ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 665/2014 НА КОМИСИЯТА
от 11 март 2014 година
за допълване на Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на условията за използване на незадължителния термин за качество „планински продукт“
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (1), и по-специално член 31, параграфи 3 и 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕС) № 1151/2012 се създава схема за незадължителни термини за качество с цел да се улесни предоставянето на информация в рамките на вътрешния пазар за добавящите стойност характеристики или специфики на селскостопанските продукти от техните производители. В същия регламент се определят условията за използването на незадължителния термин за качество „планински продукт“, като Комисията се оправомощава да приема делегирани актове относно дерогациите от тези условия за използване в надлежно обосновани случаи и с цел отчитане на природните ограничения, които влияят върху селскостопанското производство в планинските райони. Също така по силата на регламента Комисията се оправомощава да приема делегирани актове за установяване на методи на производство и други критерии, които са от значение за използването на посочения термин.
(2)
С цел да се предотврати риск от въвеждане в заблуда на потребителите следва да се уточни използването на термина „планински продукт“ за продукти от животински произход. За продукти, добити от животни, като например мляко и яйца, производството следва да се извършва в планински райони. За продукти, произведени от животни, като например месо, животните следва да бъдат отглеждани в планински райони. Тъй като животновъдите често купуват млади животни, тези животни следва да прекарат най-малко последните две трети от живота си в планински райони.
(3)
Смяната на пасищата, включително между планински към непланински и обратно, се практикува в много райони на Съюза с цел използването на сезонната паша. По този начин се гарантира запазването на пасищата, разположени на по-голяма височина, които не са подходящи за целогодишна паша, и на традиционните културни ландшафти в планинските райони. Наред с това смяната на пасищата носи преки ползи за околната среда, например чрез намаляване на риска от ерозия и лавини. С цел да се насърчи продължителната практика на смяна на пасищата, следва също така използването на термина „планински продукт“ да се разреши за продукти, произведени от отглеждани при такава практика животни, които са прекарали поне една четвърт от жизнения си цикъл на пасища в планински райони.
(4)
За да се гарантира, че фуражите за селскостопански животни са с произход главно от планински райони, следва да се уточни, че по принцип е необходимо поне половината от годишната дажба храна на животните, изразена в процент сухо вещество, да е съставена от фуражи с произход от планински райони.
(5)
Тъй като наличните фуражи на преживните животни в планинските райони съставляват повече от половината от годишната им дажба храна, в техния случай този дял следва да бъде по-висок.
(6)
Поради природни ограничения и поради факта, че произведените в планинските райони фуражи са предназначени предимно за преживни животни, в момента само малка част от фуражите за свине е с произход от планинските райони. За да се постигне необходимият баланс между двете цели на термина „планински продукт“, посочени в съображение 45 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, и да се гарантира, че свиневъдството в планинските райони може да продължи и по този начин да се запази селскостопанското производство, дялът на фуражите за свине с произход от тези райони следва да бъде по-малко от половината от годишната им дажба храна.
(7)
Ограниченията по отношение на фуражите при животни, отглеждани при смяна на пасищата, следва да се прилагат, докато животните пребивават в планински райони.
(8)
Тъй като тази практика се прилага и при кошерите, използването на термина „планински продукт“ следва да се уточни и по отношение на продуктите от пчеларство. Независимо от това, понеже захарта, служеща за храна на пчелите, обикновено не е с произход от планински райони, по отношение на пчелите не се прилагат хранителни ограничения.
(9)
С цел да се предотврати риск от въвеждане в заблуда на потребителите терминът „планински продукт“ следва да се използва за продукти от растителен произход само когато растенията са отглеждани в планински райони.
(10)
Следва да се разреши преработените продукти да съдържат суровини като захар, сол или билки, които не могат да бъдат произведени в планински райони, при условие че те не представляват повече от 50 % от общото тегло на съставките.
(11)
В планинските райони в определени части на Съюза липсват достатъчно съоръжения за производство на мляко и млечни продукти от сурово мляко, за клане на животни и разфасоване и обезкостяване на кланични трупове и за пресоване на маслиново масло. Природните ограничения влияят върху наличността на подходящи съоръжения и затрудняват процеса на преработка в планинските райони. Преработката на други места в близост до планинските райони не променя естеството на преработените продукти по отношение на планинския им произход. Поради това следва да се разреши терминът „планински продукт“ да се използва за такива продукти, когато преработката им се извършва извън планинските райони. С оглед на местоположението на преработвателните съоръжения в някои държави членки и необходимостта да се задоволят очакванията на потребителите, преработвателните дейности следва да се извършват в радиус от 30 km от съответните планински райони.
(12)
Освен това, за да се позволи на съществуващите съоръжения за производство на мляко и млечни продукти да продължат дейността си, следва да се разреши използването на термина „планински продукт“ само по отношение на онези от тях, които са били действащи към датата на влизане в сила на Регламент (ЕС) № 1151/2012. Тъй като разпределението на тези съоръжения в планинските райони не е равномерно, на държавите членки следва да се разреши да налагат по-строги изисквания за разстояние или изобщо да премахнат тази възможност,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Продукти от животински произход
1. Терминът „планински продукт“ може да се използва за продукти, добити от животни, в планински райони по смисъла на член 31, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, и преработени в такива райони.
2. Терминът „планински продукт“ може да се използва за продукти, произведени от животни, които най-малко през последните две трети от живота си са отглеждани в посочените планински райони, ако продуктите са преработени в такива райони.
3. Чрез дерогация от параграф 2 терминът „планински продукт“ може да се използва за продукти, произведени от животни, отглеждани при смяна на пасищата, които през поне една четвърт от живота си са отглеждани на пасища в планински райони.
Член 2
Фуражи
1. За целите на член 31, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1151/2012 фуражите за селскостопански животни се считат за произхождащи главно от планинските райони, ако дялът на годишната дажба фуражи, които не могат да бъдат произведени в планински райони, изразен в процент сухо вещество, не надвишава 50 %, а в случаите на преживни животни - 40 %.
2. Чрез дерогация от параграф 1 дялът на фуражите за свине, които не могат да бъдат произведени в планински райони, изразен в процент сухо вещество, не надвишава 75 % от годишната дажба храна на животните.
3. Параграф 1 не се прилага по отношение на фуражи за посочените в член 1, параграф 3 животни, отглеждани при смяна на пасищата, когато отглеждането им се извършва извън планинските райони.
Член 3
Продукти от пчеларство
1. Терминът „планински продукт“ може да се използва за продукти от пчеларство, ако пчелите са събирали нектар и полен само в планински райони.
2. Чрез дерогация от член 31, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1151/2012 не се изисква захарта, служеща за храна на пчелите, да е с произход от планински райони.
Член 4
Продукти от растителен произход
Чрез дерогация от член 31, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1151/2012 терминът „планински продукт“ може да се използва за продукти от растителен произход само когато растенията са отглеждани в планински райони по смисъла на член 31, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012.
Член 5
Съставки
Когато се използват в продуктите, посочени в членове 1 и 4, следните съставки могат да бъдат с произход извън планинските райони, при условие че не представляват повече от 50 % от общото тегло на съставките:
а)
продукти, които не са изброени в приложение I към Договора; и
б)
билки, подправки и захар.
Член 6
Преработвателни дейности извън планинските райони
1. Чрез дерогация от член 31, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 1151/2012 и член 1, параграфи 1 и 2 от настоящия регламент следните преработвателни дейности може да се извършват и извън планинските райони, при условие че разстоянието от съответния планински район не превишава 30 km:
а)
преработвателни дейности за производство на мляко и млечни продукти в преработвателни съоръжения, действащи към 3 януари 2013 г.;
б)
клане на животни и разфасоване и обезкостяване на кланични трупове;
в)
пресоване на маслиново масло.
2. По отношение на продукти, преработвани на тяхна територия, държавите членки могат да решат, че дерогацията в параграф 1, буква а) няма да се прилага или че e необходимо преработвателните съоръжения да бъдат разположени в радиус от по-малко от 30 km от съответния планински район.
Член 7
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 11 март 2014 година.
REGLAMENTO DELEGADO (UE) No 665/2014 DE LA COMISIÓN
de 11 de marzo de 2014
que completa el Reglamento (UE) no 1151/2012 del Parlamento Europeo y del Consejo en lo que atañe a las condiciones de utilización del término de calidad facultativo «producto de montaña»
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (UE) no 1151/2012 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 21 de noviembre de 2012, sobre los regímenes de calidad de los productos agrícolas y alimenticios (1), y, en particular, su artículo 31, apartados 3 y 4,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento (UE) no 1151/2012 establece un régimen de términos de calidad facultativos para facilitar la comunicación por sus productores, dentro del mercado interior, de las características o atributos de los productos agrícolas que aporten valor añadido. Fija condiciones de utilización del término de calidad facultativo «producto de montaña» y faculta a la Comisión para adoptar actos delegados por los que se establezcan excepciones a esas condiciones de utilización en casos debidamente justificados y con objeto de tener en cuenta las limitaciones naturales que afectan a la producción agrícola en las zonas de montaña. Dicho Reglamento también faculta a la Comisión para adoptar actos delegados en lo referente al establecimiento de métodos de producción y otros criterios pertinentes para la aplicación de dicho término.
(2)
Con objeto de evitar inducir a error a los consumidores, debe aclararse el uso del término «producto de montaña» en los productos de origen animal. En el caso de los productos de origen animal, como la leche y los huevos, la producción debe tener lugar en zonas de montaña. En el caso de los productos elaborados a partir de animales, como la carne, los animales deben ser criados en zonas de montaña. Habida cuenta de que los agricultores suelen comprar animales jóvenes, estos animales deben pasar al menos los dos últimos tercios de su vida en zonas de montaña.
(3)
En muchas regiones de la Unión, se practica la trashumancia, incluida la trashumancia entre los pastos en zonas montañosas y no montañosas, para aprovechar la disponibilidad estacional de los pastos. Esta actividad garantiza la conservación de los pastos situados a mayor altitud, que no son adecuados para un pastoreo continuo, y de los paisajes tradicionales creados por el hombre en zonas de montaña. La trashumancia también aporta beneficios medioambientales directos, como la reducción del riesgo de erosión y de avalanchas. Con el fin de fomentar la práctica continuada de la trashumancia, también debe permitirse, por lo tanto, aplicar el término «producto de montaña» a los productos elaborados a partir de animales trashumantes que pasan al menos una cuarta parte de su vida en pastos de zonas de montaña.
(4)
Con el fin de garantizar que los piensos para animales de granja provienen esencialmente de zonas de montaña, debe aclararse que, en principio, al menos la mitad de su dieta animal anual, expresada en porcentaje de materia seca, debe componerse de piensos procedentes de zonas de montaña.
(5)
Dado que los piensos disponibles para los rumiantes en las zonas de montaña representan más de la mitad de su dieta anual, este porcentaje debe ser más elevado en su caso.
(6)
Debido a las limitaciones naturales y al hecho de que los piensos producidos en las zonas de montaña están destinados fundamentalmente a los rumiantes, solo una pequeña proporción de piensos para porcinos proviene actualmente de zonas de montaña. Para encontrar el equilibrio necesario entre el doble objetivo del término «producto de montaña», previsto en el considerando 45 del Reglamento (UE) no 1151/2012, garantizar la continuidad de la producción de porcino en zonas montañosas y, por lo tanto, mantener el tejido rural, la proporción de piensos para porcino que debe provenir de estas zonas debe ser inferior a la mitad de la dieta anual de los animales.
(7)
Deben aplicarse restricciones en materia de piensos a los animales trashumantes durante el tiempo que permanezcan en zonas de montaña.
(8)
Como la trashumancia también se aplica a las colmenas, debe aclararse la aplicación del término «producto de montaña» a los productos de la apicultura. No obstante, como el azúcar utilizado para alimentar a las abejas no suele proceder de zonas de montaña, no deben aplicarse restricciones en materia de piensos a las abejas.
(9)
Con objeto de evitar inducir a error a los consumidores, el término «producto de montaña» debe utilizarse para los productos de origen vegetal únicamente si las plantas se cultivan en zonas de montaña.
(10)
Los productos transformados deben poder contener, entre sus ingredientes, materias primas como azúcar, sal o plantas aromáticas que no pueden producirse en zonas de montaña, a condición de que no representen más del 50 % del peso total de los ingredientes.
(11)
En zonas de montaña de determinadas regiones de la Unión, no existen suficientes instalaciones para la producción de leche y productos lácteos a base de leche cruda, para sacrificar animales y despiezar y deshuesar las canales ni para prensar el aceite de oliva. Las limitaciones naturales afectan a la disponibilidad de instalaciones de transformación adecuadas en las zonas de montaña y hacen la transformación difícil e inviable. La transformación que se lleva a cabo en lugares próximos a las zonas de montaña no altera la naturaleza de los productos de dicha transformación en lo que atañe a su procedencia montañosa. Por lo tanto, debe autorizarse aplicar el término «producto de montaña» a dichos productos cuando su transformación se lleve a cabo fuera de las zonas de montaña. Teniendo en cuenta la localización de las instalaciones de transformación en determinados Estados miembros y la necesidad de satisfacer las expectativas de los consumidores, las operaciones de transformación deben tener lugar en un radio de 30 km de la zona de montaña en cuestión.
(12)
Asimismo, con objeto de permitir a las instalaciones de producción de leche y productos lácteos existentes continuar su actividad, únicamente aquellas en funcionamiento en la fecha de entrada en vigor del Reglamento (UE) no 1151/2012 deben estar facultadas para utilizar el término «producto de montaña». Habida cuenta de que la disponibilidad de dichas instalaciones en las zonas de montaña varía, debe autorizarse a los Estados miembros a imponer un requisito de distancia más estricto o eliminar esta posibilidad.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Productos de origen animal
1. Podrá aplicarse el término «producto de montaña» a los productos producidos por animales en zonas de montaña, a tenor del artículo 31, apartado 2, del Reglamento (UE) no 1151/2012, y transformados en dichas zonas.
2. Podrá aplicarse el término «producto de montaña» a los productos elaborados a partir de animales criados durante al menos los dos últimos tercios de su vida en zonas de montaña, si los productos son transformados en dichas zonas.
3. No obstante lo dispuesto en el apartado 2, podrá aplicarse el término «producto de montaña» a los productos elaborados a partir de animales trashumantes que hayan sido criados durante al menos una cuarta parte de su vida en pastos de trashumancia de zonas de montaña.
Artículo 2
Piensos
1. A efectos del artículo 31, apartado 1, letra a), del Reglamento (UE) no 1151/2012, se considerará que los piensos para animales de granja proceden esencialmente de zonas de montaña si la proporción de la dieta animal anual que no puede producirse en zonas de montaña, expresada en porcentaje de materia seca, no rebasa el 50 % y, en el caso de los rumiantes, el 40 %.
2. No obstante lo dispuesto en el apartado 1, en lo que atañe a los porcinos, la proporción de piensos que no pueden producirse en zonas de montaña, expresado en porcentaje de materia seca, no deberá rebasar el 75 % de la dieta animal anual.
3. El apartado 1 no se aplicará a los piensos para animales trashumantes contemplados en el artículo 1, apartado 3, cuando se críen fuera de las zonas de montaña.
Artículo 3
Productos de la apicultura
1. Podrá aplicarse el término «producto de montaña» a los productos de la apicultura si las abejas han recogido el néctar y el polen únicamente en zonas de montaña.
2. No obstante lo dispuesto en el artículo 31, apartado 1, letra a), del Reglamento (UE) no 1151/2012, el azúcar utilizado para alimentar a las abejas no deberá provenir necesariamente de zonas de montaña.
Artículo 4
Productos de origen vegetal
No obstante lo dispuesto en el artículo 31, apartado 1, letra a), del Reglamento (UE) no 1151/2012, podrá aplicarse el término «producto de montaña» a los productos de origen vegetal únicamente si la planta ha crecido en zonas de montaña, a tenor del artículo 31, apartado 2, del Reglamento (UE) no 1151/2012.
Artículo 5
Ingredientes
Cuando se utilicen en los productos contemplados en los artículos 1 y 4, los ingredientes siguientes podrán provenir de fuera de las zonas de montaña, a condición de que no representen más del 50 % del peso total de los ingredientes:
a)
productos no enumerados en el anexo I del Tratado, y
b)
hierbas, especias y azúcar.
Artículo 6
Operaciones de transformación fuera de las zonas de montaña
1. No obstante lo dispuesto en el artículo 31, apartado 1, letra b), del Reglamento (UE) no 1151/2012 y en el artículo 1, apartados 1 y 2, del presente Reglamento, las operaciones de transformación siguientes podrán llevarse a cabo fuera de las zonas de montaña, a condición de que la distancia de la zona de montaña de que se trate no supere los 30 km:
a)
operaciones de transformación para la producción de leche y productos lácteos en las instalaciones de transformación en funcionamiento el 3 de enero de 2013;
b)
sacrificio de animales y despiece y deshuesado de las canales;
c)
prensado del aceite de oliva.
2. En lo que atañe a los productos transformados en su territorio, los Estados miembros podrán determinar que la excepción prevista en el apartado 1, letra a) no se aplique o que las instalaciones de transformación deban estar situadas en un radio, que deberá especificarse, de menos de 30 kilómetros de la zona de montaña de que se trate.
Artículo 7
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor el séptimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 11 de marzo de 2014.