия или мисията на Африканския съюз в Сомалия (AMISOM), или извършват действия, подкопаващи стабилността в Сомалия или региона.
(2)
На 14 януари 2009 г. Съветът за сигурност на Организацията на обединените нации прие Резолюция 1862 (2009) относно граничния спор между Джибути и Еритрея и неговите евентуални последици за подрегионалната стабилност и сигурност.
(3)
На 23 декември 2009 г. Съветът за сигурност на Организацията на обединените нации прие Резолюция 1907 (2009), с която се налага оръжейно ембарго спрямо Еритрея, а всички държави се призовават да извършват проверки, в зависимост от националните си органи и законодателства и в съответствие с международното право, на всички товари към и от Еритрея на техните територии, включително на техните морски пристанища и летища, ако имат информация, която дава достатъчно основания да се смята, че товарът съдържа изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени съгласно тази резолюция или по силата на общото и пълно оръжейно ембарго спрямо Сомалия, наложено съгласно параграф 5 от Резолюция 733 (1992) на ССООН, засилено и изменено с последващи резолюции.
(4)
С Резолюция 1907 (2009) на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации се въвеждат също ограничителни мерки срещу лица и образувания, които включват, но не се ограничават до политическите и военните ръководители на Еритрея, като тези лица и образувания се определят от комитета, който бе създаден с Резолюция 751 (1992) на ССООН и чийто мандат бе разширен с Резолюция 1844 (2008) на ССООН.
(5)
Необходими са по-нататъшни действия от страна на Съюза за изпълнението на определени мерки,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да предотвратят продажбата или доставката на въоръжение и свързани с него материали от какъвто и да е вид, включително оръжия и боеприпаси, военни превозни средства и оборудване, военизирано оборудване и резервни части за тях, за Еритрея от граждани на държавите-членки, от територията на държавите-членки или посредством кораби или въздухоплавателни средства под знамето на държава-членка независимо дали произхождат от нейна територия.
2. Забранява се предоставянето за Еритрея от граждани на държавите-членки или от територията на държавите-членки на техническа, финансова и друга помощ и на обучение, свързани с военни дейности, или предоставянето, производството, поддръжката или използването на изделията, посочени в параграф 1.
3. Забранява се също снабдяването от граждани на държавите-членки или посредством кораби или въздухоплавателни средства под знамето на държава-членка с изделията, посочени в параграф 1 от Еритрея, както и предоставянето от Еритрея на граждани на държавите-членки на техническа, финансова и друга помощ и на обучение, свързани с военни дейности, или предоставянето, производството, поддръжката или използването на изделията, посочени в параграф 1, независимо дали произхождат от територията на Еритрея.
Член 2
1. Държавите-членки извършват проверки, в зависимост от националните си органи и законодателства и в съответствие с международното право, на всички товари към и от Еритрея на техните територии, включително на техните морски пристанища и летища, ако имат информация, която дава достатъчно основания да се смята, че товарът съдържа изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по силата на настоящото решение.
2. За въздухоплавателни средства и кораби, превозващи товари от и към Еритрея, се прилага изискването за предоставяне на допълнителна информация преди пристигането или заминаването за всички стоки, внесени или изнесени от дадена държава-членка.
3. При откриване на изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по силата на настоящото решение, държавите-членки ги конфискуват и ги унищожават или правят употребата им невъзможна.
Член 3
Предвидените в член 4, член 5, параграф 1 и член 6, параграфи 1 и 2 ограничителни мерки се налагат срещу лица и образувания, които включват, но не се ограничават до политическите и военните ръководители на Еритрея, както и правителствени и образувания с държавно участие, или всяко лице, което действа от тяхно име или по тяхно указание, определени от Комитета, създаден с Резолюция 751 (1992) на ССООН, чийто мандат е продължен с Резолюция 1844 (2008) на ССООН („Комитета по санкциите“), че са:
-
действали в нарушение на оръжейното ембарго и свързаните с него мерки, посочени в член 1;
-
предоставили подпомагане от Еритрея на въоръжени опозиционни групировки, които целят да дестабилизират региона;
-
възпрепятствали прилагането на Резолюция 1862 (2009) на ССООН относно Джибути;
-
укривали, финансирали, улеснявали, подпомагали, организирали, обучавали или подстрекавали лица или групировки да извършат насилствени действия или терористични актове срещу други държави или техните граждани в региона;
-
възпрепятствали разследванията или дейността на Групата за наблюдение, повторно създадена с Резолюция 1853 (2008) на ССООН.
Съответните лица и образувания са изброени в приложението.
Член 4
Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да предотвратят пряката или непряката доставка, продажба или трансфер на въоръжение и свързани с него материали от какъвто и да е вид, включително оръжия и боеприпаси, военни превозни средства и оборудване, военизирано оборудване и резервни части за тях, както и прякото или непрякото предоставяне на техническа, финансова и друга помощ и на обучение, включително инвестиции, брокерски или други финансови услуги, свързани с военни дейности, или предоставянето, производството, поддръжката или използването на оръжията и военното оборудване, от граждани на държавите-членки, от територията на държавите-членки или посредством кораби или въздухоплавателни средства под знамето на държава-членка, на лица и образувания, посочени в член 3.
Член 5
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки за предотвратяване на влизането или транзитното преминаване през тяхната територия на лицата, посочени в член 3.
2. Параграф 1 не задължава никоя държава-членка да откаже влизане на своята територия на собствените си граждани.
3. Параграф 1 не се прилага, когато Комитетът по санкциите прецени отделно за всеки конкретен случай, че такова пътуване е оправдано по хуманитарни съображения, в това число религиозни задължения, или когато Комитетът по санкциите смята, че едно изключение би допринесло за целите на мира и стабилността в региона.
4. В случаите, когато по силата на параграф 3 държава-членка разреши влизането или транзитното преминаване през своята територия на лица, посочени от Комитета по санкциите, това разрешение се ограничава до целта, за която е дадено, и до лицата, за които се отнася.
Член 6
1. Замразяват се всички финансови средства и икономически ресурси, притежавани или контролирани пряко или непряко от лицата или образуванията, посочени в член 3.
2. Никакви финансови средства или икономически ресурси не се предоставят пряко или непряко на лицата или образуванията, посочени в параграф 1, или в тяхна полза.
3. Държавите-членки могат да разрешат освобождаване от мерките, посочени в параграфи 1 и 2, на финансови средства и икономически ресурси, които:
а)
са необходими за покриване на основни разходи, включително заплащане за храни, наем или ипотека, лекарствени средства и медицинско обслужване, данъци, застрахователни премии и такси за комунални услуги;
б)
са предназначени изключително за заплащане на разумни професионални възнаграждения и възстановяване на извършени разходи, свързани с предоставянето на правни услуги;
в)
са предназначени изключително за заплащане на хонорари или такси за услуги съгласно националното законодателство, за рутинно владеене или поддържане на замразени финансови средства и икономически ресурси;
г)
са необходими за извънредни разходи, след нотификация от съответната държава-членка до Комитета по санкциите и одобрение от него;
д)
подлежат на съдебно, административно или арбитражно право на задържане или решение, като в такъв случай тези финансови средства и икономически ресурси могат да бъдат използвани за удовлетворяване на това право на задържане или решение, при условие че правото на задържане или решението е било налице преди датата на приемане на Резолюция 1907 (2009) на ССООН и не е в полза на лице или образувание, посочено в параграф 1 от настоящия член, след като съответната държава-членка нотифицира Комитета по санкциите.
4. Параграф 2 не се прилага по отношение на добавянето към замразени сметки на:
а)
лихви или други приходи от тези сметки; или
б)
плащания по замразените сметки, дължими по договори, споразумения или задължения, сключени или възникнали преди датата, на която тези сметки подлежат на ограничителни мерки,
при условие че към всички тези лихви, други приходи и плащания продължава да се прилага параграф 1.
5. Освобождаването, посочено в параграф 3, букви а), б) и в), може да бъде извършено, след като съответната държава-членка нотифицира Комитета по санкциите за намерението си да разреши, когато е уместно, достъпа до такива средства и икономически ресурси и при липса на отрицателно решение от Комитета по санкциите в рамките на три работни дни от датата на нотифицирането.
Член 7
Съветът съставя списъка, който се съдържа в приложението, и го изменя съгласно определеното от Комитета по санкциите.
Член 8
Настоящото решение се преразглежда, изменя или отменя в зависимост и съгласно съответните решения на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации.
Член 9
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Член 10
Настоящото решение се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 1 март 2010 година.
DECISIÓN 2010/127/PESC DEL CONSEJO
de 1 de marzo de 2010
sobre medidas restrictivas contra Eritrea
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de la Unión Europea, y en particular su artículo 29,
Considerando lo siguiente:
(1)
El 16 de febrero de 2009, el Consejo adoptó la Posición Común 2009/138/PESC sobre medidas restrictivas contra Somalia (1), por la que se aplicaba la Resolución del Consejo de Seguridad de las Naciones Unidas (RCSNU) 1844 (2008), que introducía medidas restrictivas contra quienes traten de impedir o bloquear un proceso político pacífico o amenacen a las instituciones federales de transición de Somalia o a la Misión de la Unión Africana en Somalia (AMISOM) recurriendo a la fuerza, o tomen medidas que vayan en detrimento de la estabilidad de Somalia o de la región.
(2)
El 14 de enero de 2009, el Consejo de Seguridad de las Naciones Unidas adoptó la RCSNU 1862 (2009) relativa a la disputa fronteriza entre Yibuti y Eritrea y su posible impacto sobre la estabilidad y seguridad subregionales.
(3)
El 23 de diciembre de 2009, el Consejo de Seguridad de las Naciones Unidas adoptó la RCSNU 1907 (2009) que impone un embargo de armas contra Eritrea y hace un llamamiento a todos los Estados a inspeccionar, de conformidad con sus autoridades y legislación nacionales, y en consonancia con el Derecho internacional, todos los cargamentos que estén destinados a Eritrea o procedan de ese país, en su territorio, incluidos los puertos marítimos y los aeropuertos, si poseen información que ofrezca motivos razonables para creer que el cargamento de que se trate contiene artículos cuyo suministro, venta, transferencia o exportación están prohibidos con arreglo a dicha Resolución o al embargo general y completo de armas a Somalia establecido en virtud del apartado 5 de la RCSNU 733 (1992), y su desarrollo y modificaciones en resoluciones posteriores.
(4)
La Resolución 1907 (2009) introduce asimismo medidas restrictivas contra individuos concretos y entidades, incluidos los dirigentes políticos y militares de Eritrea, pero sin limitarse a ellos, designados por el Comité de Sanciones establecido en virtud de la RCSNU 751 (1992) y ampliado por la RCSNU 1844 (2008).
(5)
Con el fin de ejecutar determinadas medidas es necesaria una actuación adicional de la Unión.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
1. Los Estados miembros adoptarán todas las medidas necesarias para impedir la venta o suministro de armamento y material afín de todo tipo, incluidos armas y municiones, vehículos y equipo militar, equipo paramilitar y piezas de repuesto de los artículos mencionados a Eritrea por parte de nacionales de los Estados miembros o con procedencia de territorios de los Estados miembros o utilizando buques o aeronaves de su pabellón, sean o no originarios de dichos territorios.
2. Queda prohibido el suministro a Eritrea de asistencia técnica, formación, asistencia financiera y de otro tipo relacionada con actividades militares o el suministro, fabricación, mantenimiento o utilización de los artículos mencionados en el apartado 1, por parte de nacionales de los Estados miembros o a partir de los territorios de los Estados miembros.
3. Queda asimismo prohibida la adquisición por parte de nacionales de los Estados miembros, o utilizando buques o aeronaves que enarbolen su pabellón, de los artículos mencionados en el apartado 1 que procedan de Eritrea, así como el suministro a nacionales de Estados miembros por parte de Eritrea de asistencia técnica, formación, asistencia financiera y de otro tipo relacionada con actividades militares o el suministro, fabricación, mantenimiento o utilización de los artículos mencionados en el apartado 1, procedan o no del territorio de Eritrea.
Artículo 2
1. Los Estados miembros inspeccionarán, de conformidad con sus autoridades y legislación nacionales y en consonancia con el Derecho internacional, todos los cargamentos que estén destinados a Eritrea o procedan de ese país, en su territorio, incluidos los puertos marítimos y los aeropuertos, si tienen información que ofrezca motivos razonables para creer que el cargamento de que se trate contiene artículos cuyo suministro, venta, transferencia o exportación están prohibidos en virtud de la presente Decisión.
2. Las aeronaves y buques que transporten cargamento destinado a Eritrea o procedente de dicho país estarán obligados a facilitar información adicional previa a la llegada o salida respecto de las mercancías que entren en el Estado miembro de que se trate o salgan del mismo.
3. Los Estados miembros, cuando los descubran, embargarán y eliminarán (ya sea destruyéndolos o inutilizándolos) los artículos cuyo suministro, venta, transferencia o exportación están prohibidos con arreglo a la presente Decisión.
Artículo 3
Se impondrán las medidas restrictivas dispuestas en el artículo 4, en el artículo 5, apartado 1, y en el artículo 6, apartados 1 y 2, contra aquellas personas y entidades, incluidos los dirigentes políticos y militares de Eritrea, pero sin limitarse a ellos, así como las entidades estatales y paraestatales o cualquier otra persona o entidad que actúe en nombre o bajo la dirección de los mismos, designadas por el Comité establecido en virtud de la RCSNU 751 (1992) y desarrollado por la RCSNU 1844 (2008) («el Comité de Sanciones») que hayan:
-
actuado en violación del embargo de armas y de las medidas conexas indicadas en el artículo 1;
-
proporcionado apoyo desde Eritrea a grupos de oposición armados que pretendan desestabilizar la región;
-
obstruido la aplicación de la RCSNU 1862 (2009) relativa a Yibuti;
-
acogido, financiado, facilitado, apoyado, organizado, formado o incitado a individuos o grupos a perpetrar actos violentos o terroristas contra otros Estados o contra sus ciudadanos en la región;
-
obstruido las investigaciones en curso del Grupo de Supervisión restablecido por la RCSNU 1853 (2008).
Las personas y entidades de que se trata figuran en el anexo.
Artículo 4
Los Estados miembros adoptarán las medidas necesarias para impedir el suministro directo o indirecto, la venta o transferencia de armamento y de material afín de todo tipo, incluidas armas y municiones, vehículos y equipos militares, equipos paramilitares y piezas de repuesto de los artículos mencionados, así como el suministro directo o indirecto de asistencia técnica o formación, asistencia financiera o de otro tipo, incluidas las inversiones, el corretaje u otros servicios financieros relacionados con actividades militares o con el suministro, fabricación, mantenimiento o utilización de armamentos o equipos militares por parte de nacionales de los Estados miembros o a partir de los territorios de dichos Estados miembros o utilizando buques o aeronaves que enarbolen su pabellón a las personas o entidades indicadas en el artículo 3.
Artículo 5
1. Los Estados miembros adoptarán las medidas necesarias para impedir la entrada o tránsito por sus territorios de las personas indicadas en el artículo 3.
2. Lo dispuesto en el apartado 1 no obligará a un Estado miembro a denegar a sus propios nacionales la entrada en su territorio.
3. El apartado 1 no será de aplicación cuando el Comité de Sanciones determine sobre una base individualizada que dicho viaje está justificado por motivos humanitarios, incluidas las obligaciones religiosas, o cuando el Comité de Sanciones concluya que una determinada exención puede obrar a favor de la paz y estabilidad de la región.
4. En aquellos casos en que, con arreglo a lo dispuesto en el apartado 3, un Estado miembro autorice la entrada o el tránsito a través de su territorio de personas designadas por el Comité de Sanciones, dicha autorización se limitará al motivo por el que se concedió y a las personas a las que se concedió.
Artículo 6
1. Se congelarán todos los fondos y recursos económicos que sean de propiedad o estén bajo el control directo o indirecto de las personas o entidades a que se refiere el artículo 3.
2. No podrán ponerse, ni directa ni indirectamente, fondos ni recursos económicos a disposición o en beneficio de las personas o entidades a las que se hace referencia en el apartado 1.
3. Los Estados miembros podrán permitir excepciones a las medidas a que se refieren los apartados 1 y 2 respecto de los fondos y recursos económicos que sean:
a)
necesarios para sufragar gastos básicos, tales como el pago de alimentos, alquileres o hipotecas, medicamentos y tratamientos médicos, impuestos, primas de seguros o servicios públicos;
b)
destinados exclusivamente a pagar honorarios profesionales razonables y reembolsar gastos relacionados con la asistencia letrada;
c)
destinados exclusivamente al pago de honorarios o tasas, con arreglo a la legislación nacional, por la administración o mantenimiento ordinarios de los fondos y recursos económicos congelados;
d)
necesarios para gastos extraordinarios, previa notificación al Comité de Sanciones por parte del Estado miembro de que se trate y aprobación por dicho Comité;
e)
objeto de retención o decisión judicial, administrativa o arbitral, en cuyo caso los fondos o recursos económicos podrán utilizarse para levantar la retención o cumplir la decisión, a condición de que la retención se hubiese impuesto o la decisión se hubiese adoptado antes de la fecha de adopción de la RCSNU 1907 (2009) y no beneficien a una persona o entidad designada con arreglo al apartado 1 del presente artículo, previa notificación al Comité de Sanciones por el Estado miembro de que se trate.
4. El apartado 2 no se aplicará al abono en cuentas bloqueadas de:
a)
intereses u otros beneficios correspondientes a esas cuentas, o
b)
pagos a cuentas congeladas en virtud de contratos, acuerdos u obligaciones que se firmaron o surgieron con anterioridad a la fecha en que dichas cuentas fueron objeto de medidas restrictivas,
siempre que tales intereses u otros beneficios y pagos sigan sujetos a lo dispuesto en el apartado 1.
5. Las exenciones indicadas en el apartado 3, letras a), b) y c), podrán concederse previa notificación por parte del Estado miembro de que se trate al Comité de Sanciones de su intención de autorizar, cuando proceda, el acceso a dichos fondos y recursos económicos y, en ausencia de una decisión negativa por parte de dicho Comité, dentro de los tres días hábiles posteriores a dicha notificación.
Artículo 7
El Consejo establecerá la lista incluida en el anexo y la modificará con arreglo a lo determinado por el Comité de Sanciones.
Artículo 8
La presente Decisión se revisará, modificará o derogará según proceda, con arreglo a las decisiones pertinentes del Consejo de Seguridad de las Naciones Unidas.
Artículo 9
La presente Decisión entrará en vigor en la fecha de su adopción.
Artículo 10
La presente Decisión se publicará en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Hecho en Bruselas, el 1 de marzo de 2010.