РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 20/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 януари 2013 година
за прилагане на двустранната защитна клауза и механизма за стабилизиране по отношение на бананите от Споразумението за асоцииране между Европейския съюз и неговите държави членки, от една страна, и Централна Америка, от друга страна
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 207, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
На 23 април 2007 г. Съветът упълномощи Комисията да започне от името на Съюза и неговите държави членки преговори с някои държави от Централна Америка („Централна Америка“) за Споразумение за асоцииране между Европейския съюз и неговите държави членки, от една страна, и Централна Америка, от друга страна („споразумението“).
(2)
Тези преговори приключиха и споразумението бе подписано на 29 юни 2012 г., като получи одобрението на Европейския парламент на 11 декември 2012 г. и ще се прилага, както е предвидено в член 353 от споразумението.
(3)
Необходимо е да бъдат установени най-подходящите процедури за гарантиране на ефективното прилагане на някои разпоредби от споразумението, свързани с двустранната защитна клауза, и за прилагане на механизма за стабилизиране по отношение на бананите, договорен с Централна Америка.
(4)
Необходимо е също така да се създадат подходящи защитни механизми, за да се предотврати сериозна вреда за производството на банани в Съюза - сектор, който е от голямо значение за земеделските производители на много от най-отдалечените региони на Съюза. Поради ограничената способност на тези региони за диверсификация, дължаща се на техните природни дадености, секторът на бананите е особено уязвим. Ето защо е от съществено значение да се създадат ефективни механизми по отношение на преференциалния внос от съответните трети държави, с цел да се гарантира, че производството на банани в Съюза се поддържа при възможно най-добри условия, тъй като то представлява ключов сектор на заетост в някои области, особено в най-отдалечените региони.
(5)
Следва да бъдат дадени определения на понятията „сериозна вреда“, „опасност от сериозна вреда“ и „преходен период“, посочени в членове 104 и 105 от споразумението.
(6)
Възможността за налагане на защитни мерки следва да бъде разглеждана единствено ако въпросният продукт се внася в Съюза в такива увеличени количества - в абсолютно изражение или в сравнение с производството на Съюза, и при такива условия, че причинява или създава опасност от причиняване на сериозна вреда на производителите от Съюза на подобни или пряко конкурентни продукти, както е определено в член 104 от споразумението.
(7)
Следва да бъдат предвидени специални защитни разпоредби, в случай че въпросният продукт се внася в такива увеличени количества и при такива условия, че този внос причинява или създава опасност от причиняване сериозно влошаване на икономическото състояние на някой от най-отдалечените региони, посочени в член 349 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС).
(8)
Защитните мерки следва да са под една от формите, посочени в член 104, параграф 2 от споразумението.
(9)
Задачите по предприемането на последващи действия и преглед на споразумението, както и по провеждане на разследвания и, при необходимост, по налагане на защитни мерки следва да бъдат изпълнявани по възможно най-прозрачен начин.
(10)
Комисията следва да представя на Европейския парламент и на Съвета годишен доклад относно прилагането на споразумението, на защитните мерки и на механизма за стабилизиране по отношение на бананите.
(11)
Предизвикателствата в Централна Америка по отношение на правата на човека, социалните права, правата на труд и правата в областта на околната среда във връзка с продукти от региона изискват тесен диалог между Комисията и организациите на гражданското общество в Съюза.
(12)
Необходимо е да се подчертае важността на съответствието с международните стандарти в областта на труда, които са изготвени и чието спазване се наблюдава от Международната организация на труда.
(13)
Комисията следва да извършва мониторинг на спазването от страна на държавите от Централна Америка на социалните и свързаните с околната среда стандарти, определени в част IV, дял VIII от споразумението.
(14)
Следва да има подробни разпоредби относно започването на процедурите. Държавите членки следва да информират Комисията, като й предоставят и наличните доказателства, за всякакви тенденции при вноса, които може да наложат прилагането на защитни мерки.
(15)
Следователно надеждността на статистическите данни относно целия внос от Централна Америка в Съюза е от ключово значение за определяне дали са спазени условията за прилагане на защитни мерки.
(16)
В някои случаи увеличаването на вноса, концентриран в един или повече от най-отдалечените региони на Съюза или в една или повече държави членки, може да причини или да създаде опасност от причиняване на сериозно влошаване или сериозна вреда за тяхното икономическо състояние. В случай на увеличаване на вноса на продукти, концентрирано в един или повече от най-отдалечените региони на Съюза или една или повече държави членки, Комисията следва да може да въведе мерки за предварително наблюдение.
(17)
Ако има достатъчно prima facie доказателства, които обосновават започването на процедура, Комисията следва да публикува известие в Официален вестник на Европейския съюз, както е предвидено в член 111, параграф 3 от споразумението.
(18)
Следва да има подробни разпоредби относно започването на разследвания, достъпа и проверките от страна на заинтересованите страни по отношение на събраната информация, изслушванията на участващите заинтересовани страни и възможностите за тези страни да представят своите становища, както е предвидено в член 111, параграф 3 от споразумението.
(19)
Комисията следва писмено да уведоми Централна Америка за започването на разследване и да уведоми за резултатите от разследванията Комитета за асоцииране, както е предвидено в член 116 от споразумението.
(20)
В съответствие с член 112 от споразумението е необходимо също така да се определят срокове за започването на разследване и за преценка на целесъобразността на защитните мерки с оглед гарантиране на бързото извършване на тази преценка, за да бъде повишена правната сигурност за засегнатите икономически оператори.
(21)
Прилагането на каквато и да било защитна мярка следва да бъде предшествано от разследване, като се запазва правото на Комисията да прилага временни защитни мерки при критични обстоятелства, както е посочено в член 106 от споразумението.
(22)
Непосредственият мониторинг следва да улесни своевременното вземане на решение относно евентуалното започване на разследване или налагане на мерки. Ето защо Комисията следва редовно да извършва мониторинг на вноса на банани, считано от началната дата на прилагане на споразумението. При надлежно обосновано искане мониторингът следва да бъде разширен така, че да обхваща и други сектори.
(23)
Следва да съществува възможност за бързо въвеждане на спиране на прилагането на преференциалните мита за максимален срок от три месеца, когато вноса надхвърли определен годишен критичен обем на вноса. Решението дали да се приложи механизмът за стабилизиране по отношение на бананите следва да е съобразено със стабилността на пазара на банани в Съюза.
(24)
Защитните мерки следва да бъдат прилагани единствено в степента и за срока, които евентуално ще са необходими за предотвратяване на сериозна вреда и за улесняване на приспособяването. Следва да бъде определена максималната продължителност на прилагането на защитни мерки и да бъдат установени специални разпоредби относно удължаването на срока и преразглеждането на такива мерки, както е посочено в член 105 от споразумението.
(25)
Комисията следва да започне консултации със засегнатата от мерки държава от Централна Америка.
(26)
За прилагането на двустранната защитна клауза и на механизма за стабилизиране по отношение на бананите, предвидени в споразумението, са необходими еднакви условия за приемането на временни и окончателни защитни мерки, за налагането на мерки за предварително наблюдение, за прекратяването на разследване без налагане на мерки, както и за спиране на прилагането на преференциалното мито, установено съгласно механизма за стабилизиране по отношение на бананите, договорен с Централна Америка. За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент, тези мерки следва да се приемат от Комисията в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (2).
(27)
При приемането на мерки за наблюдение и на временни защитни мерки следва да се прилага процедурата по консултиране предвид въздействието на тези мерки и тяхната логическа последователност спрямо приемането на окончателни защитни мерки. В случай че забавянето на налагането на временни защитни мерки би причинило трудно поправима вреда, Комисията следва да приеме актове за изпълнение с незабавно приложение.
(28)
Предвид характера и относително кратката продължителност на мерките, предвидени в механизма за стабилизиране по отношение на бананите, и с цел да предотврати отрицателно въздействие върху състоянието на пазара на банани в Съюза, Комисията следва също така да приема актове за изпълнение с незабавно приложение за спиране на прилагането на преференциалните мита, установени съгласно механизма за стабилизиране по отношение на бананите, или за да определи, че подобно спиране не е целесъобразно. Когато се приемат актове за изпълнение с незабавно приложение, следва да се използва процедурата по консултиране.
(29)
Комисията следва да използва по надлежен и ефективен начин механизма за стабилизиране по отношение на бананите, за да се избегне всякаква опасност от сериозно влошаване или сериозното влошаване на положението на производителите в най-отдалечените региони на Съюза. От 1 януари 2020 г. продължава да се прилага общият двустранен защитен механизъм, включително специалните разпоредби за най-отдалечените региони.
(30)
За целите на приемането на необходимите разпоредби за изпълнение във връзка с прилагането на правилата, съдържащи се в допълнение 2А към приложение II („Относно определението за понятието „продукти с произход“ и методи на административно сътрудничество“) и допълнение 2 към приложение I („Премахване на митата“) към споразумението, следва да се прилага член 247а от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (3).
(31)
Настоящият регламент следва да се прилага само за продукти с произход от Съюза или от Централна Америка,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ЗАЩИТНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Определения
За целите на настоящия регламент:
a)
„продукт“ означава стока с произход от Съюза или от държава от Централна Америка. Продуктът, по отношение на който се провежда разследване, може да обхваща един или няколко тарифни редове или техен подсегмент, в зависимост от конкретните обстоятелства на пазара, или всяко сегментиране на продуктите, обичайно приложимо в промишлеността на Съюза;
б)
„заинтересовани страни“ означава страни, които са засегнати от вноса на въпросния продукт;
в)
„промишленост на Съюза“ означава производителите от Съюза като цяло на подобните или пряко конкурентни продукти, които извършват дейност на територията на Съюза, производителите от Съюза, чието съвкупно производство на подобните или пряко конкурентни продукти представлява основна част от общото производство на Съюза на тези продукти или, когато подобен или пряко конкурентен продукт е само един от няколко продукта, произвеждани от производителите на Съюза - конкретните операции, включени в производството на подобния или пряко конкурентния продукт;
г)
„сериозна вреда“ означава цялостно увреждане;
д)
„опасност от сериозна вреда“ означава явно и неизбежно предстоящо настъпване на сериозна вреда;
е)
„сериозно влошаване“ означава съществени смущения в сектор или отрасъл на Съюза;
ж)
„опасност от сериозно влошаване“ означава явно и неизбежно предстоящо настъпване на сериозни смущения;
з)
„преходен период“ означава периодът от десет години от началната дата на прилагане на споразумението за всеки продукт, по отношение на който в графика за премахване на митата за стоки с произход от ЕС като страна по споразумението, съдържащ се в приложение I (Премахване на митата) към споразумението („графикът за премахване на митата“), се предвижда период за премахване на митата, по-малък от десет години, или периодът за премахване на митата за продукта плюс три години за продуктите, за които в графика за премахване на митата се предвижда период за премахване на митата от десет или повече години;
и)
„държава от Централна Америка“ означава Гватемала, Ел Салвадор, Коста Рика, Панама или Хондурас.
Установяването на наличието на опасност от сериозна вреда по смисъла на първа алинея, буква д) от се основава на проверими факти, а не само на твърдение, предположение или далечна възможност. За установяване на наличието на опасност от сериозна вреда се вземат предвид, inter alia, прогнозите, оценките и анализите, изготвени въз основа на факторите, посочени в член 5, параграф 5.
Член 2
Принципи
1. В съответствие с настоящия регламент защитна мярка може да бъде наложена, когато в резултат от намаляването или премахването на митата по отношение на продукт с произход от държава от Централна Америка вносът на този продукт в Съюза се осъществява в такива увеличени количества - в абсолютно изражение или в сравнение с производството на Съюза, и при такива условия, че причинява или създава опасност от причиняване на сериозна вреда на промишлеността на Съюза.
2. Защитните мерки могат да бъдат под една от следните форми:
a)
спиране на по-нататъшното намаляване на митническата ставка върху съответния продукт, предвидено в графика за премахване на митата;
б)
увеличаване на митническата ставка върху съответния продукт до равнище, което не надвишава по-ниската от следните ставки:
-
митническата ставка за най-облагодетелствана нация („НОН“), която е била приложима за продукта в момента на налагане на мярката; или
-
митническа ставка НОН, прилагана по отношение на продукта, която е била в сила към датата, непосредствено предшестваща датата на влизане в сила на споразумението.
3. Защитни мерки не се прилагат в рамките на преференциалните безмитни тарифни квоти, предоставени със споразумението.
Член 3
Мониторинг
1. Комисията извършва мониторинг на тенденциите в статистическите данни за вноса на банани от държавите от Централна Америка. За тази цел тя редовно си сътрудничи и обменя данни с държавите членки и промишлеността в Съюза.
2. При надлежно обосновано искане от засегнатите отрасли, Комисията може да разгледа възможността за разширяване на обхвата на мониторинга, като включи в него и други сектори.
3. Комисията представя годишен доклад за мониторинга пред Европейския парламент и Съвета относно актуализираните статистически данни за вноса на банани от държавите от Централна Америка и относно секторите, обхванати от разширения мониторинг.
4. Комисията извършва мониторинг на спазването от страна на държавите от Централна Америка на социалните и свързаните с околната среда стандарти, определени в част IV, дял VIII от споразумението.
Член 4
Започване на процедура
1. Процедура се започва по искане на държава членка, на юридическо лице или сдружение, което няма правосубектност, действащи от името на промишлеността на Съюза, или по собствена инициатива на Комисията, ако според Комисията е видно, че са налице достатъчно prima facie доказателства, установени въз основа на посочените в член 5, параграф 5 фактори, които обосновават започването на такава процедура.
2. В искането за започване на процедура се посочват доказателства, че са изпълнени определените в член 2, параграф 1 условия за налагане на защитни мерки. Искането по правило съдържа следната информация: процент и размер на увеличаване на вноса на разглеждания продукт, в абсолютно и относително изражение, отнетия от увеличения внос дял от вътрешния пазар и промените в равнището на продажбите, производството, производителността, използването на производствените мощности, печалбите и загубите, както и заетостта.
3. Процедура може също така да започне в случай на рязко увеличаване на вноса, съсредоточено в една или повече държави членки или най-отдалечени региони, при условие че са налице достатъчно prima facie доказателства, че са изпълнени условията за започване на процедурата в съответствие с член 5, параграф 5.
4. Държавите членки информират Комисията, когато изглежда, че тенденциите във вноса от държава от Централна Америка налагат прилагането на защитни мерки. Представената информация включва наличните доказателства в съответствие с член 5, параграф 5.
5. Комисията предава тази информация на всички държави-членки, когато е получено искане за започване на процедура или когато счита за целесъобразно да започне процедура по собствена инициатива съгласно параграф 1.
6. Когато е видно, че съществуват достатъчно prima facie доказателства в съответствие с член 5, параграф 5, които обосновават започването на процедура, Комисията започва процедурата и публикува известие за това в Официален вестник на Европейския съюз. Процедурата започва в срок от един месец от получаването от Комисията на искането или информацията в съответствие с параграф 1.
7. В посоченото в параграф 6 известие:
a)
се съдържа обобщение на получената информация и изискване цялата относима информация да бъде съобщена на Комисията;
б)
се посочва срокът, в който заинтересованите страни могат да представят писмено своите становища и да предоставят информация, ако тези становища и тази информация трябва да бъдат взети предвид по време на процедурата;
в)
се посочва срокът, в който заинтересованите страни могат да поискат да бъдат изслушани от Комисията в съответствие с член 5, параграф 9.
Член 5
Разследване
1. След започване на процедурата Комисията започва разследване. Срокът, установен в параграф 3, започва да тече от деня на публикуване на решението за започване на разследването в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Комисията може да поиска от държавите членки да предоставят информация, а държавите членки предприемат всички необходими стъпки, за да изпълнят всяко такова искане. Ако тази информация е от общ интерес и не е поверителна по смисъла на член 12, тя се добавя към неповерителните досиета, както е предвидено в параграф 8 от настоящия член.
3. Доколкото е възможно, разследването приключва в срок от шест месеца от започването му. Този срок може да се удължи с още три месеца при изключителни обстоятелства, като например участие на необичайно голям брой заинтересовани страни или сложна пазарна ситуация. Комисията уведомява всички заинтересовани страни за всяко удължаване на срока и обяснява причините за това.
4. Комисията събира цялата информация, която счита за необходима, за да определи дали са налице установените в член 2, параграф 1 условия, и когато е целесъобразно, се стреми да провери тази информация.
5. В рамките на разследването Комисията подлага на оценка всички относими и подлежащи на количествено определяне фактори от обективно естество, които влияят на състоянието на промишлеността на Съюза, и по-специално темпото и количеството на увеличаване на вноса на разглеждания продукт в абсолютно и относително изражение, отнетия от увеличения внос дял от вътрешния пазар и промените в равнището на продажбите, производството, производителността, използването на производствените мощности, печалбите и загубите, както и заетостта. Този списък не е изчерпателен и за определяне на наличието на сериозна вреда или опасност от сериозна вреда Комисията може да вземе предвид и други относими фактори като запасите, цените, възвръщаемостта на инвестирания капитал, паричните потоци и други фактори, които причиняват или може да са причинили сериозна вреда, или които създават опасност от причиняване на сериозна вреда на промишлеността на Съюза.
6. Заинтересованите страни, които са представили информация в съответствие с член 4, параграф 7, буква б), както и представителите на засегнатата държава от Централна Америка могат след отправяне на писмено искане да проверят цялата информация, предоставена на Комисията във връзка с разследването, освен вътрешните документи, изготвени от органите на Съюза или на държавите членки, при условие че тази информация е от значение за представянето на тяхната позиция, не е поверителна по смисъла на член 12 и се използва от Комисията при разследването. Заинтересованите страни, които са представили информация, могат да изложат пред Комисията своите становища относно информацията. Когато тези становища са подкрепени от достатъчно prima facie доказателства, те се вземат предвид от Комисията.
7. Комисията гарантира, че всички данни и статистическа информация, използвани за разследването, са достъпни, разбираеми, прозрачни и могат да бъдат подложени на проверка.
8. Веднага след осигуряването на необходимата техническа рамка Комисията осигурява защитен с парола онлайн достъп до неповерителното досие, което тя управлява и чрез което се разпространява цялата информация, която е от значение и не е поверителна по смисъла на член 12. Заинтересованите страни, държавите членки и Европейският парламент получават достъп до тази онлайн платформа.
9. Комисията изслушва заинтересованите страни, по-специално когато са представили писмено заявление в срока, определен в известието, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз, от което заявление е видно, че действително е вероятно да бъдат засегнати от резултата от разследването и че съществуват специални основания да бъдат изслушани.
Комисията изслушва заинтересованите страни и след това, ако съществуват специални основания за това.
10. Когато информацията не бъде предоставена в определените от Комисията срокове или съществуват сериозни пречки пред разследването, констатациите могат да се направят въз основа на наличните факти. Когато Комисията установи, че заинтересована страна или трета страна ѝ е предоставила невярна или подвеждаща информация, тя не взема предвид тази информация и може да използва наличните факти.
11. Комисията уведомява писмено засегнатата държава от Централна Америка за започването на разследване.
Член 6
Мерки за предварително наблюдение
1. Комисията може да въведе мерки за предварително наблюдение по отношение на вноса от държава от Централна Америка, когато:
a)
тенденциите, наблюдавани при вноса на даден продукт, са такива, че биха могли да доведат до една от ситуациите, посочени в членове 2 и 4; или
б)
има рязко увеличаване на вноса на банани, съсредоточено в една или няколко държави членки или в един или няколко от най-отдалечените региони на Съюза.
2. Мерките за предварително наблюдение се приемат от Комисията в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 14, параграф 2.
3. Мерките за предварително наблюдение имат ограничен срок на действие. Освен ако не е предвидено друго, действието им се прекратява в края на второто шестмесечие, следващо първите шест месеца след въвеждането им.
Член 7
Налагане на временни защитни мерки
1. Временни защитни мерки се прилагат при критични обстоятелства, когато забавянето би причинило трудно поправима вреда, след като предварително се установи въз основа на посочените в член 5, параграф 5 фактори, че са налице достатъчно prima facie доказателства за това, че вносът на продукт с произход от държава от Централна Америка се е увеличил в резултат на намаляването или премахването на мито в съответствие с графика за премахване на митата и че този внос причинява сериозна вреда или създава опасност от причиняване на сериозна вреда на промишлеността на Съюза.
Временните защитни мерки се приемат от Комисията в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 14, параграф 2. При наложителни причини за спешност, включително в случая, посочен в параграф 2 от настоящия член, Комисията приема временни защитни мерки с незабавно приложение в съответствие с процедурата, посочена в член 14, параграф 4.
2. Когато държава членка поиска незабавна намеса от Комисията и са изпълнени условията, установени в параграф 1, Комисията взема решение в срок от пет работни дни от получаване на искането.
3. Временните защитни мерки се прилагат за не повече от 200 календарни дни.
4. В случай че временните защитни мерки бъдат отменени, тъй като разследването е показало, че не са изпълнени условията, установени в член 2, параграф 1, събраното въз основа на тези временни защитни мерки мито автоматично се възстановява.
5. Временните защитни мерки се прилагат за всеки продукт, пуснат в свободно обръщение след тяхното влизане в сила. Тези мерки обаче не са пречка за допускането до свободно обращение на продукти, които вече са на път към Съюза, когато местоназначението им не може да бъде променено.
Член 8
Прекратяване на разследването и процедурата без налагане на мерки
1. Когато окончателно установените факти сочат, че не са изпълнени условията, установени в член 2, параграф 1, Комисията приема решение за прекратяване на разследването и на процедурата в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 14, параграф 3.
2. При надлежно зачитане на изискването за защита на поверителната информация по смисъла на член 12 Комисията публикува доклад, съдържащ нейните констатации и мотивирани заключения по всички съответни фактически и правни въпроси.
Член 9
Налагане на окончателни защитни мерки
1. Когато окончателно установените факти сочат, че са изпълнени условията, установени в член 2, параграф 1, Комисията отнася въпроса за разглеждане от Комитета за асоцииране в съответствие с член 116 от споразумението. Ако в срок от 30 дни от сезирането му Комитетът за асоцииране не отправи препоръки или не бъде постигнато друго удовлетворително решение, Комисията може да приеме решение за налагане на окончателни защитни мерки в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 14, параграф 3.
2. При надлежно спазване на изискването за защита на поверителната информация по смисъла на член 12 Комисията публикува доклад, съдържащ обобщение на основните факти и съображения от значение за решението.
Член 10
Продължителност и преразглеждане на защитните мерки
1. Дадена защитна мярка остава в сила само за срока, който евентуално ще е необходим за предотвратяване или поправяне на сериозна вреда за промишлеността на Съюза и за улесняване на приспособяването. Този срок не може да надвишава две години, освен ако бъде удължен съгласно параграф 3.
2. До изготвяне на резултатите от преразглеждането съгласно параграф 3 защитната мярка остава в сила през удължения срок на прилагане.
3. Първоначалният срок на прилагане на защитна мярка може по изключение да бъде удължен с най-много две години, при условие че бъде установено, че защитната мярка продължава да е необходима за предотвратяване или поправяне на сериозна вреда за промишлеността на Съюза и че са налице доказателства, че промишлеността на Съюза се приспособява.
4. Преди всяко удължаване съгласно параграф 3 от настоящия член се извършва разследване по искане на държава членка, на юридическо лице или сдружение, което няма правосубектност, действащи от името на промишлеността на Съюза, или по инициатива на Комисията, ако тя счита, че са налице достатъчно prima facie доказателства, че са изпълнени условията по параграф 3 от настоящия член, въз основа на посочените в член 5, параграф 5 фактори.
5. Информацията относно започването на разследване се публикува в съответствие с член 4, параграфи 6 и 7. Разследването и всяко решение за удължаване на срока в съответствие с параграф 3 от настоящия член се извършват в съответствие с членове 5, 8 и 9.
6. Общата продължителност на прилагане на дадена защитна мярка не може да надвишава четири години, като това включва евентуални временни защитни мерки.
7. Защитни мерки не могат да бъдат прилагани след изтичане на преходния период, освен ако засегнатата държава от Централна Америка не е дала своето съгласие.
8. Никоя защитна мярка не се прилага по отношение на вноса на продукт, който по-рано вече е бил предмет на такава мярка, освен ако не е изтекъл срок, равен на половината на срока, през който защитната мярка се е прилагала през непосредствено прехождащия период.
Член 11
Най-отдалечени региони на Съюза
Когато даден продукт с произход от държава от Централна Америка се внася в такива увеличени количества и при такива условия, че този внос причинява или създава опасност от причиняване на сериозно влошаване на икономическото състояние на един или няколко от най-отдалечените региони на Съюза, посочени в член 349 ДФЕС, може да бъде наложена защитна мярка в съответствие с настоящата глава.
Член 12
Поверителност
1. Получената в съответствие с настоящия регламент информация се използва само за целта, за която е била поискана.
2. Не се разгласява поверителна информация, получена съгласно настоящия регламент, или информация, която е била предоставена при условията на поверителност, без изричното съгласие на предоставилия такава информация.
3. Във всяко искане за поверително третиране се посочват основанията, поради които информацията е поверителна. Въпреки това, ако предоставилият информацията не желае тя да бъде оповестена публично или разгласена изцяло или в обобщена форма и ако искането за поверително третиране е неоснователно, съответната информация може да не бъде взета под внимание.
4. При всички случаи дадена информация се разглежда като поверителна, ако е възможно нейното разгласяване да има значителни неблагоприятни последици за предоставилия информацията или за нейния източник.
5. Параграфи 1-4 не изключват позоваване от страна на органите на Съюза на информация от общ характер, и по-специално на мотивите, на които се основават взетите съгласно настоящия регламент решения. Тези органи обаче вземат под внимание законния интерес на съответните физически и юридически лица да не бъдат разкривани техните търговски тайни.
Член 13
Доклад
1. Комисията представя на Европейския парламент и Съвета годишен доклад относно прилагането, изпълнението и спазването на задълженията съгласно част IV от споразумението и настоящия регламент.
2. Докладът включва информация относно прилагането на временни и окончателни мерки, мерки за предварително наблюдение, регионални мерки за наблюдение и регионални защитни мерки и относно прекратяването на разследвания и процедури без налагане на мерки.
3. Докладът включва информация относно дейностите на различните органи, отговарящи за мониторинга на прилагането на споразумението, включително изпълнението на задълженията по част IV, дял VIII от споразумението, и относно дейности с консултативните групи от гражданското общество.
4. Докладът съдържа обобщение на статистическите данни и данните за развитието на търговията с Централна Америка и включва актуализирани статистически данни относно вноса на банани от държавите от Централна Америка.
5. Европейският парламент може да покани Комисията, в срок от един месец от представянето на нейния доклад, на ad hoc заседание на неговата компетентна комисия, за да представи и разясни всякакви въпроси, свързани с прилагането на настоящия регламент.
6. Не по-късно от три месеца след представянето на доклада на Европейския парламент и Съвета Комисията го оповестява публично.
Член 14
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитета, създаден с член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 260/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 г. относно общите правила за внос (4) („Комитетът“). Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 4 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
4. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 8 от Регламент (ЕС) № 182/2011, във връзка с член 4 от него.
5. Комитетът може да разглежда свързани с прилагането на настоящия регламент въпроси, повдигнати от Комисията или по искане на държава членка. Държавите членки могат да искат информация и да обменят мнения в рамките на комитета или пряко с Комисията.
ГЛАВА II
МЕХАНИЗЪМ ЗА СТАБИЛИЗИРАНЕ ПО ОТНОШЕНИЕ НА БАНАНИТЕ
Член 15
Механизъм за стабилизиране по отношение на бананите
1. По отношение на бананите с произход от Централна Америка от позиция 0803 00 19 от Комбинираната номенклатура (пресни банани, с изключение на хлебните), посочени в категория „ST“ в графика на премахване на митата, се прилага механизъм за стабилизиране до 31 декември 2019 г.
2. По отношение на вноса на посочените в параграф 1 продукти се определя отделен годишен критичен обем на вноса, както е посочено в таблицата от приложението. Вносът на посочените в параграф 1 продукти при прилагане на преференциалната митническа ставка, в допълнение към доказателството за произход съгласно приложение II („Относно определението на понятието „продукти с произход“ и методите на административно сътрудничество“) към споразумението, се извършва след представянето на сертификат за износ, издаден от компетентния орган на държавата - република от Централна Америка, от която се изнасят продуктите. След достигането на този критичен обем по отношение на държава от Централна Америка през съответната календарна година Комисията, в съответствие с процедурата по спешност, посочена в член 14, параграф 4, приема акт за изпълнение, с който може или да спре да прилага преференциалното мито по отношение на продуктите със съответния произход през същата година за срок, непревишаващ три месеца, който не може да продължи да тече след края на календарната година, или да прецени, че подобно спиране не е целесъобразно.
3. Когато решава дали да се прилагат мерки съгласно параграф 2, Комисията взема предвид въздействието на съответния внос върху състоянието на пазара на банани в Съюза. При проверката се отчитат фактори като въздействието на съответния внос върху равнището на цените в Съюза, развитието на внос от други източници и общата стабилност на пазара на Съюза.
4. В случай че Комисията реши да спре да прилага приложимото преференциално мито, тя прилага по-ниската от следните ставки: базовата митническа ставка или митническата ставка НОН, прилагана в момента на предприемане на действието.
5. В случай че Комисията предприеме посочените в параграфи 2 и 4 действия, тя незабавно започва консултации със засегнатата държава или държави, за да се направи анализ и оценка на ситуацията въз основа на наличните факти.
6. Прилагането на механизма за стабилизиране по отношение на бананите, предвиден в настоящата глава, не засяга прилагането на каквито и да е мерки, определени в глава I. Мерките, взети съгласно разпоредбите на двете глави, не могат обаче да бъдат прилагани едновременно.
7. Мерките, посочени в параграфи 2 и 4, могат да се прилагат единствено през периода, приключващ на 31 декември 2019 г.
ГЛАВА III
ПРАВИЛА ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 16
Правила за изпълнение
Приложимата разпоредба за целите на приемането на необходимите правила за изпълнение във връзка с прилагането на правилата, съдържащи се в допълнение 2А към приложение II („Относно определението за понятието „продукти с произход“ и методите на административно сътрудничество“) и в допълнение 2 към приложение I („Премахване на митата“) към споразумението, е член 247а от Регламент (ЕИО) № 2913/92.
ГЛАВА IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 17
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от началната дата на прилагане на споразумението, предвидена в член 353 от последното. В Официален вестник на Европейския съюз се публикува известие, в което се посочва началната дата на прилагане на споразумението.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 15 януари 2013 година.
REGLAMENTO (UE) No 20/2013 DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO
de 15 de enero de 2013
por el que se aplica la cláusula bilateral de salvaguardia y el mecanismo de estabilización para el banano del Acuerdo por el que se establece una asociación entre la Unión Europea y sus Estados miembros, por una parte, y Centroamérica, por otra
EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea y, en particular, su artículo 207, apartado 2,
Vista la propuesta de la Comisión Europea,
Previa transmisión del proyecto de acto legislativo a los Parlamentos nacionales,
De conformidad con el procedimiento legislativo ordinario (1),
Considerando lo siguiente:
(1)
El 23 de abril de 2007 el Consejo autorizó a la Comisión a abrir negociaciones con determinados países de América Central (en lo sucesivo, «Centroamérica») dirigidas a establecer un acuerdo de asociación entre la Unión Europea y sus Estados miembros por una parte, y Centroamérica, por otra (en lo sucesivo, «el Acuerdo») en nombre de la Unión Europea y sus Estados miembros.
(2)
Dichas negociaciones han concluido y el Acuerdo fue firmado el 29 de junio de 2012, recibió la aprobación del Parlamento Europeo el 11 de diciembre de 2012 y ha de aplicarse según lo establecido en el artículo 353 del Acuerdo.
(3)
Es necesario establecer los procedimientos más apropiados para garantizar la aplicación efectiva de determinadas disposiciones del Acuerdo relativas a la cláusula bilateral de salvaguardia y a la aplicación del mecanismo de estabilización para el banano acordado con Centroamérica.
(4)
Es también necesario establecer instrumentos de salvaguardia apropiados para evitar perjuicios graves a los cultivos de banano de la Unión, pues es un sector de gran importancia para los productores agrarios de muchas regiones ultraperiféricas de la Unión. La escasa capacidad de diversificación de estas regiones debido a sus características naturales hace que el sector del banano sea particularmente vulnerable. Es indispensable, por lo tanto, prever mecanismos eficientes frente a las importaciones preferenciales procedentes de países terceros, con el fin de garantizar el mantenimiento de la actividad bananera de la Unión en condiciones óptimas, pues se trata de un sector de empleo crucial en ciertas zonas, en particular en las regiones ultraperiféricas.
(5)
Deben definirse los términos «perjuicio grave», «amenaza de perjuicio grave» y «período transitorio» a que hacen referencia los artículos 104 y 105 del Acuerdo.
(6)
Solo deben plantearse medidas de salvaguardia cuando las importaciones en la Unión del producto en cuestión aumentan de tal manera, en términos absolutos o relativos con respecto a la producción de la Unión, y en condiciones tales que causen o amenacen con causar un perjuicio grave a los productores de la Unión que fabrican productos similares o directamente competidores, de conformidad con lo establecido en el artículo 104 del Acuerdo.
(7)
Debe ser posible recurrir a disposiciones de salvaguardia específicas en caso de que el producto en cuestión se esté importando en cantidades tan elevadas y en condiciones tales que causen o amenacen con causar un deterioro grave de la situación económica de alguna de las regiones ultraperiféricas de la Unión contempladas en el artículo 349 del Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea (TFUE).
(8)
Las medidas de salvaguardia deben adoptar una de las formas contempladas en el artículo 104, apartado 2, del Acuerdo.
(9)
El seguimiento y la revisión del Acuerdo y las investigaciones, así como la imposición, en su caso, de medidas de salvaguardia deben realizarse con la mayor transparencia posible.
(10)
La Comisión debe presentar un informe anual al Parlamento Europeo y al Consejo sobre la ejecución del Acuerdo y la aplicación de las medidas de salvaguardia y del mecanismo de estabilización para el banano.
(11)
Los retos que se plantean en Centroamérica en el ámbito de los derechos humanos, sociales, laborales y medioambientales en relación con productos procedentes de dicha región requieren que se mantenga un estrecho diálogo entre la Comisión y las organizaciones de la sociedad civil de la Unión.
(12)
Debe hacerse hincapié en la importancia de que se respeten las normas internacionales del trabajo elaboradas y supervisadas por la Organización Internacional del Trabajo.
(13)
La Comisión debe comprobar el cumplimiento por parte de Centroamérica de las normas sociales y ambientales que establece el título VIII de la parte IV del Acuerdo.
(14)
Deben establecerse disposiciones detalladas sobre el inicio del procedimiento. La Comisión debe recibir de los Estados miembros información que contenga los datos disponibles sobre cualquier tendencia en las importaciones que pueda hacer necesaria la aplicación de medidas de salvaguardia.
(15)
La fiabilidad de las estadísticas sobre todas las importaciones procedentes de Centroamérica a la Unión resulta crucial para determinar si se cumplen las condiciones para aplicar las medidas de salvaguardia.
(16)
En algunos casos, un aumento de importaciones concentrado en una o varias regiones ultraperiféricas o en uno o varios Estados miembros de la Unión puede causar o amenazar con causar un deterioro grave de su situación económica. En caso de que se produzca un aumento de importaciones concentrado en una o varias regiones ultraperiféricas o en uno o varios Estados miembros de la Unión, la Comisión debe poder adoptar medidas de vigilancia previa.
(17)
Cuando haya suficientes pruebas razonables que justifiquen el inicio de un procedimiento, la Comisión, con arreglo al artículo 111, apartado 3, del Acuerdo, debe publicar un anuncio en el Diario Oficial de la Unión Europea.
(18)
Deben establecerse disposiciones detalladas sobre el inicio de las investigaciones, el acceso de las partes interesadas a la información recogida y las inspecciones realizadas, las audiencias concedidas a las partes implicadas interesadas y la posibilidad que estas tienen de dar a conocer su opinión, de conformidad con el artículo 111, apartado 3, del Acuerdo.
(19)
La Comisión debe notificar por escrito a Centroamérica el inicio de una investigación y comunicará los resultados de las investigaciones al Comité de Asociación, de conformidad con el artículo 116 del Acuerdo.
(20)
De conformidad con el artículo 112 del Acuerdo, también es necesario fijar los plazos para iniciar una investigación y para determinar si es oportuno adoptar medidas de salvaguardia, con vistas a garantizar la rapidez del procedimiento e incrementar así la seguridad jurídica de los operadores económicos afectados.
(21)
La aplicación de cualquier medida de salvaguardia debe ir precedida de una investigación, siempre que la Comisión pueda aplicar medidas provisionales de salvaguardia en las circunstancias críticas a que se refiere el artículo 106 del Acuerdo.
(22)
Una supervisión estrecha debe facilitar la oportuna toma de decisiones sobre el posible inicio de una investigación o la imposición de medidas. Por consiguiente, la Comisión debe supervisar regularmente las importaciones de banano a partir de la fecha de aplicación del Acuerdo. Previa solicitud debidamente justificada, la supervisión debe hacerse extensiva a otros sectores.
(23)
Debe existir la posibilidad de suspender rápidamente el arancel aduanero preferencial durante un período máximo de tres meses cuando las importaciones excedan el volumen de importación de activación anual determinado. La decisión de aplicar o no el mecanismo de estabilización para el banano debe tener en cuenta la estabilidad del mercado del banano de la Unión.
(24)
Solo deben aplicarse medidas de salvaguardia cuando resulten necesarias para evitar un perjuicio grave y facilitar la adaptación, y solo durante el tiempo necesario para ello. Debe determinarse la duración máxima de las medidas de salvaguardia y han de establecerse disposiciones específicas relativas a la ampliación y la reconsideración de las mismas, con arreglo a lo dispuesto en el artículo 105 del Acuerdo.
(25)
La Comisión debe celebrar consultas con el país centroamericano afectado por las medidas.
(26)
La aplicación de la cláusula de salvaguardia bilateral y del mecanismo de estabilización para el banano que establece el Acuerdo exige condiciones uniformes para la adopción de medidas de salvaguardia provisionales y definitivas, la imposición de medidas de vigilancia previa, la conclusión de una investigación sin medidas y la suspensión temporal del arancel aduanero preferencial establecido con arreglo al mecanismo de estabilización para el banano que ha sido acordado con Centroamérica. Con vistas a asegurar condiciones uniformes para la ejecución del presente Reglamento la Comisión debe adoptar dichas medidas de conformidad con el Reglamento (UE) no 182/2011 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 16 de febrero de 2011, por el que se establecen las normas y los principios generales relativos a las modalidades de control por los Estados miembros del ejercicio de las competencias de ejecución de la Comisión (2).
(27)
Conviene aplicar el procedimiento consultivo para la adopción de medidas de vigilancia y de medidas de salvaguardia provisionales, dados los efectos de estas medidas y su lógica secuencial en relación con la aprobación de las medidas de salvaguardia definitivas. Cuando un retraso en la imposición de medidas de salvaguardia provisionales pudiere causar un daño que sería difícil de reparar, es necesario permitir que la Comisión adopte inmediatamente actos de ejecución aplicables.
(28)
Teniendo en cuenta la naturaleza y la duración relativamente corta de las medidas previstas en el marco del mecanismo de estabilización para el banano, y con el fin de evitar un impacto negativo sobre la situación del mercado de banano de la Unión, la Comisión también deberá adoptar actos de ejecución de aplicación inmediata para la suspensión temporal del arancel aduanero preferencial establecido con arreglo al mecanismo de estabilización para el banano o para determinar que tal suspensión temporal no es apropiada. Cuando se apliquen dichos actos de ejecución de aplicación inmediata, se aplicará el procedimiento consultivo.
(29)
La Comisión debe utilizar de manera diligente y efectiva el mecanismo de estabilización para el banano a fin de evitar una amenaza de deterioro grave o un deterioro grave para los productores en las regiones ultraperiféricas de la Unión. A partir del 1 de enero de 2020, seguirá siendo aplicable el mecanismo bilateral general de salvaguardia, incluidas las disposiciones especiales para las regiones ultraperiféricas.
(30)
A efectos de la adopción de las normas de desarrollo necesarias para la aplicación de las reglas que figuran en el apéndice 2A del anexo II («Definición del concepto de "productos originarios" y métodos de cooperación administrativa») y el apéndice 2 del anexo I («Eliminación de Aranceles Aduaneros») del Acuerdo, será de aplicación el artículo 247 bis del Reglamento (CEE) no 2913/92 del Consejo, de 12 de octubre de 1992, por el que se aprueba el Código aduanero comunitario (3).
(31)
El presente Reglamento solo debe aplicarse a productos originarios de la Unión o de Centroamérica.
HAN ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
CAPÍTULO I
CLÁUSULAS DE SALVAGUARDIA
Artículo 1
Definiciones
A efectos del presente Reglamento, se entenderá por:
a)
«producto», las mercancías originarias de la Unión o de un país de Centroamérica. Un producto objeto de investigación podrá cubrir una o varias líneas arancelarias o subsegmentos de las mismas dependiendo de las circunstancias específicas del mercado, o toda segmentación de productos comúnmente aplicada en la industria de la Unión;
b)
«partes interesadas», las partes afectadas por las importaciones del producto de que se trate;
c)
«industria de la Unión», el conjunto de los productores de la Unión que fabriquen productos similares o directamente competidores y operen en el territorio de la Unión, o aquellos productores de la Unión cuya producción conjunta de productos similares o directamente competidores constituya una proporción importante de la producción total de esos productos en la Unión; en aquellos casos en que el producto similar o directamente competidor sea solo uno de los varios productos fabricados por los productores que constituyen la industria de la Unión, la industria se definirá como las operaciones específicas que participan en la producción del producto similar o directamente competidor;
d)
«daño grave», el deterioro general significativo;
e)
«amenaza de perjuicio grave», la inminencia evidente de un perjuicio grave;
f)
«deterioro grave», perturbaciones importantes en un sector o industria;
g)
«amenaza de deterioro grave», la inminencia evidente de perturbaciones importantes;
h)
«período transitorio», los diez años siguientes a la fecha de aplicación del Acuerdo para cualquier producto respecto al cual el cronograma de la Parte UE, establecido en el anexo I (Eliminación de aranceles aduaneros) del Acuerdo (cronograma de eliminación arancelaria) prevea un período de eliminación arancelaria de menos de diez años, o el período de eliminación arancelaria más tres años para un producto respecto del cual el cronograma de eliminación arancelaria prevé un período de eliminación arancelaria sea de diez años o más;
i)
«país centroamericano», Costa Rica, El Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua o Panamá.
La determinación de la existencia de una amenaza de perjuicio grave con arreglo al apartado primero, letra e), se basará en hechos comprobables y no simplemente en alegaciones, conjeturas o posibilidades remotas. Para determinar la existencia de una amenaza de perjuicio grave se tomarán en consideración, entre otras cosas, las previsiones, las estimaciones y los análisis basados en los factores a que se refiere el artículo 5, apartado 5.
Artículo 2
Principios
1. Podrá imponerse una medida de salvaguardia con arreglo al presente Reglamento, cuando, como resultado de la reducción o la eliminación de los aranceles aduaneros sobre un producto originario de un país centroamericano, la importación en la Unión de dicho producto esté aumentando de tal manera -en términos absolutos o relativos con respecto a la producción interna- y en condiciones tales que causen o amenacen con causar un perjuicio grave a la industria de la Unión.
2. Las medidas de salvaguardia podrán adoptar una de las formas siguientes:
a)
suspensión de la reducción adicional del tipo del arancel aduanero aplicable al producto en cuestión establecido en el cronograma de eliminación arancelaria;
b)
aumento del tipo del arancel aduanero aplicable al producto en cuestión hasta un nivel que no supere el menor de los dos importes siguientes:
-
el tipo de arancel aduanero de nación más favorecida aplicado efectivamente al producto en el momento en que se adopte la medida, o
-
el tipo de arancel aduanero de nación más favorecida aplicado al producto el día inmediatamente anterior a la fecha de entrada en vigor del Acuerdo.
3. Ninguna de las medidas de salvaguardia mencionadas será aplicable dentro de los límites de los contingentes arancelarios libres de derechos precedentes garantizados por el Acuerdo.
Artículo 3
Supervisión
1. La Comisión supervisará la evolución de las estadísticas sobre las importaciones de banano procedentes de los países de Centroamérica. Para ello, cooperará e intercambiará datos de modo regular con los Estados miembros y la industria de la Unión.
2. A instancias debidamente justificadas de las industrias interesadas, la Comisión podrá considerar la ampliación del ámbito del seguimiento a otros sectores.
3. La Comisión presentará un informe anual de seguimiento al Parlamento Europeo y al Consejo sobre estadísticas actualizadas relativas a las importaciones de banano procedentes de los países de Centroamérica y de aquellos sectores cuyo seguimiento se haya ampliado.
4. La Comisión comprobará el cumplimiento por parte de los países de Centroamérica de las normas sociales y ambientales que establece el título VIII de la parte IV del Acuerdo.
Artículo 4
Inicio de un procedimiento
1. Un procedimiento se iniciará a instancias de un Estado miembro, de una persona jurídica o de una asociación que carezca de personalidad jurídica y actúe en nombre de la industria de la Unión, o por iniciativa propia de la Comisión cuando esta considere que hay suficientes pruebas razonables determinadas según los factores a que se refiere el artículo 5, apartado 5, que lo justifiquen.
2. La petición de inicio de un procedimiento deberá contener pruebas de que se cumplen las condiciones para imponer la medida de salvaguardia expuesta en el artículo 2, apartado 1. En general, la solicitud incluirá la siguiente información: el tipo y la cuantía del incremento de las importaciones del producto en cuestión en términos absolutos y relativos, la cuota del mercado interior que ha absorbido el incremento de las importaciones y los cambios en el nivel de ventas, producción, productividad, utilización de la capacidad, pérdidas y ganancias, y empleo.
3. También podrá iniciarse un procedimiento en el caso de que se produzca un aumento de las importaciones concentrado en uno o varios Estados miembros o regiones ultraperiféricas, siempre que haya suficientes pruebas razonables de que se cumplen las condiciones para el inicio, de conformidad con el artículo 5, apartado 5.
4. Si, de las tendencias en las importaciones procedentes de un país centroamericano, se desprende la necesidad de aplicar medidas de salvaguardia, el Estado miembro de que se trate informará a la Comisión. La información incluirá las pruebas disponibles, de conformidad con el artículo 5, apartado 5.
5. La Comisión facilitará dicha información a los Estados miembros una vez recibida una solicitud para iniciar un procedimiento o cuando considere conveniente que debe iniciar un procedimiento por iniciativa propia de conformidad con el apartado 1.
6. Cuando quede claro que hay pruebas suficientes de conformidad con el artículo 5, apartado 5, que justifiquen el inicio de un procedimiento, la Comisión decidirá iniciar un procedimiento y publicará un anuncio al respecto en el Diario Oficial de la Unión Europea. Se iniciará el procedimiento en el mes siguiente a la recepción por parte de la Comisión de la solicitud de información de conformidad con el apartado 1.
7. En el anuncio a que se refiere el apartado 6:
a)
se resumirá la información recibida y se precisará que cualquier información pertinente deberá ser comunicada a la Comisión;
b)
se indicará el plazo durante el cual las partes interesadas podrán dar a conocer su punto de vista por escrito y presentar la información que deseen que sea tenida en cuenta durante el procedimiento;
c)
se indicará el plazo durante el cual las partes interesadas podrán solicitar ser oídas por la Comisión, con arreglo a lo dispuesto en el artículo 5, apartado 9.
Artículo 5
Investigación
1. Tras la apertura del procedimiento, la Comisión iniciará una investigación. El plazo establecido en el apartado 3 empezará a correr el día en que se publique la decisión de inicio de la investigación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
2. La Comisión podrá pedir a los Estados miembros que le faciliten información, y estos adoptarán todas las medidas necesarias para responder a dicha petición. Si la información es de interés general y no tiene carácter confidencial a tenor del artículo 12, se añadirá a los documentos no confidenciales tal como se establece en el apartado 8 del presente artículo.
3. Siempre que sea posible, la investigación finalizará en los seis meses siguientes a su inicio. En circunstancias excepcionales como, por ejemplo, un número de partes interesadas inusualmente elevado o situaciones de mercado complejas, ese plazo podrá prorrogarse por un nuevo período de tres meses. La Comisión notificará cualquier prórroga a todas las partes interesadas y expondrá las razones para dicha prórroga.
4. La Comisión tratará de procurarse cualquier información que considere necesaria para establecer conclusiones por lo que se refiere a las condiciones fijadas en el artículo 2, apartado 1, según proceda, y, cuando lo considere oportuno, procurará comprobar dicha información.
5. Durante la investigación, la Comisión evaluará todos los factores pertinentes de naturaleza objetiva y cuantificable que tengan alguna relación con la situación de la industria de la Unión, en particular el tipo y la cuantía del incremento de las importaciones del producto en cuestión en términos absolutos y relativos, la cuota de mercado interior que ha absorbido el incremento de las importaciones y los cambios en el nivel de ventas, producción, productividad, utilización de la capacidad, pérdidas y ganancias, y empleo. Esta lista no es exhaustiva, y la Comisión también podrá tener en cuenta otros factores pertinentes para determinar si existe un perjuicio grave o una amenaza de perjuicio grave, como, por ejemplo, las existencias, los precios, el rendimiento del capital invertido, el flujo de caja y otros factores que causen, puedan haber causado o amenacen con causar un perjuicio grave a la industria de la Unión.
6. Las partes interesadas que hayan presentado información conforme a lo dispuesto en el artículo 4, apartado 7, letra b), así como los representantes del país centroamericano afectado, podrán inspeccionar, previa petición por escrito, toda la información facilitada a la Comisión en relación con la investigación, a excepción de los documentos internos elaborados por las autoridades de la Unión o de los Estados miembros, siempre que dicha información sea pertinente para la presentación de su expediente, no sea confidencial a tenor del artículo 12 y sea utilizada por la Comisión en la investigación. Las partes interesadas que hayan presentado información podrán presentar a la Comisión sus observaciones sobre la información. La Comisión deberá tener en cuenta dichas observaciones siempre que estén respaldadas por suficientes pruebas razonables.
7. La Comisión velará por que todos los datos y estadísticas utilizados en la investigación estén disponibles y sean comprensibles, transparentes y comprobables.
8. La Comisión garantizará, en cuanto se den las condiciones técnicas necesarias, el acceso en línea protegido por contraseña a los documentos no confidenciales administrado por ella misma y a través del cual se facilitarán todas las informaciones relevantes no confidenciales a tenor del artículo 12. Las partes, los Estados miembros y el Parlamento, tendrán acceso a dicha plataforma en línea.
9. La Comisión oirá a las partes interesadas, en particular cuando lo hayan solicitado por escrito en el plazo fijado en el anuncio publicado en el Diario Oficial de la Unión Europea y demuestren que el resultado de la investigación podría afectarles y que hay motivos especiales para que sean oídas.
La Comisión volverá a oír a dichas partes interesadas cuando existan motivos especiales para ello.
10. Si la información no se facilita en los plazos establecidos por la Comisión o si se obstaculiza la investigación de manera significativa, la Comisión podrá adoptar conclusiones sobre la base de los datos disponibles. En caso de que la Comisión constate que una parte interesada o un tercero le ha facilitado información falsa o que induce a error, no la tendrá en cuenta y podrá utilizar los datos disponibles.
11. La Comisión notificará por escrito el inicio de una investigación al país centroamericano afectado.
Artículo 6
Medidas de vigilancia previa
1. La Comisión podrá adoptar medidas de vigilancia previa con respecto a las importaciones de un país centroamericano en caso de que:
a)
las importaciones de un producto originario de un país centroamericano sigan una tendencia tal que puedan provocar una de las situaciones previstas en los artículos 2 y 4, o
b)
se produzca un aumento repentino de importaciones concentrado en una o varias regiones ultraperiféricas o en uno o varios Estados miembros de la Unión.
2. La Comisión adoptará medidas de vigilancia previa con arreglo al procedimiento consultivo contemplado en el artículo 14, apartado 2.
3. La duración de las medidas de vigilancia previa será limitada. Salvo disposición en contrario, su validez expirará al final del segundo semestre siguiente a los primeros seis meses posteriores a su introducción.
Artículo 7
Imposición de medidas de salvaguardia provisionales
1. Se aplicarán medidas de salvaguardia provisionales en circunstancias críticas, cuando el retraso pueda causar un daño que sería difícil de reparar y una vez que se haya determinado previamente, sobre la base de los factores a que se refiere el artículo 5, apartado 5, que hay suficientes pruebas razonables de que las importaciones de un producto originario de un país centroamericano han aumentado como resultado de la reducción o la eliminación de un arancel aduanero de conformidad con el cronograma de eliminación arancelaria, y de que tales importaciones causan o amenazan con causar un perjuicio grave a la industria de la Unión.
La Comisión adoptará medidas de salvaguardia provisionales con arreglo al procedimiento consultivo contemplado en el artículo 14, apartado 2. En casos de imperiosa urgencia, incluido el caso mencionado en el apartado 2 del presente artículo, la Comisión adoptará medidas de salvaguardia provisionales aplicables inmediatamente, de conformidad con el procedimiento mencionado en el artículo 14, apartado 4.
2. Cuando un Estado miembro solicite la intervención inmediata de la Comisión y se cumplan las condiciones establecidas en el apartado 1, esta tomará una decisión en los cinco días laborables siguientes a la recepción de la solicitud.
3. Las medidas de salvaguardia provisionales no podrán aplicarse durante más de doscientos días naturales.
4. En caso de que se deroguen las medidas de salvaguardia provisionales porque la investigación ponga de manifiesto que no se dan las condiciones establecidas en el artículo 2, apartado 1, se devolverán automáticamente todos los aranceles aduaneros cobrados como consecuencia de dichas medidas de salvaguardia provisionales.
5. Las medidas de salvaguardia provisionales se aplicarán a cualquier producto que se despache a libre práctica después de la fecha de entrada en vigor de dichas medidas. No obstante, dichas medidas no impedirán el despacho a libre práctica de los productos que ya estén de camino hacia la Unión, cuando no sea posible cambiar su lugar de destino.
Artículo 8
Conclusión de la investigación y del procedimiento sin medidas
1. Si los hechos finalmente establecidos demuestran que no se cumplen las condiciones del artículo 2, apartado 1, la Comisión adoptará una decisión que ponga término a la investigación y proceda de acuerdo con el procedimiento de examen del artículo 14, apartado 3.
2. La Comisión hará público, respetando debidamente la información confidencial con arreglo al artículo 12, un informe en el que presente los datos y las conclusiones motivadas a las que haya llegado sobre todos los elementos pertinentes de hecho y de Derecho.
Artículo 9
Imposición de medidas de salvaguardia definitivas
1. Cuando los hechos finalmente establecidos pongan de manifiesto que se cumplen las condiciones del artículo 2, apartado 1, la Comisión remitirá la cuestión para examen al Comité de Asociación de conformidad con el artículo 116 del Acuerdo. Cuando el Comité de Asociación no haya emitido ninguna recomendación ni se haya encontrado otra solución satisfactoria en el plazo de treinta días a partir de dicha remisión, la Comisión adoptará la decisión de imponer medidas de salvaguardia definitivas con arreglo al procedimiento de examen contemplado en el artículo 14, apartado 3.
2. La Comisión, respetando la información confidencial con arreglo al artículo 12, hará público un informe con un resumen de los hechos y las consideraciones pertinentes para la determinación.
Artículo 10
Duración y reconsideración de las medidas de salvaguardia
1. Las medidas de salvaguardia solo se mantendrán en vigor durante el período de tiempo necesario para evitar o remediar el perjuicio grave para la industria de la Unión y para facilitar la adaptación. Dicho período no excederá de dos años, a no ser que se prorrogue de conformidad con el apartado 3.
2. Las medidas de salvaguardia se mantendrán en vigor durante toda fase de prórroga en espera del resultado de la reconsideración contemplada en el apartado 3.
3. Excepcionalmente, el período inicial de duración de una medida de salvaguardia podrá prorrogarse hasta dos años, siempre y cuando se determine que la medida de salvaguardia sigue siendo necesaria para evitar o remediar el perjuicio grave a la industria de la Unión y haya pruebas de que la industria de la Unión se está adaptando.
4. Toda ampliación con arreglo al apartado 3 del presente artículo irá precedida de una investigación a instancias de un Estado miembro, de una persona jurídica o de una asociación que carezca de personalidad jurídica y actúe en nombre de la industria de la Unión, o por iniciativa propia de la Comisión cuando se considere que hay suficientes pruebas razonables de que se cumplen las condiciones establecidas en el apartado 3 del presente artículo, según los factores a que se refiere el artículo 5, apartado 5.
5. El inicio de una investigación se publicará de conformidad con el artículo 4, apartados 6 y 7. Tanto la investigación como cualquier decisión relativa a una prórroga con arreglo al apartado 3 del presente artículo serán conformes con los artículos 5, 8 y 9.
6. La duración total de una medida de salvaguardia no excederá de cuatro años, incluidas las medidas de salvaguardia provisionales.
7. Las medidas de salvaguardia no se aplicarán una vez finalizado el período transitorio, excepto con el consentimiento del país centroamericano afectado.
8. Ninguna medida de salvaguardia se volverá a aplicar un producto que ya haya estado sujeto a una medida de este tipo, a menos que ya haya transcurrido un período de tiempo igual a la mitad del período durante el que se aplicó la medida de salvaguardia en el período inmediatamente anterior.
Artículo 11
Regiones ultraperiféricas de la Unión
En caso de que un producto originario de un país centroamericano se esté importando en cantidades cada vez mayores y en condiciones tales que causen o amenacen causar un deterioro grave de la situación económica de una o varias de las regiones ultraperiféricas de la Unión a que se hace referencia en el artículo 349 del TFUE, podrá imponerse una medida de salvaguardia de conformidad con el presente capítulo.
Artículo 12
Confidencialidad
1. La información recibida en aplicación del presente Reglamento solo podrá utilizarse para el fin para el que fue solicitada.
2. Ni la información con carácter confidencial ni la facilitada de manera confidencial y recibida en aplicación del presente Reglamento podrán divulgarse sin consentimiento expreso de quien las haya facilitado.
3. Toda solicitud de confidencialidad será motivada. No obstante, si la fuente de la información solicita que la información no se haga pública ni se divulgue en términos generales ni en forma de resumen y se pone de manifiesto que la solicitud de confidencialidad no está justificada, podrá ignorarse dicha información.
4. En cualquier caso, se considerará confidencial una información cuando su divulgación pueda tener consecuencias claramente desfavorables para quien la haya facilitado o sea fuente de la misma.
5. Los apartados 1 a 4 no obstarán para que las autoridades de la Unión hagan referencia a la información general y, en particular, a los motivos en los que se basan las decisiones tomadas en virtud de lo dispuesto en el presente Reglamento. Las autoridades deberán tener en cuenta, sin embargo, el legítimo interés de las personas físicas y jurídicas afectadas en que no se divulguen sus secretos comerciales.
Artículo 13
Informe
1. La Comisión presentará un informe anual al Parlamento Europeo y al Consejo sobre la aplicación, la ejecución y el cumplimiento de las obligaciones de la parte IV del Acuerdo y del presente Reglamento.
2. El informe incluirá información sobre la aplicación de medidas provisionales y definitivas, de medidas de vigilancia previa, medidas de vigilancia regional y de salvaguardia y sobre la conclusión de investigaciones y procedimientos sin medidas.
3. El informe contendrá información sobre las actividades de los diferentes organismos encargados de supervisar la aplicación del Acuerdo, incluida la información sobre el cumplimiento de las obligaciones con arreglo al título VIII de la parte IV del Acuerdo y sobre las actividades con grupos consultivos de la sociedad civil.
4. El informe presentará un resumen de las estadísticas y la evolución del comercio con los países de Centroamérica e incluirá estadísticas actualizadas sobre las importaciones de banano procedentes de los países de Centroamérica.
5. El Parlamento Europeo podrá, en el plazo de un mes a partir de la presentación del informe por parte de la Comisión, invitar a la Comisión á una reunión ad hoc de su comisión competente para presentar y explicar cualquier cuestión relativa a la aplicación del presente Reglamento.
6. La Comisión hará público el informe a más tardar tres meses después de su presentación al Parlamento Europeo y al Consejo.
Artículo 14
Procedimiento del Comité
1. La Comisión estará asistida por el Comité establecido en el artículo 4, apartado 1, del Reglamento (CE) no 260/2009 del Consejo, de 26 de febrero de 2009, sobre el régimen común aplicable a las importaciones (4) («el Comité»). El Comité será un comité en el sentido del Reglamento (UE) no 182/2011.
2. Cuando se haga referencia al presente apartado, será de aplicación el artículo 4 del Reglamento (UE) no 182/2011.
3. Cuando se haga referencia al presente apartado, será de aplicación el artículo 5 del Reglamento (UE) no 182/2011.
4. Cuando se haga referencia al presente apartado, será de aplicación el artículo 8 del Reglamento (UE) no 182/2011, leído en relación con su artículo 4.
5. El Comité podrá examinar cuestiones relacionadas con la aplicación del presente Reglamento, planteadas por la Comisión o a petición de un Estado miembro. Los Estados miembros podrán solicitar información e intercambiar puntos de vista en el Comité o directamente con la Comisión.
CAPÍTULO II
MECANISMO DE ESTABILIZACIÓN PARA EL BANANO
Artículo 15
Mecanismo de estabilización para el banano
1. Hasta el 31 de diciembre de 2019 se aplicará un mecanismo de estabilización a los bananos originarios de Centroamérica clasificados en la partida 0803 00 19 de la nomenclatura combinada (bananas o plátanos frescos, con exclusión de los plátanos hortaliza) y enumerados en la categoría «ST» del cronograma de eliminación arancelaria.
2. Tal como indica el cuadro del anexo, se establece un volumen anual de importaciones de activación distinto para las importaciones de los productos a que se hace referencia en el apartado 1. Además de la prueba de origen contemplada en el anexo II (Definición del concepto de «productos originarios» y métodos de cooperación administrativa) del Acuerdo, la importación de los productos a que se hace referencia en el apartado 1 al tipo de arancel aduanero preferencial estará sujeta a la presentación de un certificado de exportación emitido por la autoridad competente del país centroamericano del cual procedan los productos exportados. Una vez alcanzado el volumen desencadenante para un país de Centroamérica durante el año civil correspondiente, la Comisión, de conformidad con el procedimiento de urgencia contemplado en el artículo 14, apartado 4, adoptará un acto de ejecución por el que podrá proceder a la suspensión temporal del arancel aduanero preferencial aplicado a los productos del origen correspondiente ese mismo año, durante un periodo que no exceda de tres meses ni se extienda más allá del final del año civil o determinar que dicha suspensión no es apropiada.
3. A la hora de decidir si se deben aplicar medidas de conformidad con el apartado 2, la Comisión tendrá en cuenta el impacto de las importaciones en cuestión sobre la situación del mercado del banano de la Unión. Dicho examen incluirá factores como: el efecto de las importaciones en cuestión sobre los precios de la Unión, el desarrollo de las importaciones de otras procedencias y la estabilidad general del mercado de la Unión.
4. Cuando la Comisión decida suspender el arancel aduanero preferencial aplicable, se aplicará el que sea menor de entre el tipo básico de arancel aduanero y el tipo de arancel de nación más favorecida aplicable en el momento en que se tome esta medida.
5. Cuando la Comisión aplique las acciones a que se hace referencia en los apartados 2 y 4, se iniciarán inmediatamente consultas con el país o los países afectados para analizar y evaluar la situación analizando los datos disponibles.
6. La aplicación del mecanismo de estabilización para los bananos establecido en el presente capítulo se entenderá sin perjuicio de la aplicación de cualquiera de las medidas definidas en el capítulo I. Las medidas adoptadas de conformidad con las disposiciones de ambos capítulos no se aplicarán, sin embargo, de forma simultánea.
7. Las medias a que se hace referencia en los apartados 2 y 4 se aplicarán únicamente durante el período que finalizará el 31 de diciembre de 2019.
CAPÍTULO III
NORMAS DE DESARROLLO
Artículo 16
Normas de desarrollo
A efectos de la adopción de las normas de desarrollo necesarias para la aplicación de las reglas que figuran en el apéndice 2A del anexo II (Definición del concepto de «productos originarios» y métodos de cooperación administrativa) y del apéndice 2 del anexo I («Eliminación de Aranceles Aduaneros») del Acuerdo, será de aplicación el artículo 247 bis del Reglamento (CEE) no 2913/92.
CAPÍTULO IV
DISPOSICIONES FINALES
Artículo 17
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor a los tres días de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Se aplicará a partir de la fecha de aplicación del Acuerdo, de conformidad con su artículo 353. Se publicará un anuncio en el Diario Oficial de la Unión Europea en el que se indicará la fecha de aplicación del Acuerdo.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Estrasburgo, el 15 de enero de 2013.