РЕШЕНИЕ № 529/2013/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 21 май 2013 година
относно правила за отчитане на емисиите и поглъщанията на парникови газове, дължащи се на дейности във връзка със земеползването, промените в земеползването и горското стопанство и относно информация за действията, свързани с тези дейности
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателен акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Секторът Земеползване, промени в земеползването и горско стопанство (ЗПЗГС) в Съюза представлява нетен поглътител, който отстранява парниковите газове от атмосферата в количество, съответстващо на значителен дял от общите емисии на парникови газове на Съюза. Дейностите в сектора ЗПЗГС водят до антропогенни емисии и поглъщания на парникови газове като последица от промените в количествата въглерод, съдържащи се в растителността и почвите, както и до емисии на парникови газове, различни от CO2. Увеличеното устойчиво използване на продукти от добита дървесина може значително да ограничи емисиите и да увеличи поглъщанията на парникови газове от атмосферата. Дължащите се на сектора ЗПЗГС емисии и поглъщания на парникови газове не се отчитат за постигането на европейската цел за 2020 г. за намаление на емисиите с 20 %, определена съгласно Решение № 406/2009/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно усилията на държавите членки за намаляване на техните емисии на парникови газове, необходими за изпълнение на ангажиментите на Общността за намаляване на емисиите на парникови газове до 2020 г. (3) и съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 г. за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността (4), при все че тези емисии и поглъщания частично се отчитат за изпълнението на количествените ангажименти на Съюза за ограничаване и намаляване на емисиите по член 3, параграф 3 от Протокола от Киото („Протокола от Киото“) към Рамковата конвенция на ООН по изменението на климата (РКООНИК), одобрен с Решение 2002/358/ЕО на Съвета (5).
(2)
В контекста на постигането до 2050 г. на конкурентоспособна икономика с ниска въглеродна интензивност всички видове земеползване следва да се разглеждат по холистичен начин и ЗПЗГС да бъдат включени в рамките на политиката на Съюза за климата.
(3)
Решение № 406/2009/ЕО изисква Комисията да оцени условията и реда за включване на емисиите и поглъщанията, дължащи се на дейности във връзка със ЗПЗГС, в ангажимента на ЕС за намаление на емисиите на парникови газове, като в същото време осигури дълготрайност и екологична обоснованост на приноса на този сектор и предвиди изисквания за прецизен мониторинг и отчитане на съответните емисии и поглъщания. Ето защо с това решение, като първа стъпка, следва да се определят правила за отчитане на емисиите и поглъщанията на парникови газове от сектора ЗПЗГС и така да се допринесе за разработването на политика за включване на сектора ЗПЗГС в ангажимента на Съюза за намаляване на емисиите, по целесъобразност, като същевременно се отчитат условията на околната среда в различните региони на Съюза, включително, inter alia, богатите на гори държави. За да се осигури междувременно запазването и увеличаването на въглеродните запаси, настоящото решение следва да съдържа и изискване към държавите членки да предоставят информация относно своите действия в сектора ЗПЗГС за ограничаване или намаляване на емисиите, както и за запазване или увеличаване на поглъщанията от сектора ЗПЗГС.
(4)
В настоящото решение следва да бъдат определени задълженията на държавите членки при прилагането на тези правила за отчитане и задълженията за предоставяне на информация за техните действия в сектора ЗПЗГС. Решението следва да не определя задължения за отчитане или докладване по отношение на частни субекти.
(5)
В Решение 16/CMP.1 на Конференцията на страните, служеща като среща на страните по Протокола от Киото, прието от Единадесетата конференция на страните по РКООНИК, състояла се в Монреал през декември 2005 г., и в Решение 2/CMP.7 на Конференцията на страните, служеща като среща на страните по Протокола от Киото, прието от Седемнадесетата конференция на Страните по РКООНИК, състояла се в Дърбан през декември 2011 г., се определят правила за отчитане за сектора ЗПЗГС, валидни в рамките на втория период на задължения по Протокола от Киото. Настоящото решение следва да бъде изцяло съобразено с цитираните решения, за да се осигури съгласуваност между вътрешните правила на Съюза и определенията, реда и условията, правилата и насоките, договорени в рамките на РКООНИК, за да се избегне дублиране при докладването по държави. Настоящото решение следва също да бъде съобразено с особеностите на сектора ЗПЗГС и задълженията, произтичащи от участието на Съюза като отделна страна по РКООНИК и Протокола от Киото.
(6)
Правилата за отчитане, приложими за сектора ЗПЗГС в Съюза, не следва да създават допълнителна административна тежест. Поради това не трябва да се изисква внесените в съответствие с тези правила доклади да включват информация, която не се изисква съгласно решенията, взети на Конференцията на страните по РКООНИК и Срещата на страните по Протокола от Киото.
(7)
Секторът ЗПЗГС може да допринесе за смекчаването на изменението на климата по различни начини, по-специално чрез намаляване на емисиите, запазване и увеличаване на поглътителите и въглеродните запаси. За да бъдат ефективни мерките, насочени по-конкретно към увеличаване на улавянето на въглерод, от решаващо значение е стабилността и приспособяемостта на въглеродните депа.
(8)
Правилата за отчитане по отношение на ЗПЗГС следва да отразяват усилията, полагани в секторите на селското и горското стопанство за засилване на приноса на промените в земеползването за намаляване на емисиите. Настоящото решение следва да предвижда правила за задължително отчитане на дейностите по залесяване, повторно залесяване, обезлесяване и управление на горите, както и на дейностите по управление на пасища и управление на обработваеми земи, като за първия отчетен период се прилагат разпоредби с цел подобряване на системите за докладване и отчитане на държавите членки. Настоящото решение следва да включва и правила за доброволно отчитане на дейности, свързани с рекултивация, пресушаване на влажни зони и възстановяване на влажни зони. За тази цел Комисията следва да рационализира и подобри резултатите от базите данни на Съюза (Евростат - Lucas, ЕАОС - Corine Land Cover и т.н.), в които се събира съответната информация, с цел да се помогне на държавите членки да изпълнят задълженията си за отчитане, по-специално за управление на обработваеми земи и управление на пасища, както и доброволното отчитане на дейности, свързани с рекултивация, пресушаване на влажни зони и възстановяване на влажни зони, където има такова.
(9)
За да се осигури екологичната обоснованост на правилата за отчитане, отнасящи се за сектора ЗПЗГС в ЕС, тези правила следва да се основават на принципите за отчитане, залегнали в Решение 2/CMP.7, Решение 2/СМР.6 на Конференцията на страните, служеща като среща на страните по Протокола от Киото, прието от Шестнадесетата конференция на страните по РКООНИК, състояла се в Канкун през декември 2010 г., и Решение 16/CMP.1. Държавите членки следва да изготвят и водят своите отчети, като следят за точността, пълнотата, последователността, сравнимостта и прозрачността на съответната информация, използвана за оценяването на емисиите и поглъщанията на парникови газове от сектора ЗПЗГС, съгласно насоките, дадени в съответните указания на Междуправителствения комитет по изменение на климата (МКИК) относно националните инвентаризации на парниковите газове, включително относно методиките за отчитане на различни от CO2 емисии на парникови газове, приети в рамките на РКООНИК.
(10)
Правилата за отчитане въз основа на Решения 2/СМР.7 и 16/СМР.1 не позволяват отчитане на ефекта на заместване при използване на продукти от добита дървесина за производство на енергия и материали, тъй като това би довело до двойно отчитане. Такова използване обаче би могло значително да допринесе за смекчаване на изменението на климата и поради това предоставяната от държавите членки информация относно действията в сектора ЗПЗГС може да включва мерки за заместване на материали и енергийни суровини с висока въглеродна интензивност с биомаса. Това би повишило последователността на политиката.
(11)
За да се осигури солидна основа за бъдещото определяне на политиките и оптимизиране на земеползването в Съюза, е необходимо да се направят подходящи инвестиции. За да се гарантира, че тези инвестиции могат да бъдат насочени приоритетно към ключови категории, държавите членки следва първоначално да имат право да изключват от отчитането някои въглеродни депа. В дългосрочен план обаче следва да има стремеж към по-изчерпателно отчитане за сектора, включително всички земи, депа и газове.
(12)
Правилата за отчитане следва да отчитат точно дължащите се на човешката дейност промени в емисиите и поглъщанията. Във връзка с това в настоящото решение следва да се предвиди използването на специфични методики за различните видове дейности в сектора ЗПЗГС. Емисиите и поглъщанията, свързани със залесяването, повторното залесяване и обезлесяването, са резултат от пряко и причинено от човека превръщане на незалесена в залесена площ или обратно и следователно трябва да бъдат отчитани в своята цялост. Всички емисии и поглъщания, свързани с управлението на пасища, управлението на обработваеми земи, рекултивацията, пресушаването на влажни зони и възстановяването на влажни зони, се отчитат чрез прилагане на базова година за изчисляване на промените в емисиите и поглъщанията. Емисиите и поглъщанията от управлението на горите обаче зависят от определен брой природни условия, възрастовата структура, както и от миналите и настоящите практики на управление. Използването на базова година не е в състояние да отрази тези фактори и произтичащите от тях циклични въздействия върху емисиите и поглъщанията или варирането им през отделните години. Съответните правила за отчитане, по които се изчисляват промените в емисиите и поглъщанията, следва по-скоро да предвиждат използването на референтни количества, така че да се изключат последиците от природни фактори и специфични за дадена страна характеристики. Референтните количества представляват оценки на нетните годишни емисии или поглъщания, дължащи се на управлението на горите на територията на държава членка през годините, включени във всеки отчетен период, и следва да бъдат определени по прозрачен начин, в съответствие с решения 2/CMP.6 и 2/CMP.7. Посочените в настоящото решение референтни количества следва да бъдат идентични с одобрените в рамките на РКООНИК. Ако на разположение на дадена държава членка се окажат подобрения в методиките или данните, свързани с определянето на референтното количество, държавата членка следва да извърши подходящите технически корекции, за да включи въздействието на преизчисленията в отчетите за управлението на горите.
Правилата за отчитане следва да предвиждат горна граница на посочваните в отчетите стойности на нетните поглъщания в резултат от управлението на горите. В случай на нововъведения във връзка с правилата за отчитане за горскостопански дейности в контекста на съответните международни процеси следва да се обмисли актуализиране на правилата за отчитане за горскостопански дейности в настоящото решение с цел да се осигури съгласуваност с тези нововъведения.
(13)
Правилата за отчитане следва да отразяват по подходящ начин положителния принос за поглъщания на парникови газове в дървесина и продукти на основата на дървесина, както и да допринасят за засилено използване на горите като ресурс в рамките на устойчивото управление на горите и за засилено използване на продукти от дървесина.
(14)
Съгласно глава 4.1.1 от ръководството на МКИК за добра практика при земеползването, промените в земеползването и горското стопанство, добра практика е страните да посочат минималната ширина, която ще прилагат при определението за гора и единици земя, които подлежат на дейности по залесяване, възобновяване на гори и обезлесяване, в допълнение към минималната площ гора. Следва да се осигури съгласуваност с определението, използвано от всяка държава членка при докладването по линия на РКООНИК и Протокола от Киото и настоящото решение.
(15)
Правилата за отчитане следва да гарантират, че държавите членки отразяват точно в отчетите промените, когато има такива, във въглеродното депо на продуктите от добита дървесина с оглед да се стимулира използването на продукти от добита дървесина с продължителен жизнен цикъл. Следователно функцията за разлагане от първи порядък, приложима за емисиите от продукти от добита дървесина, следва да съответства на формула 12.1 от ръководствата на МКИК, озаглавени „Ръководства на МКИК от 2006 г. относно националните инвентаризации на парниковите газове“, а съответните приети стойности за периода на полуотделяне на въглерода следва да се базират на таблица 3а.1.3 от ръководството на МКИК от 2003 г. за добра практика при земеползването, промените в земеползването и горското стопанство. Държавите членки следва да могат вместо това да използват специфични за страната методики и стойности за периода на полуотделяне на въглерода, стига те да са в съответствие с най-новите ръководства на МКИК.
(16)
Тъй като годишните колебания на стойностите на емисиите и поглъщанията на парникови газове, дължащи се на селскостопански дейности, са много по-малки в сравнение с тези за горскостопанските дейности, държавите членки следва да отчитат емисиите и поглъщанията от дейностите за управление на обработваеми земи и пасища спрямо базовата година или период.
(17)
Пресушаването на влажни зони и възстановяването на влажни зони обхваща емисиите от торфища, където се натрупват големи количества въглерод. Емисиите от деградиращи и пресъхващи торфища съставляват около 5 % от емисиите на парниковите газове в световен мащаб и представляват между 3,5 и 4 % от емисиите в Съюза през 2010 г. Поради това, след като на международно равнище бъдат договорени съответните ръководства на МКИК, Съюзът следва да се стреми да придвижи въпроса на международно равнище с оглед постигането на споразумение с органите на РКООНИК или на Протокола от Киото относно задължението да се изготвят и водят годишни отчети за емисиите и поглъщанията от дейности, попадащи в категориите пресушаване и възстановяване на влажни зони, и с оглед на включването на това задължение в глобалното споразумение за климата, което да бъде сключено не по-късно от 2015 г.
(18)
Естествените смущения, като например пожари, нашествия на насекоми, болести, екстремните метеорологични събития и геоложки дислокации, които са извън контрола на държава членка и на практика не са повлияни от нея, могат да доведат до емисии от сектора ЗПЗГС с временен характер или могат да обърнат ефекта от предишни поглъщания. Тъй като обръщане на ефекта може да се получи и в резултат от управленски решения, като например решения за дърводобив или залесяване, с настоящото решение следва да се осигури винаги да има точно отразяване на причинените от човека обратни ефекти в отчетите за ЗПЗГС. От друга страна, с настоящото решение следва на държавите членки да се даде ограничена възможност да изключват от своите отчети за ЗПЗГС емисиите, дължащи се на смущения в залесяването, повторното залесяване и управлението на горите, които са извън техния контрол, като използват фонови нива и допустими отклонения в съответствие с Решение 2/CMP.7. Начинът обаче, по който държавите членки прилагат тези разпоредби, следва да не води до необосновано занижено отчитане.
(19)
Правилата за докладване за емисиите на парникови газове и за друга информация във връзка с изменението на климата, включително информация за сектора ЗПЗГС, попадат в обхвата на Регламент (ЕС) № 525/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2013 г. относно механизъм за мониторинг и докладване на емисиите на парникови газове и за докладване на друга информация, свързана с изменението на климата, на национално равнище и на равнището на Съюза (6) и следователно са извън обхвата на настоящото решение. Държавите членки следва да спазват тези правила за мониторинг и докладване във връзка със задълженията си за отчитане, определени в настоящото решение.
(20)
Изготвянето на отчетите за ЗПЗГС на ежегодна основа би направило тези отчети неточни и ненадеждни поради годишните колебания в стойностите на емисиите и поглъщанията, често появяващата се необходимост от преизчисляване на някои докладвани данни и дългото време, необходимо за проява на ефекта от променените управленски практики в горското и селското стопанство върху количеството на въглеродните запаси в растителността и почвите. Ето защо настоящото решение следва да предвиди отчитане на по-дълъг период от време.
(21)
Държавите членки следва да предоставят информация за своите текущи и бъдещи действия в сектора ЗПЗГС, с които въвеждат подходящи за страната мерки за ограничаване или намаляване на емисиите и за запазване или увеличаване на поглъщанията от сектора ЗПЗГС. Тази информация следва да съдържа някои елементи, посочени в настоящото решение. Освен това за поощряване на най-добрите практики и единодействия с други политики и мерки, свързани с горите и селското стопанство, в приложение към настоящото решение следва да бъде поместен примерен списък от мерки, които също могат да бъдат включени в подаваната информация. Комисията може да предоставя насоки, за да улесни обмена на съпоставима информация.
(22)
В рамките на подготовката и изпълнението на своите действия в сектора ЗПЗГС държавите членки могат, когато е целесъобразно, да проучат дали има възможности за насърчаване на инвестиции в селското стопанство.
(23)
На Комисията следва да бъде делегирано правомощие да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз, за да актуализира съдържащите се в настоящото решение определения в съответствие с промените на определенията, приети от органите на РКООНИК или Протокола от Киото, или на произтичащите от тях или последващи ги споразумения; за да изменя приложение I с цел да добавя или да променя отчетни периоди, така че да гарантира, че тези периоди отговарят на съответните периоди, приети от органите на РКООНИК или Протокола от Киото, или на произтичащите от тях или последващи ги споразумения, и че са съгласувани с отчетните периоди, приети от органите на РКООНИК или Протокола от Киото, или на произтичащите от тях или последващи ги споразумения, които се прилагат за ангажиментите на Съюза по отношение на намаляване на емисиите в други сектори; за да изменя приложение II с актуализирани референтни количества в съответствие с разпоредбите на настоящото решение; за да преразглежда посочената в приложение III информация в съответствие с промените на определенията, приети от органите на РКООНИК или Протокола от Киото, или на произтичащите от тях или последващи ги споразумения; за да изменя приложение V в съответствие с промените на определенията, приети от органите на РКООНИК или Протокола от Киото, или на произтичащите от тях или последващи ги споразумения; и за да преразглежда предвидените в настоящото решение изисквания за информацията, свързана с правилата за отчитане на естествени смущения, така че да бъде отразено преразглеждането на актове, приети от органите на РКООНИК или на Протокола от Киото. От особена важност е по време на подготвителната работа Комисията да провежда подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и съставянето на делегираните актове Комисията следва да осигурява едновременно и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(24)
Тъй като целите на настоящото решение, а именно установяване на правила за отчитане на емисиите и поглъщанията на парникови газове, дължащи се на дейности в сектора ЗПЗГС, и предоставянето на информация от държавите членки относно дейности в сектора ЗПЗГС, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки поради своето естество и поради това, предвид обхвата и последиците от предвиденото действие, могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, формулиран в член 5 от Договора за Европейския съюз. Когато приема такива мерки, Съюзът следва да зачита областите на компетентност на държавите членки по отношение на политиката за горското стопанство. В съответствие с принципа на пропорционалност, посочен в същия член, настоящото решение не надхвърля необходимото за постигане на тези цели,
ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Предмет и обхват
С настоящото решение се определят правила за отчитане на емисиите и поглъщанията на парникови газове, дължащи се на дейности в сектора Земеползване, промени в земеползването и горско стопанство (ЗПЗГС), като първа стъпка към включването, когато е целесъобразно, на посочените дейности в ангажимента на Съюза за намаляване на емисиите на парникови газове. Решението не създава задължения за отчитане или докладване по отношение на частни субекти. В него се предвижда задължение за държавите членки да представят информация относно своите действия в сектора ЗПЗГС за ограничаване или намаляване на емисиите и за запазване или увеличаване на поглъщанията.
Член 2
Определения
1. За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
а)
„емисии“ означава антропогенни емисии на парникови газове в атмосферата по източници;
б)
„поглъщания“ означава антропогенни поглъщания на парникови газове от атмосферата по поглътители;
в)
„залесяване“ означава пряко и причинено от човека превръщане на площ, която не е била залесена за период от поне 50 години, в залесена площ чрез засаждане, посяване и/или благоприятствано от човека естествено засаждане, когато това превръщане е станало след 31 декември 1989 г.;
г)
„повторно залесяване“ означава всяко пряко и причинено от човека превръщане на площ, която не е гора, в гора чрез засаждане, посяване и/или благоприятствано от човека естествено засаждане, което се ограничава до площ, която е била гора, но е престанала да бъде гора преди 1 януари 1990 г., и която е била превърната отново в гора в периода след 31 декември 1989 г.;
д)
„обезлесяване“ означава прякото, причинено от човека превръщане на гора в площ, която не е гора, когато превръщането е станало след 31 декември 1989 г.;
е)
„управление на горите“ означава всяка дейност, произтичаща от приложима към горите система от практики, която оказва въздействие върху екологичните, икономическите или социалните функции на горите;
ж)
„управление на обработваеми площи“ означава всяка дейност, произтичаща от система от практики, приложима към земи за отглеждане на селскостопански култури, както и към земи, които са оставени под угар или временно не се използват за отглеждане на селскостопански култури;
з)
„управление на пасища“ означава всяка дейност, която произтича от система от практики, приложима към използвани за животновъдство земи и насочена към контролиране или оказване на въздействие върху количеството и вида на растителността и отглежданите животни;
и)
„рекултивация“ означава всяка пряка човешка дейност за увеличаване на въглеродния запас във всеки обект с площ минимум 0,05 хектара чрез създаването на растителна покривка, когато тази дейност не представлява залесяване или повторно залесяване;
й)
„въглероден запас“ означава масата на въглерода, съхранена в дадено въглеродно депо;
к)
„пресушаване и възстановяване на влажни зони“ означава всяка дейност, произтичаща от система за пресушаване или възстановяване на влажни зони на земя, която е била пресушена или възстановена като влажна зона след 31 декември 1989 г., има минимална площ 1 хектар и в която присъства органична почва, при положение че дейността не представлява никаква друга дейност, за която се съставят и водят отчети съгласно член 3, параграфи 1, 2 и 3, и при положение че пресушаването е пряко причинено от човека понижаване на нивото на подпочвените води, а възстановяването на влажни зони е прякото причинено от човека частично или цялостно обръщане на ефекта от пресушаването;
л)
„източник“ означава всякакъв процес, дейност или механизъм, при който в атмосферата се отделя парников газ, аерозол или прекурсор на парников газ;
м)
„поглътител“ означава всеки процес, дейност или механизъм, при който от атмосферата се отстранява парников газ, аерозол или прекурсор на парников газ;
н)
„въглеродно депо“ означава част или цялостна биогеохимична даденост или система на територията на дадена държава членка, в която се натрупва въглерод, въглеродосъдържащ прекурсор на парников газ или въглеродосъдържащ парников газ;
о)
„прекурсор на парников газ“ означава химично съединение, което участва в химичните реакции, водещи до създаването на парниковите газове, посочени в член 3, параграф 4;
п)
„продукт от добита дървесина“ означава всеки продукт от дърводобива, който е напуснал съответния дърводобивен обект;
р)
„гора“ означава площ от земя, определена от минималните стойности за размер на площ, за покритие от дървесни корони или еквивалентна гъстота на дърветата, и за потенциална височина на дърветата в зряла възраст на мястото им на растеж, както е определена за всяка държава членка в приложение V. Тя включва площи, покрити с дървета, включително групи от растящи млади естествени дървета или насаждения, които все още трябва да достигнат минималните стойности за покритие от дървесни корони или еквивалентна гъстота на дърветата или минималната височина на дърветата, посочени в приложение V, включително всяка площ, която по принцип представлява част от горската площ, но на която временно няма дървета в резултат на човешка намеса, като например дърводобив, или в резултат на естествени причини, но за която може да се очаква, че отново ще се превърне в гора;
с)
„покритие от дървесни корони“ означава частта от определена площ, която е покрита с вертикалната проекция на периметъра от дървесни корони, изразена като процент;
т)
„гъстота на дърветата“ означава гъстотата на стоящите и растящи дървета върху горска площ, измерена в съответствие с методика, определена от съответната държава членка;
у)
„естествени смущения“ означава всички неантропогенни събития или обстоятелства, които причиняват значителни емисии от гори, чието настъпване е извън контрола на съответната държава членка, при условие че държавата членка обективно няма възможност да ограничи значително ефекта от събитията или обстоятелствата върху емисиите, дори и след тяхната поява;
(ф)
„фоново ниво“ означава средната стойност на емисиите, причинени от естествени смущения за определен период от време, с изключение на статистическите отклонения, изчислени в съответствие с член 9, параграф 2;
х)
„период на полуотделяне на въглерода“ означава броя години, необходими на количеството въглерод, натрупано в определена категория продукти от добита дървесина, за да намалее наполовина от първоначалната си стойност;
ц)
„незабавно окисление“ означава метод на отчитане, при който се приема, че отделянето в атмосферата на цялото количество въглерод, натрупано в продуктите от добита дървесина, става в момента на дърводобива;
ч)
„санитарна сеч“ означава всяка дърводобивна дейност, състояща се в добив на дървесина, която все още може да се използват поне частично от земи, пострадали от естествени смущения.
2. Комисията се оправомощава да приема делегирани актове съгласно член 12 за изменение на определенията в параграф 1 от настоящия член с цел да осигури съгласуваност между тези определения и евентуални промени на съответните определения, приети от органите на РКООНИК или Протокола от Киото, или на произтичащи от тях или последващи ги споразумения.
3. Комисията се оправомощава да приема делегирани актове съгласно член 12 за изменение на приложение V с цел актуализиране на стойностите, посочени в същото приложение в съответствие с промените на определенията по отношение на аспектите, посочени в приложение V, които са приети от органите на РКООНИК или Протокола от Киото, или на произтичащи от тях или последващи ги споразумения.
Член 3
Задължение за изготвяне и водене на отчети за ЗПЗГС
1. За всеки отчетен период, посочен в приложение I, държавите членки изготвят и водят отчети, които отразяват точно всички емисии и поглъщания, дължащи се на дейности на тяхна територия и попадащи в следните категории:
а)
залесяване;
б)
повторно залесяване;
в)
обезлесяване;
г)
управление на гори.
2. За отчетния период, започващ на 1 януари 2021 г., и след това държавите членки изготвят и водят годишни отчети, които отразяват точно всички емисии и поглъщания, дължащи се на дейности на тяхна територия и попадащи в следните категории:
а)
управление на обработваеми площи;
б)
управление на пасища.
По отношение на годишните отчети за емисиите и поглъщанията, дължащи се на управление на обработваеми площи и управление на пасища, за отчетния период от 1 януари 2013 г. до 31 декември 2020 г. се прилага следното:
а)
От 2016 до 2018 г. държавите членки изпращат на Комисията до 15 март всяка година доклад за съществуващите и разработваните в момента системи за оценка на емисиите и поглъщанията от управлението на обработваеми площи и управлението на пасища. Държавите членки следва да посочат доколко тези системи са в съответствие с методиките на МКИК и изискванията за докладване на РКООНИК по отношение на емисиите и поглъщанията на парникови газове.
б)
Преди 1 януари 2022 г. държавите членки изготвят и представят на Комисията до 15 март всяка година първоначални, предварителни и необвързващи годишни оценки за емисиите и поглъщанията от управлението на обработваеми площи и управлението на пасища, като използват по целесъобразност методиките на МКИК. Държавите членки следва да използват поне методиката, описана като Tier 1 в съответните ръководства на МКИК. Държавите членки се насърчават да използват тези оценки, за да набележат ключови категории и да разработят ключови методики от тип Tier 2 и Tier 3 за отделните държави с цел изготвяне на надеждни и точни оценки за емисиите и поглъщанията.
в)
Държавите членки предават окончателните си годишни оценки за отчитане на управлението на обработваеми площи и управлението на пасища не по-късно от 15 март 2022 г.
г)
Държавите членки могат да поискат дерогация, за да отложат крайния срок, установен в буква в), ако определянето на крайната оценка за отчитане на управлението на обработваема площ и управлението на пасища не може разумно да приключи в рамките на определения в настоящия параграф график поради поне една от следните причини:
i)
отчитането, което се изисква, може да приключи единствено в срокове, които излизат извън графика, по технически причини;
ii)
завършването на отчитането в рамките на графика би било непропорционално скъпо.
Държавите членки, които искат да се възползват от дерогацията, подават мотивирано искане до Комисията в срок до 15 януари 2021 г.
Ако Комисията счете, че искането е основателно, тя предоставя дерогацията за срок от максимум 3 календарни години, считано от 15 март 2022 г. В противен случай тя отхвърля искането, като излага основанията за решението си.
При необходимост Комисията може да изисква представянето на допълнителна информация в определен разумен срок.
Искането за дерогация се счита за прието, ако Комисията не е повдигнала възражения в рамките на шест месеца от получаването на първоначалното искане на държавата членка или от получаването на поисканата допълнителна информация.
3. За всеки отчетен период, посочен в приложение I, държавите членки могат освен това да изготвят и водят отчети, които отразяват точно емисиите и поглъщанията, дължащи се на рекултивация, пресушаване и възстановяване на влажни зони.
4. Отчетите, посочени в параграфи 1, 2 и 3, включват емисиите и поглъщанията на следните видове парникови газове:
а)
въглероден диоксид (CO2);
б)
метан (CH4);
в)
диазотен оксид (N2O).
5. Държавите членки включват в своите отчети конкретната дейност по параграфи 1, 2 и 3, когато отчетите са подготвени и водени в съответствие с настоящото решение, от по-късната от следните две дати: датата на началото на дейността или 1 януари 2013 г.
Член 4
Общи правила за отчитане
1. В своите отчети, посочени в член 3, параграфи 1, 2 и 3, държавите членки отбелязват емисиите с положителен знак (+), а поглъщанията с отрицателен знак (-).
2. При изготвянето и воденето на своите отчети държавите членки следят за точността, пълнотата, последователността, сравнимостта и прозрачността на съответната информация, когато оценяват емисиите и поглъщанията на парникови газове, свързани с посочените в член 3, параграфи 1, 2 и 3 дейности.
3. Емисиите и поглъщанията, които се дължат на която и да е дейност, попадаща в повече от една категория по член 3, параграфи 1, 2 и 3, се отчитат само в една категория с цел да се предотврати двойно отчитане.
4. Въз основа на прозрачни и подлежащи на проверка данни държавите членки определят земните площи, на които се провежда дейност, попадаща в определена категория по член 3, параграфи 1, 2 и 3. Те осигуряват възможност всички тези земни площи да могат да бъдат идентифицирани в отчета за съответната категория.
5. Държавите членки включват в своите отчети, посочени в член 3, параграфи 1, 2 и 3, всяка промяна на запасите от въглерод в следните въглеродни депа:
а)
надземната биомаса;
б)
подземната биомаса;
в)
падналата листна маса и клони;
г)
изсъхналата дървесина;
д)
органичния въглерод в почвата;
е)
продуктите от добита дървесина.
В случаите обаче, когато съответните въглеродни депа, изредени в първа алинея, букви от а) до д), не са източници, държавите членки могат да предпочетат да не включват в своите отчети промените на въглеродните запаси в тях. Държавите членки считат, че дадено въглеродно депо не е източник само ако това е доказано въз основа на прозрачни и подлежащи на проверка данни.
6. Държавите членки завършат изготвянето на своите отчети по член 3, параграфи 1, 2 и 3, в края на всеки отчетен период, посочен в приложение I, като определят в тези отчети баланса на общите нетни емисии и поглъщания за съответния отчетен период.
7. Държавите членки водят пълна и точна документация за всички данни, които използват при изпълнението на своите задължения по настоящото решение най-малко за времето, през което това решение е в сила.
8. Комисията се оправомощава да приема делегирани актове в съответствие с член 12, за да изменя приложение I с цел да добавя или променя отчетни периоди, така че да гарантира, че те отговарят на съответните периоди, приети от органите на РКООНИК или Протокола от Киото, или на произтичащите от тях или последващи ги споразумения, и че са съгласувани с отчетните периоди, приети от органите на РКООНИК или Протокола от Киото, или на произтичащите от тях или последващи ги споразумения, които се прилагат за ангажиментите на Съюза по отношение на намаляване на емисиите в други сектори.
Член 5
Правила за отчитане във връзка със залесяването, възобновяването на гори и обезлесяването
1. В отчетите във връзка със залесяването и възобновяванетo на гори държавите членки отразяват емисиите и поглъщанията, произтичащи от подобни дейности, провеждани на земи, които не са били гори към 31 декември 1989 г. Държавите членки могат да отразят емисиите от залесяване и повторно залесяване в един отчет.
2. Държавите членки отразяват в своите отчети нетните емисии и поглъщания, дължащи се на дейностите по залесяване, възобновяване на гори и обезлесяване, както и общите емисии и поглъщания за всяка от годините от съответния отчетен период, въз основа на прозрачни и подлежащи на проверка данни.
3. Държавите членки водят отчети за емисиите и поглъщанията на площите, които са били посочени в отчетите по член 4, параграф 4 под категорията дейности по залесяване, повторно залесяване или обезлесяване, дори и когато вече не се провеждат такива дейности в тези площи.
4. Всяка държава членка определя горската площ, като използва същата пространствена единица за оценка, която е посочена в приложение V, при изчисленията за дейностите по залесяване, възобновяване на гори и обезлесяване.
Член 6
Правила за отчитане във връзка с управлението на гори
1. Държавите членки отчитат емисиите и поглъщанията, дължащи се на дейности по управление на горите, изчислени като емисии и поглъщания във всеки отчетен период по приложение I, минус стойността, получена като се умножи броят на годините през този отчетен период по референтното количество, посочено в приложение II.
2. Когато резултатът от изчислението, посочено в параграф 1, за определен отчетен период има отрицателна стойност, държавите членки включват в своите отчети във връзка с управлението на горите общи емисии и поглъщания с равностойност не повече от 3,5 % от емисиите на съответната държава членка през нейната базова година или базов период, съгласно посоченото в приложение VI, както е подадено в съответния доклад на тази държава членка до РКООНИК, приет съгласно съответните решения CMP относно базовата година или базовия период за втория период на задължения по Протокола от Киото, с изключение на емисиите и поглъщанията от посочените в член 3, параграфи 1, 2 и 3 дейности, умножени по броя на годините в съответния отчетен период.
3. Държавите членки осигуряват съответствието на изчислителните методи, използвани от тях в отчетите във връзка с управлението на гори, с допълнение II към Решение 2/CMP.6 и с изчислителните методи, използвани при изчислението на техните референтни количества, посочени в приложение II, по отношение най-малко на следните аспекти:
а)
въглеродните депа и парниковите газове;
б)
площта, за която се прилага управлението на горите;
в)
продуктите от добита дървесина;
г)
естествените смущения.
4. Не по-късно от една година преди края на всеки отчетен период държавите членки съобщават на Комисията преразгледаните референтни количества. Тези референтни количества са идентични с определените в актовете, одобрени от органите на РКООНИК или на Протокола от Киото, или - при липса на такива актове - се изчисляват в съответствие с процесите и методиките, определени в съответните решения, приети от органите на РКООНИК или Протокола от Киото, или на произтичащи от тях или последващи ги споразумения.
5. Ако има изменения в съответните разпоредби на Решение 2/CMP.6 или 2/СМР.7, държавите членки съобщават на Комисията преразгледани референтни количества, които отразяват въпросните изменения, не по-късно от шест месеца след приемането на въпросните изменения.
6. Ако на разположение на дадена държава членка се окажат подобрени методики, свързани с данните, използвани за определянето на референтното количество, посочено в приложение II, или когато има значителни подобрения в качеството на данните, с които разполага дадена държава членка, съответната държава членка извършва подходящите технически корекции, за да включи въздействието на преизчисленията в отчетите за управлението на горите. Тези технически корекции са идентични на всички подобни корекции, одобрени в рамките на процеса на преглед на РКООНИК, съгласно Решение 2/CMP.7. Съответните държави членки съобщават тези корекции на Комисията най-късно като част от докладваната информация съгласно член 7, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕС) № 525/2013.
7. За целите на параграфи 4, 5 и 6 държавите членки посочват количеството на годишните емисии, дължащи се на естествени смущения, които са включени в техните преразгледани референтни количества, както и начина, по който е определено това количество.
8. Комисията проверява информацията във връзка с преразгледаните референтни количества, посочени в параграфи 4 и 5, и техническите корекции, посочени в параграф 6, с цел осигуряване на съгласуваност между информацията, изпратена на РКООНИК, и информацията, изпратена на Комисията от държавите членки.
9. Комисията се оправомощава да приема делегирани актове в съответствие с член 12, за да актуализира референтните количества по приложение II, когато дадена държава членка промени референтното си количество съгласно параграфи 4 и 5 и това е било одобрено в рамките на процесите по РКООНИК.
10. Държавите членки отразяват в своите отчети във връзка с управлението на горите въздействието на всяко изменение на приложение II по отношение на целия съответен отчетен период.
Член 7
Правила за отчитане във връзка с продуктите от добита дървесина
1. Всяка държава членка отразява в своите отчети съгласно член 3, параграфи 1, 2 и 3 емисиите и поглъщанията, които се дължат на промени във въглеродното депо на продуктите от добита дървесина, включително емисиите от добити дървесни продукти, отстранени от горите ѝ преди 1 януари 2013 г. Емисиите от продукти от добита дървесина, които вече са отчетени съгласно Протокола от Киото за периода от 2008 до 2012 г. въз основа на незабавното окисление, се изключват.
2. В отчетите съгласно член 3, параграфи 1, 2 и 3, свързани с продукти от добита дървесина, държавите членки отразяват емисиите и поглъщанията, които се дължат на промени във въглеродното депо на продуктите от добита дървесина, попадащи в следните категории, като използват функцията на разлагане от първи порядък и посочените в приложение III приети периоди на полуотделяне на въглерода:
а)
хартия;
б)
дървени плоскости;
в)
нарязана дървесина.
Държавите членки могат да допълнят посочените категории с информация за корите, при условие че наличните данни са прозрачни и подлежащи на проверка. Освен това държавите членки могат да използват специфични за страната подкатегории за всяка от посочените категории. Държавите членки могат да използват специфични за страната методики и периоди на полуотделяне вместо посочените в приложение III методики и приети периоди на полуотделяне на въглерода, при условие че тези методики и периоди са определени въз основа на прозрачни и подлежащи на проверка данни и използваните методи са поне толкова подробни и точни, колкото посочените в приложение III.
За изнасяните продукти от добита дървесина, специфичните за страната данни се отнасят до специфичните за страната периоди на полуотделяне и използването на продуктите от добита дървесина в страната на вноса.
Държавите членки не използват специфични за страната стойности на периодите на полуотделяне за добити дървесни продукти, пуснати на пазара в Съюза, които се различават от тези, използвани от внасящите държави членки в отчетите им съгласно член 3, параграфи 1, 2 и 3.
Продуктите от добита дървесина, получени от обезлесяване, се отчитат въз основа на незабавното окисление.
3. Когато държавите членки отразяват в своите отчети съгласно член 3, параграфи 1, 2 и 3 емисиите на въглероден диоксид (CO2) от продуктите от добита дървесина, намиращи се в депа за твърди отпадъци, отчитането става въз основа на незабавното окисление.
4. Когато държавите членки отразяват в своите отчети емисиите, получени от продуктите от добита дървесина, които са добити за енергийни цели, те го правят също въз основа на незабавното окисление.
Държавите членки могат, единствено за сведение, да посочват в докладваната информация дела на дървесината, използвана за енергийни цели, която е била внесена от страна извън Съюза, както и държавите по произход на такава дървесина.
5. Внесените продукти от добита дървесина не се отчитат от внасящата държава членка, независимо от произхода им. Ето защо държавите членки отразяват в своите отчети емисиите и поглъщанията от продуктите от добита дървесина само когато тези емисии и поглъщания са получени от продукти от добита дървесина, отстранени от горските площи, които са включени в отчетите им съгласно член 3, параграфи 1, 2 и 3.
6. Комисията се оправомощава да приема делегирани актове в съответствие с член 12 с цел преразглеждане на посочената в приложение III информация, за да отрази промените в актовете, приети от органите на РКООНИК или Протокола от Киото, или на произтичащи от тях или последващи ги споразумения.
Член 8
Правила за отчитане във връзка с управлението на обработваеми земи, управлението на пасища, рекултивирането и пресушаването или възстановяването на влажни зони
1. В отчетите си във връзка с управлението на обработваеми земи и на пасища дадена държава членка отразява емисиите и поглъщанията, които се дължат на посочените дейности, изчислени като емисии и поглъщания във всеки отчетен период, посочен в приложение I, минус стойността, получена, като се умножи броят на годините в този отчетен период по количеството на емисиите и поглъщанията на държавата членка от посочените дейности в нейната базова година, както е посочено в приложение VI.
2. Когато дадена държава членка избере да изготвя и води отчети за рекултивацията и/или пресушаването и възстановяването на влажни зони, тя използва метода на изчисление, описан в параграф 1.
Член 9
Правила за отчитане във връзка с естествените смущения
1. Когато са спазени условията по параграфи 2 и 5 от настоящия член, държавите членки могат да изключат от изчисленията във връзка с техните задължения за отчитане съгласно член 3, параграф 1, букви а), б), и г) неантропогенните емисии на парникови газове от дължащи се на естествени смущения източници.
2. Когато държавите членки прилагат параграф 1 от настоящия член, те изчисляват в съответствие с методиката, посочена в приложение VII, фоново ниво за всяка от дейностите, посочени в член 3, параграф 1, букви а), б) и г). Букви а) и б) от член 3, параграф 1 имат общо фоново ниво. Като алтернатива държавите членки могат да прилагат прозрачна и сравнима специфична за страната методика, като използват последователна и първоначално пълна времева серия от данни, включително за периода 1990 - 2009 г.
3. Държавите членки могат да изключат от своите отчети за ЗПЗГС, било ежегодно или в края на съответния отчетен период, неантропогенните емисии на парникови газове от източници, които надхвърлят фоновото ниво, изчислено в съответствие с параграф 2, когато:
а)
емисиите за конкретна година от отчетния период надхвърлят фоновото ниво плюс определено отклонение. Когато фоновото ниво е изчислено в съответствие с посочения в приложение VII метод, това отклонение е равно на два пъти стандартното отклонение за времевата серия, използвана за изчисляване на фоновото ниво. Когато фоновото ниво е изчислено, като се използва специфична за страната методика, държавата членка описва начина, по който е определено отклонението, когато е необходимо такова отклонение. При всяка използвана методика се избягва прилагането на математическо очакване за нетните кредити за времето на отчетния период;
б)
изискванията за информация в параграф 5 се спазват и отчитат от държавите членки.
4. Всяка държава членка, която изключва неантропогенните емисии на парникови газове от дължащи се на естествени смущения източници през конкретна година от отчетния период:
а)
изключва от отчитането за остатъка от отчетния период всички последващи поглъщания, свързани с площи, засегнати от естествени смущения, където са възникнали емисиите по параграф 3;
б)
не изключва емисии в резултат на дейности по дърводобив и санитарна сеч, извършени на тези площи вследствие на настъпилите естествени смущения;
в)
не изключва емисии в резултат на препоръчително изгаряне, извършено на тези площи през тази конкретна година от отчетния период;
г)
не изключва емисии, свързани с площи, които са били подложени на обезлесяване вследствие на настъпилите естествени смущения.
5. Държавите членки могат да изключат неантропогенни емисии на парникови газове от дължащи се на естествени смущения източници, само ако предоставят прозрачна информация, която да показва:
а)
че всички площи, засегнати от естествени смущения през конкретната отчетна година, са били идентифицирани, включително географското им разположение, годината и видовете естествени смущения;
б)
че през остатъка от съответния отчетен период не е осъществявано обезлесяване на площите, които са били засегнати от естествени смущения и по отношение на които емисиите са били изключени от отчитането;
в)
какви подлежащи на проверка методи и критерии ще бъдат използвани за установяване на обезлесяване на тези площи през годините, които следват отчетния период;
г)
където е осъществимо, какви мерки е предприела държавата членка за управление или контрол на последиците от тези естествени смущения;
д)
където е възможно, какви мерки е предприела държавата членка за рехабилитация на площите, засегнати от тези естествени смущения.
6. Комисията се оправомощава да приема делегирани актове съгласно член 12 за преразглеждане на изискванията за информация, посочени в параграф 5 от настоящия член, с цел да бъдат отразени изменения на актове, приети от органите на РКООНИК или на Протокола от Киото.
Член 10
Информация за действия в сектора ЗПЗГС
1. Не по-късно от 18 месеца след началото на всеки отчетен период, посочен в приложение I, държавите членки изготвят и предават на Комисията информация за своите текущи и бъдещи действия в сектора ЗПЗГС за ограничаване или намаляване на емисиите и запазване или увеличаване на поглъщанията в резултат от дейностите, посочени в член 3, параграфи 1, 2 и 3 от настоящото решение, във вид на отделен документ или на ясно обособен дял от националните си стратегии за развитие с ниски нива на въглеродни емисии, посочени в член 4 от Регламент (ЕС) № 525/2013, или от националните си стратегии или планове във връзка със ЗПЗГС. Във връзка с това държавите членки осигуряват обсъждания с широк кръг заинтересовани страни. Когато дадена държава членка предава тази информация като част от стратегиите за развитие с ниски нива на въглеродни емисии съгласно Регламент (ЕС) № 525/2013, се прилага съответният график, посочен в същия регламент.
Информацията за действията в сектора ЗПЗГС обхваща продължителността на съответния отчетен период, посочен в приложение I.
2. Държавите членки включват в информацията си за действията в сектора ЗПЗГС като минимум следните сведения за всяка от дейностите по член 3, параграфи 1, 2 и 3:
а)
описание на миналите тенденции в емисиите и поглъщанията, включително, когато е възможно, исторически тенденции на развитие, доколкото е възможно разумното им възстановяване;
б)
прогнози за емисиите и поглъщанията през отчетния период;
в)
анализ на потенциала за ограничаване или намаляване на емисиите и за запазване или увеличаване на поглъщанията;
г)
списък на най-целесъобразните мерки, отчитащи националните обстоятелства, който включва при необходимост, без да се ограничава до тях, примерните мерки, посочени в приложение IV, които са планирани и/или ще бъдат въведени от държавата членка с цел реализация на потенциала за смекчаване, ако такъв е установен при анализа по буква в);
д)
съществуващи и планирани политики за изпълнение на мерките по буква г), включително количествено или качествено описание на очакваното въздействие на тези мерки върху емисиите и поглъщанията, при отчитане на другите политики и мерки, свързани със сектора ЗПЗГС;
е)
примерни графици за приемането и изпълнението на мерките по буква г).
3. Комисията може да предоставя на държавите членки насоки и техническа помощ, за да улесни обмена на информация.
Комисията може, като се консултира с държавите членки, да обобщи изводите си от подадената от всички държави членки информация за действията в сектора ЗПЗГС с цел улесняване на обмена на знания и добри практики сред държавите членки.
4. До датата, която бележи средата на всеки отчетен период, и преди края на всеки отчетен период, посочен в приложение I, държавите членки представят на Комисията доклад, който показва напредъка в изпълнението на действията им в сектора ЗПЗГС.
Въз основа на посочените в първа алинея доклади Комисията може да публикува обобщаващ доклад.
Държавите членки предоставят публичен достъп до информацията за действията си в сектора ЗПЗГС и до докладите по първа аления в рамките на три месеца след представянето им на Комисията.
Член 11
Преглед
Комисията прави преглед на правилата за отчитане, съдържащи се в настоящото решение, в съответствие с приети от органите на РКООНИК или на Протокола от Киото решения по тези въпроси, или в съответствие с други правни актове на Съюза, или при липса на такива решения - до 30 юни 2017 г., и при необходимост представя предложение на Европейския парламент и на Съвета.
Член 12
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочени в член 2, параграфи 2 и 3, член 4, параграф 8, член 6, параграф 9, член 7, параграф 6 и член 9, параграф 6, се предоставя на Комисията за срок от осем години, считано от 8 юли 2013 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на осемгодишния период. Делегирането на правомощия се удължава с мълчаливо съгласие за периоди със същата продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не се противопоставят на такова удължаване не по-късно от три месеца преди края на всеки период.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 2, параграфи 2 и 3, член 4, параграф 8, член 6, параграф 9, член 7, параграф 6 и член 9, параграф 6, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 2, параграфи 2 и 3, член 4, параграф 8, член 6, параграф 9, член 7, параграф 6 и член 9, параграф 6, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на Европейския парламент и Съвета за акта или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 13
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 14
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Страсбург на 21 май 2013 година.
DECISIÓNNo 529/2013/UE DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO
de 21 de mayo de 2013
sobre normas contables aplicables a las emisiones y absorciones de gases de efecto invernadero resultantes de actividades relativas al uso de la tierra, el cambio de uso de la tierra y la silvicultura y sobre la información relativa a las acciones relacionadas con dichas actividades
EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea y, en particular, su artículo 192, apartado 1,
Vista la propuesta de la Comisión Europea,
Previa transmisión del proyecto de acto legislativo a los Parlamentos nacionales,
Visto el dictamen del Comité Económico y Social Europeo (1),
Previa consulta al Comité de las Regiones,
De conformidad con el procedimiento legislativo ordinario (2),
Considerando lo siguiente:
(1)
El sector del uso de la tierra, del cambio de uso de la tierra y de la silvicultura de la Unión constituye un sumidero neto que absorbe de la atmósfera una proporción significativa del total de emisiones de gases de efecto invernadero de la Unión. Las actividades de dicho sector producen emisiones y absorciones antropogénicas de gases de efecto invernadero debido a los cambios en la cantidad de carbono que se encuentra almacenado en la vegetación y en el suelo, así como emisiones de gases de efecto invernadero distintos del CO2. El creciente uso sostenible de productos de madera aprovechada puede limitar de forma sustancial las emisiones y favorecer las absorciones de la atmósfera. Las emisiones y absorciones de tal sector no se contabilizan, sin embargo, en el objetivo de reducción del 20 % de las emisiones de gases de efecto invernadero que tiene fijado la Unión para 2020 en virtud tanto de la Decisión no 406/2009/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 23 de abril de 2009, sobre el esfuerzo de los Estados miembros para reducir sus emisiones de gases de efecto invernadero a fin de cumplir los compromisos adquiridos por la Comunidad hasta 2020 (3), como de la Directiva 2003/87/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 13 de octubre de 2003, por la que se establece un régimen para el comercio de derechos de emisión de gases de efecto invernadero en la Comunidad (4). Esas emisiones y absorciones sí se contabilizan en cambio, aunque solo parcialmente, en los compromisos cuantificados de limitación y reducción de las emisiones de la Unión previstos en el artículo 3, apartado 3, del Protocolo de Kioto (en lo sucesivo denominado «Protocolo de Kioto») de la Convención Marco de las Naciones Unidas sobre el Cambio Climático (CMNUCC), Protocolo que fue aprobado por la Decisión 2002/358/CE del Consejo (5).
(2)
En el contexto del cambio a una economía hipocarbónica competitiva en 2050, todos los usos de la tierra deben considerarse de manera holística y el uso de la tierra, el cambio de uso de la tierra y la silvicultura deben abordarse en el marco de la política climática de la Unión.
(3)
La Decisión no 406/2009/CE exige que la Comisión evalúe las formas de incluir las emisiones y absorciones de gases de efecto invernadero resultantes de las actividades relativas al uso de la tierra, el cambio de uso de la tierra y la silvicultura en el compromiso de reducción de emisiones de la Unión, garantizando la permanencia y la integridad medioambiental de la contribución de dicho sector, así como un seguimiento y una contabilidad precisos de sus emisiones y absorciones. La presente Decisión debe por tanto, como primer paso, establecer las normas contables que hayan de aplicarse a las emisiones y absorciones de gases de efecto invernadero correspondientes al sector del uso de la tierra, del cambio de uso de la tierra y de la silvicultura, contribuyendo así al desarrollo de la política para la inclusión de dicho sector en el compromiso de reducción de emisiones de la Unión, según proceda, teniendo en cuenta al mismo tiempo las condiciones medioambientales de las diversas regiones de la Unión, entre otros en los países de gran riqueza forestal. Para garantizar entretanto la conservación y mejora de las reservas de carbono, la presente Decisión debe también disponer que los Estados miembros faciliten información sobre sus acciones en el sector del uso de la tierra, del cambio de uso de la tierra y de la silvicultura destinadas a limitar o reducir las emisiones y mantener o incrementar las absorciones de dicho sector.
(4)
La presente Decisión debe establecer las obligaciones de los Estados miembros a la hora de aplicar estas normas contables y a efectos de facilitar información sobre sus acciones en el sector del uso de la tierra, del cambio de uso de la tierra y de la silvicultura. La presente Decisión no establece obligaciones contables o de notificación para los particulares.
(5)
La Decisión 16/CMP.1 de la Conferencia de las Partes actuando en calidad de Reunión de las Partes del Protocolo de Kioto, adoptada por la Undécima Conferencia de las Partes de la CMNUCC celebrada en Montreal en diciembre de 2005, y la Decisión 2/CMP.7 de la Conferencia de las Partes actuando en calidad de Reunión de las Partes del Protocolo de Kioto, adoptada por la Decimoséptima Conferencia de las Partes de la CMNUCC celebrada en Durban en diciembre de 2011, establecen normas contables para el sector del uso de la tierra, del cambio de uso de la tierra y de la silvicultura a partir del segundo período de compromiso en virtud del Protocolo de Kioto. La presente Decisión debe ser totalmente congruente con dichas decisiones para garantizar la coherencia entre las normas internas de la Unión y las definiciones, modalidades, normas y orientaciones acordadas en la CMNUCC a fin de evitar toda duplicación de los informes nacionales. La presente Decisión debe reflejar también las particularidades del sector del uso de la tierra, del cambio de uso de la tierra y de la silvicultura en la Unión y las obligaciones que la Unión establezca en calidad de Parte distinta de la CMNUCC y del Protocolo de Kioto.
(6)
Las normas contables aplicables al sector del uso de la tierra, del cambio de uso de la tierra y de la silvicultura de la Unión no deben suponer una carga administrativa adicional. Por consiguiente, no debe exigirse que los informes presentados conforme a dichas normas incluyan información no requerida en virtud de las decisiones de la Conferencia de las Partes de la CMNUCC y la reunión de las Partes del Protocolo de Kioto.
(7)
El sector del uso de la tierra, del cambio de uso de la tierra y de la silvicultura puede contribuir a la mitigación del cambio climático de diversas maneras, por ejemplo reduciendo las emisiones, o manteniendo y mejorando los sumideros y las reservas de carbono. Para que las medidas encaminadas en particular a incrementar la captura de carbono sean eficaces, es esencial la estabilidad y la adaptabilidad a largo plazo de los almacenes de carbono.
(8)
Las normas contables aplicables al sector del uso de la tierra, del cambio de uso de la tierra y de la silvicultura deben registrar los esfuerzos realizados en la agricultura y la silvicultura para que los cambios introducidos en el uso de los recursos edáficos contribuyan a una mayor reducción de las emisiones. La presente Decisión debe establecer las normas contables que se apliquen con carácter obligatorio a las actividades forestales de forestación, reforestación, deforestación y gestión forestal, así como a las actividades de gestión de pastos y gestión de tierras de cultivo, con sujeción a disposiciones específicas con objeto de mejorar los sistemas de notificación y contabilidad de los Estados miembros durante el primer período contable. La presente Decisión también debe establecer normas contables para su aplicación con carácter voluntario a las actividades de restablecimiento de la vegetación y de drenaje y rehumidificación de humedales. Para ello, la Comisión debe racionalizar y mejorar los resultados de las bases de datos de la Unión (Lucas de Eurostat, Corine Land Cover de la AEMA, etc.) que contengan información pertinente, a fin de ayudar a los Estados miembros a cumplir sus obligaciones contables, en particular por lo que respecta a la gestión de tierras de cultivo y a la gestión de pastos y, en caso de que se disponga de ella, la contabilidad voluntaria sobre restablecimiento de la vegetación, así como sobre las actividades de drenaje y rehumidificación de humedales.
(9)
Para garantizar su integridad medioambiental, las normas de contabilidad aplicables al sector del uso de la tierra, del cambio de uso de la tierra y de la silvicultura de la Unión deben basarse en los principios contables establecidos en la Decisión 2/CMP.7, en la Decisión 2/CMP.6 de la Conferencia de las Partes celebrada con carácter de reunión de las Partes del Protocolo de Kioto, adoptada por la Decimosexta Conferencia de las Partes de la CMNUCC celebrada en Cancún en diciembre de 2010 y la Decisión 16/CMP.1 de la Conferencia de las Partes en calidad de reunión de las Partes del Protocolo de Kioto. Los Estados miembros deben elaborar y llevar su contabilidad garantizando la exactitud, exhaustividad, coherencia, comparabilidad y transparencia de la información pertinente utilizada para estimar las emisiones y absorciones de dicho sector en consonancia con las orientaciones que se proporcionan en las correspondientes Directrices del Grupo Intergubernamental de Expertos sobre el Cambio Climático («IPCC») para los inventarios nacionales de gases de efecto invernadero, incluidos los métodos para la contabilización de las emisiones de gases de efecto invernadero distintos del CO2 adoptados en el marco de la CMNUCC.
(10)
Las normas contables basadas en las Decisiones 2/CMP.7 y 16/CMP.1 no permiten contabilizar el efecto de sustitución del uso de productos de madera aprovechada con fines energéticos y de material, dado que ello provocaría una doble contabilidad. No obstante, dicho uso puede aportar una importante contribución a la mitigación del cambio climático y, por lo tanto, la información facilitada por los Estados miembros relativa a acciones en el sector del uso de la tierra, del cambio de uso de la tierra y de la silvicultura puede incluir las medidas destinadas a sustituir por biomasa los materiales intensos en gases de efecto invernadero y las reservas energéticas. Ello incrementaría la coherencia de las políticas.
(11)
Con objeto de sentar unos cimientos sólidos para la futura formulación de políticas y la optimización de los usos de la tierra en la Unión, es necesario realizar las inversiones adecuadas. Para que esas inversiones puedan priorizarse en categorías clave, los Estados miembros deben poder excluir inicialmente de la contabilidad determinados almacenes de carbono. No obstante, a largo plazo debe avanzarse hacia una contabilidad por sectores más exhaustiva que comprenda todos los suelos, almacenes y gases.
(12)
Las normas contables deben garantizar que la contabilidad refleje con exactitud los cambios en las emisiones y absorciones que sean consecuencia de la actividad humana. A este respecto, la presente Decisión ha de disponer el uso de métodos específicos para las diferentes actividades relativas al uso de la tierra, el cambio de uso de la tierra y la silvicultura. Las emisiones y absorciones relacionadas con la forestación, reforestación y deforestación son consecuencia de la transformación de la tierra mediante intervención humana directa y deben por tanto contabilizarse en su integridad. Las emisiones y absorciones relacionadas con la gestión de pastos, la gestión de tierras de cultivo, el restablecimiento de la vegetación y el drenaje y rehumidificación de humedales se contabilizan en su totalidad aplicando un año de referencia para calcular los cambios en las emisiones y absorciones. No obstante, las emisiones y absorciones resultantes de la gestión forestal dependen de una serie de circunstancias naturales, de la estructura de clases por edad, así como de las prácticas de gestión pasadas y presentes. La utilización de un año de referencia no permite reflejar estos factores y los efectos cíclicos resultantes en las emisiones y absorciones ni su variación interanual. Las normas contables pertinentes para calcular los cambios en las emisiones y absorciones deben, por el contrario, disponer el uso de unos niveles de referencia para que se excluyan los efectos de las perturbaciones naturales y de las particularidades de cada país. Los niveles de referencia constituyen una estimación de las emisiones o absorciones netas anuales que se producen como resultado de la gestión forestal dentro del territorio de un Estado miembro durante los años comprendidos en un período contable. Dichos niveles tienen que establecerse con transparencia de acuerdo con las Decisiones 2/CMP.6 y 2/CMP.7. Los niveles de referencia recogidos en la presente Decisión deben ser idénticos a los aprobados mediante los procedimientos de la CMNUCC. Si un Estado miembro accede a mejoras en los métodos o los datos relativos a la determinación del nivel de referencia, dicho Estado miembro debe efectuar las correcciones técnicas adecuadas para incluir el efecto de los nuevos cálculos en la contabilidad de la gestión forestal.
Las normas contables deben establecer para la gestión forestal un límite máximo que se aplique a las absorciones netas y que pueda consignarse en la contabilidad. De producirse novedades en relación con las normas contables para las actividades forestales en el contexto de los procedimientos internacionales correspondientes, debe considerarse la actualización de las normas contables para las actividades forestales previstas en la presente Decisión con el fin de garantizar su coherencia con dichas novedades.
(13)
Las normas contables deben reflejar adecuadamente la contribución positiva al almacenamiento de gases de efecto invernadero en la madera y en productos de madera y deben fomentar el uso de recursos forestales en el marco de una gestión forestal sostenible y un uso creciente de productos de madera.
(14)
Según el capítulo 4.1.1 de la Orientación sobre las buenas prácticas para uso de la tierra, cambio de uso de la tierra y silvicultura del IPCC, es una buena práctica que los países especifiquen la anchura mínima que van a aplicar a la definición de bosque y las unidades de tierra sometidas a actividades de forestación, reforestación y deforestación, además de determinar la superficie mínima de bosque. Debe velarse por que haya coherencia entre la definición que utiliza cada Estado miembro en la presentación de informes con arreglo a la CMNUCC y al Protocolo de Kioto y a la presente Decisión.
(15)
Debido a la necesidad de crear incentivos para que se utilicen productos de madera aprovechada con ciclos de vida prolongados, las normas contables han de garantizar que los Estados miembros recojan con exactitud en su contabilidad el momento en que tengan lugar los cambios en el depósito de productos de madera aprovechada. Por lo tanto, la función de degradación de primer orden aplicable a esas emisiones debe corresponder a la ecuación 12.1 de las Directrices del IPCC de 2006 para los inventarios nacionales de gases de efecto invernadero; además, los valores de semivida por defecto tienen que basarse en el cuadro 3a.1.3 de la Orientación del IPCC de 2003 sobre las buenas prácticas para uso de la tierra, cambio de uso de la tierra y silvicultura. Los Estados miembros deben poder utilizar, en su lugar, métodos y valores de semivida específicos de cada país, siempre que sean acordes con las directrices más recientes del IPCC.
(16)
Dado que las fluctuaciones interanuales de las emisiones y absorciones de gases de efecto invernadero que se derivan de las actividades agrarias son mucho menores que las asociadas a las actividades forestales, es necesario que los Estados miembros contabilicen las emisiones y absorciones de las actividades de gestión de las tierras de cultivo y de gestión de los pastos correspondientes a su año o período de referencia.
(17)
El drenaje y la rehumidificación de humedales incluyen las emisiones de humedales que almacenan cantidades muy elevadas de carbono. Las emisiones debidas a la degradación y el drenaje de humedales equivalen a aproximadamente el 5 % de las emisiones mundiales de gases de efecto invernadero y representaron entre el 3,5 y el 4 % de las emisiones de la Unión en 2010. Por consiguiente, tan pronto como se acuerden internacionalmente las directrices correspondientes del IPCC, la Unión debe procurar impulsar el asunto a nivel internacional con vistas a alcanzar un acuerdo en el marco de los órganos de la CMNUCC o del Protocolo de Kioto en torno a la obligación de elaborar y llevar una contabilidad nacional de emisiones y absorciones procedentes de actividades que entren dentro de las categorías del drenaje y la rehumidificación de humedales y con vistas a incluir esta obligación en el acuerdo mundial sobre el clima que se celebrará a más tardar en 2015.
(18)
Las perturbaciones naturales, como los incendios, las infestaciones por insectos y enfermedades, los fenómenos meteorológicos extremos o las alteraciones geológicas que escapan al control de un Estado miembro y no están sometidas a una influencia sustancial por parte del mismo pueden dar lugar en el sector del uso de la tierra, del cambio de uso de la tierra y de la silvicultura a emisiones de gases de efecto invernadero de carácter temporal o pueden invertir la tendencia de anteriores absorciones. Ahora bien, dado que esas inversiones de tendencia pueden ser también el resultado de decisiones de gestión (como, por ejemplo, la de recolectar árboles o, por el contrario, la de plantarlos), la presente Decisión debe garantizar que las inversiones que registren las absorciones por causa de la actividad humana se reflejen siempre con exactitud en la contabilidad sobre dicho sector. La Decisión, además, debe ofrecer a los Estados miembros la posibilidad, sujeta a limitaciones, de excluir de su contabilidad relativa al sector del uso de la tierra, el cambio de uso de la tierra y la silvicultura las emisiones resultantes de perturbaciones en las actividades de forestación, reforestación y gestión forestal que escapen a su control, mediante el uso de niveles y márgenes históricos de referencia de conformidad con la Decisión 2/CMP.7. No debe admitirse, sin embargo, que la forma en que los Estados miembros hagan uso de esa posibilidad desemboque en una infracontabilización indebida.
(19)
Las normas de notificación de las emisiones de gases de efecto invernadero y de otros datos relativos al cambio climático, incluida la información sobre el sector del uso de la tierra, del cambio de uso de la tierra y de la silvicultura, entran en el ámbito de aplicación del Reglamento (UE) no 525/2013 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 21 de mayo de 2013, relativo a un mecanismo para el seguimiento y la notificación de las emisiones de gases de efecto invernadero y para la notificación, a nivel nacional o de la Unión, de otra información relevante para el cambio climático, y por el que se deroga la Decisión no 280/2004/CE (6) y por lo tanto no entran en el ámbito de aplicación de la presente Decisión. Los Estados miembros deben cumplir esas normas de seguimiento y notificación habida cuenta de sus obligaciones contables establecidas en la presente Decisión.
(20)
Debido a las fluctuaciones interanuales que registran las emisiones y absorciones, la frecuencia con la que deben volver a calcularse datos que ya se habían notificado y los largos períodos de tiempo que se requieren para que los cambios introducidos en las prácticas de gestión de la agricultura y la silvicultura puedan tener un efecto en la cantidad de carbono almacenado en la vegetación y en el suelo, la llevanza de una contabilidad anual sobre las actividades relativas al uso de la tierra, cambio de uso de la tierra y silvicultura restaría exactitud y fiabilidad a dicha contabilidad. La presente Decisión debe por tanto prever períodos contables más largos.
(21)
Los Estados miembros deben facilitar información sobre sus acciones actuales y futuras en el sector del uso de la tierra, del cambio de uso de la tierra y de la silvicultura, de adopción de medidas adecuadas a nivel nacional para limitar o reducir las emisiones y mantener o incrementar las absorciones de dicho sector. Dicha información debe contener los elementos que dispone la presente Decisión. Además, para impulsar las mejores prácticas y las sinergias con otras políticas y medidas relacionadas con los bosques y la agricultura, el anexo de la presente Decisión debe contener una lista indicativa de medidas que también pueden incluirse en la información facilitada. La Comisión puede proporcionar orientaciones para facilitar el intercambio de información comparable.
(22)
Los Estados miembros, al elaborar o poner en práctica sus acciones en el sector del uso de la tierra, del cambio de uso de la tierra y de la silvicultura, pueden, cuando proceda, estudiar si existen posibilidades de fomentar inversiones agrícolas.
(23)
Deben delegarse en la Comisión los poderes para adoptar actos con arreglo al artículo 290 del Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea a fin de actualizar las definiciones establecidas en la presente Decisión con arreglo a los cambios en las definiciones adoptadas por los órganos de la CMNUCC o del Protocolo de Kioto, o de los acuerdos que se deriven de ellos o los sucedan; a fin de añadir o modificar períodos contables de modo que esos períodos se correspondan con los períodos pertinentes adoptados por los órganos de la CMNUCC o del Protocolo de Kioto, o de los acuerdos que se deriven de ellos o los sucedan, y sean coherentes con los períodos contables adoptados por los órganos de la CMNUCC o del Protocolo de Kioto, o de los acuerdos que se deriven de ellos o los sucedan, que sean aplicables a los compromisos de reducción de emisiones de la Unión en otros sectores; a fin de modificar el anexo II para actualizar los niveles de referencia; a fin de revisar la información contemplada en el anexo III en función de los cambios en las definiciones que adopten los órganos de la CMNUCC o del Protocolo de Kioto, o de los acuerdos que se deriven de ellos o los sucedan; a fin de modificar el anexo V en función de los cambios en las definiciones que adopten los órganos de la CMNUCC o del Protocolo de Kioto, o de los acuerdos que se deriven de ellos o los sucedan; y a fin de revisar los requisitos de información en relación con las normas de contabilidad de las perturbaciones para incorporar las revisiones de los actos que adopten los órganos de la CMNUCC o del Protocolo de Kioto. Reviste especial importancia que la Comisión lleve a cabo las consultas oportunas durante la fase preparatoria, en particular con expertos. Al preparar y elaborar actos delegados, la Comisión debe garantizar que los documentos pertinentes se transmitan al Parlamento Europeo y al Consejo de manera simultánea, oportuna y adecuada.
(24)
Dado que los objetivos de la presente Decisión, a saber, establecer normas contables aplicables a las emisiones y absorciones resultantes de actividades relativas al uso de la tierra, el cambio de uso de la tierra y la silvicultura, no pueden ser alcanzados de manera suficiente por los Estados miembros, debido a su propia naturaleza, y, por consiguiente, debido a las dimensiones y los efectos de la acción, pueden lograrse mejor a escala de la Unión, esta puede adoptar medidas de acuerdo con el principio de subsidiariedad consagrado en el artículo 5 del Tratado de la Unión Europea. Al adoptar esas medidas, la Unión debe respetar las competencias de los Estados miembros en materia de política forestal. De conformidad con el principio de proporcionalidad enunciado en dicho artículo, la presente Decisión no excede de lo necesario para alcanzar esos objetivos.
HAN ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
Objeto y ámbito de aplicación
La presente Decisión establece normas contables aplicables a las emisiones y absorciones resultantes de actividades relativas al uso de la tierra, el cambio de uso de la tierra y la silvicultura, como primer paso hacia la inclusión de dichas actividades en los compromisos de reducción de emisiones de la Unión, según proceda. No establece obligaciones contables o de notificación para los particulares. Impone a los Estados miembros la obligación de proporcionar información sobre sus acciones en el sector del uso de la tierra, del cambio de uso de la tierra y de la silvicultura, destinadas a limitar o reducir las emisiones y a mantener o incrementar las absorciones.
Artículo 2
Definiciones
1. A los efectos de la presente Decisión, se entenderá por:
a)
«emisiones», las emisiones antropogénicas de gases de efecto invernadero a la atmósfera por las fuentes;
b)
«absorciones», las absorciones antropogénicas de gases de efecto invernadero de la atmósfera por los sumideros;
c)
«forestación», la transformación en bosque de una tierra que no lo haya sido durante un período de al menos cincuenta años, mediante intervención humana directa, a través de la plantación, la siembra y/o el favorecimiento de fuentes semilleras naturales, cuando dicha transformación haya tenido lugar con posterioridad al 31 de diciembre de 1989;
d)
«reforestación», toda transformación de tierras no forestales en tierras forestales, mediante intervención humana directa, a través de la plantación, la siembra y/o el favorecimiento de fuentes semilleras naturales, que se limite a tierras que habían sido forestales pero dejaron de serlo antes del 1 de enero de 1990, y que hayan sido nuevamente transformadas en forestales con posterioridad al 31 de diciembre de 1989;
e)
«deforestación», la transformación de tierras forestales en tierras no forestales, mediante intervención humana directa con posterioridad al 31 de diciembre de 1989;
f)
«gestión forestal», toda actividad que forme parte de un sistema de prácticas aplicables a un bosque que influya en las funciones ecológicas, económicas o sociales de este;
g)
«gestión de tierras de cultivo», toda actividad que forme parte de un sistema de prácticas aplicables a tierras en las que se cultiven productos agrícolas y a tierras que se hayan retirado de la producción o no se utilicen temporalmente para producir cultivos;
h)
«gestión de pastos», toda actividad que forme parte de un sistema de prácticas aplicables a tierras utilizadas para la cría de ganado y que tenga por objeto controlar o modificar la cantidad y tipo de vegetación y de ganado producidos;
i)
«restablecimiento de la vegetación», toda actividad humana directa que, sin ser forestación ni reforestación, tenga por objeto aumentar, mediante la multiplicación vegetal, la reserva de carbono de un emplazamiento de una superficie mínima de 0,05 hectáreas;
j)
«reserva de carbono», la masa de carbono contenida en un almacén de carbono;
k)
«drenaje y rehumidificación de humedales», toda actividad que forme parte de un sistema de drenaje o rehumidificación de tierras que hayan sido drenadas o rehumidificadas después del 31 de diciembre de 1989, tengan una superficie mínima de 1 hectárea y presenten suelo orgánico, siempre que dicha actividad no sea ninguna de las actividades respecto de las cuales se elabora y lleva una contabilidad conforme al artículo 3, apartados 1, 2 y 3, entendiéndose por drenaje la disminución de la capa freática del suelo mediante intervención humana directa y, por rehumidificación, la inversión total o parcial de la acción del drenaje mediante intervención humana directa;
l)
«fuente», cualquier proceso, actividad o mecanismo que emita a la atmósfera gases de efecto invernadero, aerosoles o precursores de esos gases;
m)
«sumidero», cualquier proceso, actividad o mecanismo que absorba de la atmósfera gases de efecto invernadero, aerosoles o precursores de esos gases;
n)
«almacén de carbono», la totalidad o una parte de una entidad o sistema biogeoquímico situado en el territorio de un Estado miembro en el que se almacene carbono o cualquier precursor de gases de efecto invernadero o gas de efecto invernadero que contenga carbono;
o)
«precursor de gases de efecto invernadero», todo compuesto químico que participe en las reacciones químicas generadoras de cualquiera de los gases de efecto invernadero indicados en el artículo 3, apartado 4;
p)
«producto de madera aprovechada», todo producto maderero que haya salido del lugar donde se recolecte la madera;
q)
«bosque», todo espacio de tierra definido por los valores mínimos de superficie, de cubierta de copas (o de densidad de población equivalente) y de altura potencial de los árboles en su madurez en su propio lugar de crecimiento, tal como se especifican para cada Estado miembro en el anexo V. Incluye las superficies arboladas con masas de árboles jóvenes naturales en desarrollo, o plantaciones que aún tengan que alcanzar los valores mínimos de cubierta de copas (o de densidad de población equivalente) o la altura mínima de los árboles especificada en el anexo V, incluida cualquier superficie que, aunque normalmente forme parte de un espacio forestal, se encuentre desprovista de árboles temporalmente como resultado de la intervención del hombre (por ejemplo, de operaciones de cosecha) o de alguna causa natural, pero que se prevea que vuelva a ser bosque más adelante;
r)
«cubierta de copas», la proporción, expresada en porcentaje, en que una determinada superficie se encuentre cubierta por la proyección vertical del perímetro de las copas de los árboles;
s)
«densidad de población», la densidad de árboles en pie y de árboles en crecimiento que exista en un bosque, medida con el método que establezca cada Estado miembro;
t)
«perturbaciones naturales», fenómenos o circunstancias de origen no antropogénico que causan importantes emisiones en bosques y escapan al control del Estado miembro afectado, siempre y cuando el Estado miembro no pueda objetivamente limitar de forma significativa el efecto de los fenómenos o circunstancias, ni siquiera después de que se produzcan;
u)
«nivel de fondo», el promedio de las emisiones relacionadas con las perturbaciones naturales en un período determinado, excluidos los valores estadísticos atípicos, calculado de conformidad con lo dispuesto en el artículo 9, apartado 2;
v)
«valor de semivida», el número de años que tarde en reducirse a la mitad de su valor inicial la cantidad de carbono almacenada en una categoría de productos de madera aprovechada;
w)
«oxidación instantánea», método contable según el cual la cantidad total de carbono almacenada en los productos de madera aprovechada se vierte a la atmósfera en el momento de la recolección;
x)
«tala de salvamento», toda actividad de recolección que consista en recuperar madera, que pueda seguir siendo utilizada al menos en parte, de tierras que hayan sido afectadas por perturbaciones naturales.
2. La Comisión estará facultada para adoptar, de conformidad con el artículo 12, actos delegados que modifiquen las definiciones del apartado 1 del presente artículo a fin de garantizar la coherencia entre dichas definiciones y cualesquiera cambios en las definiciones correspondientes que adopten los órganos de la CMNUCC o del Protocolo de Kioto, o de los acuerdos que se deriven de ellos o los sucedan.
3. La Comisión estará facultada para adoptar, de conformidad con el artículo 12, actos delegados que modifiquen el anexo V a fin de adaptar los valores consignados en este en función de los cambios en las definiciones relativas a los aspectos especificados en él que adopten los órganos de la CMNUCC o del Protocolo de Kioto, o de los acuerdos que se deriven de ellos o los sucedan.
Artículo 3
Obligatoriedad de elaborar y llevar una contabilidad sobre las actividades de uso de la tierra, cambio de uso de la tierra y silvicultura
1. Respecto de cada período contable detallado en el anexo I, los Estados miembros elaborarán y llevarán una contabilidad que recoja con exactitud todas las emisiones y absorciones resultantes de las actividades que tengan lugar en su territorio dentro de cualquiera de las categorías siguientes:
a)
forestación;
b)
reforestación;
c)
deforestación;
d)
gestión forestal.
2. Respecto del período contable que comienza el 1 de enero de 2021, y de los períodos sucesivos, los Estados miembros elaborarán y llevarán una contabilidad anual que recoja con exactitud todas las emisiones y absorciones resultantes de las actividades que tengan lugar en su territorio dentro de cualquiera de las categorías siguientes:
a)
gestión de tierras de cultivo;
b)
gestión de pastos.
Por lo que se refiere a la contabilidad nacional de emisiones y absorciones resultantes de la gestión de las tierras de cultivo y de la gestión de pastos, respecto del período contable comprendido entre el 1 de enero de 2013 y el 31 de diciembre de 2020, se aplicará lo siguiente:
a)
De 2016 a 2018, los Estados miembros informarán cada año a la Comisión, a más tardar el 15 de marzo, de los sistemas ya en funcionamiento o que se estén desarrollando para estimar las emisiones y absorciones procedentes de la gestión de tierras de cultivo y de la gestión de pastos. Los Estados miembros deben informar acerca del modo en que dichos sistemas son acordes con los métodos del IPCC y con los requisitos de la CMNUCC en materia de notificación de emisiones y absorciones de gases de efecto invernadero.
b)
Con anterioridad al 1 de enero de 2022, los Estados miembros realizarán y presentarán a la Comisión, a más tardar el 15 de marzo de cada año, estimaciones iniciales, preliminares y no vinculantes de las emisiones y absorciones procedentes de la gestión de tierras de cultivo y de la gestión de pastos, utilizando, cuando proceda, los métodos del IPCC. Los Estados miembros deben utilizar, como mínimo, el método descrito como Tier 1, según se indica en las directrices pertinentes del IPCC. Se insta a los Estados miembros a utilizar esas estimaciones para determinar las categorías clave y para desarrollar métodos clave Tier 2 y Tier 3, específicos de cada país, para la estimación sólida y precisa de las emisiones y absorciones.
c)
Los Estados miembros presentarán a más tardar el 15 de marzo de 2022 sus estimaciones anuales finales de la contabilidad relativa a la gestión de tierras de cultivo y a la gestión de pastos.
d)
Un Estado miembro podrá solicitar que con carácter excepcional se le conceda una prórroga del plazo mencionado en la letra c), cuando no sea razonablemente posible determinar las estimaciones finales de la contabilidad relativa a la gestión de tierras de cultivo y a la gestión de pastos dentro del plazo establecido en el presente apartado por al menos una de las siguientes razones:
i)
que la contabilidad requerida solo pueda lograrse en fases que exceden el plazo establecido, debido a las posibilidades técnicas,
ii)
que la realización de la contabilidad dentro del plazo tendría un precio desproporcionadamente elevado.
Los Estados miembros que deseen acogerse a la prórroga presentarán una solicitud motivada a la Comisión a más tardar el 15 de enero de 2021.
Cuando la Comisión considere que la solicitud está justificada, concederá la prórroga por un período máximo de tres años civiles a partir del 15 de marzo de 2022. En caso contrario, denegará la solicitud, explicando los motivos de su decisión.
En caso necesario, la Comisión podrá solicitar información adicional, y esta deberá presentarse dentro de un plazo razonable indicado.
La solicitud de prórroga se considerará concedida cuando la Comisión no haya formulado objeciones en un plazo de seis meses a partir de la recepción de la solicitud original del Estado miembro o de la información adicional solicitada.
3. Para cada período contable especificado en el anexo I, los Estados miembros también podrán elaborar y llevar una contabilidad que recoja con exactitud las emisiones y absorciones resultantes del restablecimiento de la vegetación y del drenaje y la rehumidificación de humedales.
4. La contabilidad a que se refieren los apartados 1, 2 y 3 comprenderá las emisiones y absorciones de los gases de efecto invernadero siguientes:
a)
dióxido de carbono (CO2);
b)
metano (CH4);
c)
óxido nitroso (N2O).
5. Los Estados miembros consignarán en su contabilidad una de las actividades concretas mencionadas en los apartados 1, 2 y 3, cuando la contabilidad se haya elaborado y llevado con arreglo a la presente Decisión, a partir de la fecha de inicio de la actividad o a partir del 1 de enero de 2013, optándose por la fecha que sea posterior.
Artículo 4
Normas generales de contabilidad
1. Para consignar las emisiones y las absorciones en la contabilidad que dispone el artículo 3, apartados 1, 2 y 3, los Estados miembros utilizarán, respectivamente, los signos más (+) y menos (-).
2. Al elaborar y llevar su contabilidad, los Estados miembros garantizarán la exactitud, exhaustividad, coherencia, comparabilidad y transparencia de la información utilizada para estimar las emisiones y absorciones relacionadas con las actividades a que se refiere el artículo 3, apartados 1, 2 y 3.
3. Las emisiones y absorciones resultantes de cualquier actividad que corresponda a más de una de las categorías indicadas en el artículo 3, apartados 1, 2 y 3, solo se contabilizarán dentro de una categoría para evitar una doble contabilidad.
4. Los Estados miembros determinarán con datos transparentes y verificables las superficies de tierra en las que se realice una actividad que corresponda a alguna de las categorías indicadas en el artículo 3, apartados 1, 2 y 3. Velarán, además, por que todas esas superficies se identifiquen en la cuenta de la categoría correspondiente.
5. Los Estados miembros consignarán en la contabilidad contemplada en el artículo 3, apartados 1, 2 y 3, cualquier cambio que se produzca en la reserva de carbono de los almacenes siguientes:
a)
biomasa aérea;
b)
biomasa subterránea;
c)
hojarasca;
d)
madera muerta;
e)
carbono orgánico del suelo;
f)
productos de madera aprovechada.
No obstante, los Estados miembros podrán optar por no consignar en su contabilidad los cambios en las reservas de carbono de los almacenes indicados en el párrafo primero, letras a) a e), cuando el almacén en cuestión no sea una fuente. Los Estados miembros solo podrán considerar que un almacén de carbono no es una fuente si disponen de datos transparentes y verificables que así lo demuestren.
6. Los Estados miembros completarán al final de cada período contable enumerado en el anexo I la contabilidad a que se refiere el artículo 3, apartados 1, 2 y 3, precisando en dicha contabilidad el balance del total de emisiones y del total de absorciones durante el período contable de que se trate.
7. Los Estados miembros llevarán un registro completo y exacto de todos los datos que utilicen para dar cumplimiento a las obligaciones que les incumben en virtud de la presente Decisión, por lo menos durante el período de tiempo en que la presente Decisión esté vigente.
8. La Comisión estará facultada para adoptar, de conformidad con el artículo 12, actos delegados que modifiquen el anexo I a fin de añadir o modificar los períodos contables de modo que se garantice que esos períodos contables se corresponden con los períodos pertinentes establecidos por los órganos de la CMNUCC o del Protocolo de Kioto, o de los acuerdos que se deriven de ellos o los sucedan, y sean coherentes con los períodos contables adoptados por los órganos de la CMNUCC o del Protocolo de Kioto, o de los acuerdos que se deriven de ellos o los sucedan que sean aplicables a los compromisos de reducción de emisiones de la Unión en otros sectores.
Artículo 5
Normas contables aplicables a la forestación, reforestación y deforestación
1. Los Estados miembros solo podrán consignar en la contabilidad relativa a la forestación y reforestación las emisiones y absorciones resultantes de actividades que tengan lugar en tierras que no fueran bosque a 31 de diciembre de 1989. Los Estados miembros podrán consignar las emisiones procedentes de la forestación y la reforestación en una misma cuenta.
2. Los Estados miembros consignarán en su contabilidad las emisiones y absorciones netas resultantes de las actividades de forestación, reforestación y deforestación como el total de las emisiones y absorciones de cada uno de los años comprendidos en el período contable de que se trate, basándose en datos transparentes y verificables.
3. Los Estados miembros llevarán la contabilidad de las emisiones y absorciones de las tierras que, en aplicación del artículo 4, apartado 4, se hayan identificado bajo la categoría de actividad de forestación, reforestación o deforestación, incluso aunque tal actividad ya haya cesado en esas tierras.
4. Cada Estado miembro determinará la superficie de bosque utilizando la misma unidad de medida espacial, definida en el anexo V, en sus cálculos para las actividades de forestación, reforestación y deforestación.
Artículo 6
Normas contables aplicables a la gestión forestal
1. Los Estados miembros llevarán la contabilidad de las emisiones y absorciones resultantes de actividades de gestión forestal, que se calcularán deduciendo de las emisiones y absorciones de cada período contable indicado en el anexo I el valor que resulte de multiplicar el número de años de ese período por su correspondiente nivel de referencia especificado en el anexo II.
2. Cuando en un período contable el resultado del cálculo a que se refiere el apartado 1 sea negativo, el Estado miembro incluirá en su contabilidad relativa a la gestión forestal un total de emisiones y absorciones que no sobrepase el equivalente a un 3,5 % de las emisiones registradas en su año de referencia o período especificado en el anexo VI, según el informe correspondiente a ese Estado presentado a la CMNUCC, adoptado de conformidad con las decisiones pertinentes de la CMP sobre el año de referencia o el período de referencia para el segundo período de compromiso en virtud del Protocolo de Kioto, excluyendo las emisiones y absorciones procedentes de las actividades a que se refiere el artículo 3, apartados 1, 2 y 3, y multiplicando el total por el número de años del período contable considerado.
3. Los Estados miembros velarán por que los métodos de cálculo que apliquen a la contabilidad relativa a la gestión forestal sean conformes al apéndice II de la Decisión 2/CMP.6 y coherentes, al menos en lo que se refiere a los aspectos que se indican a continuación, con los métodos empleados para el cálculo de los niveles de referencia que fija para ellos el anexo II:
a)
almacenes de carbono y gases de efecto invernadero;
b)
superficie sujeta a gestión forestal;
c)
productos de madera aprovechada;
d)
perturbaciones naturales.
4. Los Estados miembros comunicarán a la Comisión, antes de los doce meses anteriores al final de un período contable, los niveles de referencia revisados. Estos niveles de referencia serán idénticos a los establecidos mediante actos aprobados por los órganos de la CMNUCC o del Protocolo de Kioto, o, de no existir tales actos, se calcularán de acuerdo con los procedimientos y los métodos expuestos en las decisiones pertinentes adoptadas por los órganos de la CMNUCC o del Protocolo de Kioto, o de los acuerdos que se deriven de ellos o los sucedan.
5. En caso de que se adopten cambios en las disposiciones pertinentes de las Decisiones 2/CMP.6 o 2/CMP.7, los Estados miembros comunicarán a la Comisión, dentro de los seis meses siguientes a la adopción de esos cambios, los niveles de referencia revisados que los reflejen.
6. En caso de que un Estado miembro logre disponer de mejores métodos relativos a los datos utilizados para calcular el nivel de referencia especificado en el anexo II, o cuando mejore de forma notable la calidad de los datos de los que disponga, dicho Estado miembro efectuará las adaptaciones técnicas adecuadas para incluir la repercusión de los nuevos cálculos en la contabilidad relativa a la gestión forestal. Esas adaptaciones técnicas deberán ser idénticas a las correspondientes adaptaciones aprobadas en el marco del proceso de examen de la CMNUCC, de conformidad con la Decisión 2/CMP.7. El Estado miembro afectado comunicará dichas adaptaciones a la Comisión a más tardar como parte del informe a que se refiere el artículo 7, apartado 1, letra d), del Reglamento (UE) no 525/2013.
7. A los efectos de los apartados 4, 5 y 6, los Estados miembros precisarán la cantidad de emisiones anuales resultantes de perturbaciones naturales que hayan incluido en sus niveles de referencia revisados, así como la forma en que la hayan calculado.
8. La Comisión comprobará la información relativa a los niveles de referencia revisados a que se refieren los apartados 4 y 5, así como las adaptaciones técnicas a que se refiere el apartado 6, a fin de garantizar la coherencia entre la información enviada a la CMNUCC y la información comunicada a la Comisión por los Estados miembros.
9. La Comisión estará facultada para adoptar, de conformidad con el artículo 12, actos delegados a fin de actualizar los niveles de referencia establecidos en el anexo II, cuando un Estado miembro modifique su nivel de referencia de conformidad con los apartados 4 y 5 y se haya aprobado mediante los procedimientos de la CMNUCC.
10. Los Estados miembros recogerán en la contabilidad que lleven de la gestión forestal el impacto que tenga cualquier modificación del anexo II para el conjunto del período contable de que se trate.
Artículo 7
Normas contables aplicables a los productos de madera aprovechada
1. Cada Estado miembro consignará en su contabilidad con arreglo al artículo 3, apartados 1, 2 y 3, las emisiones y absorciones resultantes de cambios en el depósito de productos de madera aprovechada, incluidas las emisiones procedentes de los productos de madera aprovechada recolectados en sus bosques antes del 1 de enero de 2013. Se excluirán las emisiones de los productos de madera aprovechada ya contabilizadas de acuerdo con el Protocolo de Kioto durante el período de 2008 a 2012 tomando como base la oxidación instantánea.
2. En la contabilidad que lleven para los productos de madera aprovechada con arreglo al artículo 3, apartados 1, 2 y 3, los Estados miembros consignarán las emisiones y absorciones resultantes de cambios en el depósito de productos de madera aprovechada correspondientes a las categorías que se enumeran a continuación, utilizando la función de degradación de primer orden y los valores de semivida por defecto contemplados en el anexo III:
a)
papel;
b)
paneles de madera;
c)
madera aserrada.
Los Estados miembros podrán completar dichas categorías con información sobre la corteza, siempre que los datos disponibles sean transparentes y verificables. Los Estados miembros podrán, asimismo, utilizar, dentro de dichas categorías, subcategorías propias de cada país. Los Estados miembros podrán utilizar sus propios métodos y valores de semivida en lugar de los métodos y valores de semivida por defecto establecidos en el anexo III, siempre que dichos métodos y valores se determinen sobre la base de datos transparentes y verificables y que los métodos utilizados sean, como mínimo, tan detallados y precisos como los establecidos en el anexo III.
Respecto de los productos de madera aprovechada que se exporten, los datos específicos de cada país se refieren a los valores de semivida específicos de cada país y al uso de los productos de madera aprovechada en el país importador.
Los Estados miembros no utilizarán valores de semivida específicos de cada país para los productos de madera aprovechada comercializados en la Unión distintos de los utilizados en su contabilidad por el Estado miembro de importación de conformidad con el artículo 3, apartados 1, 2 y 3.
Los productos de madera aprovechada resultantes de la deforestación se contabilizarán tomando como base la oxidación instantánea.
3. Cuando los Estados miembros consignen en su contabilidad con arreglo al artículo 3, apartados 1, 2 y 3, las emisiones de dióxido de carbono (CO2) procedentes de los productos de madera aprovechada que se encuentren en vertederos de residuos sólidos, tomarán como base la oxidación instantánea.
4. Cuando los Estados miembros consignen en su contabilidad las emisiones procedentes de los productos de madera aprovechada que se haya recolectado con fines energéticos, tomarán también como base la oxidación instantánea.
Los Estados miembros podrán proporcionar en su informe, únicamente a efectos informativos, datos sobre la proporción de madera utilizada con fines energéticos que se haya importado de fuera de la Unión, y sobre los países de origen de dicha madera.
5. Los productos importados de madera aprovechada, con independencia de su origen, no serán contabilizados por el Estado miembro importador. Los Estados miembros, por lo tanto, consignarán en su contabilidad las emisiones y absorciones de productos de madera aprovechada únicamente cuando dichas emisiones y absorciones procedan de productos de madera aprovechada que se haya recolectado en tierras incluidas en su contabilidad con arreglo al artículo 3, apartados 1, 2 y 3.
6. La Comisión estará facultada para adoptar, de conformidad con el artículo 12, los actos delegados que sean necesarios para revisar la información recogida en el anexo III a fin de reflejar los cambios en los actos adoptados por los órganos de la CMNUCC o del Protocolo de Kioto o de los acuerdos que se deriven de ellos o los sucedan.
Artículo 8
Normas contables aplicables a la gestión de tierras de cultivo, la gestión de pastos, el restablecimiento de la vegetación y el drenaje y rehumidificación de humedales
1. En su contabilidad relativa a la gestión de tierras de cultivo y a la gestión de pastos, cada Estado miembro consignará las emisiones y absorciones resultantes de esas actividades, que se calcularán deduciendo de las emisiones y absorciones de cada período contable previsto en el anexo I el valor que resulte de multiplicar el número de años de ese período contable por las emisiones y absorciones resultantes de esas actividades en el Estado miembro en su año de referencia especificado en el anexo VI.
2. Los Estados miembros que decidan elaborar y llevar una contabilidad relativa al restablecimiento de la vegetación y/o el drenaje y rehumidificación de humedales deberán aplicar el mismo método de cálculo que se dispone en el apartado 1.
Artículo 9
Normas contables aplicables a las perturbaciones naturales
1. En caso de que se cumplan las condiciones establecidas en los apartados 2 y 5 del presente artículo, los Estados miembros podrán decidir que las emisiones no antropogénicas de gases de efecto invernadero por las fuentes resultantes de perturbaciones naturales queden excluidas de los cálculos que deban realizar para satisfacer las obligaciones contables que les incumben en virtud del artículo 3, apartado 1, letras a), b) y d).
2. Cuando los Estados miembros apliquen el apartado 1 del presente artículo, calcularán, de acuerdo con el método especificado en el anexo VII, un nivel de fondo para cada una de las actividades a que se refiere el artículo 3, apartado 1, letras a), b) y d). Las actividades contempladas en las citadas letras a) y b) tendrán un nivel de fondo común. Con carácter alternativo, los Estados miembros podrán aplicar un método específico propio que sea transparente y comparable y que se base en series temporales de datos coherentes e inicialmente completos, también por lo que respecta al período 1990-2009.
3. Los Estados miembros podrán excluir de su contabilidad relativa a las actividades de uso de la tierra, cambio de uso de la tierra y silvicultura, anualmente o al final del cada período contable a que se refiere el anexo I, las emisiones de efecto invernadero no antropogénicas por las fuentes que sobrepasen el nivel de fondo calculado de conformidad con las disposiciones del apartado 2 cuando:
a)
dichas emisiones en un año determinado del período contable sobrepasen el nivel de fondo más un margen. Cuando el nivel de fondo se calcule según el método especificado en el anexo VII, ese margen será equivalente al doble de la desviación típica de las series temporales utilizadas para calcular el nivel de fondo. Cuando los Estados miembros calculen el nivel de fondo según un método específico de cada país, describirán la forma en que se haya determinado el margen, en los casos en que este sea necesario. Cualquiera que sea el método que se utilice, evitará la expectativa de créditos netos durante el período contable;
b)
se cumplan y comuniquen por los Estados miembros los requisitos de información establecidos el apartado 5.
4. Todo Estado miembro que excluya las emisiones de gases de efecto invernadero no antropogénicas por las fuentes resultantes de perturbaciones naturales de un año determinado del período contable:
a)
excluirá de la contabilidad, hasta el final del período contable, todas las absorciones posteriores en las tierras afectadas por perturbaciones naturales y en las que se hayan producido las emisiones a que se refiere el apartado 3;
b)
no excluirá las emisiones resultantes de las actividades de recolección y de tala de salvamento que se hayan efectuado en esas tierras a raíz de las perturbaciones naturales;
c)
no excluirá las emisiones resultantes de quemas prescritas que se hayan efectuado en esas tierras, en ese preciso año del período contable;
d)
no excluirá las emisiones en las tierras que hayan sido objeto de deforestación a raíz de las perturbaciones naturales.
5. Los Estados miembros solo podrán excluir las emisiones no antropogénicas de gases de efecto invernadero por las fuentes resultantes de perturbaciones naturales si facilitan información transparente que demuestre:
a)
que se han identificado todas las superficies de tierra afectadas durante ese preciso año de notificación por perturbaciones naturales, incluidas su situación geográfica, el año y el tipo de perturbación natural;
b)
que hasta el final del correspondiente período contable no se ha registrado deforestación en tierras afectadas por perturbaciones naturales, y respecto de las cuales las emisiones se habían excluido de la contabilidad;
c)
cuáles son los métodos y criterios verificables que se usarán para determinar si se produce deforestación en esas tierras en los años siguientes al período contable;
d)
cuando sea factible, qué medidas tomó el Estado miembro para gestionar o controlar el impacto de dichas perturbaciones naturales;
e)
cuando sea posible, qué medidas tomó el Estado miembro para rehabilitar las tierras afectadas por dichas perturbaciones naturales.
6. La Comisión estará facultada para adoptar, de conformidad con el artículo 12, los actos delegados que sean necesarios para revisar los requisitos de información a que se refiere el apartado 5 del presente artículo, a fin de incorporar las revisiones de los actos adoptados por los órganos de la CMNUCC o del Protocolo de Kioto.
Artículo 10
Información sobre acciones en el sector del uso de la tierra, del cambio de uso de la tierra y de la silvicultura
1. Dentro de los dieciocho meses siguientes al inicio de cada período contable especificado en el anexo I, los Estados miembros elaborarán y transmitirán a la Comisión información sobre sus acciones actuales y futuras en el sector del uso de la tierra, del cambio de uso de la tierra y de la silvicultura, destinadas a limitar o reducir las emisiones y mantener o incrementar las absorciones resultantes de las actividades a que se refiere el artículo 3, apartados 1, 2 y 3, de la presente Decisión, en un documento aparte o en una parte claramente identificable de sus estrategias de desarrollo hipocarbónico a que se refiere el artículo 4 del Reglamento (UE) no 525/2013 o de otras estrategias o planes nacionales relacionados con dicho sector. Los Estados miembros garantizarán que se consulte a una amplia diversidad de interesados. Cuando un Estado miembro presente esa información como parte de las estrategias de desarrollo hipocarbónico previstas en el Reglamento (UE) no 525/2013, será de aplicación del calendario correspondiente especificado en dicho Reglamento.
La información sobre acciones en el sector del uso de la tierra, del cambio de uso de la tierra y de la silvicultura abarcará la totalidad del período contable correspondiente, especificado en el anexo I.
2. Los Estados miembros incluirán como mínimo en su información sobre las acciones en el sector del uso de la tierra, del cambio de uso de la tierra y de la silvicultura la siguiente información relativa a cada una de las actividades a que se refiere el artículo 3, apartados 1, 2 y 3:
a)
una descripción de las tendencias pasadas de las emisiones y absorciones, incluidas, cuando sea posible, las tendencias históricas en la medida en que puedan ser razonablemente reconstruidas;
b)
una previsión de las emisiones y absorciones durante el período contable;
c)
un análisis de las posibilidades de limitar o reducir las emisiones y de mantener o incrementar las absorciones;
d)
una lista de las medidas más adecuadas para tener en cuenta las circunstancias nacionales (incluidas, en su caso, pero sin limitarse a ellas, las medidas indicativas especificadas en el anexo IV) que el Estado miembro proyecte o que vayan a aplicarse para materializar las posibilidades de mitigación que se hayan determinado de acuerdo con el análisis a que se refiere la letra c);
e)
las políticas vigentes y proyectadas para aplicar las medidas contempladas en la letra d), incluida una descripción cuantitativa o cualitativa del efecto que se espere de esas medidas en las emisiones y absorciones, teniendo en cuenta otras políticas y medidas relativas al sector del uso de la tierra, del cambio de uso de la tierra y de la silvicultura;
f)
calendarios indicativos para la adopción y aplicación de las medidas contempladas en la letra d).
3. La Comisión podrá ofrecer a los Estados miembros orientaciones y asistencia técnica para facilitar el intercambio de información.
La Comisión podrá, en consulta con los Estados miembros, resumir sus conclusiones a partir de la información de todos los Estados miembros sobre las acciones en el sector del uso de la tierra, del cambio de uso de la tierra y de la silvicultura con objeto de facilitar el intercambio de conocimientos y mejores prácticas entre los Estados miembros.
4. Los Estados miembros presentarán a la Comisión, a más tardar al final de la primera mitad de cada período contable, y antes del final de cada período contable especificado en el anexo I, un informe en el que se describan los avances conseguidos en la ejecución de sus acciones en el sector del uso de la tierra, del cambio de uso de la tierra y de la silvicultura.
La Comisión podrá publicar un informe de síntesis basándose en los informes a que se refiere el párrafo primero.
Los Estados miembros pondrán a disposición del público la información sobre sus acciones en el sector del uso de la tierra, del cambio de uso de la tierra y de la silvicultura y los informes a que se refiere el párrafo primero dentro de los tres meses siguientes a su presentación a la Comisión.
Artículo 11
Revisión
La Comisión revisará las normas contables que establece la presente Decisión de conformidad con las decisiones pertinentes adoptadas por los órganos de la CMNUCC o del Protocolo de Kioto, u otra normativa de la Unión o, a falta de dichas decisiones, a más tardar el 30 de junio de 2017, y presentará, en su caso, una propuesta al Parlamento Europeo y al Consejo.
Artículo 12
Ejercicio de la delegación
1. Se otorgan a la Comisión los poderes para adoptar actos delegados en las condiciones establecidas en el presente artículo.
2. Los poderes para adoptar actos delegados mencionados en el artículo 2, apartados 2 y 3, el artículo 4, apartado 8, el artículo 6, apartado 9, el artículo 7, apartado 6, y el artículo 9, apartado 6, se otorgan a la Comisión por un período de ocho años a partir del 8 de julio de 2013. La Comisión elaborará un informe sobre la delegación de poderes a más tardar nueve meses antes de que finalice el período de ocho años. La delegación de poderes se prorrogará tácitamente por períodos de idéntica duración, excepto si el Parlamento Europeo o el Consejo se oponen a dicha prórroga a más tardar tres meses antes del final de cada período.
3. La delegación de poderes mencionada en el artículo 2, apartados 2 y 3, el artículo 4, apartado 8, el artículo 6, apartado 9, el artículo 7, apartado 6, y el artículo 9, apartado 6, podrá ser revocada en cualquier momento por el Parlamento Europeo o por el Consejo. La decisión de revocación pondrá término a la delegación de los poderes que en ella se especifiquen. La decisión surtirá efecto al día siguiente de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea o en una fecha posterior indicada en la misma. No afectará a la validez de los actos delegados que ya estén en vigor.
4. Tan pronto como la Comisión adopte un acto delegado lo notificará simultáneamente al Parlamento Europeo y al Consejo.
5. Los actos delegados adoptados en virtud del artículo 2, apartados 2 y 3, el artículo 4, apartado 8, el artículo 6, apartado 9, el artículo 7, apartado 6, y el artículo 9, apartado 6, entrarán en vigor únicamente si, en un plazo de dos meses desde su notificación al Parlamento Europeo y al Consejo, ni el Parlamento Europeo ni el Consejo formulan objeciones o si, antes del vencimiento de dicho plazo, tanto el uno como el otro informan a la Comisión de que no las formularán. El plazo se prorrogará dos meses a iniciativa del Parlamento Europeo o del Consejo.
Artículo 13
Entrada en vigor
La presente Decisión entrará en vigor a los veinte días de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Artículo 14
Los destinatarios de la presente Decisión son los Estados miembros.
Hecho en Estrasburgo, el 21 de mayo de 2013.