РЕШЕНИЕ № 189/2014/ЕС НА СЪВЕТА
от 20 февруари 2014 година
за разрешаване на Франция да прилага намалена ставка на някои косвени данъци върху „традиционния“ ром, произвеждан в Гваделупа, Френска Гвиана, Мартиника и Реюнион, и за отмяна на Решение 2007/659/ЕО
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 349 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателен акт на националните парламенти,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
С Решение 2007/659/ЕО на Съвета (2) на Франция беше разрешено да прилага върху „традиционния“ ром, произвеждан в Гваделупа, Френска Гвиана, Мартиника и Реюнион („съответните четири най-отдалечени региона“) и продаван в континентална Франция, намалена акцизна ставка, която може да бъде под минималната акцизна ставка, определена с Директива 92/84/ЕИО на Съвета (3), но не може да бъде по-ниска с повече от 50 % от стандартната национална акцизна ставка върху алкохола. От 1 януари 2011 г. намалената акцизна ставка е ограничена до годишна квота от 120 000 хектолитра чист алкохол (hl чист алкохол). Срокът на дерогацията изтече на 31 декември 2013 г.
(2)
На 12 март 2013 г. френските власти поискаха от Комисията да представи предложение за решение на Съвета за удължаване на дерогацията, посочена в Решение 2007/659/ЕО, със седем години до 31 декември 2020 г. при същите условия. На 3 юли и съответно на 2 август 2013 г. това искане беше допълнено чрез предоставяне на допълнителна информация и изменено по отношение на различните френски данъци, които да бъдат обхванати от предлаганото решение.
(3)
Френските власти също така информираха Комисията, че Франция е променила, считано 1 януари 2012 г., националното законодателство по отношение на „cotisation sur les boissons alcooliques“, т.нар. „Vignette Sécurité Sociale“ (VSS) - налог, събиран от Националния здравноосигурителен фонд върху продаваните във Франция алкохолни напитки за противодействие на рисковете за здравето, свързани с прекомерната употреба на този продукт и в допълнение към националния акциз върху алкохола. По-специално, променена е данъчната основа - от 160 EUR на хектолитър на 533 EUR на hl чист алкохол, като е въведено ограничение на размера на VSS, свързано с приложимия акциз.
(4)
В рамките на искането си за удължаване на срока на действие на дерогацията, установена в Решение 2007/659/ЕО, до 31 декември 2020 г., френските власти поискаха от Комисията да включи, считано от 1 януари 2012 г., VSS в списъка на данъците, за които може да се прилага по-ниска ставка върху „традиционния“ ром, произвеждан в съответните четири най-отдалечени региона на Франция.
(5)
Вместо да се удължава срокът на действие на дерогацията, установена в Решение 2007/659/ЕО, е по-подходящо да се приеме ново решение за дерогация, която да обхваща двата данъка - диференцирането на акциза, установено в Директива 92/84/ЕИО, и VSS.
(6)
Поради ограничения местен пазар дестилационните фабрики в съответните четири най-отдалечени региона не могат да развиват дейността си, ако нямат достатъчен достъп до пазара на континентална Франция, който представлява основна дестинация за произвеждания от тях ром (71 %). Трудностите, с които се сблъсква „традиционният“ ром, конкурирайки се на пазара в Съюза - в допълнение към особеното структурно, икономическо и социално положение в тези най-отдалечени региони, утежнено от специфични ограничения, посочени в член 349 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) - са предизвикани основно от два фактора: по-високи производствени разходи и по-високи данъци на бутилка, тъй като „традиционният“ ром обикновено се продава с по-високо алкохолно съдържание и в по-големи бутилки.
(7)
Разходите, свързани с производството на захарна тръстика, захар и ром в съответните четири най-отдалечени региона, са по-високи, отколкото в други региони на света. По-специално разходите за работна заплата са по-високи, тъй като в съответните четири най-отдалечени региона се прилага френското социално законодателство. Тези най-отдалечени региони спазват също така стандартите на Съюза по отношение на околна среда и безопасност, което налага значителни инвестиции и разходи, които, въпреки че биват частично възстановени от структурните фондове на Съюза, не са пряко свързани с повишаване на производителността. Освен това дестилационните фабрики в съответните четири най-отдалечени региона са по-малки от дестилационните фабрики на международните концерни. Това води до по-високи производствени разходи за единица продукция. Взети заедно, всички тези преки допълнителни производствени разходи, включително за превоз и застраховка, съответстват според френските власти на около 12 % от акциза, който по принцип се е прилагал във Франция върху продукти с високо алкохолно съдържание през 2012 г.
(8)
В континенталната част на Франция „традиционният“ ром обикновено се предлага в по-големи бутилки (60 % от продукцията се продава в бутилки от един литър) и с по-високо алкохолно съдържание (между 40° и 59°) от конкурентните видове ром, които обикновено се предлагат в бутилки от 0,7 литра и с алкохолно съдържание от 37,5°. По-високите нива на алкохолно съдържание от своя страна водят до по-висок акциз, VSS, както и до по-висок данък върху добавената стойност (ДДС) на литър продаден ром. Следователно съвкупните допълнителни разходи, а именно по-високи производствени разходи, по-високи разходи за превоз и по-високи данъци (акциз и ДДС), съответстват на 40-50 % от акциза, който по принцип се е прилагал във Франция върху продукти с високо алкохолно съдържание през 2012 г. Освен това въведената на 1 януари 2012 г. промяна в основата за изчисляване на VSS - от 160 EUR за хектолитър на 533 EUR за хектолитър чист алкохол, е оказала, включително ДДС, допълнителен неблагоприятен ефект върху цената на „традиционния“ ром, който се предлага с по-високо алкохолно съдържание, съответстващ на около 10 % от стандартната акцизна ставка. С цел да се компенсира този допълнителен неблагоприятен ефект, тясно свързан с особеното структурно, социално и икономическо положение в съответните четири най-отдалечени региона, утежнено от специфични ограничения, посочени в член 349 от ДФЕС, следва да се въведе и намаление на ставката на VSS, от което може да се ползва „традиционният“ ром от съответните четири най-отдалечени региона.
(9)
За да бъде разрешено фискално облекчение, обхващащо както хармонизираните акцизни ставки, така и VSS, то следва да бъде пропорционално, така че да не нарушава целостта и съгласуваността на правния ред на Съюза, включително защитата на ненарушената конкуренция във вътрешния пазар и политиките по отношение на държавните помощи.
(10)
Поради това следва да бъдат взети под внимание и допълнителните разходи, произлизащи от дългогодишната пазарна практика „традиционният“ ром да бъде продаван с по-високо алкохолно съдържание и следователно с по-високи данъци.
(11)
През 2012 г. Франция е прилагала акциз от 903 EUR за hl чист алкохол върху „традиционния“ ром, което съответства на 54,4 % от стандартната ставка на акциза. Тя също така е прилагала VSS от 361,20 EUR на hl чист алкохол, което съответства на 67,8 % от стандартната ставка на VSS. Взети заедно, двете намаления съответстват на данъчно облекчение от 928,80 EUR на hl чист алкохол или на данъчно облекчение от 42,8 % в сравнение с агрегираните стандартни ставки (акциз и VSS).
(12)
С Решение 2007/659/ЕО на Франция беше разрешено да намали националния акциз, приложим върху „традиционния“ ром, с не повече от 50 % от стандартната национална акцизна ставка върху алкохола. В това решение не беше включена намалена ставка на VSS за „традиционния“ ром, която беше въведена единствено за да се компенсира допълнителната данъчна тежест, създадена по отношение на този вид ром вследствие на реформата на системата на VSS от 1 януари 2012 г.
(13)
Необходимо е ситуацията да бъде облекчена, като спрямо VSS бъдат приложени същите принципи, свързани с дерогацията от член 110 от ДФЕС, отнасяща се за хармонизираните акцизни ставки. В същото време данъчното облекчение, което може да бъде отпуснато, следва да бъде ограничено от 1 януари 2014 г. на максимален процент от стандартните ставки за hl чист алкохол, що се отнася до хармонизираната акцизна ставка върху продукти с високо алкохолно съдържание и до VSS.
(14)
Следва да бъде предоставена нова дерогация за срок от седем години, считано от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.
(15)
Франция следва да представи междинен доклад, за да може Комисията да прецени дали причините, обосноваващи предоставянето на дерогацията, са все още валидни и предоставеното от Франция фискално облекчение продължава да бъде пропорционално и дали могат да бъдат предвидени алтернативни на данъчната дерогация мерки, които също са достатъчни да поддържат конкурентоспособността на веригата на стойността при производството на захарна тръстика, захар и ром, като се отчита международното им измерение.
(16)
С Решение 2007/659/ЕО първоначално не можаха да бъдат отчетени промените, настъпили след реформата на системата на VSS. По изключение и предвид споменатото особено структурно, социално и икономическо положение в съответните четири най-отдалечени региона, е оправдано да се прилага въпросната намалена ставка на VSS, считано от 1 януари 2012 г.
(17)
Настоящото решение не засяга възможното прилагане на членове 107 и 108 от ДФЕС.
(18)
Следователно Решение 2007/659/ЕО следва да бъда отменено,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Чрез дерогация от член 110 от ДФЕС на Франция се разрешава да удължи по отношение на „традиционния“ ром, произвеждан в Гваделупа, Френска Гвиана, Мартиника и Реюнион, прилагането в своята континентална част на акцизна ставка, по-ниска от пълната ставка върху алкохола, определена съгласно член 3 от Директива 92/84/ЕИО, и да прилага ставка на налога, наречен „cotisation sur les boissons alcooliques“ (VSS), по-ниска от пълната ставка, приложима в съответствие с националното законодателство на Франция.
Член 2
Дерогацията, посочена в член 1, се отнася изключително за рома, определен в точка 1, буква е) от приложение II към Регламент (ЕО) № 110/2008 на Европейския парламент и на Съвета (4), произведен в Гваделупа, Френска Гвиана, Мартиника и Реюнион от захарна тръстика, отгледана на мястото на производство, със съдържание на летливи вещества, различни от етилов и метилов алкохол, равно или по-голямо от 225 грама за хектолитър чист алкохол, и алкохолно съдържание, равно или по-високо от 40 об. %.
Член 3
1. Посочените в член 1 намалени ставки на акциза и VSS, приложими към произведения ром, описан в член 2, се ограничават до годишна квота от 120 000 хектолитра чист алкохол.
2. Всяка от намалените ставки на акциза и VSS, посочени в член 1 от настоящото решение, може да бъде по-ниска от минималната акцизна ставка върху алкохола, определена с Директива 92/84/ЕИО, но не може да бъде по-ниска с повече от 50 % от пълната ставка върху алкохола, определена съгласно член 3 от Директива 92/84/ЕИО, или от пълната ставка на VSS върху алкохола.
3. Съвкупното фискално облекчение, разрешено в съответствие с параграф 2 от настоящия член, не надхвърля 50 % от пълната ставка върху алкохола, определена съгласно член 3 от Директива 92/84/ЕИО.
Член 4
До 31 юли 2017 г. Франция предоставя на Комисията доклад, който да ѝ позволи да прецени дали причините, обосноваващи предоставянето на дерогацията, са все още валидни и дали предоставеното от Франция фискално предимство е и се очаква да продължи да бъде пропорционално и достатъчно за поддържането на конкурентоспособна верига на стойността при производството на захарна тръстика, захар и ром в Гваделупа, Френска Гвиана, Мартиника и Реюнион.
Член 5
Настоящото решение се прилага от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г., с изключение на член 1 и член 3, параграфи 1 и 2, които се прилагат още от 1 януари 2012 г.
Член 6
1. Решение 2007/659/ЕО се отменя.
2. Позоваванията на това отменено решение се считат за позовавания на настоящото решение.
Член 7
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 20 февруари 2014 година.
DECISIÓN N o 189/2014/UE DEL CONSEJO
de 20 de febrero de 2014
por la que se autoriza a Francia a aplicar un tipo reducido de determinados impuestos indirectos al ron «tradicional» producido en Guadalupe, la Guayana Francesa, Martinica y Reunión, y por la que se deroga la Decisión 2007/659/CE
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea y, en particular, su artículo 349,
Vista la propuesta de la Comisión Europea,
Previa transmisión del proyecto de acto legislativo a los Parlamentos nacionales,
Visto el dictamen del Parlamento Europeo (1),
De conformidad con un procedimiento legislativo especial,
Considerando lo siguiente:
(1)
La Decisión 2007/659/CE del Consejo (2) autorizaba a Francia a aplicar al ron «tradicional» producido en Guadalupe, la Guayana Francesa, Martinica y Reunión (en lo sucesivo, «las cuatro regiones ultraperiféricas de que se trata»), y vendido en el territorio metropolitano francés, un tipo reducido de impuesto especial que puede ser inferior al tipo mínimo del impuesto especial establecido en la Directiva 92/84/CEE del Consejo (3), pero no inferior en más del 50 % al tipo normal nacional del impuesto especial sobre el alcohol. A partir del 1 de enero de 2011, el tipo reducido del impuesto especial se limita a un contingente anual de 120 000 hectolitros de alcohol puro. Dicha excepción expiró el 31 de diciembre de 2013.
(2)
El 12 de marzo de 2013, las autoridades francesas pidieron a la Comisión que presentase una propuesta de decisión del Consejo con el fin de prorrogar el período de la excepción establecida en la Decisión 2007/659/CE en las mismas condiciones, durante un período de siete años, hasta el 31 de diciembre de 2020. Dicha solicitud se completó con la presentación, el 3 de julio y el 2 de agosto de 2013 respectivamente, de información adicional y modificada en relación con los diferentes impuestos franceses afectados por la decisión propuesta.
(3)
Las autoridades francesas informaron también a la Comisión de que Francia había modificado, con efectos a partir del 1 de enero de 2012, la normativa nacional relativa a la tributación sobre las bebidas alcohólicas (cotisation sur les boissons alcooliques), también conocida como «tarifa de seguridad social» (vignette sécurité sociale, en lo sucesivo denominada «la VSS»), una contribución recaudada por la Caja Nacional del Seguro de Enfermedad aplicable a las bebidas alcohólicas con el objetivo de compensar los riesgos que para la salud implica el consumo inmoderado de este producto y que se aplica además del impuesto especial nacional. En particular, la base imponible se cambió de 160 EUR por hectolitro a 533 EUR por hectolitro de alcohol puro, introduciéndose asimismo una limitación del importe de la VSS ligada al impuesto especial aplicable.
(4)
En el contexto de la solicitud de las autoridades francesas de prórroga de la excepción establecida en la Decisión 2007/659/CE hasta el 31 de diciembre de 2020, las autoridades francesas solicitaron a la Comisión que incluyera a partir del 1 de enero de 2012 la VSS en la lista de impuestos a los que puede aplicarse un tipo de derecho más bajo para el ron «tradicional» producido en las cuatro regiones ultraperiféricas de que se trata.
(5)
Es más adecuado adoptar una nueva decisión relativa a una excepción que abarque ambos impuestos: la diferenciación del derecho especial establecida en la Directiva 92/84/CEE y la VSS, en lugar de extender la excepción establecida en la Decisión 2007/659/CE.
(6)
Dada la dimensión reducida del mercado local, las destilerías de las cuatro regiones ultraperiféricas de que se trata solo pueden mantener sus actividades si tienen suficiente acceso al mercado en el territorio metropolitano francés, que constituye la principal salida para su producción de ron (71 %). Cabe atribuir la dificultad que encuentra el ron «tradicional» para competir en el mercado de la Unión -además de a la situación socioeconómica estructural de estas regiones ultraperiféricas, unida a las limitaciones especiales a que se refiere el artículo 349 del Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea (TFUE)- a dos parámetros: mayores costes de producción y unos impuestos más elevados por botella, pues el ron «tradicional» suele comercializarse con mayores grados de alcohol y en botellas más grandes.
(7)
Los costes de producción de la cadena de valor que forman la caña de azúcar, el azúcar y el ron en las cuatro regiones ultraperiféricas de que se trata son mayores que en otras regiones del mundo. En especial, los costes salariales son más elevados, ya que la legislación social francesa es aplicable en las cuatro regiones ultraperiféricas de que se trata. Estas regiones ultraperiféricas están también sujetas a las normas de seguridad y medioambientales de la Unión, que requieren importantes inversiones y costes que no están directamente vinculados con la productividad, incluso aunque parte de estas inversiones está cubierta por los fondos estructurales de la Unión. Además, las destilerías de las cuatro regiones ultraperiféricas de que se trata son más pequeñas que las de los grupos internacionales. Esto genera unos costes unitarios de producción más elevados. Según las autoridades francesas, en 2012 todos esos costes de producción adicionales directos, incluidos los gastos de transporte y de seguro equivalían a alrededor del 12 % del impuesto especial francés aplicable normalmente a los alcoholes de alta graduación.
(8)
El ron «tradicional» vendido en el territorio metropolitano francés suele comercializarse en botellas más grandes (el 60 % se vende en botellas de 1 litro) y con mayor grado de alcohol (entre 40° y 59°) que los rones competidores, que generalmente se comercializan en botellas de 0,7 litros de 37,5°. El mayor grado de alcohol da lugar, a su vez, a mayores impuestos especiales y VSS y, además, a un mayor impuesto sobre el valor añadido (IVA) por litro de ron vendido. Así, la suma de los «costes adicionales», es decir, mayores costes de producción, de transporte e impuestos (especiales e IVA) correspondía en 2012 a entre el 40 % y el 50 % del impuesto especial francés aplicable normalmente a los alcoholes fuertes. Por otra parte, el cambio de la base de cálculo de la VSS de 160 EUR por hectolitro a 533 EUR por hectolitro de alcohol puro a partir del 1 de enero de 2012 parece haber tenido, incluido el IVA, un nuevo impacto negativo en el precio del ron «tradicional» (comercializado con mayores grados de alcohol), que corresponde a aproximadamente el 10 % del impuesto especial normal. A fin de compensar estos efectos adversos adicionales, estrechamente vinculados con las situaciones socioeconómicas estructurales específicas de las cuatro regiones ultraperiféricas de que se trata, combinadas con las limitaciones especiales a que se refiere el artículo 349 del TFUE, se debería introducir también una reducción de la VSS para que beneficie al ron «tradicional» de las cuatro regiones ultraperiféricas de que se trata.
(9)
Para que la ventaja fiscal que cubre tanto la armonización de los impuestos especiales como la VSS sea autorizada debe seguir siendo proporcionada con el fin de no poner en peligro la integridad y coherencia del ordenamiento jurídico de la Unión, incluida la salvaguardia de una competencia sin distorsiones en el mercado interior y las políticas de ayudas públicas.
(10)
Por consiguiente, deben ser tenidos también en cuenta los sobrecostes derivados de la práctica comercial, que data de un decenio, de vender el ron «tradicional» con mayor graduación alcohólica, lo que conlleva unos mayores impuestos.
(11)
En 2012, Francia aplicó un impuesto especial de 903 EUR por hectolitro de alcohol puro al ron «tradicional», lo que corresponde al 54,4 % del tipo normal del impuesto. También aplicó una VSS de 361,20 EUR por hectolitro de alcohol puro, lo que corresponde al 67,8 % del tipo normal de la VSS. Ambas reducciones, en conjunto, suponen una ventaja fiscal de 928,80 EUR por hectolitro de alcohol puro, o una ventaja fiscal en comparación con los tipos normales agregados (impuestos especiales y VSS) del 42,8 %.
(12)
La Decisión 2007/659/CE autorizaba a Francia a reducir el impuesto especial nacional aplicable al ron «tradicional» hasta un 50 % con respecto al tipo normal nacional del impuesto especial sobre el alcohol. Dicha Decisión no incluía el tipo reducido de la VSS para el ron «tradicional», que solo fue introducido como medida compensatoria por la carga adicional que para ese ron supuso la reforma del sistema de la VSS a partir del 1 de enero de 2012.
(13)
Es necesario poner remedio a esta situación, aplicando también a la VSS los mismos principios que fueron aplicados a una excepción a lo dispuesto en el artículo 110 del TFUE para los impuestos especiales armonizados. Al mismo tiempo, a partir del 1 de enero de 2014 debería limitarse la ventaja fiscal concedida a un porcentaje máximo de los tipos normales por hectolitro de alcohol puro del impuesto especial armonizado sobre el alcohol fuerte y la VSS.
(14)
Debe concederse una nueva excepción por siete años, del 1 de enero de 2014 al 31 de diciembre de 2020.
(15)
Conviene que Francia presente un informe intermedio para que la Comisión pueda examinar si las razones que justifican la excepción siguen existiendo, si la ventaja fiscal concedida por Francia sigue siendo proporcionada y si pueden adoptarse medidas alternativas a un sistema de excepción fiscal que también sean suficientes para apoyar la cadena de valor competitiva que forman la caña de azúcar, el azúcar y el ron, teniendo en cuenta su dimensión internacional.
(16)
La Decisión 2007/659/CE no pudo tener en cuenta de partida las nuevas circunstancias tras la reforma del sistema de la VSS. Excepcionalmente, y teniendo en cuenta la situación socioeconómica específica de las cuatro regiones ultraperiféricas de que se trata, se justifica la aplicación del régimen de tipo reducido de la VSS a partir del 1 de enero de 2012.
(17)
La presente Decisión no afecta a la posible aplicación de las disposiciones de los artículos 107 y 108 del TFUE.
(18)
Por consiguiente, procede derogar la Decisión 2007/659/CE.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
Como excepción a lo dispuesto en el artículo 110 del TFUE, se autoriza a Francia a prorrogar la aplicación, en su territorio metropolitano, al ron «tradicional» producido en Guadalupe, la Guayana Francesa, Martinica y Reunión, de un tipo reducido de impuesto especial inferior al tipo íntegro del impuesto sobre el alcohol establecido en el artículo 3 de la Directiva 92/84/CEE, y a aplicar un tipo de la exacción denominada «cotisation sur les boissons alcooliques» (cotización sobre las bebidas alcohólicas) («VSS») inferior al tipo íntegro aplicable con arreglo a la normativa nacional francesa.
Artículo 2
La excepción prevista en el artículo 1 se limitará al ron tal como se define en el punto 1, letra f), del anexo II del Reglamento (CE) no 110/2008 del Parlamento Europeo y del Consejo (4), producido en Guadalupe, la Guayana Francesa, Martinica y Reunión a partir de caña de azúcar cosechada en el lugar de producción, con un contenido de sustancias volátiles distintas del alcohol etílico y del metanol igual o superior a 225 gramos por hectolitro de alcohol puro y cuyo grado alcohólico volumétrico sea igual o superior al 40 %.
Artículo 3
1. Los tipos reducidos de los impuestos especiales y de la VSS a que se refiere el artículo 1 aplicables al ron mencionado en el artículo 2 se limitarán a un contingente anual de 120 000 hectolitros de alcohol puro.
2. Los tipos reducidos de los impuestos especiales y de la VSS a que se refiere el artículo 1 de la presente Decisión podrán ser inferiores al tipo mínimo del impuesto especial sobre el alcohol establecido en la Directiva 92/84/CEE, pero no podrán ser inferiores en más del 50 % al tipo íntegro del impuesto sobre el alcohol establecido de conformidad con el artículo 3 de la Directiva 92/84/CEE o al tipo íntegro del impuesto sobre el alcohol para la VSS.
3. La ventaja fiscal acumulada autorizada de conformidad con el apartado 2 del presente artículo no podrá ser superior al 50 % del tipo íntegro del impuesto sobre el alcohol establecido de conformidad con el artículo 3 de la Directiva 92/84/CEE.
Artículo 4
A más tardar el 31 de julio de 2017, Francia presentará un informe a la Comisión para que esta pueda examinar si aún se dan las razones que justifican la excepción y si la ventaja fiscal concedida por Francia ha sido, y se espera que siga siendo, proporcionada y suficiente para apoyar la competitividad de la cadena de valor que forman la caña de azúcar, el azúcar y el ron en Guadalupe, la Guayana Francesa, Martinica y Reunión.
Artículo 5
La presente Decisión será aplicable desde el 1 de enero de 2014 hasta el 31 de diciembre de 2020, salvo el artículo 1 y el artículo 3, apartados 1 y 2, que se aplicarán desde el 1 de enero de 2012.
Artículo 6
1. Queda derogada la Decisión 2007/659/CE.
2. Toda referencia a la Decisión derogada se entenderá hecha a la presente Decisión.
Artículo 7
El destinatario de la presente Decisión es la República Francesa.
Hecho en Bruselas, el 20 de febrero de 2014.