РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 28 април 2014 година
за признаване на правната и надзорна уредба на Бразилия за еквивалентна на изискванията на Регламент (ЕО) № 1060/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно агенциите за кредитен рейтинг
(текст от значение за ЕИП)
(2014/245/EС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1060/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. относно агенциите за кредитен рейтинг (1), и по-специално член 5, параграф 6 от него,
като има предвид, че:
(1)
На 22 октомври 2012 г. Комисията упълномощи Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП) да изготви становище във връзка с техническата оценка на правната и надзорна уредба на Бразилия по отношение на агенциите за кредитен рейтинг (АКР).
(2)
В своето техническо становище, представено на 31 май 2013 г., ЕОЦКП посочи в заключение, че правната и надзорна уредба на Бразилия по отношение на агенциите за кредитен рейтинг е съпоставима с предвидената в Регламент (ЕО) № 1060/2009.
(3)
Съгласно член 5, параграф 6, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1060/2009 три условия трябва да бъдат удовлетворени, за да може правната и надзорна уредба на трета държава да бъде счетена за еквивалентна на изискванията на същия регламент.
(4)
Според първото условие агенциите за кредитен рейтинг в съответната трета държава трябва да подлежат на разрешителен или регистрационен режим и на текущ ефективен надзор и правоприлагане. Бразилската правна и регулаторна уредба за агенциите за кредитен рейтинг обхваща Наредба ICVM 521 на Комисията за ценните книжа и фондовите борси на Бразилия (Comissão de Valores Mobiliários, CVM), приета на 25 април 2012 г. въз основа на Закон № 6.385 от 1976 г. Нормативната уредба задължава АКР да спазват всички разпоредби на Кодекса на поведение на Международната организация на комисиите по ценни книжа (IOSCO). Съответните законови и подзаконови актове са влезли в сила. Съгласно тази нормативна уредба агенциите за кредитен рейтинг трябва да са регистрирани и да са обект на текущ надзор от страна на CVM. Бразилската правна и надзорна уредба предоставя на CVM широк кръг от правомощия, които ѝ позволяват да проверява дали АКР спазват своите законови задължения. CMV може да проверява и да взема извлечения от счетоводни документи, счетоводни книги или документи, както и всякакви други досиета; тя може да поиска информация или разяснения и да налага глоба, ако те не бъдат предоставени, без да се засягат други санкции. Правомощията на CMV също така включват извършване на инспекции със или без предизвестие, за да може да осъществява ефективен надзор и правоприлагане спрямо АКР, както и правомощието да санкционира АКР в случай на нарушение на приложимите правила. CMV може да налага редица санкции на АКР и на всяко лице, пряко ангажирано в процеса по определяне на рейтингите - от предупреждения, глоби и спиране на дейността до заличаване на регистрацията на АКР. Ако CMV смята, че е извършено престъпление, органът трябва да се обърне към прокуратурата („Ministério Público“). При поискване CMV може да участва в съдебни спорове, свързани с пазара на ценни книжа, като дейностите ѝ може да варират от събиране на доказателства до издаване на правни становища. АКР трябва да подават до CMV годишен референтен формуляр, както и информация за извършени важни действия, като например при значителна промяна в методологията; решението за преустановяване на присъждането на кредитен рейтинг; или в случай че емитентът не е използвал предварително становище при оповестяване на сделка. Към септември 2013 г. всички АКР бяха представили своите актуализирани референтни формуляри и обобщената информация за извършени важни действия. CMV направи преглед на документите и поиска от една АКР да изясни установен конфликт на интереси - въпросната АКР се съобрази с това искане. Споразумението за сътрудничество, сключено между ЕОЦКП и CVM, предвижда информационен обмен във връзка с мерките за правоприлагане и надзор, взети спрямо трансгранични агенции за кредитен рейтинг. На тази основа следва да се приеме, че АКР в Бразилия са обект на изисквания за лицензиране или регистрация, равностойни на определените в Регламент (ЕО) № 1060/2009, и че надзорните и правоприлагащите разпоредби в Бразилия, приложими за АКР, се прилагат и изпълняват ефективно.
(5)
Според второто условие АКР в съответната трета държава трябва да се подчиняват на правнообвързващи правила, които са еквивалентни на правилата, посочени в членове 6 - 12 и приложение I към Регламент (ЕО) № 1060/2009, с изключение на членове 6а, 6б, 8а, 8б, 8в и 11а, точка 3, буква ба) и точки 3а и 3б от раздел Б от приложение I към посочения регламент. При оценката на изпълнението на това условие следва да се обърне надлежно внимание на член 2, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 462/2013 на Европейския парламент и на Съвета (2) по отношение на датата на прилагане на някои разпоредби на Регламент (ЕО) № 1060/2009. Що се отнася до корпоративното управление, бразилската правна и надзорна уредба изисква от агенциите за кредитен рейтинг като част от процедурата по регистрация да имат структура на корпоративно управление с минимум двама директори, един от които трябва да бъде независим и да отговаря за спазването на правилата. Бразилската правна и надзорна уредба, която изисква задължително спазване на Кодекса на IOSCO, задължава АКР да разполагат с подходящи процедури за управление на конфликтите на интереси. В кодекса за поведение на АКР трябва да се предвиди приемането на механизми за откриване, отстраняване, управление и оповестяване на ситуации, включващи конфликти на интереси. Бразилската уредба съдържа също така подробни правила относно възлагането на дейности на външни изпълнители, относно съхраняването на документация и поверителността. От АКР се изисква да създадат звено за контрол на методологиите за определяне на кредитен рейтинг и бразилската правна уредба съдържа широк кръг изисквания за оповестяване на информация относно кредитните рейтинги и дейността по определяне на рейтинги - например изискването да разпространяват своевременно своите решения за рейтинги, да публикуват документ, основаващ се на резултатите от рейтингите за минали периоди, както и да публикуват годишен доклад, включващ информация за тяхната дейност. Следователно бразилската нормативна уредба следва да постига резултатите, изисквани от Регламент (ЕО) № 1060/2009, що се отнася до управлението на конфликти на интереси, организационните процеси и процедури, които всяка агенция за кредитен рейтинг трябва да прилага, качеството на рейтингите и методологиите за тяхното определяне, оповестяването на кредитните рейтинги и цялостното и периодичното оповестяване на дейностите по определяне на кредитен рейтинг. Така тя осигурява еквивалентна защита по отношение на добросъвестността, прозрачността и доброто управление на АКР, както и по отношение на надеждността на дейностите по определяне на кредитен рейтинг.
(6)
Според третото условие регулаторният режим в съответната трета държава не трябва да допуска намеса от страна на надзорните органи и други публични органи на посочената трета държава при определяне на съдържанието на кредитните рейтинги и на методологиите за определяне на кредитен рейтинг. Всяко вмешателство би противоречало на принципа на законосъобразността, залегнал в бразилската Конституция, който предвижда, че публичните органи може да действат само ако е постановено със закон. Доколкото това може да бъде установено, не съществува правна разпоредба за оправомощаване на CVM или друг публичен орган да влияе на съдържанието на кредитните рейтинги или методологии.
(7)
С оглед на разгледаните фактори може да се счита, че бразилската правна и надзорна уредба за агенциите за кредитен рейтинг отговаря на условията, изложени в член 5, параграф 6, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1060/2009. Следователно правната и надзорна уредба на Бразилия за АКР следва да бъде счетена за еквивалентна на правната и надзорна уредба, установена с Регламент (ЕО) № 1060/2009. Комисията, с помощта на предоставената от ЕОЦКП информация, следва да продължи да наблюдава развитието на бразилската правна и надзорна уредба за АКР и изпълнението на условията, въз основа на които е взето настоящото решение.
(8)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Европейския комитет по ценни книжа,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
За целите на член 5 от Регламент (ЕО) № 1060/2009 действащата правна и надзорна уредба на Бразилия за агенциите за кредитен рейтинг се счита за еквивалентна на изискванията на Регламент (ЕО) № 1060/2009.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 28 април 2014 година.
DECISIÓN DE EJECUCIÓN DE LA COMISIÓN
de 28 de abril de 2014
relativa al reconocimiento del marco jurídico y de supervisión de Brasil como equivalente a lo establecido en el Reglamento (CE) no 1060/2009 del Parlamento Europeo y del Consejo, sobre las agencias de calificación crediticia
(Texto pertinente a efectos del EEE)
(2014/245/UE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 1060/2009 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 16 de septiembre de 2009, sobre las agencias de calificación crediticia (1), y, en particular, su artículo 5, apartado 6,
Considerando lo siguiente:
(1)
El 22 de octubre de 2012, la Comisión otorgó a la Autoridad Europea de Valores y Mercados (AEVM) un mandato por el que requería su asesoramiento sobre la evaluación técnica del marco jurídico y de supervisión vigente en Brasil para las agencias de calificación crediticia.
(2)
En su dictamen técnico, emitido el 31 de mayo de 2013, la AEVM indicó que, en sus resultados, el marco jurídico y de supervisión de Brasil con respecto a las agencias de calificación crediticia era comparable al establecido en el Reglamento (CE) no 1060/2009.
(3)
De conformidad con el artículo 5, apartado 6, párrafo segundo, del Reglamento (CE) no 1060/2009, para que el marco jurídico y de supervisión de un tercer país pueda considerarse equivalente al constituido por ese mismo Reglamento deben darse tres condiciones.
(4)
Con arreglo a la primera condición, las agencias de calificación crediticia del tercer país deben estar sujetas a autorización o registro y a una supervisión y un control de cumplimiento efectivos de manera continuada. El marco jurídico y regulador de Brasil en relación con las agencias de calificación crediticia está constituido por el Reglamento ICVM 521 de la Comisión del Mercado de Valores de Brasil («Comissão de Valores Mobiliários», CVM), adoptado el 25 de abril de 2012, sobre la base de la Ley no 6.385 de 1976. El marco regulador obliga a las agencias de calificación crediticia a cumplir todas las disposiciones del Código de Conducta de la Organización Internacional de Comisiones de Valores (OICV). Todas las disposiciones legales y reglamentarias pertinentes han entrado en vigor. De conformidad con el citado marco regulador, las agencias de calificación crediticia tienen la obligación de registrarse y están sujetas a la supervisión continuada de la CVM. El marco jurídico y de supervisión brasileño confiere a la CVM toda una serie de poderes que le permiten investigar si las agencias de calificación cumplen con sus obligaciones legales. La CVM puede examinar y extraer información de registros, libros o documentos contables, así como de documentación de otro tipo, y puede solicitar información o aclaraciones so pena de multa, sin perjuicio de otras sanciones. La CVM está facultada, entre otras cosas, para realizar inspecciones, con o sin previo aviso, permitir la supervisión y el control del cumplimiento efectivos de las agencias de calificación y sancionar a las que incumplan la normativa aplicable. La CVM puede imponer una serie de sanciones a las agencias de calificación y a las personas que intervengan directamente en el proceso de calificación, desde apercibimientos, multas y suspensiones hasta la revocación del registro. Cuando constate que se ha cometido un delito, la CVM debe remitir el asunto al Ministerio Público. Previa solicitud, también puede participar en contenciosos que impliquen al mercado de valores, y su intervención puede abarcar desde la recogida de pruebas hasta la emisión de dictámenes jurídicos. Las agencias de calificación crediticia tienen la obligación de presentar a la CVM un formulario de referencia anual, así como información factual, por ejemplo en caso de modificación significativa de los métodos de calificación; si se ha adoptado la decisión de suspender una calificación crediticia; o si el emisor no ha utilizado un dictamen preliminar al declarar una operación. En septiembre de 2013, todas las agencias de calificación crediticia habían presentado sus formularios de referencia actualizados a la CVM y esta había recibido declaraciones de información factual. Tras examinar los documentos, la CVM solicitó a una de las agencias que aclarara un conflicto de intereses detectado, a lo que esta procedió. El acuerdo de cooperación celebrado entre la AEVM y la CVM prevé el intercambio de información en lo que se refiere a las medidas de supervisión y medidas coercitivas adoptadas en relación con agencias de calificación crediticia de ámbito transfronterizo. Sobre esta base, debe considerarse que las agencias de calificación crediticia de Brasil están sujetas a requisitos de autorización o registro equivalentes a los establecidos en el Reglamento (CE) no 1060/2009 y que los mecanismos coercitivos y de supervisión de Brasil aplicables a las agencias de calificación crediticia se aplican y se hacen cumplir de manera efectiva.
(5)
Con arreglo a la segunda condición, las agencias de calificación crediticia del tercer país deben estar sujetas a normas jurídicamente vinculantes equivalentes a las establecidas en los artículos 6 a 12 y el anexo I del Reglamento (CE) no 1060/2009, a excepción de los artículos 6 bis, 6 ter, 8 bis, 8 ter, 8 quater y 11 bis, y del anexo I, sección B, punto 3, letra b bis), y puntos 3 bis y 3 ter, del mismo Reglamento. Al evaluar el cumplimiento de esta condición, se debe prestar debida atención al artículo 2, apartado 1, del Reglamento (UE) no 462/2013 del Parlamento Europeo y del Consejo (2) en relación con la fecha de aplicación de determinadas disposiciones del Reglamento (CE) no 1060/2009. En lo que atañe al gobierno corporativo, el marco jurídico y de supervisión brasileño obliga a las agencias de calificación crediticia, en el marco del procedimiento de registro, a tener una estructura de gobernanza con un mínimo de dos consejeros, uno de los cuales ha de ser independiente y responsable del cumplimiento de las normas. El citado marco jurídico y de supervisión, en el que se exige el cumplimiento del Código de la OICV, obliga a las agencias de calificación crediticia a dotarse de mecanismos adecuados para la gestión de los conflictos de intereses. El código de conducta de las agencias debe prever la adopción de mecanismos para detectar, eliminar, gestionar y declarar las situaciones que impliquen conflictos de intereses. El marco brasileño también contiene normas detalladas en materia de externalización, conservación de documentos y confidencialidad. Las agencias de calificación crediticia deben establecer una función de revisión para examinar los métodos de calificación y el marco brasileño contiene toda una serie de requisitos de información relativos a las calificaciones crediticias y las actividades de calificación, por ejemplo la obligación de divulgar oportunamente sus decisiones de calificación, de publicar un documento basado en los resultados históricos de las calificaciones y de hacer público un informe anual con información sobre sus actividades. Así pues, debe considerarse que el marco jurídico y de supervisión de Brasil obtiene los mismos resultados que el Reglamento (CE) no 1060/2009 en lo que respecta a la gestión de los conflictos de intereses, los procesos y procedimientos organizativos de que deben dotarse las agencias de calificación crediticia, la calidad de las calificaciones y de los métodos de calificación, la divulgación de las calificaciones y la información general y periódica sobre las actividades de calificación crediticia. Se estima, por tanto, que ofrece protección equivalente en términos de integridad, transparencia y buena gobernanza de las agencias de calificación crediticia, y de fiabilidad de las actividades de calificación.
(6)
Con arreglo a la tercera condición, el régimen regulador del tercer país debe impedir la interferencia de las autoridades de supervisión y de otras autoridades públicas de ese país con el contenido de las calificaciones crediticias y los métodos de calificación. Toda interferencia de ese tipo sería contraria al principio de legalidad, consagrado en la Constitución brasileña, que establece que las autoridades públicas solo podrán actuar cuando así lo prevea la ley. En la medida en que puede determinarse, no existe ninguna disposición jurídica que faculte a la CVM o a cualquier otra autoridad pública para influir en el contenido de las calificaciones crediticias o en los métodos de calificación.
(7)
A la luz de los factores examinados, cabe considerar que el marco jurídico y de supervisión vigente en Brasil para las agencias de calificación crediticia reúne las condiciones establecidas en el artículo 5, apartado 6, párrafo segundo, del Reglamento (CE) no 1060/2009. En consecuencia, el citado marco jurídico y de supervisión debe considerarse equivalente al marco jurídico y de supervisión que establece ese Reglamento. La Comisión, informada por la AEVM, debe seguir supervisando la evolución del marco jurídico y de supervisión de Brasil aplicable a las agencias de calificación crediticia y el cumplimiento de las condiciones sobre la base de las cuales se ha adoptado la presente Decisión.
(8)
Las medidas previstas en la presente Decisión se ajustan al dictamen del Comité Europeo de Valores.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
A efectos del artículo 5 del Reglamento (CE) no 1060/2009, el marco jurídico y de supervisión vigente en Brasil para las agencias de calificación crediticia se considerará equivalente a lo dispuesto en el Reglamento (CE) no 1060/2009.
Artículo 2
La presente Decisión entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Hecho en Bruselas, el 28 de abril de 2014.