РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 16 октомври 2014 година
за определяне на правилата за изпълнение на Решение № 1313/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета относно Механизъм за гражданска защита на Съюза и за отмяна на решения 2004/277/ЕО, Евратом и 2007/606/ЕО, Евратом на Комисията
(нотифицирано под номер С(2014) 7489)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/762/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Решение № 1313/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно Механизъм за гражданска защита на Съюза (1), и по-специално член 32, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
(1)
Общата цел на Механизма за гражданска защита на Съюза („Механизма на Съюза“) е да подсили сътрудничеството между Съюза и държавите членки и да улесни координацията в областта на гражданската защита с оглед подобряване на ефективността на системите за превенция, готовност и реагиране при природни и причинени от човека бедствия.
(2)
Тъй като във всеки един момент може да настъпи бедствие, Координационният център за реагиране при извънредни ситуации (ERCC), създаден съгласно член 7 от Решение № 1313/2013/ЕС, следва да поддържа тесен контакт с точките за контакт на държавите членки по всяко време.
(3)
Общата система за комуникация и информация при извънредни ситуации (CECIS) представлява важен елемент от Механизма на Съюза, защото следва да гарантира автентичността, интегритета и поверителността на информацията, която се обменя между държавите членки при обичайни условия и в извънредни ситуации. Следва да бъде създадена отделна версия на CECIS, която осигурява достъп до секретариатите на регионалните морски конвенции и трети държави, които споделят регионално море със Съюза, с оглед на специфичните характеристики на реагирането при замърсяване на морската среда.
(4)
За да се гарантира оперативна ефективност, следва да се определят минимални изисквания за модулите, другите способности за реагиране и експертите, определени съгласно член 9, параграф 1 от Решение № 1313/2013/ЕС, както и за техните оперативни изисквания, функциониране и оперативна съвместимост, както е предвидено в член 9, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС. По-специално модулите следва да бъдат в състояние да работят самостоятелно през определен период от време, да се разполагат бързо и да бъдат оперативно съвместими. Необходими са мерки на равнище ЕС и държави членки с оглед повишаване на оперативната съвместимост на модулите.
(5)
Следва да се установят и редовно да се актуализират цели по отношение на способностите за Европейския капацитет за реагиране при извънредни ситуации (EERC), за да се осигури достатъчен брой от всички необходими видове модули, други способности за реагиране и експерти, които да бъдат на разположение за използване съгласно Механизма на Съюза. Следва да се установят и редовно да се актуализират изисквания за качество и оперативна съвместимост, за да се гарантира единно минимално равнище на качество и оперативна съвместимост на всички способности, включени в EERC.
(6)
Следва да бъде установена процедура за сертифициране и регистриране, включваща елементи на самостоятелна оценка, за да се гарантира, че способностите, включени в доброволното обединяване, отговарят на всички необходими изисквания и при необходимост за тях може да се използва ограничено съфинансиране от Съюза за „разходи за адаптирането“. Освен това тази процедура за сертифициране и регистриране следва да гарантира адекватен географски баланс на способностите в съответствие с местоположението на рисковете и при нея да се отчита участието на всички заинтересовани държави членки.
(7)
Установяването на потенциални пропуски в способностите за реагиране в рамките на EERC следва да позволи на Комисията и държавите членки да определят заедно къде няма на разположение подходящи способности, включени или не в рамките на доброволното обединяване. Държавите членки, които отстраняват пропуските поотделно или чрез консорциуми, следва да могат да се възползват от ограничено съфинансиране от Съюза, при условие че това е разходоефективно и се потвърждава от оценки на риска.
(8)
За да се развие функционирането на EERC, ограничени средства за съфинансиране от Съюза чрез рамкови договори, рамкови споразумения за партньорство или други сходни договорености следва да подпомогнат достъпа на държавите членки до допълнителни способности за преодоляване на временни недостатъци при извънредни бедствия, т.е. бедствия с характер и величина, които не могат да се очакват с основание и за които не могат да бъдат подготвени. Тези способности следва да бъдат включени в доброволното обединяване за разгръщане съгласно Механизма на Съюза.
(9)
Програмата за обучение на Механизма на Съюза продължава да представлява важен елемент за готовността на персонала, отговарящ за гражданската защита и управлението на бедствия, разположен съгласно Механизма на Съюза. В съответствие с обхвата, определен в член 13, параграф 1 от Решение № 1313/2013/ЕС, тя следва да включва етапите на превенция, готовност и реагиране.
(10)
Програмата за учения на Механизма на Съюза следва да продължи да изпълнява своята важна роля за практическата готовност за разполагане чрез включване на Механизма на Съюза и споделяне на поуките, извлечени от действията в областта на гражданската защита, проведени по линия на Механизма на Съюза. Програмата за учения следва да се ръководи от стратегическа рамка, в която се определят целите и ролите на ученията по линия на Механизма на Съюза, както и от конкретни приоритети, включени в годишните работни програми.
(11)
Следва да бъде установен систематичен, целенасочен и съгласуван подход за събиране, анализ, разпространение и прилагане на извлечените поуки, като се обхване цялостният цикъл на управление при бедствия.
(12)
В рамките на Механизма на Съюза е важно да се установят ясни оперативни процедури за реагиране на бедствия съгласно Механизма, за да се гарантира ефективна помощ в случай на бедствия, включително за съответните международни организации, определени съгласно член 16, параграф 1 от Решение № 1313/2013/ЕС.
(13)
За да се създадат условия за максимална ефективност и ефикасност на Механизма на Съюза, всяка поискана и предложена помощ следва да бъде възможно най-конкретна и да включва цялата необходима информация.
(14)
За да се гарантира ефективна координация на помощта, ERCC следва да сподели своята оценка на критичните нужди и своите препоръки за разполагане на способности от доброволното обединяване с всички държави членки и да разработи подходящи планове за разполагане за всяко искане за помощ. Подборът на способностите от доброволното обединяване следва да се основава на конкретни и обективни критерии, като отдаването на приоритет следва да се оцени в контекста на настоящите оперативни нужди.
(15)
За да се подобри, когато е целесъобразно, времето за реагиране по линия на Механизма на Съюза, държавите членки следва да сключат необходимите предварителни договорености за разполагането на техните способности, регистрирани в доброволното обединяване.
(16)
Наличието на технически експерти, експерти за оценка и експерти за координация, включително ръководители на екипи, представлява важен елемент на Механизма на Съюза. Следва да бъдат определени задачите и функциите на експертите, както и процедурата за тяхното разполагане.
(17)
В член 23 от Решение № 1313/2013/ЕС се определят специални разпоредби за осигуряване на подкрепа за транспорта в случай на бедствие, за да се улесни бързото и ефективно реагиране с помощта на Механизма на Съюза. Трябва да се установят правила и процедури за исканията, които държавите членки отправят за получаване на финансова помощ от Съюза, представляваща подкрепа за транспорта за засегнатата държава, както и за обработването на тези искания от страна на Комисията.
(18)
За целите на прозрачността, съгласуваността и ефективността е необходимо да се установи каква информация следва да се предоставя в исканията за подкрепа за транспорта и свързаните с тях отговори от държавите членки и Комисията.
(19)
В случай че може да бъде предоставена финансова помощ от Съюза в съответствие с Решение № 1313/2013/ЕС, държавите членки следва да могат да избират дали да поискат безвъзмездни средства или транспортна услуга.
(20)
Следва да се отменят решения 2004/277/ЕО, Евратом (2) и 2007/606/ЕО, Евратом (3) на Комисията.
(21)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са съгласувани със становището на Комитета за гражданска защита,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
ГЛАВА 1
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
В настоящото решение се определят подробни правила за прилагането на Решение № 1313/2013/ЕС, що се отнася до:
а)
взаимодействието между Координационния център за реагиране при извънредни ситуации (ERCC) и точките за контакт на държавите членки;
б)
компонентите на Общата система за комуникация и информация при извънредни ситуации (CECIS), както и организацията на споделянето на информация чрез CECIS;
в)
определянето на модулите, другите способности за реагиране и експертите, както и оперативните изисквания за функционирането и оперативната съвместимост на модулите, включително техните задачи, способности, основни компоненти, самостоятелност и изпращане;
г)
целите по отношение на способностите, изискванията за качеството и оперативната съвместимост, както и процедурата за сертифициране и регистриране, необходими за функционирането на EERC, включително финансовите договорености;
д)
откриване и отстраняване на пропуски в EERC;
е)
организацията на програмата за обучение, рамката за ученията и програмата за отчитане на извлечените поуки;
ж)
оперативните процедури за реакция при бедствия в рамките на Съюза и извън него, включително идентифицирането на съответните международни организации;
з)
процедурата за изпращане на експертните екипи;
и)
организацията на подпомагането за превоза на помощта.
Член 2
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
1)
„страна заявител на помощта“ означава държава членка или трета държава, засегната от бедствие или непосредствена заплаха от бедствие или очакваща да бъде засегната от непосредствена заплаха от бедствие, както и Организацията на обединените нации и нейните агенции, както и другите съответни международни организации, както е посочено в приложение VII;
2)
„помощ в областта на гражданската защита“ означава екипи, експерти или модули, предвидени за гражданска защита, заедно с тяхното оборудване, както и помощни материали или доставки, необходими за ограничаване на непосредствените последствия от бедствието;
3)
„буферни способности“ означава способности за реагиране при бедствия, наличието на и бързия достъп до които се съфинансират съгласно член 21, параграф 2, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС;
4)
„спасителни екипи“ означава човешките и материални ресурси, включително модулите, определени от една или повече държави членки за операции в областта на гражданската защита;
5)
„екип за техническа помощ и подкрепа“ означава човешките и материални ресурси, определени от една или повече държави членки за изпълнение на помощни задачи, както е посочено в приложение II.
ГЛАВА 2
КООРДИНАЦИОНЕН ЦЕНТЪР ЗА РЕАГИРАНЕ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ СИТУАЦИИ (ERCC)
Член 3
Взаимодействие на ERCC с точките на контакт на държавите членки
1. Всяка държава членка определя национална точка за контакт за ERCC, която е на разположение 24 часа дневно, седем дни седмично. Определянето се извършва, чрез използване на формуляра образец за държавите, посочен в приложение I.
2. ERCC поддържа тесен контакт с точките за контакт на държавите членки с цел изпълнение на обичайните си задължения и за извършване на операции за реагиране при бедствия, както е предвидено в настоящото решение и в Решение № 1313/2013/ЕС.
ГЛАВА 3
ОБЩА СИСТЕМА ЗА КОМУНИКАЦИЯ И ИНФОРМАЦИЯ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ СИТУАЦИИ (CECIS)
Член 4
Слоеве на CECIS
CECIS включва следните три компонента:
а)
мрежови слой, който свързва компетентните органи и точките за контакт в държавите членки и ERCC;
б)
приложен слой, който обхваща базите данни и други информационни системи, необходими за функционирането на Механизма на Съюза, и по-специално тези, които са необходими за:
i)
съобщаване на известия;
ii)
гарантиране на комуникациите и споделянето на информация между ERCC, компетентните органи и точките за контакт;
iii)
разпространение на извлечените поуки от операциите;
в)
елемент за сигурност, който обхваща съвкупността от необходимите системи, правила и процедури, за да се гарантира автентичността, интегритета и поверителността на данните, съхранявани във и обменяни чрез CECIS.
Член 5
Информационна сигурност
1. В рамките на CECIS може да се борави с документи, бази данни и информационни системи по сигурен начин посредством мрежата за защитени трансевропейски телематични услуги между администрациите (sTESTA) или съпоставима мрежа.
2. Документи и информация с ниво на класификация за сигурност „ПОВЕРИТЕЛНА ИНФОРМАЦИЯ НА ЕС“ или по-високо се предават в съответствие със специални договорености между автора и получателя/получателите, както е посочено в Решение 2001/844/ЕО, ЕОВС, Евратом на Комисията (4).
Член 6
Информация и актуализация
1. Държавите членки представят на Комисията съответната информация, като използват формуляра образец за държавите, посочен в приложение I.
2. Държавите членки предоставят информация относно точките за контакт и при необходимост други служби, които следва да предприемат действия при природни, технологични и радиационни или екологични бедствия, включително замърсяване на морската среда.
3. Държавите членки незабавно уведомяват Комисията за всички промени в информацията, посочена в параграфи 1 и 2.
4. Базата данни CECIS съдържа специален раздел с информация относно регистрацията и наличността на способности за реагиране в EERC. Комисията гарантира постоянен достъп за националните точки за контакт в областта на гражданската защита.
5. Държавите членки гарантират, че специалният раздел в базата данни CECIS винаги е актуален по отношение на наличността и всички необходими фактически данни относно съответните характеристики на всички регистрирани способности за реагиране в EERC.
6. По целесъобразност държавите членки могат да осигурят на други подходящи национални органи достъп до CECIS, позволяващ само четене.
Член 7
Потребителска група на CECIS
Потребителска група, съставена от посочени от държавите членки представители, подпомага Комисията при валидирането, изпитването и допълнителното развитие на CECIS.
Член 8
Прилагане и допълнително развитие
1. Комисията управлява и доразвива CECIS, като отчита нуждите и изискванията на държавите членки.
2. Държавите членки изграждат подходяща ИТ среда за CECIS на своята територия в съответствие с поетите ангажименти, като използват формуляра образец за държавите, посочен в приложение I.
Член 9
CECIS за замърсяване на морската среда
1. Комисията гарантира създаването на специализирано приложение на CECIS за замърсяване на морската среда, до което държавите членки и Европейската агенция по морска безопасност могат да осъществят достъп в интернет и което отразява специфичните характеристики на реагирането при морски инциденти.
2. Приложението е достъпно в интернет и за трети държави, които споделят регионално море със Съюза. В отделни случаи може да се предоставя достъп и на секретариатите на регионалните морски конвенции.
ГЛАВА 4
МОДУЛИ, ЕКИПИ ЗА ТЕХНИЧЕСКА ПОМОЩ И ПОДКРЕПА, ДРУГИ СПОСОБНОСТИ ЗА РЕАГИРАНЕ И ЕКСПЕРТИ
Член 10
Регистриране на модули, екипи за техническа помощ и подкрепа, други способности за реагиране и експерти
1. Държавите членки регистрират своите модули, екипи за техническа помощ и подкрепа, други способности за реагиране и експерти, определени в съответствие с член 9, параграф 6 от Решение № 1313/2013/ЕС, в базата данни CECIS.
2. Модулите, екипите за техническа помощ и подкрепа, другите способности за реагиране и експертите, предварително определени за EERC, се регистрират в специален раздел на базата данни CECIS.
3. При необходимост информацията, посочена в параграфи 1 и 2, се актуализира.
Член 11
Състав на модулите, екипите за техническа помощ и подкрепа, другите способности за реагиране и експертите
1. Модулите и екипите за техническа помощ и подкрепа могат да бъдат съставени от ресурси, осигурени от една или повече държави членки.
2. Когато даден модул или екип за техническа помощ и подкрепа се състои от повече от един компонент, разполагането на този модул или екип за техническа помощ и подкрепа при операция може да бъде ограничено до компонентите, които са необходими за тази операция.
Член 12
Самостоятелност на модулите
1. Следните елементи на самостоятелност се прилагат по отношение на всеки модул, както е посочено в приложение II:
а)
подходящ подслон за преобладаващия тип време;
б)
захранване с електроенергия и осветление, покриващо потреблението на базата на операцията и на оборудването, необходимо за изпълнение на мисията;
в)
санитарни и хигиенни съоръжения, предназначени за персонала на модула;
г)
наличност на храна и вода за персонала на модула;
д)
медицински или парамедицински персонал, съоръжения и доставки за персонала на модула;
е)
съхранение и поддръжка на оборудването на модула;
ж)
оборудване за комуникация със съответните партньори, особени тези, които отговарят за координацията на място;
з)
местен транспорт;
и)
логистика, оборудване и персонал, които дават възможност за сформиране на база на операциите и започване на мисията без излишно забавяне след пристигането на място.
2. Изпълнението на изискванията за самостоятелност се гарантира от предлагащата държава членка чрез някой от следните елементи:
а)
включване в модула на необходимия персонал, оборудване и консумативи;
б)
постигане на необходимите договорености на мястото на операцията;
в)
извършване на необходимата предварителна подготовка за съчетаване на несамостоятелен екип за намеса с екип за осигуряване на техническа помощ и подкрепа с оглед постигане на съответствие с изискванията, посочени в член 13, преди регистрирането на въпросния модул в съответствие с член 10, параграф 1.
3. Периодът, за който трябва да се гарантира самостоятелност при започването на мисията, не може да бъде по-кратък от някой от следните периоди:
а)
96 часа;
б)
периодите, определени в приложение II.
Член 13
Изисквания за модулите и екипите за техническа помощ и подкрепа
1. Модулите отговарят на общите изисквания, определени в приложение II.
2. Екипите за техническа помощ и подкрепа отговарят на общите изисквания, определени в приложение II.
3. Общите изисквания, определени в приложение II, подлежат на периодичен преглед.
4. Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че:
а)
модулите могат да работят с други модули;
б)
екипите за техническа помощ и подкрепа могат да работят с други екипи за техническа помощ и подкрепа и със съответните участници на място;
в)
компонентите на модулите могат да работят заедно като един модул;
г)
компонентите на екипите за техническа помощ и подкрепа могат да работят заедно като един екип за техническа помощ и подкрепа;
д)
когато модулите за гражданска защита и екипите за техническа помощ и подкрепа се разполагат извън ЕС, те са в състояние да работят с международни способности за реагиране при бедствия, които подпомагат засегнатата държава;
е)
ръководителите, техните заместници и служителите за свръзка на модулите и екипите за техническа помощ и подкрепа участват в подходящи курсове за обучение и учения, организирани от Комисията, както е определено в членове 26-32.
ГЛАВА 5
РАЗВИТИЕ НА ЕВРОПЕЙСКИ КАПАЦИТЕТ ЗА РЕАГИРАНЕ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ СИТУАЦИИ (EERC) ПОД ФОРМАТА НА ДОБРОВОЛНО ОБЕДИНЯВАНЕ
Член 14
Цели по отношение на способностите
1. Целите по отношение на способностите в рамките на EERC са определени в приложение III.
2. Комисията в сътрудничество с държавите членки оценява адекватността на целите по отношение на способностите поне на всеки две години и при необходимост ги преразглежда въз основа на установените рискове в националните оценки на риска или други подходящи национални или международни източници на информация.
3. Държавите членки представят на Комисията съответната информация относно рисковете, която е необходима за оценката на целите по отношение на способностите.
Член 15
Изисквания за качество и оперативна съвместимост
1. Изискванията за качество и оперативна съвместимост, посочени в приложение IV, се прилагат по отношение на модулите, екипите за техническа помощ и подкрепа, другите способности за реагиране и експертите в рамките на EERC.
2. Комисията в сътрудничество с държавите членки оценява адекватността на изискванията за качество и оперативна съвместимост поне на всеки две години и при необходимост ги преразглежда. Изискванията за качество се основават на установени международни стандарти, когато съществуват такива.
Член 16
Процедура за сертифициране и регистриране
1. Процедурите за сертифициране и регистриране, посочени в параграфи 2-8, се прилагат по отношение на модулите, екипите за техническа помощ и подкрепа, другите способности за реагиране и експертите в рамките на EERC.
2. Сертифицирането и регистрирането са обвързани със спазване на изискванията за качество, определени в приложение IV, с изключение на буферните способности, по отношение на които се прилага член 25, параграф 3.
3. Държавите членки, които предлагат конкретен модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт за включване в EERC, предоставят информацията, посочена в приложение V.
4. Комисията оценява дали въпросният модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт може да бъде разгледан с оглед включване в EERC и незабавно съобщава своите заключения на съответната държава членка. В своята оценка Комисията оценява по-специално дали са изпълнени изискванията за качество, целите по отношение на способностите, пълнотата на предоставената информация, географската близост и участието на всички държави членки, както и други съответни фактори, които определя предварително и които са приложими към всички съпоставими модули, екипи за техническа помощ и подкрепа, други способности за реагиране или експерти.
5. Ако въпросният модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт може да бъде разгледан с оглед включване в EERC, Комисията предприема процедурата за сертифициране на същия въз основа на предоставената информация и всякаква допълнителна информация, която Комисията може да поиска от органа на съответната държава членка. В случай че въз основа на наличната информация Комисията счете, че изискванията за качество и оперативна съвместимост са изпълнени, тя може да регистрира модула, екипа за техническа помощ и подкрепа, другата способност за реагиране или експерта в доброволното обединяване.
6. Комисията съобщава писмено на органа на съответната държава членка своята оценка относно необходимото обучение, учения и/или работни срещи и други съответни условия за сертифициране и регистриране.
7. Ако са изпълнени всички условия за сертифициране, Комисията обявява съответния модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт за сертифициран за EERC и съобщава това на държавата членка.
8. Сертифицирането на модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт следва да подлежи на повторна оценка най-късно след три години, ако активът бъде представен за повторно регистриране в EERC.
9. Комисията в сътрудничество с държавите членки оценява адекватността на процедурата за сертифициране и регистриране поне на всеки две години и при необходимост я преразглежда.
Член 17
Финансови договорености за разходи за адаптиране
1. Държавите членки могат да поискат безвъзмездни средства за финансиране на разходите за адаптиране поотделно за всеки модул, екип за техническа помощ и подкрепа или друга способност за реагиране, без да е необходимо Комисията да публикува покана за представяне на предложения. Разходите за адаптиране обхващат разходните елементи, посочени в член 21, параграф 2, буква в) от Решение № 1313/2013/ЕС.
2. За обосновка на своите искания държавите членки представят на Комисията планове за изпълнение за разходите за адаптиране, включително прогнозни разходи и график.
3. Комисията оценява и, когато съответните изисквания са спазени, одобрява плановете за изпълнение, посочени в параграф 2, като посочва кои от съответните разходи са допустими като разходи за адаптиране.
4. След оценяване на искането Комисията взема решение дали да предостави безвъзмездните средства.
5. Държавите членки съобщават на Комисията подробности относно направените разноски във връзка с разходите за адаптиране.
ГЛАВА 6
ОТСТРАНЯВАНЕ НА ПРОПУСКИТЕ В СПОСОБНОСТИТЕ ЗА РЕАГИРАНЕ
Член 18
Мониторинг на напредъка към постигане на целите по отношение на способностите
Комисията в сътрудничество с държавите членки осъществява постоянен мониторинг на напредъка към постигане на целите по отношение на способностите, като взема под внимание определените съгласно член 20 способности и редовно информира държавите членки относно своята оценка на постигнатия напредък. Комисията съобщава на държавите членки необходимите подробности относно всички оставащи пропуски в способностите за реагиране.
Член 19
Процедура за установяване на пропуски в способностите за реагиране
1. Като част от мониторинга на напредъка към постигане на целите по отношение на способностите Комисията в сътрудничество с държавите членки оценява разликата между регистрираните способности на държавите членки в EERC и целите по отношение на способностите, определени в приложение III.
2. Комисията и държавите членки считат за способности, определени за EERC, само онези способности, които са били регистрирани като предоставени на разположение от държавите членки на EERC в съответствие с член 16.
Член 20
Процедура за установяване на способности за реагиране извън EERC
1. Когато Комисията заедно с държавите членки установи потенциално значими пропуски в способностите за реагиране в съответствие с член 19 от настоящото решение, тя и държавите членки проучват дали са налице необходими способности извън EERC в съответствие с член 12, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС.
2. Комисията счита за налични извън EERC само следните способности:
а)
способности, регистрирани в CECIS;
б)
буферни способности; или
в)
способности, които не са обхванати от букви а) и б), но могат да бъдат предоставени на разположение на държавата членка или държавите членки в необходимото количество, на необходимото място, в рамките на необходимия срок и за необходимото време.
3. С цел да се определят способностите, посочени в параграф 2, буква в), Комисията отправя искане към националните точки за контакт, в което определя подробностите във връзка с оценяването на потенциално значими пропуски в способностите за реагиране и приканва държавите членки да предоставят информация за всички способности, които са налице извън EERC, както е посочено в параграф 2, буква в).
4. В искането Комисията посочва краен срок за отговор до 60 календарни дни, чиято точна продължителност зависи от очакваната сложност във връзка с оценяването на способностите, посочени в параграф 2, от страна на държавите членки.
5. В определения срок държавите членки съобщават писмено на Комисията подробностите относно всички способности, посочени в параграф 2.
6. Когато дадена държава членка не отговори писмено в рамките на определения срок, Комисията приема, че за целите на тази оценка в държавата членка не са налице способностите, посочени в параграф 2.
7. Въз основа на информацията, получена от държавите членки, и като взема предвид само посочените в параграф 2 способности, Комисията оценява дали тези способности отстраняват пропуските в способностите за реагиране, установени съгласно член 19 от настоящото решение. Комисията счита пропуските в способностите за реагиране за отстранени само когато общият брой на способностите в рамките на EERC и способностите, посочени в параграф 2, отговаря на или надхвърля целите по отношение на способностите, определени в приложение III.
Член 21
Процедура за отстраняване на пропуски в способностите за реагиране
1. Когато Комисията заедно с държавите членки установи потенциално значими пропуски в способностите за реагиране съгласно член 19, които не могат да бъдат отстранени в съответствие с член 20, тя уведомява писмено държавите членки, като посочва подробности относно считаните от нея за стратегически пропуски в способностите за реагиране.
2. Комисията приканва писмено държавите членки да отстранят стратегическите пропуски в способностите за реагиране в съответствие с член 12, параграф 3 от Решение № 1313/2013/ЕС.
3. Държавите членки съобщават на Комисията дали, кога и как възнамеряват да отстранят стратегическите пропуски в способностите за реагиране поотделно или в сътрудничество с други държави членки.
Член 22
Подкрепа от Комисията при отстраняване на пропуски в способностите за реагиране
1. Когато е необходимо финансиране от Съюза за отстраняване на пропуски в способностите за реагиране в съответствие с член 12, параграф 3 и член 21, параграф 1, буква й) от Решение № 1313/2013/ЕС, Комисията публикува покана за представяне на предложения за подкрепа на държавите членки.
2. Когато отговарят на поканата за представяне на предложения, държавите членки спазват член 21, параграф 1, буква й), подточки iii) и iv) от Решение № 1313/2013/ЕС.
3. Държавите членки посочват inter alia процента на необходимото съфинансиране от Съюза.
Член 23
Допустими разходи за подкрепа с цел отстраняване на пропуски в способностите за реагиране
1. Допустими са всички разходи за оборудването, услугите или човешките ресурси, необходими за първоначално изграждане на способностите за реагиране.
2. Не са допустими текущи разходи по поддръжката или функционирането.
ГЛАВА 7
ПРЕОДОЛЯВАНЕ НА ВРЕМЕННИ НЕДОСТАТЪЦИ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ БЕДСТВИЯ
Член 24
Финансови договорености
1. В годишната работна програма Комисията посочва необходимите видове и брой на буферните способности като цяло, като взема предвид възможността за някои извънредни видове бедствия в държавите членки, както и за извънреден интензитет или други фактори, които могат да направят дадено бедствие извънредно, например ако съвпадне с друго бедствие, както и потенциала за временни недостатъци в такива случаи.
2. Комисията редовно предприема необходимите финансови процедури за покриване на разходите, посочени в член 21, параграф 2, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС, за да гарантира бърз достъп до буферните способности, определени в годишната работна програма.
3. Съфинансираните от Комисията буферни способности допълват съществуващите способности за реагиране, с които държавите членки разполагат като част от своята национална готовност, и не заменят съществуващи способности за реагиране.
Член 25
Условия за финансово участие на Съюза
1. Финансовото участие на Съюза е обвързано с условието държавите членки да приемат да участват във финансовите процедури, предвидени в член 24, параграф 2 от условията, описани в параграфи 2-9. Комисията може да определи допълнителни условия във финансовите процедури.
2. Държавите членки осигуряват буферни способности като част от доброволното обединяване.
3. Буферните способности отговарят на необходимите изисквания за качество и сертифициране, посочени във финансовите процедури, предвидени в член 24, параграф 2.
4. Буферните способности се регистрират в доброволното обединяване за целия период, определен в съответните рамкови договори, рамкови споразумения за партньорство или сходни договорености. Всички условия и ограничения, наложени от държавата или държавите членки, които регистрират способностите, са надлежно обосновани от оперативните изисквания.
5. Буферните способности не са допустими за финансовата подкрепа, посочена в член 17.
6. Комисията незабавно информира всички държави членки чрез CECIS за буферните способности, регистрирани в доброволното обединяване.
7. Буферните способности, регистрирани в доброволното обединяване, са налични за разгръщане по линия на Механизма на Съюза съгласно същите общи условия като останалите способности, регистрирани в доброволното обединяване, в съответствие с член 11 от Решение № 1313/2013/ЕС.
8. След отправяне на искане за помощ чрез ERCC разгръщането на буферните способности, регистрирани в доброволното обединяване, се извършва в съответствие с оперативните процедури за реагиране при бедствия, описани в глава 11.
9. Буферните способности, регистрирани в доброволното обединяване, са достъпни за национално използване в държавите членки, които са съфинансирали наличието на способностите. Преди използването им на собствена територия тези държави членки се консултират с ERCC, за да се уверят, че:
i)
не е налице едновременно бедствие или непосредствена заплаха от извънредно бедствие, което може да доведе до искане за разгръщане на буферната способност;
ii)
използването им на собствена територия не затруднява неоснователно бързия достъп на други държави членки, в случай че настъпят нови извънредни бедствия.
ГЛАВА 8
ПРОГРАМА ЗА ОБУЧЕНИЕ
Член 26
Програма за обучение
1. Създава се програма за обучение, която обхваща превенцията, готовността и реагирането при бедствия. Програмата включва общи и специфични курсове и система за обмен на експерти. Програма е насочена към целевите групи, определени в член 27.
2. Комисията отговаря за координацията, организацията и определянето на съдържанието и графика на програмата за обучение.
Член 27
Участници
1. Целевите групи за програмата за обучение са:
а)
служители на държавите членки в областта на гражданската защита и управлението при бедствия, по-специално ръководители, техните заместници и служители за връзка и експерти от държавите членки, както е определено в член 41, включително експерти в областта на превенцията и готовността, както и ключови служители от националните точки за контакт;
б)
служители на институциите и агенциите на Съюза;
в)
подбрани експерти от държавите в рамките на Европейската политика за съседство, страните кандидатки и потенциалните страни кандидатки.
2. Участието в курсовете за обучение е отворено и за избрани експерти от:
а)
Организацията на Обединените нации и нейните агенции;
б)
международните организации, посочени в приложение VII;
в)
трети държави и по целесъобразност, други подходящи участници.
3. Държавите членки и Комисията определят кои техни служители ще се обучават във всяка учебна сесия.
Член 28
Курсове на обучение
1. Програмата се състои от набор от курсове на входно, оперативно и ръководно ниво.
2. Комисията в сътрудничество с държавите членки определя набора от курсове, съдържанието, учебните планове и графиците на системата от курсове, включително изискванията за достъп.
3. Комисията гарантира, че обучаващите лица и лекторите са наясно със съответните развития в Механизма на Съюза.
Член 29
Обмен на експерти
Системата за обмен на експерти между държавите членки или с Комисията позволява на експертите да:
а)
получават и споделят опит;
б)
се запознават с различните използвани техники и оперативни процедури;
в)
изучават подходите, използвани от други участващи служби и институции за спешно реагиране.
Член 30
Допълнителни дейности по обучение
По целесъобразност и в съответствие с годишната работна програма се осигуряват допълнителни възможности за обучение, за да се отговори на установените нужди с цел гладко и ефективно изпълнение на дейности в областта на гражданската защита и управлението при бедствия.
Член 31
Система за оценяване
Комисията гарантира съгласуваност между нивото на обучение и неговото съдържание. За тази цел Комисията създава подходяща система за оценяване на организираните дейности по обучение.
ГЛАВА 9
РАМКА ЗА УЧЕНИЯ
Член 32
Програма за учения, стратегическа рамка и приоритети
1. Комисията създава и ръководи програма за учения в областта на гражданската защита.
2. Програмата за учения в областта на гражданската защита се направлява от стратегическа рамка, в която са определени целите и ролите на ученията съгласно Механизма на Съюза.
3. По-специално програмата за учения цели:
а)
подобряване на способността за реагиране на държавите членки, по-специално във връзка с екипи и други активи, предоставени в операции по оказване на помощ по линия на Механизма на Съюза;
б)
подобряване и проверка на процедурите и установяване на общ подход за координиране на операциите по оказване на помощ по линия на Механизма на Съюза и намаляване на времето за реагиране при големи бедствия;
в)
подобряване на сътрудничеството между службите за гражданска защита на държавите членки и Комисията;
г)
установяване и споделяне на извлечените поуки;
д)
изпитване на прилагането на извлечените поуки.
4. Общите приоритети на програмата за учения се определят в дългосрочен всеобхватен план. Той включва елементи от съответни сценарии за бедствия и възможности за реагиране при бедствия.
5. Комисията:
а)
разработва стратегическата рамка и дългосрочния всеобхватен план в сътрудничество с държавите членки, като взема предвид програмата за отчитане на извлечените поуки и друга съответна информация;
б)
определя целите на ученията и тяхната роля във връзка с останалите компоненти на Механизма на Съюза; и
в)
ежегодно включва предложение в работната програма за специфични приоритети за учения в съответствие с дългосрочния всеобхватен план.
ГЛАВА 10
ПРОГРАМА ЗА ОТЧИТАНЕ НА ИЗВЛЕЧЕНИТЕ ПОУКИ
Член 33
Мониторинг, анализ и оценка
1. Комисията и държавите членки споделят данни, информация и оценки, от които се нуждаят, за да осъществяват мониторинг, да анализират и оценяват всички съответни дейности в областта на гражданската защита по линия на Механизма на Съюза.
2. Комисията създава и управлява база данни, която може да се използва от държавите членки и Комисията с цел събиране и споделяне на данни, разпространение на извлечените поуки и проследяване на тяхното прилагане.
3. Комисията улеснява извличането на поуки заедно със съответните заинтересовани страни, включително чрез организиране на срещи.
Член 34
Насърчаване на прилагането
1. Комисията гарантира, че поуките, извлечени от нея, държавите членки и съответните заинтересовани страни, се включват в процеса по вземане на решения за допълнителното развитие на Механизма на Съюза.
2. По-специално извлечените поуки допринасят за установяване на:
а)
приоритети на програмата за обучение, включително по целесъобразност за съдържанието и учебните планове на курсовете за обучение и програмата за учения;
б)
приоритети на годишните покани за проекти в областта на превенцията и готовността; и
в)
приоритети на дейностите по планиране, посочени в член 10 от Решение № 1313/2013/ЕС.
3. Комисията редовно докладва относно програмата за отчитане на извлечените поуки, като посочва съответните поуки, предвидените корективни действия, отговорностите и графиците, както и етапа на прилагане на поуките.
4. Държавите членки периодично докладват относно постигнатия напредък по прилагането на извлечените поуки, които попадат в рамките на техните национални отговорности.
ГЛАВА 11
ОПЕРАТИВНИ ПРОЦЕДУРИ ЗА РЕАГИРАНЕ ПРИ БЕДСТВИЯ
Член 35
Искания за помощ и реакция
1. Когато на територията на Съюза възникне бедствие или непосредствена заплаха от бедствие, при получаването на искане за помощ чрез CECIS Комисията по целесъобразност и незабавно извършва действията, предвидени в член 15, параграф 3 от Решение № 1313/2013/ЕС.
2. Когато извън територията на Съюза възникне бедствие или непосредствена заплаха от бедствие, което евентуално налага помощ в областта на гражданската защита, Комисията може да информира третата държава за възможностите да поиска помощ по линия на Механизма на Съюза.
3. Ако държава членка или трета държава, засегната от бедствие или застрашена от непосредствена заплаха от бедствие, желае да поиска помощ посредством Механизма на Съюза, тя отправя писмено искане за помощ в областта на гражданската защита до ERCC чрез своите компетентни национални органи. Ако ООН и нейните агенции или която и да е от международните организации, посочени в приложение VII, желае да поиска помощ посредством Механизма на Съюза, тя отправя писмено искане за помощ в областта на гражданската защита до ERCC.
4. Страната заявител на помощта предоставя на ERCC цялата необходима информация относно ситуацията, и по-специално конкретните нужди, исканата помощ и местоположението.
5. Страната заявител на помощта информира ERCC относно периода, входния пункт и местоположението, за което се иска помощта, както и оперативната точка за контакт, която управлява бедствието на място.
6. Доколкото е възможно, ERCC изготвя конкретни планове за разполагане за всяко искане за помощ. Те включват препоръки за осигуряване на помощ, включително покани за разполагане на модули, екипи за техническа помощ и подкрепа, други способности за реагиране и експерти, регистрирани в EERC, както и оценка на евентуална критична необходимост. Конкретните планове за разполагане следват структурата и модела, определени в приложение VI, и се основават на общите предварително разработени планове, посочени в член 15, параграф 3, буква в) и член 16, параграф 3, буква б) от Решение № 1313/2013/ЕС, които обхващат най-важните видове рискове от бедствия и при които се вземат под внимание рисковите сценарии, посочени в оценките на риска на държавите членки. Конкретните планове за разполагане се предават на всички държави членки.
7. Следните критерии, чието приоритизиране може да зависи от специфичните характеристики на искането за помощ, се отчитат в процеса на подбор измежду способностите в рамките на EERC:
а)
наличност;
б)
адекватност;
в)
местоположение/близост;
г)
прогнозно време и разходи за транспорт;
д)
предишен опит;
е)
предишно използване на актива;
ж)
други съответни критерии, например езикови способности, културна близост.
8. Освен ако е договорено друго с държавите членки, ERCC не приканва държавите членки да разгръщат конкретни способности от EERC в зони на въоръжен конфликт, зони, застрашени от въоръжен конфликт, или при други условия, при които сигурността и безопасността на екипите е изложена на риск.
9. В съответствие с член 11, параграф 7 от Решение № 1313/2013/ЕС държавите членки, към които е отправена покана за разгръщане на способности от EERC, съобщават на ERCC своето окончателно решение относно разгръщането. ERCC посочва крайния срок, до който държавата членка принципно следва да отговори. Този краен срок се основава на естеството на бедствието и във всеки случай е не по-кратък от два часа.
10. Страната заявител на помощта информира ERCC кои предложения за помощ е приела.
11. Когато е необходима помощ за преодоляване на критична необходимост и в рамките на EERC не е налице такава помощ или не е достатъчна, Комисията незабавно информира всички национални точки за контакт чрез CECIS относно достъпната финансова помощ от Съюза за транспорт в съответствие с член 23, параграф 3, буква б) от Решение № 1313/2013/ЕС.
12. Що се отнася до искания за спасителни екипи и средства, ERCC информира държавите членки относно избора на страната заявител на помощта. Държавите членки, които осигуряват помощта, редовно информират ERCC за изпращането на спасителни екипи и средства, включително всички способности, които са част от EERC.
13. Комисията може да избере, назначи и изпрати експертен екип за помощ на място в съответствие с член 17 от Решение № 1313/2013/ЕС.
Член 36
Експертни мисии
1. Изпратените експерти извършват задачите, определени в член 8, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС. Те докладват редовно на органите на страната заявител на помощта и на ERCC.
2. ERCC информира държавите членки относно напредъка на експертната мисия.
3. Страната заявител на помощта редовно информира ERCC относно развитието на текущите дейности на място.
4. При операции в трети държави ръководителят на екипа редовно информира ERCC относно развитието на текущите дейности на място.
5. ERCC събира цялата получена информация и я разпространява до точките за контакт и компетентните органи на държавите членки.
Член 37
Оперативно освобождаване от ангажимента
1. Държавата членка - заявител на помощта, или която и да е от осигуряващите помощ държави членки информира незабавно ERCC и изпратените експертни и спасителни екипи, когато счита, че вече не е необходима помощ или такава не може да бъде оказана. Ефективното освобождаване от ангажимента се организира по подходящ начин от страната заявител на помощта и държавите членки. ERCC е в течение на съществуващото положение.
2. В трети държави ръководителят на екипа докладва възможно най-бързо на ERCC, ако след подходящи консултации със страната заявител на помощта счита, че вече не е необходима помощ или ако са налице пречки, които възпрепятстват ефективното осигуряване на помощ. ERCC предава тази информация на делегацията на Съюза в тази държава, както и на съответните служби на Комисията, Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) и държавите членки. ERCC в координация със страната заявител на помощта гарантира ефективно освобождаване от ангажимента на изпратените експерти и спасителни екипи.
Член 38
Докладване и извлечени поуки
1. Компетентните органи на страната заявител на помощта и на осигурилите помощ държави членки, както и изпратените експерти, получават възможност да представят своите заключения по всички аспекти на операцията пред ERCC. ERCC изготвя обобщаващ доклад относно осигурената помощ и всички съответни извлечени поуки.
2. В допълнение към членове 33 и 34 ERCC заедно с държавите членки проследява прилагането на извлечените поуки с цел подобряване на спасителните операции по линия на Механизма на Съюза.
Член 39
Разходи
1. Освен ако е договорено друго, страната заявител на помощта поема разходите за помощта, осигурена от държавите членки.
2. Всяка от осигуряващите помощ държави членки може, с оглед по-специално на естеството на бедствието и размера на щетите, да предложи помощ отчасти или напълно безплатно. Тази държава членка също така може във всеки един момент да откаже напълно или отчасти да ѝ бъдат възстановени направените разходи.
3. Освен ако е договорено друго, в рамките на операцията страната заявител на помощта осигурява безплатно настаняване и прехрана за спасителните екипи и възстановява провизиите и запасите. Въпреки това в началото спасителните екипи следва да бъдат независими и самостоятелни по отношение на логистиката за разумен период от време в зависимост от използваното оборудване и съответно информират ERCC за положението си.
4. Разходите, свързани с изпращането на експерти и съответната логистична подкрепа, се третират в съответствие с член 22, буква а) от Решение № 1313/2013/ЕС. Тези разходи са допустими за финансиране от Съюза.
Член 40
Обезщетение за щетите
1. С изключение на надлежно установените случаи на измама или сериозно нарушение, държавата заявител на помощта се въздържа от искането на каквото и да било обезщетение от участващите държави за причинени щети, когато тези щети са последица от спасителна акция, проведена по линия на Механизма на Съюза и съгласно настоящото решение.
2. В случай на щети, претърпени от трети страни поради провеждането на спасителни акции, държавата заявител на помощта и държавата членка, която оказва помощ, си сътрудничат за улесняване на обезщетението за тези щети в съответствие с приложимите закони и съответните рамки.
ГЛАВА 12
ПРОЦЕС НА ИЗПРАЩАНЕ НА ЕКСПЕРТНИ ЕКИПИ
Член 41
Категории експерти
Държавите членки класифицират експертите в следните категории:
а)
технически експерти;
б)
експерти за оценка;
в)
експерти за координация;
г)
ръководители на екипи.
Член 42
Задачи и функции
1. Техническите експерти са в състояние да предоставят съвети по специфични въпроси на високо техническо ниво и относно съществуващите рискове и имат готовност да се включват в мисии.
2. Експертите за оценка са в състояние да представят оценка на положението, да дават съвети за най-подходящите мерки, които следва да се вземат, и имат готовност да се включват в мисии.
3. Сред експертите за координация може да има заместник-ръководители, лица, отговорни за логистика и комуникации, както и друг персонал в зависимост от потребностите. Ако е необходимо, техническите експерти и експертите по оценката могат да бъдат включени в екипа за координация, за да подпомагат ръководителя по време на цялата мисия.
4. Ръководителят на екипа е отговорен за ръководенето на екипа за оценка и координация по време на операция. Той следи за поддържане на връзка с органите на засегнатата страна, с ERCC, включително със служителя за връзка с ERCC, с други международни организации и, при провеждане на спасителни операции по линия на Механизма на Съюза извън държавите членки, с делегацията на Съюза в тази държава.
5. Що се отнася до експертите, изпратени по задачи, свързани с готовност, Комисията заедно с посочилата ги държава членка може да им възложи която и да е от функциите, посочени в член 41, като те са в състояние да предоставят съвети и да докладват относно адекватни мерки за готовност, включително административен капацитет, необходимост от ранно предупреждаване, обучение, учения и повишаване на осведомеността.
6. Що се отнася до експертите, изпратени по задачи, свързани с превенция, Комисията заедно с посочилата ги държава членка може да им възложи която и да е от функциите, посочени в член 41, като те са в състояние да предоставят съвети и да докладват относно адекватни мерки за превенция и способността за управление на риска.
Член 43
База данни с експерти
1. Комисията събира информацията относно експертите в база данни с експерти и я предоставя чрез CECIS.
2. Включени в EERC експерти се обозначават по специален начин в базата данни, посочена в параграф 1.
Член 44
Изисквания за обучение
При необходимост експертите участват в програмата за обучение, изготвена в съответствие с член 26.
Член 45
Номиниране
В случай на искане за помощ държавите членки са отговорни да посочат наличните експерти и да споделят техните данни за контакт с ERCC.
Член 46
Мобилизиране и споразумение за предоставяне на услуга
1. ERCC е способен да мобилизира и изпраща посочените експерти в много кратък срок, след като са били определени за конкретните мисии от участващите държави членки.
2. Комисията сключва споразумение за предоставяне на услуга с всеки експерт, което включва следните елементи:
а)
целите на мисията;
б)
условията;
в)
предвиденото времетраене на мисията;
г)
информация за лицето за контакт на място;
д)
условията за застраховка;
е)
дневното възнаграждение, което се полага за покриване на разходите;
ж)
специфичните условия на заплащане;
з)
насоки за техническите експерти, експертите за оценка и координация и ръководителите на екипи.
ГЛАВА 13
ТРАНСПОРТНА ПОДКРЕПА
Член 47
Форми на транспортна подкрепа
Транспортната подкрепа може да бъде предоставена под формата на:
а)
обединяване или споделяне на транспортен капацитет;
б)
определяне и улесняване на достъпа на държавите членки до транспортни ресурси на търговския пазар и/или от други източници; или
в)
осигуряване на подкрепа от Съюза за държавите членки под формата на безвъзмездни средства или чрез транспортни услуги, предоставени от частни или други субекти.
Член 48
Процедура за транспортна подкрепа посредством Механизма на Съюза
1. Процедурите, предвидени в членове 49 и 50, се прилагат винаги когато се отправя искане за транспортна подкрепа.
2. Исканията се отправят от компетентния орган, определен в член 56, и се изпращат до Комисията в писмена форма. Те съдържат информацията, предвидена в приложение VIII, част А.
3. В случай на обединяване на транспортен капацитет една държава членка може да поеме водеща роля с оглед на искането на финансово подпомагане от Съюза за цялата операция.
4. Всички искания за транспортна подкрепа съгласно настоящото решение и свързаните с тях отговори и обмен на информация между държавите членки и Комисията се предават на и обработват от ERCC.
5. Исканията се предават чрез CECIS или електронна поща. Приема се предаване на искания за финансиране от Съюза чрез CECIS, телефакс или електронна поща, при условие че впоследствие Комисията незабавно получи подписаните от компетентния орган оригинали.
6. При все това Комисията може да изгради електронна система за обмен, която да поеме цялата кореспонденция с получателите, включително сключването на споразумения за безвъзмездни средства, уведомяването за решения за безвъзмездни средства и всички изменения по тях, в съответствие с член 179 от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията (5).
Член 49
Искания за транспортна подкрепа
1. При получаване на искане за подкрепа Комисията незабавно уведомява точките за контакт, определени от държавите членки съгласно член 9, параграф 7 от Решение № 1313/2013/ЕС.
2. В уведомлението Комисията може по целесъобразност да прикани държавите членки да ѝ съобщят подробности за всички транспортни ресурси, които могат да предоставят на разположение на отправилата искането държава членка, или други алтернативни решения, които могат да предложат в отговор на нуждите, изразени от засегнатата държава. Комисията може да посочи максимален срок за предоставяне на тази информация.
3. При уведомяването на точките за контакт от страна на Комисията, както е посочено в параграф 1, поисканата транспортна подкрепа става допустима за съфинансиране от Съюза, без да се засяга член 53.
Член 50
Отговори на искания за транспортна подкрепа
1. Държавите членки, които могат да предоставят транспортна подкрепа, уведомяват Комисията във възможно най-кратък срок, и най-късно 24 часа след получаването на уведомлението, посочено в член 49, освен ако в уведомлението е посочено друго, относно всички транспортни ресурси, които могат да предоставят доброволно на разположение в отговор на искането за подкрепа за обединяване или определяне на транспортни ресурси. Тази информация съдържа елементите, предвидени в приложение VIII, част Б, и включва информация относно финансовите условия или други ограничения, ако има такива.
2. Комисията събира информацията относно достъпните транспортни ресурси във възможно най-кратък срок и я предава на държавата членка, отправила искането.
3. В допълнение към информацията, посочена в параграф 2, Комисията предава на държавите членки всякаква друга информация, с която разполага, относно транспортни ресурси, достъпни от други източници, включително търговския пазар, и улеснява достъпа на държавите членки до тези допълнителни ресурси.
4. Отправилата искането държава членка уведомява Комисията за транспортните решения, които е избрала, и осъществява контакт с предоставящата помощ държава членка или с оператора, определен от Комисията.
5. Комисията уведомява всички държави членки за избора, направен от отправилата искането държава членка. Тази държава членка редовно информира Комисията относно напредъка по предоставянето на помощта в областта на гражданската защита.
Член 51
Искане за безвъзмездни средства
1. Когато дадена държава членка определи евентуално транспортно решение, но е необходимо финансиране от Съюза, за да се извърши превозът на помощта в областта на гражданската защита, държавата членка може да поиска безвъзмездни средства от Съюза.
2. Държавата членка посочва в своето искане процента на съфинансиране от Съюза, за който кандидатства, като той не надхвърля 55 % от допустимите разходи за транспортни действия съгласно член 23, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС и не надхвърля максималния праг от 85 % от допустимите разходи за транспортни действия съгласно член 23, параграф 3, букви а) и б) от Решение № 1313/2013/ЕС. Комисията незабавно уведомява всички държави членки за искането.
3. Комисията може да установява рамкови партньорства със съответните компетентни органи на държавите членки, както е посочено в член 178 от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012.
Член 52
Искане за транспортна услуга
1. В случай че поискалата транспортна подкрепа държава членка не определи транспортно решение, тя може да поиска от Комисията да сключи договор за транспортна услуга с частни или други субекти с цел превоз на помощта в областта на гражданската защита до засегнатата държава.
2. При получаване на искането, посочено в параграф 1, Комисията незабавно уведомява всички държави членки за него и уведомява поискалата транспортна подкрепа държава членка за всички достъпни транспортни решения и разходите за тях.
3. Въз основа на обмена на информация, посочен в параграфи 1 и 2, държавата членка потвърждава писмено своето искане за транспортна услуга и своя ангажимент да възстанови съответните средства на Комисията съгласно разпоредбите на член 54. Държавата членка посочва какъв процент от разходите ще възстанови. Този процент е не по-малък от 45 % за транспортни действия съгласно член 23, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС и 15 % за транспортни действия съгласно член 23, параграф 3, букви а) и б) от Решение № 1313/2013/ЕС.
4. Държавата членка незабавно уведомява Комисията за всички промени по искането за транспортна услуга.
Член 53
Решение за финансиране от Съюза за транспортна подкрепа
1. Следните елементи се отчитат, с цел да се определи дали са спазени критериите, посочени в член 23, параграф 1, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС, и принципите на икономичност, ефикасност и ефективност съгласно Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (6):
а)
информацията, съдържаща се в искането за финансиране от Съюза, което държавата членка е представила съгласно член 48, параграф 2;
б)
нуждите, изразени от засегнатата държава;
в)
всички оценки на нуждите, извършени от експерти, докладващи на Комисията по време на бедствието;
г)
друга подходяща и надеждна информация, предоставена на Комисията от държавите членки и международните организации към момента на решението;
д)
ефикасността и ефективността на транспортните решения, които са предвидени да гарантират навременно предоставяне на помощ в областта на гражданската защита;
е)
възможности за набавяне на местно равнище;
ж)
други действия, предприети от Комисията.
2. Държавите членки предоставят всякаква допълнителна информация, необходима за оценката на изпълнението на критериите, посочени в член 23, параграф 1, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС. Държавите членки уведомяват възможно най-бързо Комисията при получаване на искането от Комисията за подобна информация.
3. Комисията посочва предварителното финансиране, което ще бъде отпуснато, като то може да бъде в размер до 85 % от поисканото финансово участие на Съюза, при условие че има налични бюджетни ресурси. Не се предоставя предварително финансиране за безвъзмездни средства под прага, определен за безвъзмездни средства с ниска стойност съгласно член 185 от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012, освен ако поискалата финансова помощ държава членка може да докаже, че липсата на предварително финансиране би застрашила изпълнението на действието.
4. Решението относно финансовата помощ се съобщава незабавно на поискалата финансова помощ държава членка. То се съобщава и на всички други държави членки.
5. За съфинансиране от Съюза не се допускат индивидуални заявления за безвъзмездни средства за превоз, за които се иска финансово участие на Съюза под 2 500 EUR, освен ако са обхванати от рамковите партньорства, посочени в член 51, параграф 3.
Член 54
Възстановяване на финансиране от Съюза за транспортна подкрепа
За разходите, направени от Комисията съгласно процедурата, посочена в член 52, Комисията издава в 90-дневен срок от осъществяването на транспортната операция, за която е била предоставена финансова помощ от Съюза, дебитно известие до държавите членки, които са получили финансиране от Съюза, за сума, която съответства на разпоредбите на решението, взето от Комисията относно искането за транспортна услуга, и която представлява поне 15 % от транспортните разходи за транспортни действия съгласно член 23, параграф 3 от Решение № 1313/2013/ЕС и 45 % за транспортни действия съгласно член 23, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС.
Член 55
Обезщетение за щети
С изключение на надлежно установените случаи на измама или сериозно нарушение, поискалата транспортна подкрепа държава членка се въздържа от искането на каквото и да било обезщетение от Съюза за щети, причинени на нейно имущество или служебен персонал, когато тези щети са последица от предоставянето на транспортна подкрепа, което се урежда от настоящото решение.
Член 56
Определяне на компетентни органи
Държавите членки определят компетентните органи, които са упълномощени да отправят искания за и да получават финансова помощ от Комисията при прилагане на настоящото решение, и уведомяват Комисията за това в 60-дневен срок от уведомлението за настоящото решение. Всяка променя в тази информация незабавно се съобщава на Комисията.
При все това уведомленията относно компетентните органи, отправени от държавите членки съгласно член 12 от Решение 2007/606/ЕО, Евратом, остават валидни до следващо известие от съответната държава членка.
ГЛАВА 14
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 57
Отмяна
Решения 2004/277/ЕО, Евратом и 2007/606/ЕО, Евратом се отменят. Позоваванията на отменените решения се тълкуват като позовавания на настоящото решение и се четат в съответствие с таблицата на съответствието в приложение IX.
Член 58
Адресати
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 16 октомври 2014 година.
DECISIÓN DE EJECUCIÓN DE LA COMISIÓN
de 16 de octubre de 2014
por la que se establecen las normas de desarrollo de la Decisión no 1313/2013/UE del Parlamento Europeo y del Consejo, relativa a un Mecanismo de Protección Civil de la Unión, y por la que se derogan las Decisiones 2004/277/CE, Euratom y 2007/606/CE, Euratom
[notificada con el número C(2014) 7489]
(Texto pertinente a efectos del EEE)
(2014/762/UE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Vista la Decisión no 1313/2013/UE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 17 de diciembre de 2013, relativa a un Mecanismo de Protección Civil de la Unión (1), y, en particular, su artículo 32, apartado 1,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Mecanismo de Protección Civil de la Unión (en lo sucesivo denominado el «Mecanismo de la Unión») tiene por objetivo reforzar la cooperación entre la Unión y los Estados miembros y facilitar la coordinación en el ámbito de la protección civil a fin de mejorar la eficacia de los sistemas de prevención, preparación y respuesta ante las catástrofes naturales o de origen humano.
(2)
Dado que las catástrofes pueden ocurrir en cualquier momento, el Centro de Coordinación de la Respuesta a Emergencias («Centro de Coordinación»), creado en virtud del artículo 7 de la Decisión no 1313/2013/UE debe garantizar siempre una estrecha comunicación con los puntos de contacto de los Estados miembros.
(3)
El Sistema Común de Comunicación e Información de Emergencia («Sistema de Comunicación e Información») es un elemento esencial del Mecanismo de la Unión porque debe garantizar la autenticidad, integridad y confidencialidad de la información intercambiada entre los Estados miembros de forma rutinaria y en situaciones de emergencia. Dadas las especificidades de la respuesta a los accidentes con contaminación marina, debe crearse una versión aparte del Sistema de Comunicación e Información que dé acceso a las secretarías de los convenios marítimos regionales y a los terceros países que compartan una cuenca marítima regional con la Unión.
(4)
Con el fin de garantizar la eficacia operativa, deben establecerse requisitos mínimos para los módulos, otras capacidades de respuesta y los expertos identificados de conformidad con el artículo 9, apartado 1, de la Decisión no 1313/2013/UE, así como para sus requisitos operativos, funcionamiento e interoperabilidad, tal y como establece el artículo 9, apartado 2, de la Decisión no 1313/2013/UE. En particular, los módulos deben ser capaces de trabajar de manera autosuficiente durante un determinado período, poder ser desplegados rápidamente y ser interoperables. Con el fin de mejorar la interoperabilidad de los módulos, son necesarias medidas a escala de la Unión y de los Estados miembros.
(5)
Los objetivos en lo que se refiere a la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias deben definirse y revisarse periódicamente, con el fin de disponer de un número suficiente de todos los tipos de módulos, otras capacidades de respuesta y expertos para su envío en el marco del Mecanismo de la Unión. Los requisitos de calidad e interoperabilidad deben definirse y revisarse periódicamente para garantizar un nivel mínimo uniforme de calidad e interoperabilidad de todas las capacidades en el marco de la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias.
(6)
Debe definirse un procedimiento de certificación y registro, incluidos elementos de autoevaluación, para confirmar que las capacidades de la reserva común voluntaria cumplen todos los requisitos necesarios y, en su caso, son cofinanciadas parcialmente por la Unión en concepto de «costes de adaptación». Además, este procedimiento de certificación y registro debe garantizar un adecuado equilibrio geográfico de las capacidades de conformidad con la ubicación de los riesgos y tomar en consideración la participación de todos los Estados miembros interesados.
(7)
La identificación de las posibles carencias en el marco de la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias debe permitir a la Comisión y a los Estados miembros determinar conjuntamente los casos en que no se dispone de capacidades adecuadas dentro o fuera de la reserva común voluntaria. Los Estados miembros que tratan de suplir esas carencias individualmente o en consorcios deben disponer de cofinanciación limitada parcial de la Unión, siempre que la relación coste-eficacia sea buena y así lo confirmen las evaluaciones de riesgo.
(8)
Con el fin de desarrollar el funcionamiento de la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias, una cofinanciación limitada mediante contratos marco, acuerdos marco de colaboración o acuerdos semejantes debe servir para facilitar el acceso de los Estados miembros a capacidades adicionales para suplir carencias temporales en el caso de catástrofes extraordinarias, es decir, catástrofes de tal naturaleza y magnitud que vayan más allá de lo que se puede prever y para lo que se puede estar razonablemente preparado. Estas capacidades deben incluirse en la reserva común voluntaria para el despliegue en el marco del Mecanismo de la Unión.
(9)
El programa de formación del Mecanismo de la Unión continúa representando un elemento esencial para la preparación del personal de protección civil y de gestión de las catástrofes desplegado en el marco de dicho Mecanismo. En consonancia con el ámbito de aplicación definido en el artículo 13, apartado 1, de la Decisión no 1313/2013/UE, debe abarcar las fases de prevención, preparación y respuesta.
(10)
El programa de ejercicios del Mecanismo de la Unión debe continuar desempeñando su papel esencial en la preparación práctica de los despliegues en los que intervenga el Mecanismo de la Unión y la puesta en común de las lecciones extraídas de la experiencia en acciones de protección civil realizadas en el marco de dicho Mecanismo. El programa de ejercicios debe basarse en un marco estratégico en el que se establezcan los objetivos y las funciones de los ejercicios con arreglo al Mecanismo de la Unión, así como en prioridades específicas incluidas en los programas de trabajo anuales.
(11)
Debe establecerse un enfoque sistemático, específico y coherente de recogida, análisis, difusión y aplicación de las lecciones aprendidas, que abarque la totalidad del ciclo de gestión de las catástrofes.
(12)
En el marco del Mecanismo de la Unión, disponer de procedimientos operativos de respuesta ante catástrofes es importante para garantizar una ayuda eficiente en caso de catástrofe, también en lo que respecta a las organizaciones internacionales pertinentes citadas en el artículo 16, apartado 1, de la Decisión no 1313/2013/UE.
(13)
Con objeto de conseguir un máximo de eficacia y eficiencia del Mecanismo de la Unión, todas las peticiones y ofertas de ayuda deben ser lo más específicas posible e incluirán toda la información necesaria.
(14)
A fin de garantizar una coordinación eficaz de la ayuda, el Centro de Coordinación debe compartir su evaluación de las necesidades fundamentales y sus recomendaciones para el despliegue de la reserva común voluntaria con todos los Estados miembros y desarrollar planes de despliegue adecuados para cada petición de ayuda. La selección de las capacidades de la reserva común voluntaria debe basarse en criterios específicos y objetivos, cuya prioridad debe evaluarse a la luz de las actuales necesidades operativas.
(15)
Con el fin de mejorar, en su caso, los tiempos de respuesta en el marco del Mecanismo de la Unión, los Estados miembros deben adoptar todas las medidas preparatorias necesarias para el despliegue de sus capacidades registradas en la reserva común voluntaria.
(16)
La disponibilidad de expertos técnicos y de expertos en evaluación y en coordinación, incluidos los jefes de equipo, representa un elemento importante del Mecanismo de la Unión. Deben definirse las tareas y funciones de los expertos y determinarse el procedimiento para desplegarlos.
(17)
El artículo 23 de la Decisión no 1313/2013/UE establece disposiciones especiales para prestar apoyo en forma de transporte en caso de catástrofe a fin de facilitar una respuesta rápida y eficaz con ayuda del Mecanismo de la Unión. Es necesario establecer las normas y los procedimientos aplicables a las peticiones formuladas por los Estados miembros con objeto de obtener apoyo financiero de la Unión para transportar su ayuda al país afectado, así como para la tramitación de esas solicitudes por parte de la Comisión.
(18)
Por razones de transparencia, coherencia y eficacia, es necesario establecer la información que debe facilitarse en las peticiones de ayuda para el transporte y en el curso que los Estados miembros y la Comisión den a tales peticiones.
(19)
Cuando se pueda conceder ayuda financiera de conformidad con la Decisión no 1313/2013/UE, los Estados miembros deben tener la opción de solicitar una subvención o un servicio de transporte.
(20)
Las Decisiones 2004/277/CE, Euratom (2) y 2007/606/CE, Euratom (3) de la Comisión deben derogarse.
(21)
Las medidas previstas en la presente Decisión se ajustan al dictamen del Comité de Protección Civil.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
CAPÍTULO 1
DISPOSICIONES GENERALES
Artículo 1
Objeto
La presente Decisión establece normas detalladas de aplicación de la Decisión no 1313/2013/UE, en lo que respecta a:
a)
la relación del Centro de Coordinación de la Respuesta a Emergencias («Centro de Coordinación») con los puntos de contacto de los Estados miembros;
b)
los componentes del Sistema Común de Comunicación e Información de Emergencia («Sistema de Comunicación e Información»), así como la organización del intercambio de información a través de dicho Sistema;
c)
la identificación de los módulos, otras capacidades de respuesta y los expertos, así como los requisitos operativos para el funcionamiento e interoperabilidad de los módulos, incluidos sus tareas, capacidades, componentes principales, autosuficiencia y despliegue;
d)
los objetivos de capacidad, los requisitos de calidad e interoperabilidad y el procedimiento de certificación y registro necesario para el funcionamiento de la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias, así como las disposiciones financieras;
e)
la determinación y solución de las carencias de la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias;
f)
la organización del programa de formación, del marco de ejercicios y del programa sobre lecciones extraídas de la experiencia;
g)
los procedimientos operativos de respuesta ante las catástrofes tanto dentro como fuera de la Unión, incluida la identificación de las organizaciones internacionales pertinentes;
h)
el proceso de despliegue de los equipos de expertos;
i)
la organización del apoyo al transporte de la ayuda.
Artículo 2
Definiciones
A los efectos de la presente Decisión, se entenderá por:
1)
«solicitante de ayuda», el Estado miembro o un tercer país afectado por una catástrofe o una catástrofe inminente o que probablemente se verá afectado por una catástrofe inminente, así como las Naciones Unidas y sus organismos y otras organizaciones internacionales competentes, según se especifica en el anexo VII;
2)
«ayuda de protección civil», los equipos, expertos o módulos de protección civil con su dotación correspondiente, así como el material o los suministros de socorro que sean necesarios para paliar las consecuencias inmediatas de una catástrofe;
3)
«capacidad de atenuación», la capacidad de respuesta en caso de catástrofe y de la capacidad, la disponibilidad y el acceso rápido a dicha capacidad se financian con arreglo al artículo 21, apartado 2, letra d), de la Decisión no 1313/2013/UE;
4)
«equipo de intervención», los recursos materiales y humanos, incluidos los módulos, establecidos por uno o más Estados miembros para las intervenciones de protección civil;
5)
«equipo de apoyo y asistencia técnica», los recursos materiales y humanos establecidos por uno o más Estados miembros para realizar tareas de apoyo, conforme a lo dispuesto en el anexo II.
CAPÍTULO 2
CENTRO DE COORDINACIÓN DE LA RESPUESTA A EMERGENCIAS («CENTRO DE COORDINACIÓN»)
Artículo 3
Relación del Centro de Coordinación con los puntos de contacto de los Estados miembros
1. Cada Estado miembro designará un punto de contacto nacional para el Centro de Coordinación que esté disponible permanentemente. La designación se realizará utilizando la «Plantilla nacional» que figura en el anexo I.
2. El Centro de Coordinación mantendrá una estrecha comunicación con los puntos de contacto de los Estados miembros a efectos de la realización de sus tareas corrientes y de las operaciones de respuesta establecidas en la presente Decisión y en la Decisión no 1313/2013/UE.
CAPÍTULO 3
SISTEMA COMÚN DE COMUNICACIÓN E INFORMACIÓN DE EMERGENCIA («SISTEMA DE COMUNICACIÓN E INFORMACIÓN»)
Artículo 4
Componentes del Sistema de Comunicación e Información
El Sistema de Comunicación e Información estará formado por los tres componentes siguientes:
a)
un componente de red, que conectará a las autoridades competentes con los puntos de contacto de los Estados miembros y el Centro de Coordinación;
b)
un componente de aplicaciones, consistente en las bases de datos y demás sistemas de información necesarios para el funcionamiento del Mecanismo de la Unión y, en particular, para:
i)
la comunicación de notificaciones,
ii)
la comunicación y el intercambio de información entre el Centro de Coordinación y las autoridades competentes y los puntos de contacto,
iii)
la difusión de los conocimientos adquiridos en las intervenciones;
c)
un componente de seguridad, consistente en el conjunto de sistemas, normas y procedimientos necesarios para garantizar la autenticidad, integridad y confidencialidad de los datos almacenados e intercambiados por medio del Sistema de Comunicación e Información.
Artículo 5
Seguridad de la información
1. El Sistema de Comunicación e Información deberá gestionar los documentos, bases de datos y sistemas de información de manera segura a través de los servicios transeuropeos seguros de telemática entre administraciones (s-TESTA) o una red comparable.
2. La transmisión de documentos y datos clasificados «UE CONFIDENTIAL» o de nivel superior estará sujeta a un régimen especial que afectará tanto al emisor como al destinatario o destinatarios, conforme a la Decisión 2001/844/CE, CECA, Euratom de la Comisión (4).
Artículo 6
Información y actualización de la misma
1. Los Estados miembros facilitarán a la Comisión la información apropiada utilizando la «Plantilla nacional» que figura en el anexo I.
2. Los Estados miembros proporcionarán información sobre los puntos de contacto y, cuando proceda, sobre otros servicios que intervengan en caso de catástrofes naturales o accidentes tecnológicos, radiológicos o medioambientales, incluida la contaminación marina accidental.
3. Los Estados miembros notificarán inmediatamente a la Comisión cualquier cambio en la información a que se refieren los apartados 1 y 2.
4. La base de datos del Sistema de Comunicación e Información contendrá una sección específica con información sobre el registro y la disponibilidad de capacidades de respuesta en el marco de la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias. La Comisión garantizará el acceso continuo a los puntos de contacto nacionales de protección civil.
5. Los Estados miembros velarán por que la sección específica de la base de datos del Sistema de Comunicación e Información esté siempre actualizada en lo que se refiere a la situación de disponibilidad y toda la información factual necesaria sobre las características pertinentes de todas las capacidades de respuesta registrada en el marco de la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias.
6. Cuando proceda, los Estados miembros podrán conceder a otras autoridades nacionales competentes un acceso únicamente a efectos de información.
Artículo 7
Grupo de usuarios del Sistema de Comunicación e Información
Un grupo de usuarios formado por representantes nombrados por los Estados miembros asistirá a la Comisión en la validación, ensayo y desarrollo del Sistema de Comunicación e Información.
Artículo 8
Ejecución y continuación del desarrollo
1. La Comisión gestionará y seguirá desarrollando el Sistema de Comunicación e Información, teniendo en cuenta las necesidades y peticiones de los Estados miembros.
2. Los Estados miembros utilizarán en su territorio el entorno apropiado de tecnologías de la información del Sistema de Comunicación e Información, de conformidad con los compromisos contraídos en la «Plantilla nacional» que figura en el anexo I.
Artículo 9
Aplicación sobre la contaminación marina en el marco del Sistema de Comunicación e Información
1. La Comisión velará por que en el Sistema de Comunicación e Información esté accesible para los Estados miembros y la Agencia Europea de Seguridad Marítima, a través de internet, una aplicación sobre contaminación marina a fin de reflejar las especificidades de la respuesta a los incidentes que se producen en el mar.
2. La aplicación estará abierta también, a través de internet, a los terceros países que compartan con la Unión una cuenca marina regional. Asimismo se podrá dar acceso a la misma, de modo ad hoc, a las secretarías de los convenios marinos regionales pertinentes.
CAPÍTULO 4
MÓDULOS, EQUIPOS DE APOYO Y ASISTENCIA TÉCNICA, OTRAS CAPACIDADES DE RESPUESTA Y EXPERTOS
Artículo 10
Registro de los módulos, equipos de apoyo y asistencia técnica, otras capacidades de respuesta y expertos
1. Los Estados miembros registrarán en la base de datos del Sistema de Comunicación e Información sus módulos, equipos de apoyo y asistencia técnica, otras capacidades de respuesta y expertos identificados de conformidad con el artículo 9, apartado 6, de la Decisión no 1313/2013/UE.
2. Los módulos, equipos de apoyo y asistencia técnica, otras capacidades de respuesta y expertos comprometidos previamente en el marco de la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias se registrarán en una sección específica de la base de datos del Sistema de Comunicación e Información.
3. La información a que se refieren los apartados 1 y 2 se actualizará según sea necesario.
Artículo 11
Composición de los módulos, equipos de apoyo y asistencia técnica, otras capacidades de respuesta y expertos
1. Los módulos y los equipos de apoyo y asistencia técnica podrán estar formados por recursos facilitados por uno o varios Estados miembros.
2. Cuando un módulo o un equipo de apoyo y asistencia técnica esté formado por más de un componente, el despliegue de dicho módulo o equipo de apoyo y asistencia técnica en una intervención podrá limitarse a los componentes necesarios para tal intervención.
Artículo 12
Autosuficiencia de los módulos
1. Se aplicarán a cada módulo los siguientes elementos relativos a la autosuficiencia, según se especifica en el anexo II:
a)
cobijo adecuado a las condiciones meteorológicas dominantes;
b)
generación de electricidad e iluminación que cubra el consumo de la base de operaciones y del equipo necesario para llevar a cabo la misión;
c)
instalaciones sanitarias e higiénicas destinadas al personal del módulo;
d)
disponibilidad de alimentos y agua para el personal del módulo;
e)
personal, instalaciones y suministros médicos o paramédicos para el personal del módulo;
f)
almacenamiento y mantenimiento para el equipo del módulo;
g)
equipo para la comunicación con los intervinientes, especialmente los que estén a cargo de la coordinación sobre el terreno;
h)
transporte local;
i)
logística, equipo y personal que permita la creación de una base de operaciones y el inicio de la misión sin demora tras la llegada a la zona de intervención.
2. El cumplimiento de los requisitos de autosuficiencia estará garantizado por el Estado miembro que ofrezca la ayuda por cualquiera de los siguientes medios:
a)
inclusión en el módulo del personal, el equipo y el material fungible necesarios;
b)
adopción de las medidas necesarias en la zona de intervención;
c)
adopción de las disposiciones previas necesarias para combinar un equipo de intervención no autosuficiente con un equipo de apoyo y asistencia técnica con el fin de cumplir los requisitos a que se hace referencia en el artículo 13 antes del registro del módulo pertinente conforme al artículo 10, apartado 1.
3. El período para el cual debe garantizarse la autosuficiencia al inicio de la misión no podrá ser inferior a uno de los siguientes:
a)
96 horas;
b)
los períodos establecidos en el anexo II.
Artículo 13
Requisitos para los módulos y equipos de apoyo y asistencia técnica
1. Los módulos cumplirán los requisitos generales establecidos en el anexo II.
2. Los equipos de apoyo y asistencia técnica cumplirán los requisitos generales establecidos en el anexo II.
3. Los requisitos generales establecidos en el anexo II se revisarán periódicamente.
4. Los Estados miembros adoptarán las medidas necesarias para garantizar que:
a)
los módulos tengan la capacidad de operar con otros módulos;
b)
los equipos de apoyo y asistencia técnica tengan la capacidad de operar con otros equipos de apoyo y asistencia técnica y con los agentes pertinentes sobre el terreno;
c)
los componentes de un módulo tengan la capacidad de operar juntos como un solo módulo;
d)
los componentes de un equipo de apoyo y asistencia técnica tengan la capacidad de operar juntos como un solo equipo de apoyo y asistencia técnica;
e)
los módulos de protección civil y los equipos de apoyo y asistencia técnica, cuando se desplieguen fuera de la Unión Europea, son capaces de operar junto con las capacidades internacionales de respuesta a las catástrofes que presten apoyo al país afectado;
f)
los jefes de equipo, sus suplentes y el personal de enlace de los módulos y de los equipos de apoyo y asistencia técnica participen en los cursos y ejercicios de formación adecuados organizados por la Comisión, tal como se establece en los artículos 26 a 32.
CAPÍTULO 5
DESARROLLO DE LA CAPACIDAD EUROPEA DE RESPUESTA A EMERGENCIAS EN FORMA DE FONDO COMÚN VOLUNTARIO
Artículo 14
Objetivos de capacidad
1. Los objetivos de la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias se establecerán en el anexo III.
2. La Comisión, en cooperación con los Estados miembros, evaluará la idoneidad de dichos objetivos como mínimo cada dos años y, si fuese necesario, los revisará sobre la base de los riesgos identificados en las evaluaciones de los riesgos a nivel nacional u otras fuentes de información nacionales o internacionales apropiadas.
3. Los Estados miembros proporcionarán a la Comisión la información pertinente sobre los riesgos necesaria para la evaluación de los objetivos de capacidad.
Artículo 15
Requisitos de calidad e interoperabilidad
1. Los requisitos de calidad e interoperabilidad especificados en el anexo IV se aplicarán a los módulos, los equipos de apoyo y asistencia técnica, otras capacidades de respuesta y los expertos en el marco de la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias.
2. La Comisión, en cooperación con los Estados miembros, evaluará la idoneidad de los requisitos de calidad e interoperabilidad cada dos años como mínimo y, si fuese necesario, los revisará. Los requisitos de calidad se basarán en normas internacionales establecidas, cuando estas ya existan.
Artículo 16
Procedimiento de certificación y registro
1. Los procedimientos de certificación y registro especificados en los apartados 2 a 8 se aplicarán a los módulos, equipos de apoyo y asistencia técnica, otras capacidades de respuesta y expertos en el marco de la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias.
2. La certificación y el registro estarán sujetos al cumplimiento de los requisitos de calidad establecidos en el anexo IV, excepto en lo que se refiere a las capacidades de atenuación, respecto a las cuales será de aplicación el artículo 25, apartado 3.
3. Los Estados miembros que ofrezcan un módulo, equipo de apoyo y asistencia técnica, otras capacidades de respuesta o un experto determinados para su inclusión en la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias deberán proporcionar los elementos de información establecidos en el anexo V.
4. La Comisión evaluará si el módulo, equipo de apoyo y asistencia técnica, las otras capacidades de respuesta o el experto en cuestión pueden tomarse en consideración para su inclusión en la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias y comunicará sin demora sus conclusiones al Estado miembro de que se trate. En esta evaluación, la Comisión tendrá en cuenta, en particular, el cumplimiento de los requisitos de calidad y de los objetivos de capacidad, la integridad de la información facilitada, la proximidad geográfica y la participación de todos los Estados miembros, así como otros factores pertinentes que determinará por adelantado y que serán aplicables a todos los módulos, equipos de apoyo y asistencia técnica, otras capacidades de respuesta o expertos comparables.
5. Si se decide su inclusión en la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias, la Comisión iniciará el procedimiento de certificación para el módulo, equipo de apoyo y asistencia técnica, otras capacidades de respuesta o experto sobre la base de la información facilitada y de cualquier información adicional que pueda solicitar a la autoridad competente del Estado miembro. En los casos en que, sobre la base de la información disponible, la Comisión considere que se cumplen los requisitos de calidad e interoperabilidad, podrá registrar el módulo, equipo de apoyo y asistencia técnica, otras capacidades de respuesta o experto en el fondo común voluntario.
6. La Comisión comunicará por escrito a la autoridad competente del Estado miembro su evaluación de la formación, ejercicios o talleres requeridos, así como otras condiciones de certificación y registro pertinentes.
7. Si se cumplen todas las condiciones de certificación, la Comisión declarará como certificado el módulo, equipo de apoyo y asistencia técnica, otra capacidad de respuesta o experto en el marco de la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias y lo comunicará al Estado miembro.
8. La certificación de un módulo, equipo de apoyo y asistencia técnica, otra capacidad de respuesta o experto deberá reevaluarse a más tardar transcurridos tres años, si el activo se somete a un nuevo registro en el marco de la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias.
9. La Comisión, en cooperación con los Estados miembros, evaluará la idoneidad del procedimiento de certificación y registro como mínimo cada dos años y, de ser necesario, lo revisará.
Artículo 17
Disposiciones financieras relativas a los costes de adaptación
1. Los Estados miembros podrán solicitar una subvención para la financiación de los costes de adaptación de manera individual por módulo, equipo de apoyo y asistencia técnica o capacidad de respuesta sin que la Comisión publique una convocatoria de propuestas. Los costes de adaptación comprenden los elementos de coste incluidos en el artículo 21, apartado 2, letra c), de la Decisión no 1313/2013/UE.
2. Con el fin de fundamentar esta solicitud, los Estados miembros presentarán a la Comisión planes de ejecución relativos a los costes de adaptación, incluida la estimación de los costes y el calendario.
3. La Comisión evaluará y, si se cumplen los requisitos pertinentes, aprobará los planes de ejecución a que se refiere el apartado 2, especificando cuáles de los costes respectivos son elegibles como costes de adaptación.
4. Tras la evaluación de la solicitud, la Comisión adoptará la decisión de concesión.
5. Los Estados miembros informarán a la Comisión de los detalles de los costes de adaptación.
CAPÍTULO 6
SUBSANACIÓN DE LAS CARENCIAS DE CAPACIDAD DE RESPUESTA
Artículo 18
Seguimiento de los avances para el cumplimiento de los objetivos de capacidad
La Comisión, en cooperación con los Estados miembros, hará un seguimiento continuo de los avances respecto de los objetivos de capacidad, teniendo en cuenta las capacidades identificadas en el artículo 20, e informará regularmente a los Estados miembros al respecto. La Comisión informará a los Estados miembros, con el grado de detalle pertinente, de cualquier carencia de capacidad de respuesta.
Artículo 19
Procedimiento para determinar las carencias de capacidad de respuesta
1. Como parte del seguimiento de los avances respecto de los objetivos de capacidad, la Comisión, en cooperación con los Estados miembros, evaluará la diferencia entre las capacidades registradas de los Estados miembros en el marco de la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias y los objetivos de capacidad establecidos en el anexo III.
2. La Comisión y los Estados miembros solo considerarán capacidades comprometidas en el marco de la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias las capacidades registradas como puestas a disposición por los Estados miembros para la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias de conformidad con lo dispuesto en el artículo 16.
Artículo 20
Procedimiento para identificar capacidades de respuesta al margen de la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias
1. En caso de que la Comisión, junto con los Estados miembros, detecte carencias potencialmente significativas en la capacidad de respuesta conforme al artículo 19 de la presente Decisión, establecerá, en cooperación con los Estados miembros, si están disponibles al margen de la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias las capacidades necesarias, de conformidad con el artículo 12, apartado 2, de la Decisión no 1313/2013/UE.
2. La Comisión solo considerará disponibles al margen de la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias las siguientes capacidades:
a)
capacidades registradas en el Sistema de Comunicación e Información;
b)
capacidades de atenuación, o
c)
capacidades no incluidas en las letras a) y b), pero que pueden estar fácilmente disponibles para el Estado miembro o Estados miembros en las cantidades, lugar, plazo y duración requeridos.
3. A los efectos de evaluar las capacidades contempladas en el apartado 2, letra c), la Comisión dirigirá una solicitud a los puntos de contacto nacionales en la que expondrá los pormenores de la evaluación de las carencias de capacidad de respuesta potencialmente significativas e invitará a los Estados miembros a informar sobre las capacidades que estén disponibles al margen de la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias, conforme al apartado 2, letra c).
4. La Comisión especificará en la solicitud un plazo de respuesta de hasta 60 días naturales, cuya duración exacta dependerá de la complejidad prevista de la determinación de las capacidades a que se refiere el apartado 2 por parte de los Estados miembros.
5. Los Estados miembros informarán a la Comisión, por escrito y en el plazo fijado, de los detalles de las capacidades a que se refiere el apartado 2.
6. Si un Estado miembro no responde por escrito en el plazo fijado, la Comisión supondrá a efectos de esta evaluación que no están disponibles en ese Estado miembro las capacidades a que se refiere el apartado 2.
7. Sobre la base de la información recibida de los Estados miembros y teniendo en cuenta únicamente las capacidades a que se refiere el apartado 2, la Comisión evaluará si dichas capacidades suplen las carencias determinadas con arreglo al artículo 19 de la presente Decisión. La Comisión solo examinará las carencias de capacidad que deban suplirse cuando el número de capacidades en el marco de la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias junto con las capacidades a que se refiere el apartado 2 sea igual o superior a los objetivos de capacidad establecidos en el anexo III.
Artículo 21
Procedimiento para abordar las carencias de capacidad de respuesta
1. Cuando la Comisión, junto con los Estados miembros, detecte carencias de capacidad de respuesta potencialmente importantes de conformidad con el artículo 19, que no puedan suplirse con arreglo al artículo 20, lo notificará por escrito a los Estados miembros, detallando las que considera estratégicas.
2. La Comisión pedirá por escrito a los Estados miembros que suplan las carencias estratégicas de capacidad de respuesta, de conformidad con el artículo 12, apartado 3, de la Decisión no 1313/2013/UE.
3. Los Estados miembros comunicarán a la Comisión si, cuándo y cómo tienen la intención de suplir las carencias de capacidad de respuesta estratégica, ya sea individualmente o cooperando con otros Estados miembros.
Artículo 22
Apoyo de la Comisión para afrontar las carencias estratégicas de capacidad de respuesta
1. Cuando sea necesaria financiación de la Unión para afrontar las carencias estratégicas de capacidad de respuesta con arreglo a los artículos 12, apartado 3, y 21, apartado 1, letra j), de la Decisión no 1313/2013/UE, la Comisión publicará una convocatoria de propuestas en apoyo de los Estados miembros.
2. En respuesta a la convocatoria de propuestas, los Estados miembros se ajustarán a lo dispuesto en el artículo 21, apartado 1, letra j), incisos iii) y iv), de la Decisión no 1313/2013/UE.
3. Los Estados miembros indicarán, entre otras cosas, el porcentaje de cofinanciación de la Unión solicitado.
Artículo 23
Costes elegibles para contar con apoyo a la hora de abordar las carencias de capacidad de capacidad de respuesta
1. Serán elegibles todos los costes de los equipos, servicios o recursos humanos necesarios para establecer inicialmente las capacidades de respuesta.
2. Los costes de mantenimiento en curso o los costes de funcionamiento no serán elegibles.
CAPÍTULO 7
SUBSANACIÓN DE LAS CARENCIAS TEMPORALES EN CASO DE CATÁSTROFE EXTRAORDINARIA
Artículo 24
Disposiciones financieras
1. La Comisión establecerá en el programa de trabajo anual los tipos y el número de capacidades de atenuación en términos generales, teniendo en cuenta la posibilidad de que se produzcan determinados tipos extraordinarios de catástrofes en los Estados miembros o catástrofes de intensidad extraordinaria o de que haya otros factores que provoquen una catástrofe extraordinaria, tales como la coincidencia con otra catástrofe, así como la posibilidad de que se produzcan carencias temporales en tales escenarios.
2. La Comisión procederá periódicamente a iniciar los procedimientos financieros necesarios para cubrir los gastos definidos en el artículo 21, apartado 2, letra d), de la Decisión no 1313/2013/UE, a fin de garantizar un acceso rápido a las capacidades de atenuación definidas en el programa de trabajo anual.
3. Las capacidades de atenuación cofinanciadas por la Comisión complementarán las capacidades de respuesta existentes de que disponen los Estados miembros como parte de sus preparativos nacionales y no las sustituirán.
Artículo 25
Condiciones de la contribución financiera de la Unión
1. La contribución financiera de la Unión estará supeditada a la aceptación por parte de los Estados miembros que participen en los procedimientos financieros previstos en el artículo 24, apartado 2, de las condiciones expuestas en los apartados 2 a 9. La Comisión podrá especificar condiciones adicionales en los procedimientos financieros.
2. Los Estados miembros pondrán a disposición capacidades de atenuación en el fondo común voluntario.
3. Las capacidades de atenuación cumplirán los requisitos de calidad y certificación necesarios especificados en los procedimientos financieros a que se refiere el artículo 24, apartado 2.
4. Las capacidades de atenuación se registrarán en el fondo común voluntario para todo el período establecido en los correspondientes contratos marco, los acuerdos marco de participación o acuerdos semejantes. Las condiciones y limitaciones impuestas por el Estado o Estados que registren las capacidades estarán debidamente motivados por necesidades operativas.
5. Las capacidades de atenuación no serán elegibles para recibir la ayuda financiera a que se refiere el artículo 17.
6. La Comisión informará inmediatamente a todos los Estados miembros, a través del Sistema de Comunicación e Información, de las capacidades de atenuación registradas en el fondo común voluntario.
7. Las capacidades de atenuación registradas en el fondo común voluntario estarán disponibles para el despliegue del Mecanismo de la Unión en las mismas condiciones generales que otras capacidades registradas en el fondo común voluntario, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 11 de la Decisión no 1313/2013/UE.
8. Tras una petición de ayuda a través del Centro de Coordinación, el despliegue de las capacidades de atenuación registradas en el fondo común voluntario se ajustará a los procedimientos operativos de respuesta a catástrofes señalados en el capítulo 11.
9. Las capacidades de atenuación registradas en el fondo común voluntario estarán disponibles para su uso interno en los Estados miembros que las hayan cofinanciado. Antes de proceder a dicho uso, estos Estados miembros consultarán al Centro de Coordinación para confirmar que:
i)
no existe una catástrofe extraordinaria simultánea o inminente que podría dar lugar a una solicitud de despliegue de la capacidad de atenuación,
ii)
el uso en el ámbito nacional no obstaculiza indebidamente el acceso rápido de otros Estados miembros en el caso de que se produzcan nuevas catástrofes extraordinarias.
CAPÍTULO 8
PROGRAMA DE FORMACIÓN
Artículo 26
Programa de formación
1. Se establecerá un programa de formación que abarque la prevención, preparación y respuesta ante catástrofes. El programa incluirá cursos generales y específicos y un sistema de intercambio de expertos. El programa se destinará a los grupos definidos en el artículo 27.
2. La Comisión será responsable de la coordinación y organización del programa de formación y de definir su contenido y calendario.
Artículo 27
Participantes
1. Los grupos destinatarios del programa de formación serán:
a)
el personal de protección civil y gestión de catástrofes de los Estados miembros, en especial los jefes de equipo, sus suplentes, el personal de enlace y expertos, tal como se establece en el artículo 41, incluidos expertos en materia de prevención y preparación, y el personal clave de los puntos de contacto nacionales;
b)
el personal de las instituciones y agencias de la Unión;
c)
expertos seleccionados procedentes de los países a los que se aplica la política europea de vecindad y los países candidatos y candidatos potenciales.
2. La participación en los cursos de formación estará abierta también a expertos seleccionados procedentes de:
a)
las Naciones Unidas y sus organismos;
b)
las organizaciones internacionales indicadas en el anexo VII;
c)
terceros países y, si procede, otros agentes pertinentes.
3. Los Estados miembros y la Comisión designarán a su personal que asista a cada sesión de formación.
Artículo 28
Cursos de formación
1. El programa constará de un conjunto de cursos de nivel introductorio, de nivel operativo y de nivel de gestión.
2. En cooperación con los Estados miembros, la Comisión determinará el curso y su contenido, planes de estudio y calendarios de cursos, incluidos los requisitos de acceso.
3. La Comisión velará por que los formadores y profesores actualicen sus conocimientos sobre la evolución del Mecanismo de la Unión.
Artículo 29
Intercambio de expertos
El sistema de intercambio de expertos entre Estados miembros o con la Comisión permitirá a los expertos:
a)
obtener y compartir experiencias;
b)
familiarizarse con las diversas técnicas y procedimientos operativos utilizados;
c)
estudiar el funcionamiento por otros servicios de emergencia e instituciones participantes.
Artículo 30
Actividades de formación adicionales
Cuando proceda y de conformidad con el programa de trabajo anual, se ofrecerán posibilidades de formación adicional al objeto de colmar las necesidades constatadas para la realización ordenada y eficaz de las actividades de protección civil y gestión de catástrofes.
Artículo 31
Sistema de evaluación
La Comisión velará por la coherencia del nivel de formación y de su contenido. Con ese fin, establecerá un sistema apropiado de evaluación de las actividades de formación organizadas.
CAPÍTULO 9
PROGRAMA DE LOS EJERCICIOS
Artículo 32
Programa de ejercicios, marco estratégico y prioridades
1. La Comisión establecerá y gestionará un programa de ejercicios de protección civil.
2. El programa se basará en un marco estratégico que fijará los objetivos y las funciones de los ejercicios en el marco del Mecanismo de la Unión.
3. El programa de ejercicios irá dirigido, en particular, a:
a)
mejorar la capacidad de respuesta de los Estados miembros, en particular en lo que se refiere a los equipos y otros activos proporcionados en las intervenciones de ayuda en el marco del Mecanismo de la Unión;
b)
mejorar y comprobar los procedimientos y establecer un enfoque común de coordinación de las intervenciones de ayuda en el marco del Mecanismo de la Unión y reducir el tiempo de respuesta ante las grandes catástrofes;
c)
potenciar la cooperación entre los servicios de protección civil de los Estados miembros y la Comisión;
d)
identificar y compartir la experiencia adquirida;
e)
ensayar la utilización de la experiencia adquirida.
4. Las prioridades generales del programa de ejercicios se expondrán en un plan global a largo plazo que incluirá elementos de las posibles catástrofes que podrían producirse y las capacidades pertinentes.
5. La Comisión:
a)
desarrollará el marco estratégico y el plan global a largo plazo, en cooperación con los Estados miembros y teniendo en cuenta la experiencia adquirida en el programa y cualquier otra información pertinente;
b)
establecerá los objetivos de los ejercicios, así como su papel en relación con otros componentes del Mecanismo de la Unión, y
c)
formulará una propuesta anual en el programa de trabajo en cuanto a ejercicios específicos prioritarios en consonancia con el plan global a largo plazo.
CAPÍTULO 10
PROGRAMA SOBRE LA EXPERIENCIA ADQUIRIDA
Artículo 33
Seguimiento, análisis y evaluación
1. La Comisión y los Estados miembros compartirán los datos, la información y las evaluaciones necesarias para supervisar, analizar y evaluar todas las acciones pertinentes de protección civil realizadas en el marco del Mecanismo de la Unión.
2. La Comisión creará y gestionará una base de datos que pueda ser utilizada por los Estados miembros y la Comisión para recopilar y compartir datos, difundir la experiencia adquirida y tener una visión general de la situación en cuanto a su utilización.
3. La Comisión facilitará la identificación de la experiencia adquirida con las partes interesadas pertinentes, incluso a través de la organización de reuniones.
Artículo 34
Fomento de la ejecución
1. La Comisión garantizará que la experiencia adquirida que hayan identificado la Comisión, los Estados miembros y las partes interesadas pertinentes se incorpore al proceso de toma de decisiones para seguir desarrollando el Mecanismo de la Unión.
2. En particular, la identificación de la experiencia adquirida contribuirá al establecimiento de:
a)
las prioridades del programa de formación, incluido, en su caso, el contenido y el plan de los cursos de formación y el programa de ejercicios;
b)
las prioridades de las convocatorias anuales de proyectos de prevención y preparación, y
c)
las prioridades de las actividades de planificación a que se refiere el artículo 10 de la Decisión no 1313/2013/UE.
3. La Comisión informará periódicamente acerca del programa sobre la experiencia adquirida, señalando la experiencia identificada, las medidas correctoras previstas, las responsabilidades y los calendarios, así como la situación relativa a la utilización de dicha experiencia.
4. Los Estados miembros informarán periódicamente sobre los progresos realizados en la utilización de la experiencia adquirida que sea de su responsabilidad nacional.
CAPÍTULO 11
PROCEDIMIENTOS OPERATIVOS PARA LA RESPUESTA ANTE CATÁSTROFES
Artículo 35
Solicitudes de asistencia y respuesta
1. Cuando se produzca una catástrofe en la Unión, o esta sea inminente, y tras recibir una petición de ayuda a través del Sistema de Comunicación e Información, la Comisión, como corresponda y sin demora, adoptará las medidas previstas en el artículo 15, apartado 3, de la Decisión no 1313/2013/UE.
2. Cuando se produzca o sea inminente una catástrofe fuera de la Unión que pueda requerir ayuda de protección civil, la Comisión podrá informar al tercer país de que se trate de la posibilidad de solicitar ayuda en el marco del Mecanismo de la Unión.
3. El Estado miembro o tercer país afectado por una catástrofe o amenazado por una catástrofe inminente que desee solicitar ayuda a través del Mecanismo de la Unión deberá enviar una petición escrita de asistencia de protección civil al Centro de Coordinación a través de sus autoridades nacionales competentes. Si desea solicitar ayuda a través del mecanismo de la Unión, las Naciones Unidas y sus organismos, o cualquiera de las organizaciones internacionales enumeradas en el anexo VII, deberá enviar al Centro de Coordinación una petición escrita de asistencia de protección civil.
4. El solicitante de la ayuda facilitará al Centro de Coordinación toda la información pertinente sobre la situación y, en particular, sus necesidades concretas, la ayuda solicitada y el lugar.
5. El solicitante de la ayuda deberá informar al Centro de Coordinación sobre el calendario, el punto de entrada y el lugar para el que se solicite la ayuda, así como del punto de contacto operativo in situ que gestione la catástrofe.
6. El Centro de Coordinación elaborará, en la medida de lo posible, planes de despliegue específicos para cada solicitud de ayuda. Dichos planes incluirán recomendaciones para la prestación de ayuda, incluidas invitaciones a desplegar los módulos, equipos de apoyo y asistencia técnica, otras capacidades de respuesta y expertos registrados en la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias, así como una evaluación de las posibles necesidades básicas. Los planes de despliegue específico se ajustarán a la estructura y el esbozo indicados en el anexo VI y se basarán en los planes generales elaborados con anterioridad a que se refieren los artículos 15, apartado 3, letra c), y 16, apartado 3, letra b), de la Decisión no 1313/2013/UE, que abarcarán los tipos de riesgos de catástrofe más pertinentes y tendrán en cuenta los escenarios de riesgo identificados en las evaluaciones de riesgos de los Estados miembros. Los planes específicos de despliegue se transmitirán a todos los Estados miembros.
7. En el proceso de selección de capacidades en el marco de la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias se tomarán en consideración los siguientes criterios, cuya prioridad podrá depender de las particularidades de la solicitud de ayuda:
a)
disponibilidad;
b)
idoneidad;
c)
lugar/proximidad;
d)
tiempos de transporte y costes estimados;
e)
experiencia previa;
f)
uso previo del activo;
g)
otros criterios pertinentes, tales como las competencias lingüísticas y la proximidad cultural.
8. Salvo que se acuerde otra cosa con los Estados miembros, el Centro de Coordinación no invitará a los Estados miembros a desplegar capacidades específicas de la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias en zonas en las que haya un conflicto armado, riesgo de que se produzca u otras condiciones que pongan en peligro la seguridad y protección de los equipos.
9. Los Estados miembros a los que se dirija una invitación para el despliegue de capacidades de la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias, de conformidad con el artículo 11, apartado 7, de la Decisión no 1313/2013/UE, comunicarán al Centro de Coordinación su decisión definitiva sobre el despliegue. El Centro de Coordinación especificará el plazo en el que, en principio, el Estado miembro deberá responder. Este plazo dependerá de la naturaleza de la catástrofe y, en cualquier caso, no será inferior a dos horas.
10. El solicitante de la ayuda comunicará al Centro de Coordinación qué ofertas de ayuda ha aceptado.
11. Cuando la ayuda sea necesaria para atender una necesidad vital, y no esté disponible en la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias o no lo esté suficientemente, la Comisión informará de inmediato a todos los puntos de contacto nacionales a través del Sistema de Comunicación e Información de la ayuda financiera de la Unión disponible para el transporte, conforme a lo dispuesto en el artículo 23, apartado 3, letra b), de la Decisión no 1313/2013/UE.
12. En cuanto a las peticiones de equipos y medios de intervención, el Centro de Coordinación informará a los Estados miembros de la selección del solicitante de la ayuda. Los Estados miembros que faciliten la ayuda mantendrán informado regularmente al Centro de Coordinación del envío de equipos y medios de intervención, incluidas todas las capacidades que forman parte de la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias.
13. La Comisión podrá seleccionar, nombrar y enviar un equipo de expertos para la ayuda sobre el terreno, de conformidad con el artículo 17 de la Decisión no 1313/2013/UE.
Artículo 36
Misiones de expertos
1. Los expertos enviados llevarán a cabo las tareas contempladas en el artículo 8, letra d), de la Decisión no 1313/2013/UE. Informarán regularmente a las autoridades del Estado solicitante y al Centro de Coordinación.
2. El Centro de Coordinación mantendrá informados a los Estados miembros sobre el curso de la misión de expertos.
3. El solicitante de la ayuda informará periódicamente al Centro de Coordinación sobre la evolución de las actividades en curso sobre el terreno.
4. En el caso de intervenciones en terceros países, el jefe de equipo informará periódicamente al Centro de Coordinación sobre la evolución de las actividades en curso sobre el terreno.
5. El Centro de Coordinación compilará toda la información recibida y la comunicará a los puntos de contacto y a las autoridades competentes de los Estados miembros.
Artículo 37
Repliegue operativo
1. Cuando consideren que su ayuda haya dejado de ser necesaria o ya no puedan prestarla, el Estado miembro solicitante o cualquiera de los Estados miembros que estén prestando ayuda lo comunicarán lo antes posible al Centro de Coordinación, a los expertos enviados y a los equipos de intervención. El repliegue efectivo será organizado de forma adecuada por el solicitante de la ayuda y los Estados miembros. El Centro de Coordinación deberá ser informado al respecto.
2. En los terceros países, el jefe de equipo informará lo antes posible al Centro de Coordinación en caso de que considere, tras las consultas oportunas con el solicitante de la ayuda, que la ayuda ha dejado de ser necesaria o cuando existan obstáculos que impidan la prestación efectiva de la ayuda. El Centro de Coordinación transmitirá esta información a la Delegación de la Unión en el país de que se trate, así como a los servicios pertinentes de la Comisión, el SEAE y los Estados miembros. El Centro de Coordinación, de manera coordinada con el solicitante de la ayuda, garantizará el repliegue efectivo de los expertos y equipos de intervención enviados.
Artículo 38
Comunicación de información y experiencia adquirida
1. Las autoridades competentes del solicitante de la ayuda y de los Estados miembros que hayan facilitado la ayuda, así como los expertos enviados, tendrán la posibilidad de presentar al Centro de Coordinación sus conclusiones sobre todos los aspectos de la intervención. El Centro de Coordinación elaborará un informe sobre la ayuda prestada y la experiencia pertinente adquirida.
2. Además de los artículos 33 y 34, el Centro de Coordinación, junto con los Estados miembros, efectuará un seguimiento de la utilización de la experiencia adquirida con el fin de mejorar las intervenciones de ayuda en el marco del Mecanismo de la Unión.
Artículo 39
Costes
1. De no acordarlo de otro modo, los costes de la ayuda proporcionada por los Estados miembros correrán por cuenta del solicitante de la ayuda.
2. Prestando especial atención a la naturaleza de la catástrofe y la extensión de los daños, el Estado miembro que proporcione la ayuda la ofrecerá total o parcialmente de modo gratuito. Asimismo, dicho Estado podrá renunciar en todo momento a la totalidad o a una parte del reembolso de sus costes.
3. A menos que se decida otra cosa, durante el período de la intervención, el solicitante de la ayuda, de forma gratuita, facilitará alojamiento y manutención a los equipos de ayuda y repondrá los suministros y provisiones. No obstante, los equipos de ayuda deberán ser independientes y autosuficientes logísticamente durante un período razonable en función de los activos utilizados e informarán de ello al Centro de Coordinación.
4. Los costes de los expertos enviados y del apoyo logístico correspondiente se gestionarán de conformidad con el artículo 22, letra a), de la Decisión no 1313/2013/UE. Dichos costes podrán ser elegibles para la financiación por parte de la Unión.
Artículo 40
Compensación por daños
1. Los Estados miembros que soliciten la ayuda se abstendrán de presentar cualquier solicitud de compensación a otros Estados miembros por los daños sufridos cuando estos sean consecuencia de la ayuda prestada en el marco del Mecanismo de la Unión y de la presente Decisión, a menos que se trate de un fraude o de una falta grave debidamente probados.
2. En caso de que se produzcan daños a terceros como resultado de las operaciones de ayuda, los Estados miembros que soliciten ayuda y el Estado miembro que la preste cooperarán para facilitar la compensación de tales daños de conformidad con la legislación aplicable y los marcos pertinentes.
CAPÍTULO 12
PROCESO DE DESPLIEGUE DE LOS EQUIPOS DE EXPERTOS
Artículo 41
Categorías de expertos
Los Estados miembros clasificarán a los expertos en las siguientes categorías:
a)
expertos técnicos;
b)
expertos en evaluación;
c)
expertos en coordinación;
d)
jefes de equipo.
Artículo 42
Tareas y funciones
1. Los expertos técnicos podrán asesorar sobre temas específicos, muy técnicos, y sobre los riesgos existentes y estarán disponibles para misiones.
2. Los expertos en evaluación podrán evaluar la situación y asesorar sobre las medidas convenientes que deban adoptarse y estarán disponibles para misiones.
3. Entre los expertos en coordinación podrán contarse jefes adjuntos de equipo, responsables de logística y comunicaciones, y personal de otro tipo, cuando proceda. Si así se solicita, los expertos técnicos y los expertos en evaluación podrán incorporarse al equipo de coordinación para ayudar al jefe de equipo durante toda la duración de una misión.
4. El jefe de equipo estará al frente del equipo de evaluación y coordinación durante la intervención. El jefe de equipo se encargará de las relaciones adecuadas con las autoridades del país afectado, con el Centro de Coordinación, incluido el funcionario de enlace de dicho Centro, con otras organizaciones internacionales y, en el caso de las intervenciones de ayuda en el marco del Mecanismo de la Unión fuera de los Estados miembros, también con la Delegación de la Unión en el país de que se trate.
5. La Comisión, de acuerdo con el Estado miembro que los designe, podrá encomendar a los expertos enviados a misiones de preparación que asuman cualquiera de las funciones indicadas en el artículo 41. Dichos expertos deberán poder asesorar e informar sobre las medidas de preparación adecuadas, incluida la capacidad administrativa, las necesidades de alerta precoz, la formación, los ejercicios y la tarea de sensibilización.
6. La Comisión, de acuerdo con el Estado miembro que los designe, podrá encomendar a los expertos enviados a misiones de prevención que asuman cualquiera de las funciones indicadas en el artículo 41. Dichos expertos deberán poder asesorar e informar sobre las medidas de prevención adecuadas y la capacidad de gestión de riesgos.
Artículo 43
Base de datos de expertos
1. La Comisión compilará la información sobre los expertos en una base de datos de expertos, que estará disponible en el Sistema de Comunicación e Información.
2. Los expertos incluidos en la Capacidad Europea de Respuesta a Emergencias estarán identificados específicamente en la base de datos a que se refiere el apartado 1.
Artículo 44
Requisitos de formación
Los expertos, en caso necesario, cursarán el programa de formación establecido de conformidad con el artículo 26.
Artículo 45
Costes
En caso de petición de ayuda, los Estados miembros se encargarán de designar a los expertos disponibles y de compartir sus datos de contacto con el Centro de Coordinación.
Artículo 46
Movilización y acuerdo de servicio
1. El Centro de Coordinación deberá poder movilizar y enviar a los expertos designados en un plazo muy breve después de que hayan sido seleccionados por los Estados participantes para la misión de que se trate.
2. La Comisión firmará con cada experto un acuerdo de servicio, que incluye los siguientes elementos:
a)
objetivos de la misión;
b)
mandato;
c)
duración prevista de la misión;
d)
información sobre la persona de contacto local;
e)
cobertura de seguro;
f)
dietas;
g)
condiciones específicas de pago;
h)
directrices para expertos técnicos, expertos en evaluación, expertos en coordinación y jefes de equipo.
CAPÍTULO 13
AYUDA AL TRANSPORTE
Artículo 47
Formas de ayuda al transporte
La ayuda al transporte podrá prestarse:
a)
poniendo en común o compartiendo las capacidades de transporte;
b)
identificando y facilitando el acceso de los Estados miembros a los recursos de transporte del sector comercial o de otras fuentes, o
c)
prestando apoyo a los Estados miembros a través de subvenciones o servicios de transporte suministrados por entidades privadas o de otro tipo.
Artículo 48
Procedimiento de ayuda al transporte a través del Mecanismo de la Unión
1. Cuando se solicite ayuda al transporte, se aplicarán los procedimientos establecidos en los artículos 49 y 50.
2. Cursará las solicitudes la autoridad competente a la que se hace referencia en el artículo 56. Las solicitudes se enviarán por escrito a la Comisión y contendrán la información recogida en la parte A del anexo VIII.
3. En caso de puesta en común de las capacidades de transporte, un Estado miembro podrá tomar la iniciativa de solicitar el apoyo financiero de la Unión para toda la operación.
4. Todas las solicitudes de ayuda al transporte amparadas en la presente Decisión, así como las respuestas y los intercambios de información conexos entre los Estados miembros y la Comisión, se transmitirán al Centro de Coordinación, que los gestionará.
5. Las solicitudes se remitirán a través del sistema de Comunicación e Información o por correo electrónico. El envío de solicitudes que impliquen financiación de la Unión a través del Sistema de Comunicación e Información, por fax o por correo electrónico se aceptará con la condición de que los originales firmados por la autoridad competente sean entregados posteriormente sin demora a la Comisión.
6. No obstante, la Comisión podrá aplicar un sistema de intercambio electrónico a todos los intercambios con los beneficiarios, incluida la celebración de convenios de subvención y la notificación de las decisiones de subvención y de sus posibles modificaciones, de conformidad con el artículo 179 del Reglamento Delegado (UE) no 1268/2012 de la Comisión (5).
Artículo 49
Solicitudes de ayuda al transporte
1. Tras la recepción de una solicitud de ayuda, la Comisión notificará inmediatamente los puntos de contacto designados por los Estados miembros de conformidad con el artículo 9, apartado 7, de la Decisión no 1313/2013/UE.
2. En su notificación, la Comisión, cuando sea oportuno, podrá invitar a los Estados miembros a que le faciliten información detallada sobre los recursos de transporte que puedan poner a disposición del Estado miembro que haya presentado la solicitud o cualquier otra solución alternativa que puedan proponer para responder a las necesidades expresadas por el país afectado. La Comisión podrá indicar un plazo máximo para facilitar dicha información.
3. En el momento de la notificación, por parte de la Comisión, de los puntos de contacto a que se refiere el apartado 1, la ayuda al transporte solicitada será elegible para la cofinanciación de la Unión, sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 53.
Artículo 50
Respuestas a las solicitudes de ayuda al transporte
1. Los Estados miembros que puedan prestar ayuda al transporte informarán a la Comisión lo antes posible y, a más tardar, en el plazo de 24 horas a partir de la recepción de la notificación a que se refiere el artículo 49, a menos que se especifique otra cosa en la notificación, de los recursos de transporte que puedan ofrecer de manera voluntaria en respuesta a la solicitud de apoyo para la puesta en común o la identificación de recursos de transporte. Esa información contendrá los elementos previstos en la parte B del anexo VIII, e incluirá datos sobre las condiciones financieras u otras restricciones, si las hubiere.
2. La Comisión reunirá lo antes posible la información sobre los recursos de transporte disponibles y la transmitirá al Estado miembro que formule la solicitud.
3. Además de la información a que se refiere el apartado 2, la Comisión transmitirá a los Estados miembros cualquier otra información de que disponga acerca de los recursos de transporte de otras fuentes, incluido el sector comercial, y facilitará el acceso de los Estados miembros a esos recursos adicionales.
4. El Estado miembro que formule la solicitud informará a la Comisión de las soluciones de transporte que haya elegido y se pondrá en contacto con los Estados miembros que presten ese apoyo o con el operador determinado por la Comisión.
5. La Comisión informará a todos los Estados miembros de la selección realizada por el Estado miembro que haya presentado la solicitud. Dicho Estado miembro mantendrá informada periódicamente a la Comisión de sus progresos en la prestación de asistencia en el ámbito de la protección civil.
Artículo 51
Solicitud de subvención
1. Cuando un Estado miembro haya identificado una posible solución de transporte, pero requiera financiación de la Unión para hacer posible el transporte de la asistencia de protección civil, el Estado miembro podrá solicitar una subvención de la Unión.
2. El Estado miembro indicará en su solicitud el porcentaje de cofinanciación de la Unión que solicita, el cual no podrá ser superior al 55 % de los costes elegibles para las acciones de transporte con arreglo al artículo 23, apartado 2, de la Decisión no 1313/2013/UE ni a un máximo del 85 % de los costes elegibles para las acciones de transporte con arreglo al artículo 23, apartado 3, letras a) y b), de dicha Decisión no 1313/2013/UE. La Comisión informará de inmediato de la solicitud a todos los Estados miembros.
3. La Comisión podrá establecer cooperaciones marco con las autoridades competentes de los Estados miembros, de conformidad con el artículo 178 del Reglamento Delegado (UE) no 1268/2012.
Artículo 52
Solicitud de servicio de transporte
1. En los casos en que el Estado miembro que solicite la ayuda al transporte no haya encontrado ninguna solución de transporte, podrá pedir a la Comisión que contrate un servicio de transporte a entidades privadas o entidades o de otro tipo con el fin de transportar al país afectado su asistencia de protección civil.
2. Cuando reciba una solicitud como la mencionada en el apartado 1, la Comisión informará inmediatamente de ello a todos los Estados miembros e informará al Estado miembro solicitante de las soluciones de transporte disponibles y de sus costes.
3. Sobre la base del intercambio de información a que se refieren los apartados 1 y 2, el Estado miembro confirmará por escrito su solicitud de servicio de transporte y su compromiso de reembolsar a la Comisión conforme a lo dispuesto en el artículo 54. El Estado miembro indicará qué porcentaje de los costes reembolsará. Dicho porcentaje no será inferior al 45 % para las acciones de transporte con arreglo al artículo 23, apartado 2, de la Decisión no 1313/2013/UE y al 15 % para las acciones de transporte con arreglo al artículo 23, apartado 3, letras a) y b), de la Decisión no 1313/2013/UE.
4. El Estado miembro notificará de inmediato a la Comisión cualquier cambio que afecte a la solicitud de un servicio de transporte.
Artículo 53
Decisión sobre la financiación por la Unión de una ayuda al transporte
1. Con el fin de determinar si se cumplen los criterios establecidos en el artículo 23, apartado 1, letra d), de la Decisión no 1313/2013/UE, así como los principios de economía, eficiencia y eficacia del Reglamento (UE, Euratom) no 966/2012 del Parlamento Europeo y del Consejo (6), deberán tenerse en cuenta los siguientes aspectos:
a)
la información que conste en la solicitud de financiación de la Unión presentada por el Estado miembro de conformidad con el artículo 48, apartado 2;
b)
las necesidades expresadas por el Estado afectado;
c)
las evaluaciones de las necesidades que, en su caso, hayan realizado expertos que informen a la Comisión durante la catástrofe;
d)
otra información pertinente y fiable que obre en poder de la Comisión en el momento de tomar la decisión, facilitada por los Estados miembros y por organizaciones internacionales;
e)
la efectividad y la eficacia de las soluciones de transporte proyectadas para prestar a tiempo ayuda de protección civil;
f)
las posibilidades de contratación a nivel local;
g)
otras medidas adoptadas por la Comisión.
2. Los Estados miembros proporcionarán toda la información adicional que sea necesaria para evaluar el cumplimiento de los criterios expuestos en el artículo 23, apartado 1, letra d), de la Decisión no 1313/2013/UE. Los Estados miembros informarán a la Comisión lo antes posible cuando esta les solicite esa información.
3. La Comisión indicará el importe de la prefinanciación que deba abonarse, que podrá ser de hasta el 85 % de la contribución financiera de la Unión solicitada, dependiendo de la disponibilidad de recursos presupuestarios. No se aportará prefinanciación en el caso de las subvenciones por debajo del umbral establecido para las subvenciones de escasa cuantía, según se define en el artículo 185 del Reglamento Delegado (UE) no 1268/2012, salvo que el Estado miembro que solicite ayuda financiera pueda demostrar que la falta de prefinanciación podría poner en peligro la ejecución de la acción.
4. La decisión relativa a la ayuda financiera se comunicará de inmediato al Estado miembro que la haya solicitado. Se comunicará también a todos los demás Estados miembros.
5. Las solicitudes individuales de subvención de transporte para las cuales la contribución financiera de la Unión solicitada sea inferior a 2 500 EUR no serán elegibles para la cofinanciación de la Unión, salvo si están cubiertas por cooperaciones marco a que se refiere el artículo 51, apartado 3.
Artículo 54
Reembolso de la financiación por la Unión de ayuda al transporte
Por lo que respecta a los gastos efectuados por la Comisión de acuerdo con el procedimiento descrito en el artículo 52, la Comisión, en el plazo de los 90 días siguientes a la finalización de la operación de transporte para la cual se haya concedido una ayuda financiera de la Unión, emitirá a los Estados miembros que se hayan beneficiado de esta financiación de la Unión una orden de ingreso por un importe correspondiente a lo dispuesto en la decisión adoptada por la Comisión sobre la solicitud de un servicio de transporte y equivalente, como mínimo, al 15 % de los costes de transporte para las acciones de transporte de conformidad con el artículo 23, apartado 3, de la Decisión no 1313/2013/UE y al 45 % para las acciones de transporte de conformidad con el artículo 23, apartado 2, de dicha Decisión.
Artículo 55
Indemnización por daños
El Estado miembro que solicite ayuda al transporte renunciará a reclamar cualquier tipo de indemnización a la Unión por daños causados a su propiedad o su personal de servicio cuando ese daño sea consecuencia de la concesión de ayuda al transporte con arreglo a la presente Decisión, salvo en caso de fraude o falta grave debidamente demostrados.
Artículo 56
Designación de las autoridades competentes
Los Estados miembros designarán a las autoridades competentes facultadas para solicitar y recibir ayuda financiera de la Comisión en aplicación de la presente Decisión e informarán a la Comisión al respecto en el plazo de los 60 días siguientes a la notificación de la presente Decisión. Cualquier cambio que afecte a esa información se notificará de inmediato a la Comisión.
No obstante, la notificación de las autoridades competentes realizada por los Estados miembros de conformidad con el artículo 12 de la Decisión no 2007/606/CE, Euratom, seguirá siendo válida hasta nuevo aviso del Estado miembro de que se trate.
CAPÍTULO 14
DISPOSICIONES FINALES
Artículo 57
Derogación
Quedan derogadas las Decisiones no 2004/277/CE, Euratom y 2007/606/CE, Euratom. Las referencias a las Decisiones derogadas se entenderán hechas a la presente Decisión y se leerán con arreglo a la tabla de correspondencias que figura en el anexo IX.
Artículo 58
Destinatarios
Los destinatarios de la presente Decisión serán los Estados miembros.
Hecho en Bruselas, el 16 de octubre de 2014.