ДИРЕКТИВА 2013/42/ЕС НА СЪВЕТА
от 22 юли 2013 година
за изменение на Директива 2006/112/ЕО относно общата система на данъка върху добавената стойност по отношение на механизъм за бързо реагиране срещу измамите с ДДС
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 113 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
Данъчните измами в областта на данъка върху добавената стойност (ДДС) водят до значителни бюджетни загуби и оказват влияние върху условията на конкуренция и съответно върху функционирането на вътрешния пазар. Наскоро се появиха специфични внезапни и мащабни данъчни измами, особено посредством използването на електронни средства, които улесняват бързата незаконна търговия в голям мащаб.
(2)
Директива 2006/112/ЕО на Съвета (3) позволява на държавите членки да искат дерогация от посочената директива, за да се предотвратят някои форми на укриване на данъци или избягване на данъци.
(3)
Актуалният опит показа, че процедурата, предвидена в член 395 от Директива 2006/112/ЕО, не може да осигури достатъчно бърза реакция на искания на държавите членки за предприемане на спешни мерки.
(4)
Случилото се показва също така, че определянето на получателя за лице-- платец на ДДС (обратно начисляване), в някои случаи е ефективна мярка за прекратяване на измамите с ДДС в определени сектори.
(5)
Съгласно разпоредбите относно обратното начисляване в членове 199 и 199а от Директива 2006/112/ЕО държавите членки не разполагат с гъвкавостта да реагират бързо на внезапни и мащабни данъчни измами в категориите на стоките и услугите, попадащи извън обхвата на тези членове. Ето защо е необходимо да се изготвят специфични средства за разрешаването на този въпрос.
(6)
Като се имат предвид случаите на извършените мащабни измами, своевременният и изключителен отговор на други случаи на внезапни измами се осигурява най-добре чрез специална мярка на механизма за бързо реагиране ("МБР"), която предвижда възможността за прилагането на обратно начисляване за кратък срок, след съответно уведомление от страна на засегнатата държава членка. За да се гарантира, че използването на тази опция е пропорционално спрямо проблема, Комисията, след като получи съответната информация, следва да разполага с кратък срок, през който да направи оценка на уведомлението и да потвърди дали възразява срещу прилагането на специалната мярка на МБР. Държавите членки следва да разполагат с възможността техните мнения да бъдат взети предвид от Комисията и поради това следва да са изцяло информирани за уведомлението и за всякаква допълнителна информация, предоставяна в рамките на този процес. Освен това, като следваща стъпка Съветът следва да реши дали обратното начисляване да продължи да се прилага, посредством решение за изпълнение съгласно член 395 от Директива 2006/112/ЕО.
(7)
Държавата членка, която е изпратила уведомление за намерението си да прилага специалната мярка на МБР, може да пристъпи към прилагането, след уведомление от страна на Комисията, че липсва възражение.
(8)
За да се осигури продължаване на прилагането на обратното начисляване, при първа възможност и преди изтичането на действието на специалната мярка на МБР, за процедурата, предвидена в член 395 от Директива 2006/112/ЕО, следва да се предвиди по-кратък срок.
(9)
Бързата обработка на уведомленията на държавите членки по МБР ще се улесни, ако се въведе стандартен формуляр за тези уведомления и за предоставянето на всякаква допълнителна информация на Комисията. Ето защо на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия във връзка с този стандартен формуляр.
(10)
Тъй като МБР може да бъде само временно решение в очакване на по-дългосрочни законодателни решения, целящи системата за ДДС да стане по-устойчива спрямо случаите на измами с ДДС, МБР следва да се прилага само за ограничен срок.
(11)
За да оцени ефективността на МБР, Комисията следва да изготви общ доклад за оценка на въздействието на механизма за преодоляване на внезапни и мащабни измами.
(12)
Тъй като целта на действието, което трябва да бъде предприето, а именно преодоляване на внезапни и мащабни измами в областта на ДДС, които често имат международно измерение, не може да бъдат постигната в достатъчна степен от държавите членки, тъй като те не са в състояние поотделно да противодействат на схемите за измама, свързани с нови форми на търговия, включващи няколко държави едновременно, и следователно може, с оглед на осигуряването на по-бързото и, в резултат на това, по-подходящо и по-ефективно противодействие на тези явления, да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(13)
Поради това Директива 2006/112/ЕО следва да бъде съответно изменена,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 2006/112/ЕО се изменя, както следва:
1)
Вмъква се следният член:
„Член 199б
1. Държавите членки могат, в случаи на неотложна спешност и в съответствие с параграфи 2 и 3, да определят получателя за лице - платец на ДДС, за специфични доставки на стоки и услуги, чрез дерогация от член 193, като специална мярка на механизма за бързо реагиране ("МБР") за борба с внезапни и мащабни измами, които биха могли да доведат до значителни и непоправими финансови загуби.
Специалната мярка на МБР е обект на подходящи контролни мерки от страна на държавите членки по отношение на данъчно задължените лица, доставящи стоките или услугите, за които се прилага мярката, като нейното действие не надхвърля девет месеца.
2. Държава членка, която желае да въведе специална мярка на МБР съгласно предвиденото в параграф 1, изпраща уведомление до Комисията, като използва стандартния формуляр, установен в съответствие с параграф 4, и едновременно с това изпраща уведомлението и на останалите държави членки. Държавата членка предоставя на Комисията информация, с която уточнява засегнатия сектор, вида и характеристиките на измамата, наличието на наложителни причини на спешност, внезапния и мащабен характер на измамата и последиците от нея по отношение на това дали представляват значителни и непоправими финансови загуби. Ако Комисията счита, че не разполага с цялата необходима информация, тя установява връзка със съответната държава членка в срок от две седмици от получаването на уведомлението и уточнява каква допълнителна информация е необходима. Всякаква допълнителна информация, предоставена от съответната държава членка на Комисията, се изпраща едновременно с това и на всички други държави членки. Ако предоставената допълнителна информация е недостатъчна, Комисията информира съответната държава членка за това в срок от една седмица.
Държавата членка, която желае да въведе специална мярка на МБР съгласно предвиденото в параграф 1, подава едновременно с това и заявление до Комисията в съответствие с процедурата, предвидена в член 395, параграфи 2 и 3.
3. След като Комисията получи цялата информация, която смята за необходима за оценка на уведомлението, посочено в параграф 2, първа алинея, тя уведомява държавата членка за това. Когато Комисията възрази срещу специалната мярка на МБР, тя изготвя отрицателно становище в рамките на един месец от това уведомление и информира съответната държава членка и Комитета по ДДС за това. Когато Комисията няма възражения, тя потвърждава това в писмена форма на съответната държава членка и на Комитета по ДДС в рамките на същия срок. Държавата членка може да приеме специалната мярка на МБР от датата на получаване на това потвърждение. При оценката на уведомлението, Комисията взема предвид мненията на всяка друга държава членка, изпратени до нея в писмена форма.
4. Комисията приема акт за изпълнение, с който се установява стандартен формуляр за подаване на уведомлението за специалната мярка на МБР, посочено в параграф 2, и з на информацията, посочена в параграф 2, първа алинея. Този акт за изпълнение се приема в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в параграф 5.
5. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (4) и за тази цел компетентен е комитетът, създаден с член 58 от Регламент (ЕС) № 904/2010 на Съвета от 7 октомври 2010 г (5).
2)
В член 395 се добавя следният параграф:
„5. В случаи на неотложна спешност, съгласно предвиденото в член 199б, параграф 1, процедурата по параграфи 2 и 3 приключва в рамките на шест месеца от датата на получаване на заявлението от Комисията.“.
Член 2
Преди 1 януари 2018 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета общ доклад за оценка на въздействието на МБР, предвиден в член 1, точка 1).
Член 3
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се до 31 декември 2018 г.
Член 4
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 22 юли 2013 година.
DIRECTIVA 2013/42/UE DEL CONSEJO
de 22 de julio de 2013
por la que se modifica la Directiva 2006/112/CE, relativa al sistema común del impuesto sobre el valor añadido, por lo que respecta a la implantación de un mecanismo de reacción rápida contra el fraude en el ámbito del IVA
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea, y, en particular, su artículo 113,
Vista la propuesta de la Comisión Europea,
Previa transmisión del proyecto de acto legislativo a los Parlamentos nacionales,
Visto el dictamen del Parlamento Europeo (1),
Visto el dictamen del Comité Económico y Social Europeo (2),
De conformidad con un procedimiento legislativo especial,
Considerando lo siguiente:
(1)
El fraude fiscal en el ámbito del impuesto sobre el valor añadido (IVA) provoca pérdidas presupuestarias considerables y afecta a las condiciones de competencia y, por ende, al funcionamiento del mercado interior. Recientemente, han surgido modalidades específicas de fraude fiscal repentino y masivo, especialmente a través de la utilización de medios electrónicos, que facilitan el comercio ilícito rápido a gran escala.
(2)
La Directiva 2006/112/CE (3) autoriza a los Estados miembros a solicitar excepciones a lo dispuesto en la Directiva para impedir ciertos tipos de evasión o elusión fiscal.
(3)
La experiencia reciente ha demostrado que el procedimiento previsto en el artículo 395 de la Directiva 2006/112/CE no permite responder con suficiente prontitud a las solicitudes de medidas urgentes presentadas por los Estados miembros.
(4)
La experiencia ha demostrado también que la designación del destinatario como deudor del IVA (inversión del sujeto pasivo) es en ciertos casos una medida efectiva para atajar el fraude en el ámbito del IVA en determinados sectores.
(5)
Las disposiciones sobre inversión del sujeto pasivo, recogidas en los artículos 199 y 199 bis de la Directiva 2006/112/CE, no ofrecen a los Estados miembros la flexibilidad necesaria para responder con rapidez a fenómenos de fraude repentino y masivo en relación con categorías de bienes y servicios excluidos del ámbito de aplicación de dichos artículos. Es necesario por ello establecer disposiciones específicas que permitan hacer frente a esas circunstancias.
(6)
El examen de los fraudes masivos que se han registrado indica que la mejor manera de garantizar una respuesta rápida y excepcional a nuevos casos de fraude repentino es una medida especial que instaure un mecanismo de reacción rápida en virtud del cual el Estado miembro interesado tenga la opción de aplicar durante un breve periodo una inversión del sujeto pasivo, tras haber realizado la notificación correspondiente. Para garantizar que el ejercicio de esta opción es una solución proporcionada al problema, la Comisión, una vez obtenida la información pertinente, debe disponer de un breve periodo para evaluar la notificación y confirmar si se opone o no a la medida especial. Los demás Estados miembros deben tener ocasión de expresar sus opiniones para que la Comisión pueda tenerlas en cuenta, por lo que deben ser plenamente informados de la notificación y de cualquier información adicional facilitada durante este proceso. Además, debe ser el Consejo quien decida después sobre cualquier aplicación ulterior de la inversión del sujeto pasivo, mediante una decisión de ejecución en virtud del artículo 395 de la Directiva 2006/112/CE.
(7)
Los Estados miembros que hayan notificado su intención de aplicar la medida especial de instauración del mecanismo de reacción rápida pueden aplicarla una vez que la Comisión haya notificado que no formulará objeciones.
(8)
A fin de posibilitar la aplicación ulterior de la inversión del sujeto pasivo, debe establecerse lo antes posible, y antes de que caduque la medida especial de instauración del mecanismo de reacción rápida, un plazo más corto para el procedimiento previsto en el artículo 395 de la Directiva 2006/112/CE.
(9)
La tramitación rápida de las notificaciones de los Estados miembros se verá facilitada si se establece un formulario normalizado para ellas y para la presentación de información adicional a la Comisión en el contexto del mecanismo de reacción rápida. Deben conferirse por tanto a la Comisión competencias de ejecución en lo que respecta al formulario normalizado.
(10)
Dado que todo mecanismo de reacción rápida ha de ser necesariamente una solución a corto plazo, en espera de soluciones legislativas más duraderas que den al sistema del IVA mayor resistencia ante casos de fraude en el ámbito de este impuesto, el mecanismo de reacción rápida debe aplicarse solo durante un periodo de tiempo limitado.
(11)
Para poder valorar la eficacia del mecanismo de reacción rápida, la Comisión debe preparar un informe global de evaluación del efecto del mecanismo en la lucha contra los casos de fraude repentino y masivo.
(12)
Habida cuenta de que el objetivo de la acción prevista, a saber, combatir los fenómenos de fraude repentino y masivo en el ámbito del IVA -fenómenos que muy a menudo tienen dimensión internacional-, no puede ser alcanzado de forma suficiente por los Estados miembros, ya que estos últimos no están en condiciones de hacer frente a título individual a los circuitos de fraude vinculados con nuevas formas de comercio que afectan simultáneamente a varios países, y de que dicho objetivo puede por tanto lograrse de forma más eficaz a escala de la Unión, puesto que esta garantiza una respuesta más rápida y por consiguiente más efectiva y apropiada ante los fenómenos mencionados, la Unión puede adoptar medidas de acuerdo con el principio de subsidiariedad, tal como establece el artículo 5 del Tratado de la Unión Europea. De conformidad con el principio de proporcionalidad enunciado en dicho artículo, la presente Directiva no excede de lo necesario para alcanzar dicho objetivo.
(13)
Procede, por tanto, modificar la Directiva 2006/112/CE en consecuencia.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA:
Artículo 1
La Directiva 2006/112/CE se modifica como sigue:
1)
Se inserta el artículo siguiente:
«Artículo 199 ter
1. Todo Estado miembro podrá, en casos de urgencia imperiosa y de conformidad con los apartados 2 y 3, designar al destinatario de determinadas entregas de bienes o prestaciones de servicios como deudor del IVA que grave dichas entregas o prestaciones, no obstante lo dispuesto en el artículo 193, como medida especial de instauración de un mecanismo de reacción rápida para combatir modalidades de fraude repentino y masivo que puedan generar pérdidas económicas significativas e irreparables.
El Estado miembro someterá la medida especial a los oportunos controles por lo que respecta a los sujetos pasivos que entreguen los bienes o presten los servicios a los que esta se aplique, y la mantendrá en vigor por un periodo que no exceda de nueve meses.
2. Cuando un Estado miembro desee adoptar una medida especial como la contemplada en el apartado 1, enviará una notificación a la Comisión empleando el formulario normalizado establecido de conformidad con el apartado 4, remitiendo dicha notificación simultáneamente a los demás Estados miembros. El Estado miembro deberá facilitar a la Comisión información relativa al sector afectado, el tipo y las características del fraude observado, la existencia de motivos imperiosos de urgencia, el carácter repentino y masivo del fraude y sus consecuencias en cuanto a la generación de pérdidas económicas significativas e irreparables. En caso de que la Comisión considere que no dispone de toda la información necesaria, se pondrá en contacto con el Estado miembro en cuestión en un plazo de dos semanas a partir de la recepción de la notificación, especificando la información adicional que requiere. Toda información adicional facilitada por dicho Estado miembro a la Comisión se remitirá al mismo tiempo a los demás Estados miembros. Si la información adicional facilitada no resulta suficiente, la Comisión informará de ello al Estado miembro interesado en el plazo de una semana.
El Estado miembro que desee adoptar una medida especial como la contemplada en el apartado 1 enviará al mismo tiempo a la Comisión una solicitud con arreglo al procedimiento establecido en el artículo 395, apartados 2 y 3.
3. Una vez que la Comisión tenga toda la información que considere necesaria para evaluar la notificación mencionada en el párrafo primero del apartado 2, lo comunicará al Estado miembro. En caso de que se oponga a la medida especial, la Comisión emitirá un dictamen negativo en un plazo de un mes a partir de dicha comunicación e informará de ello al Estado miembro interesado y al Comité del IVA. Si la Comisión no se opone a la medida, lo confirmará por escrito al Estado miembro interesado y al Comité del IVA dentro del mismo plazo. El Estado miembro podrá adoptar la medida especial a partir de la fecha de recepción de esa confirmación. Al evaluar la notificación la Comisión tendrá en cuenta las opiniones que cualquier otro Estado miembro le haya comunicado por escrito.
4. La Comisión adoptará un acto de ejecución en el que se establezca un formulario normalizado para la presentación de la notificación relativa a la medida especial contemplada en el apartado 2 y de la información contemplada en el párrafo primero de dicho apartado. Este acto de ejecución se adoptará de conformidad con el procedimiento de examen a que se refiere el apartado 5.
5. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, se aplicará el artículo 5 del Reglamento (UE) no 182/2011 del Parlamento Europeo y del Consejo (4), y el comité competente será el establecido en el artículo 58 del Reglamento (UE) no 904/2010 del Consejo (5).
2)
En el artículo 395 se inserta el apartado siguiente:
«5. En los casos de urgencia imperiosa a que se refiere el artículo 199 ter, apartado 1, el procedimiento establecido en los apartados 2 y 3 deberá concluirse en un plazo de seis meses a partir de la fecha en que la Comisión haya recibido la solicitud.».
Artículo 2
Antes del 1 de enero de 2018, la Comisión presentará al Parlamento Europeo y al Consejo un informe global de evaluación de las repercusiones del mecanismo de reacción rápida a que se refiere el artículo 1, punto 1).
Artículo 3
La presente Directiva entrará en vigor a los veinte días de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Se aplicará hasta el 31 de diciembre de 2018.
Artículo 4
Los destinatarios de la presente Directiva son los Estados miembros.
Hecho en Bruselas, el 22 de julio de 2013.