РЕГЛАМЕНТ (EC) № 1067/2013 НА КОМИСИЯТА
от 30 октомври 2013 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1881/2006 по отношение на максимално допустимите количества на замърсители диоксини, диоксиноподобни PCB и недиоксиноподбни PCB в черния дроб на сухоземни животни
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 315/93 на Съвета от 8 февруари 1993 г. за установяване на общностни процедури относно замърсителите в храните (1), и по-специално член 2, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
В Регламент (ЕО) № 1881/2006 на Комисията от 19 декември 2006 г. за определяне на максимално допустимите количества на някои замърсители в храните (2) са установени максимално допустимите количества на диоксини и диоксиноподобни полихлорирани бифенили (PCB) в редица храни, в т.ч. в черния дроб на сухоземни животни.
(2)
На 5 юли 2011 г., по искане на Комисията, Научната група за замърсителите в хранителната верига (наричана по-долу „експертната група“) на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) прие становище по отношение на рисковете за общественото здраве, свързани с наличието на високи нива на диоксини и диоксиноподобни PCB в черния дроб от овце и елени (3).
(3)
По искане на Комисията в становището следва да се посочи дали има потенциално увеличаване на риска за здравето на потребителите в подгрупи от населението, употребяващи такива продукти (напр. лица, ползващи продукта често и/или в големи количества, лица със специфични начини на хранене и т.н.). В становището следва също така да се проучат възможните причини за констатираните високи нива на диоксини и PCB в черния дроб от овце и елени и да се предоставят научни елементи относно целесъобразността от установяване в бъдеще на регулаторни нива в черния дроб по отношение на продукта, а не по отношение на мазнините.
(4)
Експертната група достигна до заключението, че редовната консумация на черен дроб от овце би довела до увеличение от около 20 % на фоновата експозиция на диоксини и диоксиноподобни РСВ. В индивидуални случаи, консумацията на черен дроб от овце може да доведе до високи дози на тези замърсители, надвишаващи допустимия седмичен прием (ДСП). Експертната група достигна до заключението, че честата консумация на черен дроб от овце може да доведе до потенциален здравен проблем, особено при жени в детеродна възраст и деца.
(5)
Също така експертната група заключи, че почвата и седиментите са естествени резервоари на диоксини и PCB. Преминаването на диоксини и РСВ от почвата в растенията посредством корените обикновено е от второстепенно значение. През последните няколко години беше установено, че редица проби от черен дроб от овце от различни европейски държави съдържат висока концентрация на диоксини и РСВ, въпреки че не са свързани с конкретни източници на замърсяване. Главният фактор за експозицията при овцете е пашата. По време на паша почва може да бъде погълната посредством части от нея, полепнали върху зеленчуците, или пък директно при поглъщане на трева в близост до земната повърхност. Поглъщането на почва е особено променливо явление, силно повлияно от сезоните: според докладите, средната стойност на погълната почва е от порядъка на 8 % от погълнатото сухо вещество. Като цяло поглъщането на почва може значително да допринесе за експозицията на овцете на диоксини и PCB. Достъпни са само ограничени данни относно преминаването на диоксини и/или на PCB в черния дроб на овцете посредством храната. В зависимост от това дали става въпрос за полихлориран дибензо-р-диоксин (PCDD), полихлориран дибензофуран (PCDF) или сродните на PCB химични съединения, съобщената степен на преминаване варира от 5 до 175 и е около 4 пъти по-висока за черния дроб, отколкото за месото или бъбреците.
(6)
ЕОБХ заключи също така, че черният дроб на овцете е орган, в който се задържат в значителна степен диоксини и PCB. Разликите в метаболизма може отчасти да обяснят относително високото задържане на диоксини и диоксиноподобни съединения в черния дроб на овцете в сравнение с говедата.
(7)
ЕОБХ заключи, че дори и при наличие на евентуално чернодробно задържане и в случай, че диоксините и PCB не са изцяло свързани с мастната фракция на черния дроб, това не би оказало влияние на резултата, независимо дали е изразен в липиди или в живо тегло, тъй като всички диоксини и РСВ са извлечени при аналитична процедура, независимо в кои чернодробни клетки са се намирали.
(8)
Комисията поиска от референтната лаборатория на Европейския съюз (РЛЕС) за диоксини и РСВ във фуражите и храните да проучи как влияят различните методи за извличане върху съдържанието на диоксини и PCB в черния дроб от овце по отношение на представянето на аналитичните резултати въз основа на мазнини или на мокро тегло. РЛЕС заключи, че промените в концентрацията на диоксини и РСВ е значително по-висока въз основа на мазнини, отколкото въз основа на мокро тегло. Концентрацията на диоксини и РСВ въз основа на мазнини при черен дроб от овце зависи от прилагания метод за екстракция или разтворителите и следователно върху полученото съдържание на мазнини. При сравнение на резултатите при мокро тегло, съдържанието на диоксини и РСВ е доста сходно.
(9)
Поради това, за да се гарантира постигането на сравними резултати и единен подход по отношение на диоксините и РСВ в целия Съюз, е целесъобразно да се установят максимални нива въз основа на мокрото тегло, както такива вече са установени по отношение на черен дроб от риба и производните му продукти.
(10)
Целесъобразно е да се предвиди, че максимално допустимите количества не се прилагат за храни, които са били законно пуснати на пазара преди датата на прилагане.
(11)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Разпоредби за изменение
В приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006 точка 5.2 се заменя със следното:
„5.2
Черен дроб от сухоземни животни, посочени в точка 5.1, и негови производни продукти, с изключение на черен дроб от овце;
0,30 pg/g мокро тегло
0,50 pg/g мокро тегло
3,0 ng/g мокро тегло
Черен дроб от овце и негови производни продукти;
1,25 pg/g мокро тегло
2,00 pg/g мокро тегло
3,0 ng/g мокро тегло“
Член 2
Преходни разпоредби
1. Настоящият регламент не се прилага за продукти, които са били пуснати на пазара преди 1 януари 2014 г. в съответствие с приложимите към посочената дата разпоредби.
2. Тежестта, свързана с доказване кога продуктите са били пуснати на пазара, се поема от съответното предприятие от хранително-вкусовата промишленост.
Член 3
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 30 октомври 2013 година.
REGLAMENTO (UE) No 1067/2013 DE LA COMISIÓN
de 30 de octubre de 2013
por el que se modifica el Reglamento (CE) no 1881/2006 en lo relativo a los contenidos máximos de dioxinas, PCB similares a las dioxinas y PCB no similares a las dioxinas en el hígado de determinados animales terrestres
(Texto pertinente a efectos del EEE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CEE) no 315/93 del Consejo, de 8 de febrero de 1993, por el que se establecen procedimientos comunitarios en relación con los contaminantes presentes en los productos alimenticios (1), y, en particular, su artículo 2, apartado 3,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento (CE) no 1881/2006 de la Comisión, de 19 de diciembre de 2006, por el que se fija el contenido máximo de determinados contaminantes en los productos alimenticios (2), establece los contenidos máximos de dioxinas y policlorobifenilos (PCB) similares a las dioxinas en una serie de productos alimenticios, incluido el hígado de determinados animales terrestres.
(2)
El 5 de julio de 2011, la Comisión Técnica Científica de Contaminantes de la Cadena Alimentaria («la Comisión Técnica»), perteneciente a la Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria («EFSA»), adoptó, a petición de la Comisión, un dictamen sobre el riesgo para la salud pública relacionado con la presencia de contenidos elevados de dioxinas y PCB similares a las dioxinas en el hígado de ovinos y cérvidos (3).
(3)
La Comisión pidió que en el dictamen se indicara si podía darse un aumento del riesgo para determinados subgrupos de consumidores de estos productos (por ejemplo, grandes consumidores, personas que siguen dietas específicas, etc.). En el dictamen debían examinarse también las posibles razones de que se hallaran contenidos elevados de dioxinas y PCB similares a las dioxinas en el hígado de ovinos y cérvidos y aportarse elementos científicos sobre la conveniencia de establecer en el futuro contenidos reglamentarios en el hígado en función de los productos, y no de la grasa.
(4)
La Comisión Técnica concluyó que el consumo regular de hígado de ovino haría que la exposición de fondo a las dioxinas y los PCB similares a las dioxinas aumentara por término medio aproximadamente un 20 %. En ocasiones concretas, el consumo de hígado de ovino podría dar lugar a ingestas elevadas que superarían la ingesta semanal tolerable de esos agentes contaminantes. La Comisión Técnica concluyó que el consumo frecuente de hígado de ovino, en especial en las mujeres en edad de procrear y en los niños, puede plantear un problema de salud.
(5)
Asimismo, concluyó que el suelo y los sedimentos son reservorios naturales de dioxinas y PCB. La transferencia de dioxinas y PCB desde el suelo hasta el vegetal a través del aparato radical suele ser de importancia menor. En los últimos años se han detectado concentraciones elevadas de dioxinas y PCB en una serie de muestras de hígado de ovino provenientes de diversos países europeos, pero no se han asociado con fuentes de contaminación concretas. En el caso de los ovinos, el pasto es un factor primario de exposición. Al pastar, los animales pueden ingerir suelo en forma de partículas depositadas sobre los vegetales, o bien directamente al comer la hierba que está muy pegada a la superficie. La ingesta de suelo es muy variable y tiene un marcado carácter estacional: se ha comunicado una ingesta mediana de suelo del orden del 8 % de la ingesta de materia seca. En conjunto, la ingesta de suelo podría contribuir sustancialmente a la exposición de los ovinos a las dioxinas y los PCB. No hay muchos datos sobre la transferencia de dioxinas o PCB de los piensos al hígado de los ovinos. Dependiendo de las policlorodibenzo-p-dioxinas (PCDD), los policlorodibenzofuranos (PCDF) o los PCB congéneres considerados, los cocientes de transferencia señalados varían de 5 a 175 y son unas cuatro veces más elevados en el caso del hígado que en el de la carne o los riñones.
(6)
La EFSA concluyó también que el hígado de ovino es un órgano importante de almacenamiento de dioxinas y PCB. Las diferencias en el metabolismo podrían explicar en parte el almacenamiento relativamente elevado de dioxinas y compuestos relacionados en el hígado de ovino, en comparación con el de vacuno.
(7)
La EFSA llegó a la conclusión de que, aun cuando fuera posible un secuestro hepático y las dioxinas y los PCB no estuvieran totalmente asociados con la fracción grasa del hígado, el resultado no cambiaría, ya se expresara en peso lipídico o en peso en fresco, pues todas las dioxinas y los PCB se extraen durante el procedimiento analítico sin importar el compartimento hepático donde se encuentren.
(8)
La Comisión pidió al laboratorio de referencia de la Unión Europea para las dioxinas y los PCB en los piensos y los alimentos que investigara la manera en que los diferentes métodos de extracción influyen en los contenidos de dioxinas y PCB del hígado de ovinos, por lo que respecta a la notificación de los resultados analíticos en peso graso o en peso en fresco. El laboratorio de referencia de la Unión Europea concluyó que las variaciones en las concentraciones de dioxinas y PCB eran considerablemente más grandes en peso graso que en peso en fresco. Las concentraciones de dioxinas y PCB en peso graso en el hígado de ovinos dependían del método de extracción aplicado o de los disolventes empleados y, por consiguiente, del contenido graso resultante. En cuanto a los resultados en peso en fresco, los contenidos de dioxinas y PCB eran bastante comparables.
(9)
Por tanto, para que los resultados sean comparables y las normas se hagan cumplir de manera uniforme en toda la Unión por lo que respecta a la presencia de dioxinas y PCB en el hígado de animales terrestres, conviene establecer los contenidos máximos en peso en fresco, como ya se ha hecho en el caso del hígado de pescado y los productos derivados.
(10)
Conviene establecer que los contenidos máximos no son aplicables a los productos alimenticios legalmente comercializados con anterioridad a la fecha de aplicación.
(11)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité Permanente de la Cadena Alimentaria y de Sanidad Animal.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Disposiciones modificativas
En el anexo del Reglamento (CE) no 1881/2006, el punto 5.2 se sustituye por el texto siguiente:
«5.2
Hígado de animales terrestres mencionados en el punto 5.1, salvo ovinos y productos derivados
0,30 pg/g peso en fresco
0,50 pg/g peso en fresco
3,0 ng/g peso en fresco
Hígado de ovinos y productos derivados
1,25 pg/g peso en fresco
2,00 pg/g peso en fresco
3,0 ng/g peso en fresco»
Artículo 2
Disposiciones transitorias
1. El presente Reglamento no será aplicable a los productos comercializados en una fecha anterior al 1 de enero de 2014, de conformidad con las disposiciones aplicables en esa fecha.
2. La carga de la prueba relativa a la fecha de comercialización de los productos recaerá sobre el explotador de la empresa alimentaria.
Artículo 3
Entrada en vigor y aplicación
El presente Reglamento entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Será aplicable a partir del 1 de enero de 2014.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 30 de octubre de 2013.