РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 9 юли 2014 година
относно схема за помощ SA.18042 (2013/C) (ex MX 17/2009) (ex NN 61/2004),
приведена в действие от Испания, относно освобождаване на биогоривата от акцизи
(нотифицирано под номер C(2014) 4530)
(само текстът на испански език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/766/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените разпоредби (1) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
От 2006 г. насам Генерална дирекция „Конкуренция“ провежда всяка година последващ мониторинг на извадка от мерки за помощ, приведени в действие от държавите членки. Испанската схема за освобождаване на биогоривата от акцизи (дело № NN 61/2004) беше одобрена от Комисията с Решение C(2006) 2293 от 6 юни 2006 г. Тази схема беше включена в мониторинга за 2009/2010 г. с референтен номер MX 17/2009, в чийто контекст Комисията прегледа как държавите членки са прилагали извадка от съществуващи схеми през 2009 г.
(2)
Комисията реши да включи тази схема отново в мониторинга за 2011/2012 г., в чийто контекст Комисията проучи начина, по който държавите членки прилагат извадка от съществуващи схеми през периода 2009-2010 г.
(3)
В светлината на информацията, предоставена от Испания по време на мониторинга, Комисията имаше съмнения относно правилното прилагане на схемата от испанските органи. Вследствие на това тя реши да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС). Комисията информира Испания за своето решение с писмо от 17 юли 2013 г.
(4)
Испания представи своите забележки на 20 септември 2013 г.
(5)
Решението на Комисията да започне официална процедура по разследване бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз на 7 февруари 2014 г. (2). Комисията покани заинтересованите страни да представят своите мнения.
(6)
Комисията получи мнения от Секция „Биогорива“ на испанската Асоциация на производителите на енергия от възобновяеми източници (APPA Biocarburantes) на 5 март 2014 г. Тя ги препрати на Испания, на която бе дадена възможност да отговори. На 6 май 2014 г. испанските органи посочиха, че те не желаят да коментират забележките, получени от трети страни.
II. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА
(7)
Схемата NN 61/2004 за освобождаването на биогоривата от акцизи представлява нулева ставка на испанския данък върху въглеводородите. Тя се прилага за етиловия алкохол, произведен от продукти със селскостопански или растителен произход (биоетанол), които попадат в обхвата на кода CN 2207 20, за метиловия алкохол, получен от продукти със селскостопански или растителен произход, които попадат в обхвата на кода CN 2905 11 00, и продукти, които попадат в обхвата на кодове CN 1507, 1508, 1510, 1511, 1512, 1513, 1514, 1515 и 1518.
(8)
Нулевата ставка на данъка се е прилагала по отношение на тези продукти, независимо от това, дали те са били използвани като такива или след химична промяна. В случаите, когато биогоривото е било смесено с друго гориво, намалената ставка се е прилагала само за частта на сместа, състояща се от биогорива. Намаленият дължим акциз бе приложим за биогоривата от всякакъв географски произход.
(9)
Схемата бе одобрена от Комисията на 6 юни 2006 г. и нейният срок на действие изтече на 31 декември 2012 г. (3).
(10)
Оценката на информацията, предоставена от испанските органи по време на мониторинга, повдигна съмнения относно това дали схемата е била приложена в съответствие с решението на Комисията през 2009 и 2010 г. Освен това съществуваха съмнения, че Испания може да е свръхкомпенсирала бенефициери през 2010 г. Опасенията на Комисията бяха изложени в точки 13-29 в нейното решение от 17 юли 2013 г.
(11)
Комисията поиска Испания да:
а)
демонстрира, че схемата е прилагана правилно през 2009 и 2010 г.;
б)
демонстрира, че не е имало свръхкомпенсация относно биоетанола през 2010 г. или, ако е имало такава, да обясни какви мерки са предприети, за да се избегне свръхкомпенсирането през последващите години;
в)
представи годишни доклади за цялата продължителност на схемата.
III. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(12)
Комисията получи мнението на APPA Biocarburantes на 5 март 2014 г. Мненията бяха много подобни на тези на испанските органи (вж. раздел IV). APPA Biocarburantes твърди че схемата е била правилно изпълнена.
(13)
Когато цената на биогоривата бе сравнена с цената преди облагане с данък на изкопаемите горива на бензиностанциите, биоетанолът и биодизелът изглеждаха компенсирани в недостатъчна степен през целия период, с изключение на 2010 г. за биоетанола и 2012 г. за биодизела. APPA Biocarburantes твърдеше, че тази методология е била неправилна, тъй като цената преди облагане с данък на изкопаемите горива на бензиностанциите, е включвала всички разходи за транспорт и дистрибуция, натрупани до достигането на продукта до крайния потребител, докато такива логистични разходи не са били включени в разходите за биогорива при този сравнителен анализ. Според нея би било по-уместно да се сравнят разходите за производството на биогорива с международно котираните цени на изкопаемите горива. Използването на тази методология ясно показа засилена недостатъчна компенсация за биогоривата по време на продължителността на схемата и липса на свръхкомпенсация.
(14)
Накрая, APPA Biocarburantes твърдеше, че дори ако разходите за биогоривата бъдат сравнени с цената преди облагане с данък на изкопаемите горива на бензиностанциите, двете еднократни ситуации на свръхкомпенсация са били само временни и са били причинени от самата същност на схемата за данъчна помощ за биогорива (при абсолютни количества, които са установени ex ante, и оценки, които са извършени ex post) и силно нестабилните цени на селскостопанските суровини (главният компонент на разходите за производство на биогорива). Не е било необходимо изменение на схемата - за биоетанола не се наблюдават признаци за потенциално свръхкомпенсиране през следващите години (2011 и 2012 г.), а относно биодизела потенциално свръхкомпенсиране е настъпило през последната 2012 година. Освен това не е възможно изменение в бъдеще, тъй като срокът на действие на схемата е изтекъл.
IV. МНЕНИЕ НА ИСПАНИЯ
(15)
Испанските органи представиха своето мнение на 20 септември 2013 г. На 6 май 2014 г. те посочиха, че не желаят да представят мнения относно забележките от трети страни, които са им били представени.
(16)
В своето писмо от 20 септември 2013 г. испанските органи предоставиха информация относно разходите за производство на биоетанол и биодизел заедно с данни за цените на изкопаемите горива за периода 2004-2012 г. В същото време те предоставиха таблици, в които се сравняват цените на биогоривата с цените преди облагане с данък на изкопаемите горива на бензиностанциите. Тези таблици са показани в приложението.
(17)
Данните и анализът, илюстрирани от съответните таблици, се основават на следните допускания:
а)
Отправната точка са действителните данни за годишните разходи за производство на испанските заводи, плюс марж на производствена печалба от 5 %. Измененията бяха направени поради разликата в енергийното съдържание между биогоривата и изкопаемите горива, с които те се смесват, като се използват данните в приложение III към Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (4), а именно 1.52 и 1.09 за биоетанол и биодизел, съответно.
б)
Тези разходи са сравнени с данни за цените на горивата, които те заместват, т.е. бензина и дизеловото гориво. Цената е преди облагане с данък на бензиностанциите на този вид гориво и поради това тя включва брутния марж за търговско разпространение. Разликата между производствените разходи за биогоривата и разходите за заместващите изкопаемите горива е максималният марж на компенсация.
в)
Реалната приложена компенсация е равна на акциза върху минералните масла, който би съответствал на биоетанола и биодизела. Без прилагане на освобождаването прилаганата ставка спрямо въпросните продукти като акцизен данък върху минералните масла би била ставката за бензина и дизела, съответно (5).
(18)
Въз основа на съответните данни Испания посочи, че в периода 2004-2012 г. натрупаната недостатъчна компенсация може да се наблюдава за двата вида биогорива (455,96 EUR/1 000 литра за биодизел и 897,22 EUR/1 000 литра за биоетанол). Когато всяка година се разглежда поотделно, недостатъчна компенсация все още се наблюдава за всички години само с две изключения: 2010 г. за биоетанол и 2012 г. за биодизел.
(19)
Що се отнася до биоетанола, Испания обясни, че привидната свръхкомпенсация, която се наблюдава през 2010 г. е била резултат на еднократно спадане на цените на стоките, по-специално на селскостопанските стоки в периода януари-юни 2010 г. Това е било следователно еднократна, обратима и непредвидима ситуация, която освен това се е самокоригирала през следващата година чрез повишаване на цените на суровините. Следователно не е имало причина за испанските органи да предприемат действия. Беше предоставена подробна информация за развитието на цените на суровините, както и графика, която илюстрира тенденцията на ценовия индекс на захарта и зърнените култури (за основа = 100 е взет периодът 2002-2004 г.).
Динамиката на цените на суровините в периода 2009-2011 г. (6)
(20)
Що се отнася до биодизела, Испания обясни, че очевидно е имало момент на свръхкомпенсиране през 2012 г., но срокът на действие на схемата е изтекъл на 31 декември същата година.
(21)
Испания твърди, че цената, която се използва като референтна за алтернативни горива в тази методика, а именно цената преди облагане с данък на бензиностанциите, е била най-стриктният от наличните варианти, и едно сравнение със стойността, която е по-близко до световните цени за тези продукти, би било по-подходящо. Испанските органи също предоставиха таблици, в които се сравняват цените на биогоривата със световните цени на изкопаемите горива, и подчертаха, че в този случай не може да се наблюдава свръхкомпенсиране за биодизела през всяка от разглежданите години, докато за биоетанола потенциалното свръхкомпенсиране е бил пренебрежимо малко (2 EUR/1 000 литра, в сравнение със 142,13 EUR/1 000 литра, когато се използва цената преди облагане с данък на изкопаеми горива като референтна цена). Натрупаната недостатъчна компенсация би била няколко пъти по-висока, отколкото в сравнение с предишната методология.
(22)
Испанските органи обясниха, че те са докладвали за всички дружества, които са произвеждали, преработвали, държали, получавали и изпращали акцизни стоки, в съответствие с Директива 2008/118/ЕО на Съвета (7).
(23)
В точка 1 от член 4 от тази директива „лицензиран складодържател“ се определя като физическо или юридическо лице, на което, по време на неговата стопанска дейност, е разрешено да произвежда, преработва, държи, получава или изпраща акцизни стоки под режим отложено плащане на акциз в данъчни складове. В член 8 от директивата е постановено, че лицензираният складодържател е платец на акциза.
(24)
Испанските органи обясниха защо са осигурили подробна данъчна информация само за едно от двете дружества, които са подписали споразумение за дейност чрез използване на подизпълнители за производство на метилови естери на мастни киселини от соя и палмово масло. Тъй като този договор се отнасяше за продукти, подлежащи на облагане с акциз на държането, движението и мониторинга на такива продукти, той попадаше в обхвата на Директива 2008/118/ЕО. Испанските органи заявиха, че собственикът на продукта не е попадал в обхвата на определението за „лицензиран складодържател“, както е постановено в точка 1 от член 4 от директивата.
V. ОЦЕНКА НА МЯРКАТА
(25)
Комисията вече заключи в своето решение по дело NN 61/2004, че въпросната мярка е включвала помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС. Комисията оцени тази схема за помощ въз основа на Насоките на Общността относно държавната помощ за защита на околната среда от 2001 г. (8), и заключи, че тя е била съвместима с вътрешния пазар.
(26)
Междувременно испанските органи предоставиха на Генерална дирекция „Конкуренция“ подробна информация, включително съответната информация относно производствените разходи за биоетанол и биодизел за целия период на действие на схемата. Когато производствени разходи за биогоривата се сравнят с цените на изкопаемите горива преди облагане с данък на бензиностанциите, както е илюстрирано в таблиците, включени в приложението към това решение, се наблюдават две ситуации на свръхкомпенсиране: за биоетанола през 2010 г. и за биодизела през 2012 г.
(27)
По отношение на алтернативната методология, предложена от Испания, при която се приемат като референтни световните цени на изкопаеми горива, Комисията забелязва, че тази методология се различава от методологията, предложена от Испания и използвана от Комисията за оценка на мярката NN 61/2004. Тъй като Комисията проверява дали Испания е изпълнила правилно схемата за помощ в съответствие с решението, с което тя е била одобрена, по дело NN 61/2004, алтернативната предложена методология не може да бъде приета.
(28)
При все това Комисията отбелязва, че не се забелязва тенденция на устойчива свръхкомпенсация. Също така, когато помощта се разглежда за цялата продължителност на схемата, няма признаци за цялостна свръхкомпенсация. Комисията взема предвид обясненията, предоставени от Испания (вж. точки 18, 19, 20 и 22).
(29)
В случая с биоетанола Комисията счита, че не е било необходимо да се направят изменения, за да се коригира свръхкомпенсацията. В този случай Испания успя да докаже, че свръхкомпенсацията е била коригирана, което предимно се дължи на факта, че цените на суровините са се увеличили значително след юни 2010 г. В действителност, през 2011 и 2012 г. не се наблюдава свръхкомпенсация за биоетанола.
(30)
Що се отнася до биодизела, Комисията отбелязва, че през 2012 г. може да се наблюдава малка свръхкомпенсация в размер на 41,85 EUR/1 000 литра. Тази свръхкомпенсация е настъпила докато мярката, и по-специално равнището на помощта, са останали непроменени. Тази ситуация е била причинена от външни фактори за схемата, по-специално от значителното увеличение на цената на изкопаемото дизелово гориво в Испания. Комисията отбелязва, че цената на дизела през 2012 г. е била с 8 % по-висока отколкото през 2011 г., с 36 % по-висока отколкото през 2010 г. и със 71 % по-висока отколкото през 2009 г. За сравнение, разходите за производство на биодизел през 2012 г. са били същите, както през 2011 г., 16 % по-високи, отколкото тези, регистрирани през 2010 г., и 25 % по-високи, отколкото разходите през 2009 г. Комисията също така отбелязва, че срокът на действие на схемата е изтекъл в края на 2012 г. и поради това е било невъзможно да се адаптира освобождаването от акциз, за да се избегне бъдеща свръхкомпенсация, в съответствие с точка 19 от решението на Комисията по дело NN 61/2004. Комисията също така отбелязва, че по схемата не е предоставена помощ през 2013 г. или през някоя от следващите години. Накрая, както е обяснено в точка 28, ако също се вземат предвид данните за 2012 г., за целия срок на действие на схемата не се наблюдава свръхкомпенсация. Това може като следствие да се счита за знак, че Испания е могла да разчита на ex-ante метода за изчисление, предвиден в рамките на тази схема.
(31)
Като взе предвид допълнителната информация, предоставена от Испания, Комисията е на мнение, че Испания е изпълнила своите задължения, определени в точка 19 от решението на Комисията по дело NN 61/2004.
(32)
Въз основа на обясненията, предоставени от Испания относно прилагането на Директива 2008/118/ЕО, Комисията е съгласна, че испанските органи са докладвали за всички съответни дружества.
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(33)
Комисията констатира, че Испания е приложила схемата за помощ NN 61/2004 правилно и в съответствие с решението на Комисията за нейното одобрение,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Схемата за помощ NN 61/2004, приведена в действие от Испания, е съвместима с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС и е била правилно изпълнена в съответствие с решението на Комисията по дело NN 61/2004.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Кралство Испания.
Съставено в Брюксел на 9 юли 2014 година.
DECISIÓN DE LA COMISIÓN
de 9 de julio de 2014
relativa al régimen de ayudas SA.18042 (2013/C) (ex MX 17/09) (ex NN 61/04)
aplicado por España sobre la exención del impuesto especial para los biocarburantes
[notificada con el número C(2014) 4530]
(El texto en lengua española es el único auténtico)
(Texto pertinente a efectos del EEE)
(2014/766/UE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea y, en particular, su artículo 108, apartado 2, párrafo primero,
Visto el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo y, en particular, su artículo 62, apartado 1, letra a),
Tras haber emplazado a los interesados para que presentaran sus observaciones, de conformidad con las disposiciones antes mencionadas (1), y teniendo en cuenta dichas observaciones,
Considerando lo siguiente:
I. PROCEDIMIENTO
(1)
Desde 2006, la Dirección General de Competencia lleva a cabo cada año un ejercicio de control ex post de una muestra de las medidas de ayuda aplicadas por los Estados miembros. El régimen español de exención del impuesto especial para los biocarburantes (número de asunto NN 61/04) fue aprobado por la Comisión mediante la Decisión C(2006) 2293 de 6 de junio de 2006 (en lo sucesivo, «la Decisión de la Comisión»). Dicho régimen fue incluido en el ejercicio de control de 2009/2010 con la referencia MX 17/09, en cuyo contexto la Comisión examinó la aplicación, por los Estados miembros, de una muestra de los regímenes vigentes durante 2009.
(2)
La Comisión decidió incluir otra vez ese régimen en el ejercicio de control de 2011/2012, en cuyo contexto la Comisión examinó la aplicación, por los Estados miembros, de una muestra de los regímenes vigentes durante el período 2009-2010.
(3)
A la luz de la información proporcionada por España durante el ejercicio de control, la Comisión albergaba dudas sobre la adecuada aplicación del régimen por las autoridades españolas. Por ello, decidió incoar el procedimiento contemplado en el artículo 108, apartado 2, del Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea (TFUE). La Comisión informó a España de su decisión mediante carta de 17 de julio de 2013.
(4)
España remitió sus observaciones el 20 de septiembre de 2013.
(5)
La Decisión de la Comisión de incoar el procedimiento de investigación formal fue publicada en el Diario Oficial de la Unión Europea el 7 de febrero de 2014 (2). La Comisión invitó a las partes interesadas a presentar sus observaciones.
(6)
La Comisión recibió las observaciones de la sección de biocarburantes de la Asociación Española de Productores de Energías Renovables (APPA Biocarburantes) el 5 de marzo de 2014. Las remitió a España, dándole la oportunidad de presentar sus observaciones. El 6 de mayo de 2014, las autoridades españolas indicaron que no deseaban realizar comentarios sobre las observaciones remitidas por terceros.
II. DESCRIPCIÓN DETALLADA DE LA MEDIDA
(7)
El régimen NN 61/04 de exención del impuesto especial para los biocarburantes consiste en aplicar un tipo cero en el impuesto español sobre los hidrocarburos. Se aplica al alcohol etílico producido a partir de productos de origen agrícola o vegetal (bioetanol), definido en el código de la nomenclatura combinada NC 2207 20, al alcohol metílico obtenido de productos de origen agrícola o vegetal, definido en el código NC 2905 11 00, y a los productos definidos en los códigos NC 1507, 1508, 1510, 1511, 1512, 1513, 1514, 1515 y 1518.
(8)
El tipo impositivo cero se aplicaba a esos productos con independencia de que fuesen utilizados sin transformación o previa modificación química. Cuando el biocarburante se mezclaba con otro combustible, el tipo reducido se aplicaba únicamente a la parte de biocarburante de la mezcla. A efectos del impuesto especial, el tipo reducido se aplicaba a todos los biocarburantes, con independencia de su origen geográfico.
(9)
El régimen fue aprobado por la Comisión el 6 de junio de 2006 y finalizó el 31 de diciembre de 2012 (3).
(10)
Al analizar la información suministrada por las autoridades españolas durante el ejercicio de control, surgieron dudas sobre la conformidad de la aplicación del régimen con la Decisión de la Comisión en 2009 y 2010. También había dudas sobre la posibilidad de que España hubiera sobrecompensado a los beneficiarios en 2010. La Comisión expuso sus reservas en los considerandos 13 a 29 de la Decisión de 17 de julio de 2013.
(11)
La Comisión solicitó que España:
a)
demostrara que el régimen fue aplicado correctamente en 2009 y 2010;
b)
demostrara que no hubo sobrecompensación para el bioetanol en 2010 o que, si la hubo, explicara qué medidas se adoptaron para evitar una sobrecompensación en los años posteriores;
c)
presentara los informes anuales correspondientes a toda la duración del régimen.
III. OBSERVACIONES DE LAS PARTES INTERESADAS
(12)
El 5 de marzo de 2014, la Comisión recibió las observaciones de la APPA Biocarburantes, muy similares a las de las autoridades españolas (véase la sección IV). Dicha Asociación señalaba que el régimen se había aplicado correctamente.
(13)
Cuando se comparan los costes de los biocarburantes con el precio antes de impuestos de los combustibles fósiles en estación de servicio, tanto el bioetanol como el biodiésel parecen haber sido infracompensados durante todo el período, salvo en 2010 por lo que respecta al bioetanol y en 2012 al biodiésel. A juicio de la APPA Biocarburantes, esa metodología es incorrecta, pues el precio antes de impuestos de los combustibles fósiles en estación de servicio incluye todos los costes de transporte y distribución de los combustibles hasta que el producto llega al consumidor final, mientras que esos costes logísticos no se incluyen en el coste de los biocarburantes en el análisis comparativo mencionado. A juicio de la Asociación, resultaría más apropiado comparar los costes de producción de los biocarburantes con las cotizaciones internacionales de los combustibles fósiles. Aplicando esa metodología, queda de manifiesto una mayor infracompensación para los biocarburantes durante la vigencia del régimen y no se detectan casos de sobrecompensación.
(14)
Por último, la APPA Biocarburantes sostiene que, incluso si se comparan los costes de los biocarburantes con el precio antes de impuestos de los combustibles fósiles en estación de servicio, las dos únicas situaciones de posible sobrecompensación han sido puramente temporales y tienen su origen en el propio carácter del régimen de ayudas fiscales a los biocarburantes (con cantidades absolutas fijadas ex ante y evaluaciones realizadas ex post) y en la gran volatilidad de los precios de las materias primas agrícolas, que son el principal componente de los costes de producción de los biocarburantes. No fue necesario ajustar el régimen ya que no se pudo observar ninguna señal de posible sobrecompensación para el bioetanol en los años posteriores (2011 y 2012) y la posible sobrecompensación en el caso del biodiésel se habría registrado durante el último año, 2012. Además, no hubiera sido posible realizar ningún ajuste de cara al futuro, pues el régimen expiró.
IV. OBSERVACIONES DE ESPAÑA
(15)
Las autoridades españolas remitieron sus observaciones el 20 de septiembre de 2013. El 6 de mayo de 2014, indicaron que no deseaban realizar comentarios sobre las observaciones de terceras partes que se les habían transmitido.
(16)
En su escrito de 20 de septiembre de 2013, las autoridades españolas presentaron información sobre los costes de producción de bioetanol y biodiésel, así como datos sobre los precios de los combustibles fósiles durante el período comprendido entre 2004 y 2012. También presentaron cuadros comparativos de los costes de los biocarburantes y el precio antes de impuestos de los combustibles fósiles en estación de servicio. Tales cuadros figuran en el anexo.
(17)
Los datos y el análisis ilustrado por los cuadros correspondientes están basados en las premisas siguientes:
a)
se parte de los datos reales sobre los costes de producción anuales de las plantas españolas, a los que se añade un margen de beneficio sobre producción del 5 %; se llevan a cabo ajustes debido a la diferencia en contenido energético entre el biocarburante y el combustible fósil con el que se mezcla empleando los datos del anexo III de la Directiva 2009/28/CE del Parlamento Europeo y del Consejo (4), a saber, 1,52 y 1,09 para bioetanol y biodiésel, respectivamente;
b)
dichos costes se comparan con los datos sobre los precios del combustible al que sustituyen, a saber, gasolina y gasóleo. El precio que se toma es el precio de dicho combustible antes de impuestos en estación de servicio y, por tanto, incluye el margen bruto de distribución comercial. La diferencia entre el coste de producción del biocarburante y el coste del combustible fósil sustitutivo es el margen máximo de compensación;
c)
la compensación real aplicada equivale al impuesto especial de hidrocarburos que correspondería al bioetanol y al biodiésel. Sin la exención, el tipo aplicado a dichos productos en concepto de impuesto especial de hidrocarburos habría sido el correspondiente a la gasolina y al gasóleo, respectivamente (5).
(18)
Basándose en los datos correspondientes, España señaló que durante el período 2004-2012 se observa una infracompensación acumulada para ambos tipos de combustible (455,96 EUR/1 000 l para el biodiésel y 897,22 EUR/1 000 l para el bioetanol). Cuando se analiza cada año por separado, se observa una infracompensación durante todos los años, salvo en 2010 por lo que respecta al bioetanol y en 2012 por lo que se refiere al biodiésel.
(19)
En cuanto al bioetanol, España explicó que la aparente sobrecompensación observada en 2010 se debía a una caída puntual de los precios de las materias primas, especialmente las agrícolas, entre enero y junio de 2010. Se trataba por lo tanto de una situación puntual, reversible e imprevisible que, además, se corregiría automáticamente al año siguiente por el ascenso de los precios de las materias primas. Por tanto, ninguna razón justificaba que las autoridades españolas tomaran medidas. España proporcionó información detallada sobre la evolución de los precios de las materias primas así como un gráfico que ilustraba la tendencia de los índices de precios del azúcar y los cereales (base 2002-2004 = 100).
Evolución del precio de las materias primas en el período 2009-2011 (6)
(20)
España explicó que, en el caso del biodiésel, parecía haberse registrado una sobrecompensación en 2012, pero que el régimen había finalizado el 31 de diciembre de ese año.
(21)
España argumentó que el precio utilizado en esta metodología como referencia para los combustibles sustitutivos -el precio antes de impuestos en estación de servicio- es la más rigurosa entre las opciones disponibles y que resultaría más apropiada una comparación con un valor más cercano a los precios mundiales para estos productos. Las autoridades españolas también proporcionaron cuadros en los que se comparaban los costes de los biocarburantes con el precio mundial de los combustibles fósiles y subrayaron que, en ese caso, no se observaba ninguna sobrecompensación para el biodiésel en ninguno de los años considerados, mientras que la posible sobrecompensación para el bioetanol sería despreciable (2 EUR/1 000 l, en comparación con 142,13 EUR/1 000 l si se utiliza como referencia el precio antes de impuestos en estación de servicio del combustible fósil). En comparación con la metodología precedente, la infracompensación acumulada sería varias veces mayor.
(22)
Las autoridades españolas explicaron que habían informado sobre todas las empresas que producen, transforman, almacenan, reciben y envían productos sujetos a impuestos especiales, de conformidad con la Directiva 2008/118/CE del Consejo (7).
(23)
Según la definición del artículo 4, apartado 1, de esa Directiva, un depositario autorizado es una persona física o jurídica autorizada a producir, transformar, almacenar, recibir y enviar, en el ejercicio de su profesión, productos sujetos a impuestos especiales en régimen suspensivo dentro de un depósito fiscal. Según lo dispuesto en el artículo 8 de esa Directiva, el depositario autorizado es deudor del impuesto especial exigible.
(24)
Las autoridades españolas explicaron por qué únicamente habían proporcionado los datos fiscales de una de las dos empresas que habían firmado un acuerdo para producir ésteres metílicos de ácidos grasos («FAME») a partir de soja y palma operando en régimen de subcontratación. Como ese contrato se refiere a productos sujetos a impuestos especiales por lo que se refiere a su tenencia, circulación y control, se rige por la Directiva 2008/118/CE. Las autoridades españolas indican que el propietario del producto no queda incluido en la definición de «depositario autorizado» a efectos del artículo 4, apartado 1, de la citada Directiva.
V. EVALUACIÓN DE LA MEDIDA
(25)
La Comisión ya había llegado a la conclusión, en su Decisión sobre el asunto NN 61/04, de que la medida en cuestión implicaba una ayuda en el sentido del artículo 107 del TFUE. La Comisión había evaluado ese régimen de ayudas con arreglo a las Directrices comunitarias de 2001 sobre ayudas estatales en favor del medio ambiente (8) y concluido que era compatible con el mercado interior.
(26)
Las autoridades españolas han proporcionado ahora a la Dirección General de Competencia información detallada, incluyendo los datos pertinentes sobre los costes de producción del bioetanol y el biodiésel durante toda la vigencia del régimen. Cuando se comparan los costes de producción de los biocarburantes con el precio antes de impuestos en estación de servicio de los combustibles fósiles, ilustrados en los cuadros incluidos en el anexo de la presente Decisión, se observan dos situaciones de sobrecompensación: para el bioetanol en 2010 y para el biodiésel en 2012.
(27)
Por lo que se refiere a la metodología alternativa propuesta por España, que utiliza como referencia los precios mundiales de los combustibles fósiles, la Comisión señala que esa metodología es diferente de la propuesta por España y utilizada por la Comisión para la evaluación de la medida NN 61/04. Como la Comisión está verificando si España ha aplicado correctamente el régimen de ayudas, en consonancia con la Decisión por la que fue aprobado en el asunto NN 61/04, la metodología alternativa propuesta no se puede aceptar.
(28)
No obstante, la Comisión señala que no se observa ninguna tendencia de sobrecompensación persistente. Asimismo, cuando se consideran las ayudas durante toda la vigencia del régimen, tampoco hay indicios de sobrecompensación general. La Comisión toma nota de las explicaciones proporcionadas por España (véanse los considerandos 18, 19, 20 y 22).
(29)
En el caso del bioetanol, la Comisión considera que no era necesario introducir ajustes para remediar la sobrecompensación. En ese caso, España pudo demostrar que la sobrecompensación se había remediado, debido sobre todo al incremento significativo que registraron los precios de las materias primas a partir de junio de 2010. En efecto, en 2011 y 2012 no se observa ninguna sobrecompensación para el bioetanol.
(30)
En cuanto al biodiésel, la Comisión señala que se observa una pequeña sobrecompensación de 41,85 EUR/1 000 l en 2012. Esa sobrecompensación se registró sin que la medida ni el nivel de apoyo, en particular, fueran objeto de modificación. Tal situación estuvo provocada por factores ajenos al régimen, en concreto el gran incremento del precio del diésel fósil en España. La Comisión señala que el precio del diésel en 2012 fue un 8 % superior al precio en 2011, un 36 % superior al precio en 2010 y un 71 % superior al precio en 2009. En comparación, los costes de producción del biodiésel en 2012 se situaron al mismo nivel que en 2011, un 16 % por encima de los registrados en 2010 y un 25 % por encima de los de 2009. La Comisión señala que el régimen finalizó al término de 2012, de modo que no fue posible adaptar la exención del impuesto especial para evitar una futura sobrecompensación, de acuerdo con lo prescrito en el considerando 19 de la Decisión de la Comisión en el asunto NN 61/04. Por otra parte, la Comisión señala también que ni en 2013 ni posteriormente se concedió ayuda alguna en virtud del régimen. Por último, como se ha explicado en el considerando 28, incluso si se tienen en cuenta los datos de 2012 no se observa ninguna sobrecompensación durante toda la vigencia del régimen. Ello puede por consiguiente considerarse un indicio de que España podía basarse en la metodología de cálculos ex ante prevista en el régimen.
(31)
Tras haber considerado la información suplementaria aportada por España, la Comisión considera que España no vulneró sus obligaciones, tal como figuran en el considerando 19 de la Decisión de la Comisión en el asunto NN 61/04.
(32)
Basándose en las explicaciones ofrecidas por España sobre la aplicación de la Directiva 2008/118/CE, la Comisión acepta que las autoridades españolas informaron sobre todas las empresas pertinentes.
VI. CONCLUSIÓN
(33)
La Comisión determina que España ha aplicado correctamente el régimen de ayudas NN 61/04, en consonancia con la Decisión de la Comisión por la que fue aprobado.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
El régimen de ayudas estatales NN 61/04 aplicado por España es compatible con el mercado interior a efectos del artículo 107, apartado 3, letra c), del TFUE y ha sido aplicado correctamente, de conformidad con la Decisión NN 61/04.
Artículo 2
El destinatario de la presente Decisión será el Reino de España.
Hecho en Bruselas, el 9 de julio de 2014.