РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 376/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 3 април 2014 година
за докладване, анализ и последващи действия във връзка със събития в гражданското въздухоплаване, за изменение на Регламент (ЕС) № 996/2010 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 2003/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и на регламенти (ЕО) № 1321/2007 и (ЕО) № 1330/2007 на Комисията
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 100, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
В областта на гражданското въздухоплаване в Съюза следва да се осигури високo общo ниво на безопасност и следва да се полагат всички усилия за намаляване на броя на произшествията и инцидентите с цел да се гарантира общественото доверие във въздушния транспорт.
(2)
През последното десетилетие остава сравнително постоянен процентът на произшествията в гражданското въздухоплаване, при които има смъртни случаи. Независимо от това броят на произшествията би могъл да се увеличи през следващите десетилетия в резултат на прогнозираното увеличение на въздушното движение, както и на нарастващата техническа усложненост на въздухоплавателните средства.
(3)
Регламент (ЕС) № 996/2010 на Европейския парламент и на Съвета (3) цели предотвратяването на произшествия чрез улесняване на бързото провеждане на ефективни и качествени разследвания във връзка с безопасността. Настоящият регламент не следва да води до намеса в процедурите по разследване на произшествия и инциденти, ръководени от националните органи за разследване във връзка с безопасността по смисъла на Регламент (ЕС) № 996/2010. При произшествие или сериозен инцидент за уведомяването за събитието също се прилага Регламент (ЕС) № 996/2010.
(4)
В действащите законодателни актове на Съюза, по-специално в Регламент (ЕО) № 216/2008 на Европейския парламент и на Съвета (4) и регламентите за неговото прилагане, по отношение на определени организации са наложени задължения за създаване на системи за докладване на събития в контекста на техните системи за управление на безопасността. Спазването на Регламент (ЕО) № 216/2008 и регламентите за неговото прилагане не освобождава организациите от спазването на настоящия регламент. По същия начин спазването на настоящия регламент не освобождава организациите от спазването на Регламент (ЕО) № 216/2008 и регламентите за неговото прилагане. Това обаче не следва да води до създаването на две успоредни системи за докладване, а Регламент (ЕО) № 216/2008, регламентите за неговото прилагане и настоящият регламент следва да се разглеждат като допълващи се.
(5)
Опитът показва, че настъпването на произшествие често се предшества от свързани с безопасността инциденти и пропуски, показващи наличието на рискове за безопасността. Ето защо информацията относно безопасността е важен ресурс за откриване на действителни или потенциални рискове за безопасността. Същевременно, въпреки че способността да се извличат поуки от произшествия е от решаващо значение, бе установено, че системите с чисто последващо действие имат ограничени ползи по отношение на внасянето на подобрения. Ето защо системите с чисто последващо действие следва да бъдат допълнени със системи с активни мерки, използващи други видове информация относно безопасността, за да се внесат реални подобрения в авиационната безопасност. Съюзът, неговите държави членки, Европейската агенция за авиационна безопасност (наричана по-долу „Агенцията“) и организациите следва да продължат да допринасят за повишаването на авиационната безопасност чрез въвеждането на по-активни и основани на доказателства системи за безопасност, които са насочени към предотвратяване на произшествия въз основа на анализ на цялата налична информация относно безопасността, включително на информацията за събития в гражданското въздухоплаване.
(6)
За целите на повишаването на авиационната безопасност приложимата информация относно безопасността на гражданското въздухоплаване следва да се докладва, събира, съхранява, защитава, обменя, разпространява и анализира и въз основа на събраната информация да се предприемат подходящи действия по отношение на безопасността. Този подход, основан на доказателства и активни мерки, следва да бъде прилаган от съответните органи за авиационна безопасност на държавите членки, от организациите в рамките на тяхната система за управление на безопасността и от Агенцията.
(7)
Наложените на организациите задължения по отношение на докладването на събития следва да са пропорционални на големината на съответната организация и обхвата на дейността ѝ. Следва да е възможно, по-специално при по-малките организации, да се вземе решение за обединяване или сливане на длъжности, свързани с обработването на събитията, в рамките на организацията, за съвместно изпълнение на задачите, свързани с докладването на събития, с други организации от същия вид или за възлагане на събирането, оценяването, обработването, анализирането и съхраняването на сведения за събития на специализирани образувания, одобрени от компетентните органи на държавите членки. Тези образувания следва да спазват принципите за защита и поверителност, установени с настоящия регламент. Възлагащата организация следва да запази подходящ контрол на задачите, възложени на външни изпълнители, и следва да носи крайната отговорност за прилагането на изискванията, предвидени в настоящия регламент.
(8)
Следва да се гарантира, че действащият на предна линия авиационен персонал систематично докладва събитията, които представляват значителен риск за авиационната безопасност. Системите за доброволно докладване следва да допълват системите за задължително докладване, като и двете следва да позволяват на физически лица да докладват сведения за събития, свързани с авиационната безопасност. Следва да бъдат създадени системи за задължително и доброволно докладване в рамките на организациите, Агенцията и компетентните органи на държавите членки. Събраната информация следва да се предава на органа, компетентен за извършването на подходящо наблюдение, с цел да се повиши авиационната безопасност. Организациите следва да анализират събитията, които биха могли да окажат въздействие върху безопасността, с цел набелязване на опасностите за безопасността и с цел предприемането на евентуални коригиращи или превантивни действия. Организациите следва да изпратят предварителните резултати от своите анализи на компетентния орган на своите държави членки или на Агенцията, като следва също така да им изпратят и окончателните резултати, ако те водят до откриването на действителен или потенциален риск, свързан с авиационната безопасност. Компетентните органи на държавите членки и Агенцията следва да създадат подобна процедура във връзка със събитията, за които са били непосредствено уведомени, и следва да наблюдават по подходящ начин оценката и евентуално предприетите коригиращи или превантивни действия на организацията.
(9)
Представителите на различни категории персонал, работещ или ангажиран по друг начин в гражданското въздухоплаване, стават свидетели на събития, които са от значение за предотвратяването на произшествия. Поради това те следва да разполагат със средства, които им позволяват да докладват за такива събития, и следва да се осигури тяхната защита. За да бъдат служителите насърчени да докладват за събития и да им се позволи по-добре да оценят положителното въздействие на докладването на събитията за авиационната безопасност, те следва да бъдат редовно уведомявани за предприетите действия в рамките на системите за докладване на събития.
(10)
Опасностите и рисковете, свързани с въздухоплавателните средства със сложна моторна тяга, са много различни от свързаните с други типове въздухоплавателни средства. По тази причина, въпреки че целият въздухоплавателен сектор следва да бъде включен в обхвата на настоящия регламент, наложените с него задължения следва да бъдат пропорционални на областта на дейност и на сложността на различните типове въздухоплавателни средства. Ето защо за събраната информация за събития с участието на въздухоплавателни средства, различни от тези със сложна моторна тяга, следва да се прилагат опростени задължения за докладване, които са по-добре пригодени към този сектор на въздухоплаването.
(11)
В допълнение към системите, изисквани съгласно настоящия регламент, следва да се насърчава разработването на други средства за събиране на информация относно безопасността с цел да се събере допълнителна информация, допринасяща за повишаването на авиационната безопасност. Когато организациите имат съществуващи добре работещи системи за събиране на информация относно безопасността, те следва да могат да продължат да използват тези системи успоредно със системите, които следва да се създадат за целите на настоящия регламент.
(12)
Органите за разследване във връзка с безопасността и образуванията, на които е поверено регулирането на безопасността на гражданското въздухоплаване в рамките на Съюза, следва да имат пълен достъп до сведенията за събития, които са събрани от техните държави членки, и до докладите за събития, съхранявани от техните държави членки, за да решат кои инциденти налагат разследване във връзка с безопасността, както и за да установят в кои случаи могат да се извлекат поуки за авиационната безопасност и за да изпълняват своите задължения по надзора.
(13)
Наличието на пълни и качествени данни е от решаващо значение, тъй като анализът и тенденциите, основани на неточни данни, могат да покажат подвеждащи резултати и да доведат до насочване на усилията към неподходящи действия. Освен това неточните данни могат да доведат до загуба на доверие в информацията, получена от схемите за докладване на събития. За да се гарантира качеството на докладите за събития и за да се улесни изготвянето на пълни доклади за събития, те следва да съдържат определена минимална информация, която може да се различава в зависимост от категорията на събитието. Освен това следва да се въведат процедури за проверка на качеството на информацията и за избягване на липсата на съгласуваност между доклада за събитие и първоначално събраните сведения за това събитие. С подкрепата на Комисията следва да се разработят също така подходящи указания, по-специално за да се гарантира качеството и да се улесни събирането на пълни данни, както и тяхното еднакво и съгласувано въвеждане в базите данни. Наред с това за предоставянето на необходимата подкрепа следва да се организират работни форуми, по-специално от страна на Комисията.
(14)
Комисията следва да разработи общоевропейска схема за класификация на риска, за да се осигури набелязването на всички незабавни действия, необходими в случай на отделни събития с висок риск за безопасността. Тази схема следва също така да позволява набелязването на ключовите рискови области въз основа на представена обобщена информация. Тази схема следва да подпомага съответните образувания при оценката им на събитията и при определянето на областите, в които е най-целесъобразно да съсредоточат своите усилия. Наличието на общоевропейска схема за класификация на риска следва да улесни прилагането на интегриран и хармонизиран подход към управлението на риска в цялата европейска система на въздухоплаване, като по този начин позволи на организациите, държавите членки, Комисията и Агенцията да съгласуват усилията си за повишаване на безопасността.
(15)
Общоевропейската схема за класификация на риска следва също така както да позволява набелязването на ключовите рискови области в рамките на Съюза въз основа на представена обобщена информация на европейско равнище, така и да подпомага дейността, провеждана в рамките на Европейската програма за авиационна безопасност и Европейския план за авиационна безопасност. Следва да бъде предоставена подходяща подкрепа от Комисията, за да се осигури наличието на еднаква и съгласувана класификация на риска във всички държави членки.
(16)
За да се улесни обменът на информация, докладите за събития следва да се съхраняват в бази данни, които са съвместими с Европейския координационен център за докладване на инциденти с въздухоплавателни средства (Eccairs) (софтуер, използван от всички държави членки и от Европейския централен регистър за съхраняване на доклади за събития) и с таксономията ADREP (таксономия на ИКАО, която също се използва в софтуера Eccairs). Агенцията и Комисията следва да предоставят техническа подкрепа по отношение на оперативната съвместимост на системите.
(17)
Организациите следва да съхраняват в една или повече бази данни докладите за събития, извлечени от сведенията за събитията, събрани чрез системите за задължително и, когато е приложимо, за доброволно докладване. Следва да е възможно сложността на базата данни да е пропорционална на големината на съответната организация и/или на нейната значимост по отношение на целите на настоящия регламент и следва да се състои най-малко от файл с данни, съдържащ общи задължителни полета и, когато е приложимо, специални задължителни полета.
(18)
Събитията с участието на въздухоплавателно средство, регистрирано в държава членка или експлоатирано от организация, установена в държава членка, следва да се докладват дори когато са настъпили извън територията на тази държава членка.
(19)
Информацията за събитията следва да бъде обменяна в рамките на Съюза с цел да се повиши разкриването на действителни или потенциални опасности. Обменът на информация следва също така да осигури на държавите членки достъп до цялата информация за събитията, настъпващи на тяхната територия или в тяхното въздушно пространство, но докладвани на друга държава членка. Това следва също така да осигури на Агенцията възможност да получава точна информация за събитията и достъп до всички доклади за събития, събрани в Съюза, с цел при необходимост предприемането на коригиращи мерки за противодействие на набелязан риск в рамките на Съюза. Този обмен на информация следва да даде възможност на компетентните органи на държавите членки да получават точна информация за събития в тяхното въздушно пространство и при необходимост да предприемат коригиращи мерки за противодействие на риск, открит на тяхната територия.
(20)
Обменът на информация относно събития следва да има за цел предотвратяването на произшествия и инциденти във въздухоплаването. Той не следва да бъде използван за търсенето на вина или отговорност, нито за установяването на стандарти за ефективност по отношение на безопасността.
(21)
Най-ефективният начин да се гарантира обменът на голямо количество информация относно безопасността между всички държави членки, Комисията и Агенцията е чрез Европейския централен регистър, при условие че държавите членки, Комисията и Агенцията имат пълен достъп до него.
(22)
Цялата свързана с безопасността информация, която е получена от доклади за събития, събрани в рамките на Съюза, следва да бъде своевременно изпращана в Европейския централен регистър. Това следва да включва събирането както на информация за инциденти, така и на информация за произшествия и сериозни инциденти, разследвани съгласно Регламент (ЕС) № 996/2010.
(23)
Настоящият регламент следва да се прилага по отношение на информацията относно събития, съхранявана в базите данни на организациите, държавите членки и Агенцията.
(24)
Цялата свързана с безопасността информация, съдържаща се в Европейския централен регистър, следва да бъде на разположение на образуванията, на които е поверено регулирането на безопасността на гражданското въздухоплаване в рамките на Съюза, включително Агенцията, както и на органите, отговорни за разследването на произшествия и инциденти в рамките на Съюза.
(25)
Заинтересованите страни следва да могат да поискат достъп до определена информация, съдържаща се в Европейския централен регистър, при зачитане на правилата относно поверителността на тази информация и на анонимността на засегнатите лица.
(26)
Всяко национално звено за контакт следва да обработва искания от заинтересованите страни, установени на територията на дадена държава членка, тъй като звената за контакт познават най-добре тези заинтересовани страни. Комисията следва да обработва исканията от заинтересованите страни от трети държави или от международни организации.
(27)
Информацията, която се съдържа в докладите за събития, следва да бъде анализирана, а рисковете за безопасността - набелязани. Следва своевременно да бъдат определени и изпълнени подходящи последващи действия за повишаване на авиационната безопасност. Информацията относно анализа и последващите действия във връзка със събитията следва да бъде разпространявана в рамките на организациите, компетентните органи на държавите членки и Агенцията, тъй като предоставянето на последваща информация за докладваните събития насърчава физическите лица да докладват за събития. Когато е приложимо и възможно, информацията относно анализа и последващите действия във връзка със събитията следва да бъде предоставяна и на физическите лица, които пряко са докладвали събития на компетентните органи на държавите членки или на Агенцията. Тази обратна връзка следва да съответства на правилата за поверителност и защита на докладващия и на лицата, посочени в доклади за събития съгласно настоящия регламент.
(28)
Настоящият регламент следва да е от полза на държавите членки, Агенцията и организациите при управлението на рисковете за авиационната безопасност. Системите за управление на безопасността на организациите се допълват от системите за управление на безопасността на държавите членки и Агенцията. Докато организациите управляват рискове за безопасността, свързани с техните конкретни дейности, компетентните органи на държавите членки и Агенцията управляват рискове за безопасността съответно на системите на въздухоплаване на държавите членки и на Съюза като цяло, като се занимават с общи рискове за авиационната безопасност в съответната държава членка или на равнището на Съюза. Отговорностите на Агенцията и на компетентните органи на държавите членки не следва да освобождават организациите от техните преки отговорности за управлението на безопасността, свързана с продуктите и услугите, които те предоставят. За тази цел организациите следва да събират и анализират информация за събитията, за да могат да набележат и смекчат опасностите, свързани с тяхната дейност.Те следва и да оценяват свързаните рискове за безопасността и да отделят ресурси, чрез които да се предприемат незабавни и подходящи мерки за смекчаване на рисковете за безопасността. Целият процес следва да бъде наблюдаван от съответния компетентен орган, който, когато е необходимо, следва да изисква предприемането на допълнителни действия, за да гарантира, че пропуските в безопасността са отстранени по подходящ начин. От друга страна, компетентните органи на държавите членки и Агенцията следва да допълват системите за управление на безопасността на организациите на равнището на държавите членки и съответно на европейско равнище.
(29)
При определяне на действията, които да бъдат включени в държавните програми за безопасност и държавните планове за безопасност, държавите членки следва да използват информацията, получена от събраните доклади за събития и техния анализ, за да гарантират, че тези действия са основани на доказателства. Държавните програми за безопасност и държавните планове за безопасност се допълват на европейско равнище от Европейската програма за авиационна безопасност и Европейския план за авиационна безопасност.
(30)
Тъй като целта за повишаване на авиационната безопасност не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, доколкото системите за докладване, които те използват поотделно, са по-малко ефективни от координирана мрежа с обмен на информация, позволяваща набелязване на възможни проблеми за безопасността и на ключови рискови области на равнището на Съюза, анализът на национално равнище следва да бъде допълнен от анализ и последващи действия на равнището на Съюза с цел да се гарантира по-успешно предотвратяване на произшествия и инциденти във въздухоплаването. Тази задача на равнището на Съюза следва да бъде изпълнявана от мрежа от анализатори на авиационната безопасност, координирано с Агенцията и Комисията. Тази мрежа следва да може да реши с консенсус да покани на заседанията си наблюдатели, включително служители или представители на сектора.
(31)
Работата на мрежата от анализатори на авиационната безопасност, целяща определянето на основаните на доказателства действия, които трябва да бъдат предприети на равнището на Съюза, следва да бъде от полза по-специално за Европейската програма за авиационна безопасност и Европейския план за авиационна безопасност.
(32)
На населението следва да се предоставя обобщена информация относно нивото на авиационна безопасност в държавите членки и в Съюза. Тази информация следва да обхваща по-специално тенденциите и анализа, произтичащи от прилагането на настоящия регламент от страна на държавите членки, както и обобщена информация за съдържанието на Европейския централен регистър и може да се предоставя чрез публикуването на показатели за ефективност по отношение на безопасността (ПЕБ).
(33)
Системата за безопасност на гражданското въздухоплаване се основава на последваща информация и изводи, формулирани в резултат на произшествия и инциденти. Докладването на събития и използването на свързана със събитията информация за повишаване на безопасността зависи от връзката на доверие между докладващия и образуванието, отговорно за събирането и оценяването на информацията. Това налага стриктното прилагане на правилата за поверителност. Целта на защитата на информацията относно безопасността срещу неподходящо използване и за ограничаване на достъпа до Европейския централен регистър само за заинтересованите страни, участващи в повишаването на безопасността на гражданското въздухоплаване, е да се осигури непрекъснато наличие на информация относно безопасността, което от своя страна позволява предприемането на подходящи и своевременни превантивни действия и повишаването на авиационната безопасност. Във връзка с това чувствителната информация относно безопасността следва да бъде защитена по подходящ начин и събирането ѝ следва да бъде осигурено чрез гарантирането на нейната поверителност, защитата на източниците и доверието на персонала, работещ в гражданското въздухоплаване, в системите за докладване на събития. Следва да се въведат подходящи мерки, за да се гарантира запазването на поверителността на информацията, събирана чрез схеми за докладване на събития, както и ограничаването на достъпа до Европейския централен регистър. Националните правила относно свободата на информацията следва да бъдат съобразени с необходимата поверителност на тази информация. Събраната информация следва да бъде защитена по подходящ начин от неразрешено използване или разкриване. Тя следва да се използва само за целите на поддържане или повишаване на авиационната безопасност и не следва да се използва за търсене на вина или отговорност.
(34)
За да се осигури доверието на служителите и договорно наетия персонал в системата за докладване на събития на дадена организация, информацията, съдържаща се в докладите за събития, следва да бъде защитена по подходящ начин и да не се използва за други цели освен за поддържането или повишаването на авиационната безопасност. Вътрешните правила на „културата на справедливост“, приети от организациите съгласно настоящия регламент, следва по-специално да допринасят за постигането на тази цел. Освен това ефикасен начин за постигането на тази цел може да бъде ограничаването на предаването на лични данни или информация, позволяваща да бъде идентифициран докладващият или други посочени в доклади за събития лица, чрез ясно разделяне на отделите, които се занимават с докладите за събития, от останалите структури на организацията.
(35)
Следва да се осигури подходяща защита за докладващия или лице, посочено в доклади за събития. Във връзка с това в докладите за събития следва да се заличат личните данни, а данните за докладващия и лицата, посочени в доклади за събития, следва да не се въвеждат в базите данни.
(36)
Освен това системата на гражданското въздухоплаване следва да насърчава „култура на безопасност“, която улеснява спонтанното докладване на събития и така спомага за утвърждаването на принципа на „културата на справедливост“. „Културата на справедливост“ е основен елемент на по-широкото понятие „култура на безопасност“, която е основата на надеждна система за управление на безопасността. Наличието на среда, съобразена с принципите на „културата на справедливост“, не следва да бъде пречка за предприемането на действия, необходими за поддържането или повишаването на нивото на авиационната безопасност.
(37)
„Културата на справедливост“ следва да насърчава физическите лица да докладват свързана с безопасността информация. Тя обаче не следва да ги освобождава от обичайните им отговорности. Във връзка с това служителите и договорно наетият персонал не следва да търпят неблагоприятни последици в резултат на предоставената съгласно настоящия регламент информация, освен в случай на умишлено нарушение или когато е налице явно, грубо и сериозно пренебрегване на очевиден риск и пълна липса на професионална отговорност за предприемане на мерки, очевидно необходими в дадените обстоятелства, които водят до предвидими вреди за лице или имущество или съществено намаляват нивото на авиационната безопасност.
(38)
За да се насърчи докладването на събития, следва да е целесъобразно да се защитават не само докладващите, но и лицата, посочени в съответните доклади за събития. Тази защита обаче не следва да освобождава тези лица от задълженията им за докладване съгласно настоящия регламент. По-специално когато дадено лице е посочено в доклад за събитие и същевременно е задължено да докладва за същото събитие и умишлено наруши задължението си за докладване, то следва да загуби правото си на защита и да подлежи на санкции съгласно настоящия регламент.
(39)
Без да се засяга действието на националното наказателно право и доброто правораздаване, е важно ясно да се определи границата на защитата на докладващия и на другите лица, посочени в доклади за събития, от неблагоприятни за тях последици или от наказателно преследване.
(40)
С цел да се повиши доверието на лицата в системата обработката на докладите за събития следва да се организира по начин, който осигурява надлежно запазване на поверителността на данните за самоличността на докладващия и другите лица, посочени в доклади за събития, с оглед да бъде насърчена „културата на справедливост“. Целта е, когато това е възможно, да се позволи създаването на независима система за обработка на събития.
(41)
Служителите на организациите, на компетентните органи на държавите членки и на Агенцията, участващи в оценката, обработката или анализа на събития, играят съществена роля за откриването на рисковете и пропуските в безопасността. Опитът показва, че когато събитията се анализират от дистанцията на времето, предвид предишно произшествие, анализът води до откриването на рискове и пропуски, които иначе не биха били открити. Следователно е възможно лицата, участващи в оценката, обработката или анализа на събития, да се страхуват от възможните последици под формата на наказателно преследване от страна на съдебните органи. Без да се засяга действието на националното наказателно право и доброто правораздаване, държавите членки не следва да образуват производство срещу лица, които в рамките на компетентните органи на държавите членки участват в оценката, обработката или анализа на събития, по отношение на решения, взети в рамките на техните задължения, които впоследствие, от дистанцията на времето, се оказват погрешни или неефективни, но към момента на приемането им и предвид наличната към този момент информация са били пропорционални и целесъобразни.
(42)
Служителите и договорно наетият персонал следва да имат възможността да докладват за нарушения на принципите, определящи границите на тяхната защита съгласно настоящия регламент, и не следва да подлежат на санкции за тези си действия. Държавите членки следва да определят последиците за лицата, нарушаващи принципите на защита на докладващия и на другите лица, посочени в доклади за събития, и когато е целесъобразно, да определят съответните правни средства за защита или да наложат санкции.
(43)
Възможно е физическите лица да се въздържат от докладване на събития поради страх от самоуличаване и от възможни последици под формата на наказателно преследване от страна на съдебните органи. Целите на настоящия регламент могат да бъдат постигнати без ненужна намеса в съдебните системи на държавите членки. Ето защо е целесъобразно да се предвиди, че непредумишлените или неволните нарушения, които са станали известни на органите на държавите членки единствено в резултат на докладване съгласно настоящия регламент, не следва да са предмет на дисциплинарни, административни или наказателни производства, освен ако в приложимото национално наказателно право не е предвидено друго. Правото за образуване на граждански производства от трети лица не следва обаче да се засяга от тази забрана и следва да се урежда единствено от националното право.
(44)
Независимо от това, в контекста на създаване на среда на „култура на справедливост“, държавите членки следва да запазят възможността да включат гражданските и наказателните производства в обхвата на забраната за използване на докладите за събития като доказателствен материал срещу докладващите при административните и дисциплинарните производства.
(45)
Сътрудничеството между органите по безопасността и съдебните органи следва също така да се засили и да придобие конкретна форма посредством предварителни договорености между тях, които следва да запазят баланса между различните засегнати обществени интереси и които следва по-специално да обхванат например достъпа до докладите за събития, съдържащи се в националните бази данни, и тяхното използване.
(46)
За да се подпомогне изпълнението на увеличените отговорности на Агенцията съгласно настоящия регламент, следва да ѝ се предоставят достатъчни ресурси, за да може да изпълнява допълнителните задачи, които са ѝ възложени.
(47)
С цел допълнение и изменение на настоящия регламент на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(48)
При прилагането на настоящия регламент Комисията следва да се консултира с Агенцията и мрежата от анализатори на авиационната безопасност, посочена в него.
(49)
С цел да се осигурят еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (5).
(50)
При прилагането на настоящия регламент следва изцяло да се спазват правилата относно обработването на данни и защитата на физическите лица, предвидени в Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6) и в Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (7). Правилата относно достъпа до данни, предвидени в Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета (8), следва изцяло да се спазват при прилагането на настоящия регламент освен по отношение на разпространението на данни и информация, съдържащи се в Европейския централен регистър, които са защитени съгласно предвидените в настоящия регламент по-строги правила за достъп.
(51)
Санкциите следва по-специално да се прилагат по отношение на всяко лице или образувание, което, в нарушение на настоящия регламент, злоупотребява с информация, защитена съгласно настоящия регламент; предприема действия с неблагоприятни последици за докладващия или други лица, посочени в доклади за събития, освен в случаите, когато се прилагат предвидените в настоящия регламент изключения; не създава подходяща среда за събиране на сведения за събития; не анализира събраната информация; не предприема никакви действия за отстраняване на открити или потенциални пропуски по отношение на безопасността; или не споделя информацията, събрана съгласно настоящия регламент.
(52)
Тъй като целта на настоящия регламент - а именно установяването на общи правила в областта на докладването на събития в гражданското въздухоплаване, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а поради неговия обхват и последици за целия Съюз може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(53)
Ето защо Регламент (ЕС) № 996/2010 следва да бъде съответно изменен.
(54)
Във връзка с това Директива 2003/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (9), Регламент (ЕО) № 1321/2007 на Комисията (10) и Регламент (ЕО) № 1330/2007 на Комисията (11) следва да бъдат отменени.
(55)
В съответствие с член 28, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 45/2001 беше проведена консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните, който прие становище на 10 април 2013 г. (12),
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Цели
1. Настоящият регламент има за цел повишаването на авиационната безопасност, като се гарантира, че съответната информация относно безопасността в областта на гражданското въздухоплаване се докладва, събира, съхранява, защитава, обменя, разпространява и анализира.
Настоящият регламент гарантира:
а)
че когато е целесъобразно, въз основа на анализ на събраната информация се предприемат своевременни действия по отношение на безопасността;
б)
непрекъснатата наличност на информацията относно безопасността чрез въвеждане на правила относно поверителността и подходящото използване на информацията, както и чрез хармонизирана и засилена защита на докладващите и на посочените в доклади за събитията лица; и
в)
че рисковете за авиационната безопасност се вземат предвид и че се вземат мерки във връзка с тях както на равнището на Съюза, така и на национално равнище.
2. Единствената цел на докладването на събития е предотвратяването на произшествия и инциденти, а не търсенето на вина или отговорност.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„докладващ“ означава физическо лице, което докладва съгласно настоящия регламент събитие или друга свързана с безопасността информация;
2)
„въздухоплавателно средство“ означава всяка машина, която може да се поддържа в атмосферата от реакциите на въздуха, различни от реакциите на въздуха срещу земната повърхност;
3)
„инцидент“ означава инцидент по смисъла на Регламент (ЕС) № 996/2010;
4)
„сериозен инцидент“ означава сериозен инцидент по смисъла на Регламент (ЕС) № 996/2010;
5)
„произшествие“ означава произшествие по смисъла на Регламент (ЕС) № 996/2010;
6)
„несъдържаща лични данни информация“ означава информацията от доклади за събития, в която са заличени всички лични данни, като например имена и адреси на физически лица;
7)
„събитие“ означава всяко свързано с безопасността събитие, което застрашава или - ако не бъде отстранено или ако бъде пренебрегнато - би могло да застраши въздухоплавателно средство, лицата на борда му или други лица, и по-специално обхваща произшествие или сериозен инцидент;
8)
„организация“ означава всяка организация, която предоставя авиационни продукти и/или е работодател на лица, от които се изисква да докладват за събития в съответствие с член 4, параграф 6, наема такива лица на договорна основа или използва услугите на такива лица;
9)
„заличаване на лични данни“ означава заличаването от докладите за събития на всички лични данни, отнасящи се до докладващия и до посочените в доклади за събития лица, и всички данни, включително името на участващата(ите) в събитието организация(и), които биха могли да разкрият самоличността на докладващия или на трето лице, или да доведат до извличането на тази информация по дедуктивен път от доклада за събитието;
10)
„опасност“ означава ситуация или обект, който може да предизвика смърт или нараняване на лице, щети на оборудването или съоръженията, загуба на материал или намаляване на способността на определено лице да изпълнява възложена му функция;
11)
„орган за разследване във връзка с безопасността“ означава постоянния национален орган за разследване във връзка с безопасността в гражданското въздухоплаване, който провежда или наблюдава провеждането на разследвания във връзка с безопасността, както е посочено в член 4 от Регламент (ЕС) № 996/2010;
12)
„култура на справедливост“ означава култура, в която операторите или други лица, действащи на предна линия, не се наказват за действия, бездействия или взети от тях решения, съответстващи на техния опит и обучение, но не се проявява търпимост към грубата небрежност, умишлените нарушения и разрушителните действия;
13)
„звено за контакт“ означава:
a)
когато е отправено искане за предоставяне на информация от заинтересована страна, установена в държава членка - компетентния орган, определен от всяка държава членка в съответствие с член 6, параграф 3;
б)
когато е отправено искане за предоставяне на информация от заинтересована страна, която не е установена в Съюза - Комисията;
14)
„заинтересована страна“ означава всяко физическо или юридическо лице или всеки официален орган, независимо дали има правосубектност или не, които са в състояние да участват в повишаването на авиационната безопасност, като имат достъп до информацията за събития, обменяна между държавите членки, и попадат в една от категориите заинтересовани страни, предвидени в приложение II;
15)
„държавна програма за безопасност“ означава интегриран набор от правни актове и дейности, насочени към управлението на безопасността на гражданското въздухоплаване в дадена държава членка;
16)
„Европейски план за авиационна безопасност“ означава оценка на въпросите, свързани с безопасността, и свързания с това план за действие на европейско равнище;
17)
„Европейска програма за авиационна безопасност“ означава интегрирания набор от правила на равнището на Съюза заедно с дейностите и процедурите, използвани за съвместно управление на безопасността на гражданското въздухоплаване на европейско равнище;
18)
„система за управление на безопасността“ означава систематичен подход за управление на авиационната безопасност, включително необходимите организационни структури, отговорности, политики и процедури и включва всяка система за управление, която самостоятелно или интегрирано с други системи за управление на организацията осигурява управлението на безопасността.
Член 3
Предмет и обхват
1. С настоящия регламент се определят правилата за:
а)
докладване на събития, които застрашават или които - ако не бъдат отстранени или ако бъдат пренебрегнати - биха застрашили въздухоплавателно средство, лицата на борда му или други лица, оборудване или инсталация, от които зависи експлоатацията на въздухоплавателното средство, и докладване на друга свързана с безопасността информация от значение във връзка с това;
б)
анализ и последващи действия във връзка с докладваните събития и друга свързана с безопасността информация;
в)
защита на заетите във въздухоплаването;
г)
подходящо използване на събраната информация относно безопасността;
д)
въвеждането на събраната информация в Европейския централен регистър; и
е)
разпространението на тази несъдържаща лични данни информация сред заинтересованите страни с цел да им се предостави информацията, от която се нуждаят, за да повишат авиационната безопасност.
2. Настоящият регламент се прилага за събития и друга свързана с безопасността информация, свързани с граждански въздухоплавателни средства, с изключение на въздухоплавателните средства, посочени в приложение II към Регламент (ЕО) № 216/2008. Държавите членки могат да решат да прилагат настоящия регламент и за събития и друга свързана с безопасността информация, свързани с въздухоплавателните средства, посочени в приложение II към Регламент (ЕО) № 216/2008.
Член 4
Задължително докладване
1. Събитията, които представляват значителен риск за авиационната безопасност и попадат в изброените по-долу категории, се докладват от лицата, изброени в параграф 6, чрез системите за задължително докладване на събития съгласно настоящия член:
a)
събития, свързани с експлоатацията на въздухоплавателното средство, като например:
i)
събития, свързани със сблъскване;
ii)
събития, свързани с излитане и приземяване;
iii)
събития, свързани с гориво;
iv)
събития по време на полета;
v)
събития, свързани с комуникациите;
vi)
събития, свързани с наранявания, аварийни и други критични ситуации;
vii)
събития, свързани със загуба на работоспособност на членове на екипажа, или други събития, свързани с екипажа;
viii)
събития, свързани с метеорологичните условия или сигурността;
б)
събития, свързани с техническите условия, поддръжката и ремонта на въздухоплавателното средство, като например:
i)
структурни дефекти;
ii)
неизправно функциониране на системите;
iii)
проблеми, свързани с поддръжката и ремонта;
iv)
проблеми със задвижването (включително двигатели, витла и роторни системи) и проблеми със спомагателните захранващи уредби;
в)
събития, свързани с аеронавигационното обслужване и съоръжения, като например:
i)
сблъскване, опасно сближаване или възможност за сблъскване;
ii)
специфични събития от областта на управлението на въздушното движение и аеронавигационното обслужване;
iii)
събития, свързани с управлението на въздушното движение и аеронавигационното обслужване;
г)
събития, свързани с летищата и наземното обслужване, като например:
i)
събития, свързани с летищните дейности и съоръжения;
ii)
събития, свързани с обработка на пътници, багаж, поща и товари;
iii)
събития, свързани с наземно обслужване на въздухоплавателни средства и услуги във връзка с това.
2. Всяка организация, установена в държава членка, създава система за задължително докладване с цел да се улесни събирането на сведения за събитията, посочени в параграф 1.
3. Всяка държава членка създава система за задължително докладване с цел да се улесни събирането на сведения за събития, включително на сведения за събития, събрани от организации съгласно параграф 2.
4. Европейската агенция за авиационна безопасност (наричана по-долу „Агенцията“) създава система за задължително докладване с цел да се улесни събирането на сведения за събития, включително на сведения за събития, събрани съгласно параграф 2 от организации, които са сертифицирани или одобрени от Агенцията.
5. Комисията приема чрез актове за изпълнение списък с класификация на събитията, който да се използва при докладването на събития съгласно параграф 1. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 19, параграф 2.
Комисията включва в тези актове за изпълнение отделен списък с класификация на събитията, свързани с въздухоплавателни средства, различни от въздухоплавателните средства със сложна моторна тяга. Този списък представлява опростен вариант на списъка, посочен в първа алинея, и при необходимост се адаптира към особеностите на този сектор на въздухоплаването.
6. Следните физически лица докладват събитията, посочени в параграф 1 - чрез системата, създадена в съответствие с параграф 2 от организацията, в която работи, с която има сключен договор или която обслужва докладващият, или като друга възможност - чрез системата, създадена в съответствие с параграф 3 от държавата членка, в която е установена организацията им, или от държавата, издала, заверила или приравнила свидетелството за правоспособност на пилот, или чрез системата, създадена в съответствие с параграф 4 от Агенцията:
a)
командирът на въздухоплавателното средство или, в случай че той не е в състояние да докладва за събитието - всеки друг член на екипажа, който е след него по командната верига на въздухоплавателно средство, регистрирано в държава членка, или на въздухоплавателно средство, регистрирано извън Съюза, но използвано от оператор, за който държава членка осигурява надзор над експлоатацията, или от оператор, установен в Съюза;
б)
лице, което се занимава с проектиране, производство, контрол на летателната годност, контрол, техническо обслужване или модифициране на въздухоплавателни средства или оборудване, или части от тях, под надзора на държава членка или на Агенцията;
в)
лице, което подписва удостоверение за преглед на летателната годност или за пускане в експлоатация, свързано с въздухоплавателни средства или оборудване, или части от тях, под надзора на държава членка или на Агенцията;
г)
лице, изпълняващо функция, която изисква то да бъде оправомощено от държава членка като член на персонала на доставчик на въздухоплавателни услуги, на което са възложени отговорности, свързани с аеронавигационното обслужване, или като служител за полетна информация;
д)
лице, изпълняващо функция, свързана с управлението на безопасността на летище, за което се прилага Регламент (ЕО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета (13);
е)
лице, изпълняващо функция, свързана с монтажа, модификацията, поддръжката, ремонта, основния ремонт, предполетната проверка или инспектирането на аеронавигационните съоръжения, надзорът върху които се осигурява от държава членка;
ж)
лице, изпълняващо функция, свързана с наземното обслужване на въздухоплавателните средства, включително зареждане с гориво, подготовка на сборна товарителница, товарене, обработка срещу обледеняване и влекачни работи на летище съгласно Регламент (ЕО) № 1008/2008.
7. Лицата, посочени в параграф 6, докладват за събитията в рамките на 72 часа от момента, в който са узнали за тях, освен ако не могат да го направят поради извънредни обстоятелства.
8. След уведомяването за събитието всяка организация, която е установена в държава членка и която излиза извън обхвата на параграф 9, докладва на компетентния орган на тази държава членка, посочен в член 6, параграф 3, сведенията за събитията, събрани съгласно параграф 2 от настоящия член, във възможно най-кратък срок, но във всеки случай не повече от 72 часа, след като е узнала за събитието.
9. След уведомяването за събитието всяка организация, която е установена в държава членка, която е сертифицирана или одобрена от Агенцията, докладва на Агенцията сведенията за събитията, събрани съгласно параграф 2, във възможно най-кратък срок, но във всеки случай не повече от 72 часа, след като е узнала за събитието.
Член 5
Доброволно докладване
1. Всяка организация, установена в държава членка, създава система за доброволно докладване с цел да се улесни събирането на:
а)
сведения за събития, които може да не се отчитат съгласно системата за задължително докладване;
б)
друга свързана с безопасността информация, която се счита от докладващия за признак за действителна или потенциална заплаха за авиационната безопасност.
2. Всяка държава членка създава система за доброволно докладване с цел да се улесни събирането на:
а)
сведения за събития, които може да не се отчитат съгласно системата за задължително докладване;
б)
друга свързана с безопасността информация, която се счита от докладващия за признак за действителна или потенциална опасност за авиационната безопасност.
Тази система включва и събирането на информация, предавана от организациите съгласно параграф 6, но не се свежда само до това.
3. Агенцията създава система за доброволно докладване с цел да се улесни събирането на:
а)
сведения за събития, които може да не се отчитат съгласно системата за задължително докладване;
б)
друга свързана с безопасността информация, която се счита от докладващия за признак за действителна или потенциална опасност за авиационната безопасност.
Тази система включва и събирането на информация, предавана от организации, сертифицирани или одобрени от Агенцията съгласно параграф 5, но не се свежда само до това.
4. Системата за доброволно докладване се използва за улесняване на събирането на сведения за събития и друга свързана с безопасността информация, които:
а)
не подлежат на задължително докладване съгласно член 4, параграф 1; или
б)
се докладват от лица, които не са изброени в член 4, параграф 6.
5. Всяка организация, която е установена в държава членка и която е сертифицирана или одобрена от Агенцията, своевременно докладва на Агенцията сведенията за събития и друга свързана с безопасността информация, които са събрани в съответствие с параграф 1 и които могат да свидетелстват за действителен или потенциален риск за авиационната безопасност.
6. Всяка организация, която е установена в държава членка и не е сертифицирана или одобрена от Агенцията, своевременно докладва на компетентния орган на тази държава членка, определен съгласно член 6, параграф 3, сведения за събития и друга свързана с безопасността информация, които са събрани в съответствие с параграф 1 от настоящия член и които могат да свидетелстват за действителен или потенциален риск за авиационната безопасност. Държавите членки могат да изискат всяка установена на тяхната територия организация да докладва сведения за всички събития, събрани съгласно параграф 1 от настоящия член.
7. Държавите членки, Агенцията и организациите могат да създават други системи за събиране и обработване на информация относно безопасността с цел да събират сведения за събития, които може да не се отчитат от системите за докладване, посочени в член 4 и в параграфи 1, 2 и 3 от настоящия член. Тези системи могат да включват докладване до образувания, различни от посочените в член 6, параграф 3, както и активното участие на:
а)
сектора на въздухоплаването;
б)
професионалните организации на авиационния персонал.
8. Информацията, получавана при доброволното и задължителното докладване, може да се обедини в една система.
Член 6
Събиране и съхраняване на информация
1. Всяка организация, установена в държава членка, определя едно или повече лица, които действат независимо, като събират, оценяват, обработват, анализират и съхраняват сведения за събития, докладвани съгласно членове 4 и 5.
Обработката на докладите се извършва с оглед предотвратяване на използването на информацията за други цели освен за безопасността и осигурява надлежно запазване на поверителността на данните за самоличността на докладващия и посочените в доклади за събития лица с цел насърчаването на „култура на справедливост“.
2. Съгласувано с компетентния орган малките организации могат да въведат опростен механизъм за събиране, оценяване, обработване, анализиране и съхраняване на сведенията за събития. Те могат да изпълняват тези задачи съвместно с други организации от същия вид в съответствие с правилата за поверителност и защита съгласно настоящия регламент.
3. Всяка държава членка определя един или повече компетентни органи, които да създадат механизъм за независимо събиране, оценяване, обработване, анализиране и съхраняване на сведения за събития, докладвани съгласно членове 4 и 5.
Обработката на докладите се извършва с оглед предотвратяване на използването на информацията за други цели освен за безопасността и осигурява надлежно запазване на поверителността на данните за самоличността на докладващия и посочените в доклади за събития лица с цел насърчаването на „култура на справедливост“.
Органите, които може да бъдат определени съгласно първа алинея, заедно или поотделно, са следните:
a)
националният орган за гражданско въздухоплаване; и/или
б)
органът за разследване във връзка с безопасността; и/или
в)
друг независим орган или независимо образувание, установен(о) в Съюза и натоварен(о) с тази функция.
Ако дадена държава членка определи повече от един орган или образувание, тя определя един (едно) от тях за звено за контакт за предаването на информацията, посочена в член 8, параграф 2.
4. Агенцията определя едно или повече лица, които да създадат механизъм за независимо събиране, оценяване, обработване, анализиране и съхраняване на сведения за събития, докладвани в съответствие с членове 4 и 5.
Обработката на докладите се извършва с оглед предотвратяване на използването на информацията за други цели освен за безопасността и осигурява надлежно запазване на поверителността на данните за самоличността на докладващия и посочените в доклади за събития лица с цел насърчаването на „култура на справедливост“.
5. Организациите съхраняват докладите за събития, изготвени въз основа на събраните в съответствие с членове 4 и 5 сведения за събитията, в една или повече бази данни.
6. Компетентните органи, посочени в параграф 3, съхраняват в национална база данни докладите за събития, изготвени въз основа на събраните в съответствие с членове 4 и 5 сведения за събитията.
7. Относимата информация за произшествия и сериозни инциденти, която е събрана или предоставена от органите за разследване във връзка с безопасността, също се съхранява в националната база данни.
8. Агенцията съхранява в база данни доклади за събития, изготвени въз основа на събраните в съответствие с членове 4 и 5 сведения за събитията.
9. Органите за разследване във връзка с безопасността трябва да имат пълен достъп до съответната национална база данни, посочена в параграф 6, с оглед изпълнението на своите отговорности съгласно член 5, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 996/2010.
10. Органите за гражданско въздухоплаване на държавите членки трябва да имат пълен достъп до съответната национална база данни, посочена в параграф 6, с оглед на изпълнението на своите отговорности във връзка с безопасността.
Член 7
Качество и съдържание на докладите за събития
1. Докладите за събития, посочени в член 6, съдържат най-малко информацията, посочена в приложение I.
2. Докладите за събития, посочени в член 6, параграфи 5, 6 и 8, съдържат класификацията на риска по отношение на безопасността на съответното събитие. Класификацията се проверява и при необходимост се променя и одобрява от компетентния орган на държавата членка или Агенцията в съответствие с общоевропейската схема за класификация на риска, посочена в параграф 5 от настоящия член.
3. Организациите, държавите членки и Агенцията установяват процедури за проверка на качеството на данните с цел да се подобри съгласуваността на данните, по-специално между първоначално събраната информация и съхранения в базата данни доклад.
4. Базите данни, посочени в член 6, параграфи 5, 6 и 8, използват формати, които са:
а)
стандартизирани с цел улесняване на обмена на информация; и
б)
съвместими със софтуера Eccairs и таксономията ADREP.
5. В тясно сътрудничество с държавите членки и Агенцията посредством мрежата от анализатори на авиационната безопасност, посочена в член 14, параграф 2, Комисията разработва общоевропейска схема за класификация на риска, за да могат организациите, държавите членки и Агенцията да класифицират събитията по отношение на техния риск за безопасността. При това Комисията взема предвид необходимостта от съвместимост със съществуващите схеми за класификация на риска.
Комисията разработва тази схема до 15 май 2017 г.
6. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 18 за определяне на общоевропейската схема за класификация на риска.
7. Комисията приема чрез актове за изпълнение разпоредби за прилагането на общоевропейската схема за класификация на риска. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 19, параграф 2.
8. Комисията и Агенцията предоставят подкрепа на компетентните органи на държавите членки във връзка със задачата им за въвеждане на данните, включваща например:
а)
въвеждането на минималната информация, посочена в параграф 1;
б)
класификацията на събитията в зависимост от свързания с тях риск, посочена в параграф 2; и
в)
определянето на процедури за проверка на качеството на данните, посочени в параграф 3.
Комисията и Агенцията предоставят тази подкрепа по такъв начин, че да спомагат за хармонизирането на процесите на въвеждане на данни в държавите членки, по-специално като осигуряват на персонала, работещ в органите и образуванията, посочени в член 6, параграфи 1, 3 и 4:
а)
указания;
б)
работни форуми; и
в)
подходящо обучение.
Член 8
Европейски централен регистър
1. Комисията управлява Европейски централен регистър за съхранение на всички доклади за събития, събирани в рамките на Съюза.
2. Всяка държава членка, съгласувано с Комисията, актуализира Европейския централен регистър чрез прехвърляне на цялата информация, свързана с безопасността, която се съхранява в националните бази данни, посочени в член 6, параграф 6.
3. Агенцията съгласува с Комисията техническите протоколи за прехвърлянето в Европейския централен регистър на всички доклади за събития, събирани от Агенцията съгласно Регламент (ЕО) № 216/2008 и правилата за прилагането му, по-специално събитията, данни за които се съхраняват във вътрешната система за докладване на събития, както и информацията, събирана съгласно член 4, параграф 9 и член 5, параграф 5.
4. Комисията приема чрез актове за изпълнение правила за управлението на Европейския централен регистър, посочен в параграфи 1 и 2. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 19, параграф 2.
Член 9
Обмен на информация
1. Държавите членки и Агенцията участват в обмен на информация, като посредством Европейския централен регистър предоставят на разположение на компетентните органи на другите държави членки, на Агенцията и на Комисията цялата информация, свързана с безопасността, съхранявана в съответните им бази данни с доклади.
Докладите за събития се прехвърлят в Европейския централен регистър не по-късно от 30 дни след въвеждането им в националната база данни.
При необходимост докладите за събития се актуализират с допълнителна информация, свързана с безопасността.
2. Държави членки също така прехвърлят към Европейския централен регистър информация относно произшествия и сериозни инциденти, както следва:
а)
в хода на разследването - предварителната фактическа информация относно произшествия и сериозни инциденти;
б)
след приключване на разследването:
i)
окончателния доклад от разследването; и
ii)
обобщение на окончателния доклад от разследването на английски език, ако има такова.
3. Държава членка или Агенцията изпраща във възможно най-кратък срок цялата съществена информация, свързана с безопасността, на съответния орган на държавата членка или на Агенцията, когато при събирането на сведения за събития, при съхраняването на доклади за събития или при изготвянето на анализ в съответствие с член 13, параграф 6 дадена държава членка или Агенцията установи наличието на въпроси, свързани с безопасността, за които счита, че:
a)
са от интерес за други държави членки или за Агенцията; или
б)
е възможно да налагат предприемането на действия във връзка с безопасността от страна на други държави членки или на Агенцията.
Член 10
Разпространение на информация, съхранявана в Европейския централен регистър
1. Всяко образувание, на което е възложено регулирането на безопасността на гражданското въздухоплаване, или всеки орган за разследване във връзка с безопасността в рамките на Съюза трябва да разполага със сигурен пълен онлайн достъп до информацията за събития, съдържаща се в Европейския централен регистър.
Информацията се използва в съответствие с членове 15 и 16.
2. Заинтересованите страни, посочени в приложение II, могат да поискат достъп до определена информация, съдържаща се в Европейския централен регистър.
Заинтересованите страни, установени в рамките на Съюза, отправят исканията си за информация до звеното за контакт в държавата членка, в която са установени.
Заинтересованите страни, установени извън Съюза, отправят исканията си до Комисията.
Комисията уведомява компетентния орган на съответната държава членка за подадените съгласно настоящия параграф искания.
3. Без да се засяга член 15, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 996/2010, информацията, която се съдържа в Европейския централен регистър, свързана с текущи разследвания във връзка с безопасността, извършвани в съответствие с посочения регламент, не може да се разкрива на заинтересованите страни съгласно настоящия член.
4. От съображения за сигурност на заинтересованите страни не се предоставя пряк достъп до Европейския централен регистър.
Член 11
Обработване на искания и решения
1. Исканията за информация, съдържаща се в Европейския централен регистър, се подават чрез формуляри, които са одобрени от звеното за контакт. Тези формуляри съдържат най-малко елементите, посочени в приложение III.
2. Звеното за контакт, което получава искане, проверява:
а)
дали искането е отправено от заинтересована страна;
б)
дали е компетентно да разгледа това искане.
Когато звеното за контакт прецени, че компетентна да разгледа искането е друга държава членка или Комисията, то го препраща на тази държава членка или на Комисията, в зависимост от случая.
3. Звеното за контакт, което получава искане, във всеки конкретен случай преценява дали искането е обосновано и изпълнимо.
Звеното за контакт може да предоставя информация на заинтересованите страни на хартиен носител или чрез сигурни електронни средства за комуникация.
4. Ако искането бъде прието, звеното за контакт определя обема и нивото на информация, която да бъде предоставена. Без да се засягат членове 15 и 16, информацията се ограничава до строго необходимото за целите на искането.
Информация, която не е свързана със собственото оборудване, операции или област на дейност на заинтересованата страна, се предоставя само в обобщена форма или във форма, при която са заличени всички лични данни. Информация в необобщена форма може да бъде предоставена на заинтересованата страна, ако тя представи подробна писмена обосновка. Тази информация трябва да се използва в съответствие с членове 15 и 16.
5. Звеното за контакт предоставя на заинтересованите страни, посочени в буква б) от приложение II, само информация, свързана с тяхното собствено оборудване, операции или област на дейност.
6. Звеното за контакт, което получава искане от заинтересована страна, посочена в буква a) от приложение II, може да вземе решение от общ характер да предоставя редовно информация на тази заинтересована страна, при условие че:
а)
поисканата информация е свързана със собственото оборудване, операции или област на дейност на заинтересованата страна;
б)
с решението от общ характер не се предоставя достъп до цялото съдържание на базата данни;
в)
решението от общ характер се отнася единствено до достъпа до несъдържаща лични данни информация.
7. Заинтересованата страна използва получената съгласно настоящия член информация при спазване на следните условия:
а)
заинтересованата страна използва информацията само за целта, посочена във формуляра за искането, която следва да е съвместима с целта на настоящия регламент, посочена в член 1; и
б)
заинтересованата страна не разкрива получената информация без писменото съгласие на предоставилия информацията и взема необходимите мерки, за да гарантира подходяща степен на поверителност на получената информация.
8. Решението за разпространение на информацията съгласно настоящия член се ограничава до строго необходимото за целите на нейния ползвател.
Член 12
Регистриране на искания и обмен на информация
1. Всяко звено за контакт регистрира всяко получено искане, както и предприетото в съответствие с това искане действие.
При получаване на искане и/или предприемане на действия своевременно се изпраща информация за това на Комисията.
2. Комисията предоставя на всички звена за контакт актуализирания списък на получените искания и на действията, предприети от различните звена за контакт и от самата Комисия.
Член 13
Анализ на събития и последващи действия на национално равнище
1. Всяка организация, установена в държава членка, разработва процедура за анализиране на сведенията за събития, събрани в съответствие с член 4, параграф 2 и член 5, параграф 1, с цел да се открият рисковете за безопасността, свързани с установени събития или групи събития.
Въз основа на този анализ всяка организация определя всички подходящи коригиращи или превантивни действия, необходими за повишаване на авиационната безопасност.
2. Когато в резултат на анализа по параграф 1 организация, установена в държава членка, набележи подходящи коригиращи или превантивни действия, необходими за отстраняване на действителни или потенциални пропуски по отношение на авиационната безопасност, тази организация:
а)
своевременно изпълнява тези действия; и
б)
установява процедура за наблюдение на изпълнението и ефективността на действията.
3. Всяка организация, установена в държава членка, редовно съобщава на своите служители и договорно нает персонал информацията, свързана с анализа и последващите действия във връзка със събития, по отношение на които са предприети превантивни или коригиращи мерки.
4. Когато в резултат от своя анализ на събития или група събития, докладвани съгласно член 4, параграф 8 и член 5, параграф 6, организация, установена в държава членка, която не попада в обхвата на параграф 5, открие действителен или потенциален риск за авиационната безопасност, в срок от 30 дни от датата на уведомяване за събитието от докладващия тя съобщава на компетентния орган на държавата членка:
а)
предварителните резултати от извършения в съответствие с параграф 1 анализ, ако има такъв; както и
б)
всяко действие, което трябва да бъде предприето съгласно параграф 2.
При необходимост организацията съобщава окончателните резултати от анализа веднага щом бъдат налице и, по принцип, не по-късно от три месеца от датата на уведомяване за събитието.
Компетентният орган на дадена държава членка може да поиска от организациите да му предоставят предварителните или окончателните резултати от анализа на всяко събитие, за което е бил уведомен, но във връзка с което не е получил информация за последващите действия или е получил само предварителните резултати.
5. Когато в резултат от своя анализ на събития или група събития, докладвани съгласно член 4, параграф 9 и член 5, параграф 5, организация, установена в държава членка, която е сертифицирана или одобрена от Агенцията, открие действителен или потенциален риск за авиационната безопасност, в срок от 30 дни от датата на уведомяване за събитието от докладващия тя съобщава на Агенцията:
а)
предварителните резултати, ако има такива, от извършения съгласно параграф 1 анализ; както и
б)
всяко действие, което трябва да бъде предприето съгласно параграф 2.
При необходимост сертифицираната или одобрената от Агенцията организация съобщава на Агенцията окончателните резултати от анализа веднага щом бъдат налице и, по принцип, не по-късно от три месеца от датата на уведомяването за събитието.
Агенцията може да поиска от организациите да ѝ предоставят предварителните или окончателните резултати от анализа на всяко събитие, за което е била уведомена, но във връзка с които не е получила информация за последващите действия или е получила само предварителните резултати.
6. Всяка държава членка и Агенцията разработват процедура за анализиране на информацията относно събития, които са им били докладвани пряко в съответствие с член 4, параграф 6 и член 5, параграфи 2 и 3, за да се открият опасностите за безопасността, свързани с тези събития. Въз основа на този анализ те определят всички подходящи коригиращи или превантивни действия, необходими за повишаване на авиационната безопасност.
7. Когато в резултат на анализа по параграф 6 държава членка или Агенцията набележи подходящи коригиращи или превантивни действия, необходими за отстраняване на действителни или потенциални пропуски по отношение на авиационната безопасност, тя:
а)
своевременно изпълнява тези действия; и
б)
установява процедура за наблюдение на изпълнението и ефективността на действията.
8. Всяка държава членка и Агенцията трябва да разполагат с достъп до извършения анализ и да наблюдават по подходящ начин действията, предприети от организациите, за които съответно отговарят, по отношение на всяко събитие или група събития, наблюдавани в съответствие с параграф 4 или 5.
Ако дадена държава членка или Агенцията стигне до заключението, че изпълнението и ефективността на докладваните действия са неподходящи за справяне с действителни или потенциални пропуски по отношение на безопасността, тя осигурява предприемането и изпълнението на допълнителни подходящи действия от страна на съответната организация.
9. Когато е налична, информацията относно анализа и последващите действия във връзка с отделни събития или групи събития, получена съгласно настоящия член, се въвежда за съхранение в Европейския централен регистър, в съответствие с член 8, параграфи 2 и 3, своевременно и не по-късно от два месеца след въвеждането ѝ в националната база данни.
10. Държавите членки използват информацията, получена в резултат от анализа на доклади за събития, с цел набелязване на коригиращите действия, ако има такива, които да бъдат предприети в рамките на държавната програма за безопасност.
11. За да информира населението за нивото на безопасност в гражданското въздухоплаване, най-малко веднъж годишно всяка държава членка публикува преглед на безопасността. Прегледът на безопасността:
а)
съдържа обобщена и несъдържаща лични данни информация за видовете събития и друга свързана с безопасността информация, докладвана чрез нейните национални системи за задължително и доброволно докладване;
б)
отбелязва тенденциите;
в)
отбелязва предприетите действия.
12. Държавите членки могат да публикуват и несъдържащи лични данни доклади за събития и резултати от анализ на рисковете.
Член 14
Анализ на събития и последващи действия на равнището на Съюза
1. Комисията, Агенцията и компетентните органи на държавите членки си сътрудничат и участват редовно в обмена и анализа на информацията, съдържаща се в Европейския централен регистър.
Без да се засягат изискванията за поверителност, определени в настоящия регламент, когато е целесъобразно, могат да бъдат канени и наблюдатели след преценка на конкретния случай.
2. Комисията, Агенцията и компетентните органи на държавите членки си сътрудничат чрез мрежа от анализатори на авиационната безопасност.
Мрежата от анализатори на авиационната безопасност допринася за повишаването на авиационната безопасност в Съюза, по-специално като извършва анализи на безопасността, подпомагащи изпълнението на Европейската програма за авиационна безопасност и Европейския план за авиационна безопасност.
3. Агенцията оказва подкрепа на дейностите на мрежата от анализатори на авиационната безопасност, като например предоставя помощ във връзка с подготовката и организацията на заседанията на мрежата.
4. Агенцията включва информация относно резултата от анализа на данните, посочен в параграф 1, в ежегодния си доклад за безопасността по член 15, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 216/2008.
Член 15
Поверителност и подходящо използване на информацията
1. Държавите членки и организациите, в съответствие с националното си право, както и Агенцията вземат необходимите мерки, за да гарантират подходяща степен на поверителност на сведенията за събития, получени от тях съгласно членове 4, 5 и 10.
Всяка държава членка, всяка организация, установена в държава членка, или Агенцията обработва личните данни само до степента, необходима за целите на настоящия регламент, и без да се засягат националните правни актове в изпълнение на Директива 95/46/ЕО.
2. Без да се засягат свързаните със защитата на информацията относно безопасността разпоредби на членове 12, 14 и 15 от Регламент (ЕС) № 996/2010, информацията, получена от докладите за събития, се използва само за целта, за която е била събирана.
Държавите членки, Агенцията и организациите не предоставят и не използват тази информация за събития за:
а)
търсене на вина или отговорност; или
б)
друга цел, различна от поддържането или повишаването на авиационната безопасност.
3. При изпълнение на задълженията си по член 14 във връзка с информацията, съдържаща се в Европейския централен регистър, Комисията, Агенцията и компетентните органи на държавите членки:
а)
осигуряват поверителността на информацията; и
б)
ограничават използването на информацията до строго необходимото с цел изпълнение на своите задължения, свързани с безопасността, без да търсят вина или отговорност. Във връзка с това посочената информация се използва по-специално за управление на риска и за анализ на тенденциите в областта на безопасността, което може да доведе до препоръки относно безопасността или действия за отстраняване на действителни или потенциални пропуски по отношение на безопасността.
4. Държавите членки гарантират, че техните компетентни органи, посочени в член 6, параграф 3, и техните компетентни правораздавателни органи си сътрудничат чрез предварителни административни договорености. Тези предварителни административни договорености имат за цел осигуряването на подходящ баланс между необходимостта от добро правораздаване, от една страна, и от непрекъснато наличие на информация относно безопасността, от друга страна.
Член 16
Защита на източника на информация
1. За целите на настоящия член „лични данни“ включва по-специално имената или адресите на физически лица.
2. Всяка организация, установена в държава членка, гарантира, че всички лични данни се предоставят на разположение на служители на организацията, различни от лицата, определени в съответствие с член 6, параграф 1, само когато това е абсолютно наложително за разследването на събития с цел повишаване на авиационната безопасност.
Несъдържащата лични данни информация се разпространява в рамките на организацията, доколкото е целесъобразно.
3. Всяка държава членка гарантира, че никакви лични данни не се регистрират в националната база данни, посочена в член 6, параграф 6. Такава несъдържаща лични данни информация се предоставя на разположение на всички съответни лица, например за да им се даде възможност да изпълняват своите задължения във връзка с повишаването на авиационната безопасност.
4. Агенцията гарантира, че никакви лични данни не се регистрират в базата данни на Агенцията, посочена в член 6, параграф 8. Такава несъдържаща лични данни информация се предоставя на разположение на всички съответни страни, например за да им се даде възможност да изпълняват своите задължения във връзка с повишаването на авиационната безопасност.
5. Държавите членки и Агенцията не са възпрепятствани да предприемат каквито и да било действия с цел поддържане или повишаване на авиационната безопасност.
6. Без да се засяга действието на приложимото национално наказателно право, държавите членки трябва да се въздържат от образуване на производства по отношение на непредумишлени или неволни нарушения, които са станали известни само поради това, че са били докладвани съгласно членове 4 и 5.
Първа алинея не се прилага в случаите, посочени в параграф 10. Държавите членки могат да запазят или да приемат мерки за повишаване на защитата на докладващите или лицата, посочени в доклади за събития. По-специално държавите членки могат да прилагат това правило без изключенията, посочени в параграф 10.
7. В случай че бъдат образувани дисциплинарни или административни производства съгласно националното право, информацията, която се съдържа в докладите за събитията, не се използва срещу:
а)
докладващите; или
б)
посочените в доклади за събития лица.
Първа алинея не се прилага в случаите, посочени в параграф 10.
Държавите членки могат да запазят или да приемат мерки за повишаване на защитата на докладващите или на лицата, посочени в доклади за събития. Държавите членки могат да разширят обхвата на тази защита, по-специално по отношение на гражданските производства.
8. Държавите членки могат да приемат или да запазят законодателни разпоредби, гарантиращи степен на защита на докладващия или на лицата, посочени в доклади за събития, която да бъде по-висока от установената в настоящия регламент.
9. Освен в случаите, в които се прилага параграф 10, работодателят на служителите и договорно наетият персонал, които докладват или са посочени във връзка със събития, съобщени съгласно членове 4 и 5, или организацията, на която се предоставят услугите, не предприемат действия с неблагоприятни за тези служители и персонал последици въз основа на предоставената от докладващия информация.
10. Защитата по параграфи 6, 7 и 9 от настоящия член не се прилага в следните случаи:
а)
умишлено нарушение; или
б)
при наличие на явно, грубо и сериозно пренебрегване на очевиден риск и пълна липса на професионална отговорност за предприемане на мерки, очевидно необходими в съответните обстоятелства, които водят до предвидими вреди за лице или имущество или съществено намаляват нивото на авиационната безопасност.
11. Всяка организация, установена в държава членка, след провеждането на консултации с представители на служителите си приема вътрешни правила, които описват как принципите на „културата на справедливост“, и по-специално принципът, посочен в параграф 9, се гарантират и прилагат в рамките на организацията.
Органът, определен съгласно параграф 12, може да поиска да прегледа вътрешните правила на организациите, установени в държавите членки, преди въвеждането на тези правила.
12. Всяка държава членка определя орган, отговарящ за прилагането на параграфи 6, 9 и 11.
Служителите и договорно наетият персонал могат да докладват на този орган за предполагаеми нарушения на установените в настоящия член правила. Служителите и договорно наетият персонал не подлежат на санкции за докладването на тези предполагаеми нарушения. Служителите и договорно наетият персонал могат да уведомяват Комисията за подобни предполагаеми нарушения.
Когато е целесъобразно, определеният орган предоставя консултации на съответните органи на своята държава членка относно правните средства за защита или санкциите съгласно член 21.
13. На 15 май 2019 г. и на всеки пет години след това всяка държава членка представя на Комисията доклад относно прилагането на настоящия член, и по-специално относно дейностите на органа, определен съгласно параграф 12. Този доклад не може да съдържа никакви лични данни.
Член 17
Актуализиране на приложенията
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 18 с цел:
a)
да актуализира списъка със задължителните полета с данни в докладите за събития, посочени в приложение I, когато вследствие на натрупания опит от прилагането на настоящия регламент се наложат промени с цел повишаване на авиационната безопасност;
б)
да актуализира формуляра за искане на информация от Европейския централен регистър, съдържащ се в приложение III, с оглед натрупания опит и новите обстоятелства;
в)
да привежда приложенията в съответствие със софтуера Eccairs и таксономията ADREP, както и с правни актове, приети от Съюза, и с международни споразумения.
Агенцията и мрежата от анализатори на авиационната безопасност, посочена в член 14, параграф 2, предоставят на Комисията подходящо становище или становища с цел актуализиране на списъка на задължителните полета.
Член 18
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 7, параграф 6 и член 17, се предоставя на Комисията за срок от пет години от влизането в сила на настоящия регламент. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възрази срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 7, параграф 6 и член 17, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и на Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 7, параграф 6 и член 17, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 19
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитета, създаден с член 65 от Регламент (ЕО) № 216/2008. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011. Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта на акта за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 20
Достъп до документи и защита на личните данни
1. С изключение на членове 10 и 11, които установяват по-строги правила за достъп до данните и информацията, съдържащи се в Европейския централен регистър, настоящият регламент се прилага, без да се засягат разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1049/2001.
2. Настоящият регламент се прилага, без да се засягат националните правни актове, приети в изпълнение на Директива 95/46/ЕО и в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001.
Член 21
Санкции
Държавите членки установяват система от санкции, приложими за нарушение на настоящия регламент. Предвидените санкции трябва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи. Държавите членки съобщават на Комисията тези разпоредби и всички последващи изменения, които ги засягат.
Член 22
Изменение на Регламент (ЕС) № 996/2010
Член 19 от Регламент (ЕС) № 996/2010 се заличава.
Посоченият член продължава обаче да се прилага до началната дата на прилагане на настоящия регламент в съответствие с член 24, параграф 3.
Член 23
Отмяна
Директива 2003/42/ЕО, Регламент (ЕО) № 1321/2007 и Регламент (ЕО) № 1330/2007 се отменят. Те продължават да се прилагат до началната дата на прилагане на настоящия регламент в съответствие с член 24, параграф 3.
Член 24
Влизане в сила и прилагане
1. Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. До 16 ноември 2020 г. Комисията публикува доклад за оценка на изпълнението на настоящия регламент и го изпраща на Европейския парламент и на Съвета. Този доклад обхваща по-специално приноса на настоящия регламент за намаляването на броя на произшествията с въздухоплавателни средства и свързаните с тях смъртни случаи. Когато е целесъобразно и въз основа на този доклад, Комисията прави предложения за изменение на настоящия регламент.
3. Настоящият регламент започва да се прилага от 15 ноември 2015 г. и не по-рано от влизането в сила на мерките за изпълнение, посочени в член 4, параграф 5. Член 7, параграф 2 се прилага от влизането в сила на делегираните актове и актовете за изпълнение, с които се определя и установява общоевропейската схема за класификация на риска, посочена в член 7, параграфи 6 и 7.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 3 април 2014 година.
REGLAMENTO (UE) No 376/2014 DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO
de 3 de abril de 2014
relativo a la notificación de sucesos en la aviación civil, que modifica el Reglamento (UE) no 996/2010 del Parlamento Europeo y del Consejo, y por el que se derogan la Directiva 2003/42/CE del Parlamento Europeo y del Consejo y los Reglamentos (CE) no 1321/2007 y (CE) no 1330/2007 de la Comisión
(Texto pertinente a efectos del EEE)
EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea y, en particular, su artículo 100, apartado 2,
Vista la propuesta de la Comisión Europea,
Previa transmisión del proyecto de acto legislativo a los Parlamentos nacionales,
Visto el dictamen del Comité Económico y Social Europeo (1),
Previa consulta al Comité de las Regiones,
De conformidad con el procedimiento legislativo ordinario (2),
Considerando lo siguiente:
(1)
Debe garantizarse en la Unión un nivel general elevado de seguridad en la aviación civil y se deben hacer todos los esfuerzos posibles para reducir el número de accidentes e incidentes, a efectos de asegurar la confianza pública en el transporte aéreo.
(2)
El índice de accidentes mortales en la aviación civil ha permanecido prácticamente constante en el último decenio. Sin embargo, el número de accidentes podría aumentar en las próximas décadas, debido a un aumento del tráfico aéreo, así como a la creciente complejidad técnica de las aeronaves.
(3)
El Reglamento (UE) no 996/2010 del Parlamento Europeo y del Consejo (3) tiene por objeto prevenir los accidentes e incidentes facilitando la realización inmediata de investigaciones de seguridad eficaces y de alta calidad. El presente Reglamento no debe interferir con el proceso de investigación de accidentes e incidentes gestionado por las autoridades nacionales de investigación de la seguridad definidas en el Reglamento (UE) no 996/2010. En caso de accidente o incidente grave, la notificación del suceso también estará sujeta a lo dispuesto en el Reglamento (UE) no 996/2010.
(4)
La legislación de la Unión actualmente en vigor, en particular el Reglamento (CE) no 216/2008 del Parlamento Europeo y del Consejo (4) y sus diversos reglamentos de ejecución, impone a determinadas organizaciones obligaciones relativas al establecimiento de sistemas de notificación obligatoria de sucesos en el contexto de sus sistemas de gestión de la seguridad. El cumplimiento de lo dispuesto en el Reglamento (CE) no 216/2008 y sus reglamentos de ejecución no eximirá a las organizaciones de cumplir el presente Reglamento. Asimismo, el cumplimiento del presente Reglamento no eximirá a las organizaciones de cumplir lo dispuesto en el Reglamento (CE) no 216/2008 y sus reglamentos de ejecución. No obstante, habrá que evitar que esto dé lugar a dos sistemas de notificación paralelos, ya que el Reglamento (CE) no 216/2008, sus reglamentos de ejecución y el presente reglamento deben considerarse como complementarios.
(5)
La experiencia ha demostrado que los accidentes son con frecuencia precedidos por una serie de incidentes relacionados con la seguridad y las deficiencias han revelado la existencia de riesgos para la seguridad. Las informaciones en materia de seguridad constituyen una fuente importante de detección de los riesgos para la seguridad potenciales. Además, aunque resulta fundamental poder aprender de un accidente, han quedado demostrados los límites de unos sistemas meramente reactivos a la hora de seguir aportando mejoras, y conviene que se complementen con sistemas anticipatorios que empleen otros tipos de información en materia de seguridad si se pretende conseguir mejoras efectivas en la seguridad aérea. La Unión, sus Estados miembros, la Agencia Europea de Seguridad Aérea («la Agencia») y las diversas organizaciones deben contribuir a mejorar la seguridad aérea mediante la introducción de sistemas de seguridad más anticipatorios y documentados, centrados en la prevención de accidentes mediante el análisis de toda la información de seguridad pertinente, incluida aquella sobre sucesos en la aviación civil.
(6)
Para mejorar la seguridad de la aviación aérea, es preciso recoger, almacenar, proteger, intercambiar, difundir y analizar la información pertinente sobre la seguridad de la aviación civil, y adoptar las medidas de seguridad adecuadas en función de la información recogida. Ese enfoque anticipatorio y documentado debe ser aplicado por las autoridades responsables de la seguridad aérea de los Estados miembros, por las organizaciones dentro de su sistema de gestión de la seguridad y por la Agencia.
(7)
La imposición de obligaciones a las organizaciones en relación con los informes de sucesos deben ser proporcionales al tamaño de la organización y a su ámbito de actividad. Por ello ha de ser posible, en particular para las organizaciones pequeñas, decidir la unión o fusión de funciones de responsabilidad dentro de la organización, llevar a cabo las tareas de información de sucesos juntamente con otras organizaciones de la misma naturaleza, o permitir que la recogida, evaluación, tratamiento, análisis y almacenamiento de datos sobre los sucesos se externalice en entidades especializadas, aprobadas por las autoridades competentes de los Estados miembros. Dichas entidades deben cumplir los principios de protección y confidencialidad establecidos en el presente Reglamento. Las diversas organizaciones deben mantener un control adecuado de las tareas externalizadas y ser responsables en última instancia de la aplicación de los requisitos prescritos en el presente Reglamento.
(8)
Es preciso asegurar que los profesionales que están directamente en contacto con las operaciones aéreas notifiquen los sucesos que representen un riesgo significativo para la seguridad aérea. Los diversos sistemas de notificación voluntaria deben servir de complemento a los sistemas de notificación obligatoria, permitiendo unos y otros la posibilidad de notificar detalles sobre sucesos concretos relacionados con la seguridad de la aviación. Deben establecer sistemas de notificación obligatoria y voluntaria las organizaciones, la Agencia y las autoridades competentes de los Estados miembros, y la información recabada debe transferirse a la autoridad competente para que lleve a cabo un adecuado seguimiento a fin de mejorar la seguridad de la aviación civil. Las organizaciones deben analizar los datos sobre sucesos que puedan tener una incidencia sobre la seguridad a fin de identificar los riesgos para la seguridad asociados a los sucesos notificados y tomar en caso necesario las adecuadas medidas correctoras o preventivas. Las organizaciones deben enviar los primeros resultados de sus análisis a la autoridad competente de los Estados miembros o a la Agencia y deben enviarles los resultados finales si los mismos determinan la existencia de un riesgo efectivo o potencial para la seguridad aérea. Las autoridades competentes de los Estados miembros y la Agencia deben crear un mecanismo similar para aquellos sucesos que se les hayan notificado directamente y supervisar adecuadamente las posibles medidas de evaluación y corrección o prevención adoptadas por las organizaciones de que se trate.
(9)
Las distintas categorías de personal que trabaja o interviene de algún otro modo en la aviación civil observan sucesos de interés para la prevención de accidentes y, por lo tanto, deben disponer de instrumentos que les permitan notificarlos y que garanticen su protección. Para alentar al personal a notificar y para permitirle apreciar mejor la incidencia positiva de la notificación de los sucesos para la seguridad aérea, es necesario informarle con regularidad sobre las medidas adoptadas en el marco de los sistemas de notificación de sucesos.
(10)
Los peligros y riesgos correspondientes a aeronaves complejas propulsadas por motores son muy diferentes a los de aeronaves de otro tipo. Por consiguiente, si bien el presente Reglamento debe abarcar la totalidad del sector de la aviación, sus obligaciones deben ser proporcionadas en función del ámbito de actividades y de la complejidad de las aeronaves. Así pues, las informaciones recopiladas en lo que se refiere a los sucesos en los que estén implicadas aeronaves distintas de las aeronaves complejas propulsadas por motores, deben estar sujetas a obligaciones de información simplificada mejor adaptadas a esta rama de la aviación.
(11)
Debe fomentarse el desarrollo de otros medios de recopilación de información sobre la seguridad, además de los sistemas prescritos por el presente Reglamento, a fin de obtener información adicional que pueda contribuir a mejorar la seguridad aérea. En las organizaciones que dispongan de sistemas ya creados de recogida de información sobre seguridad y que funcionen adecuadamente se debería autorizar la continuación de su uso a la vez que el de los sistemas que sean establecidos en aplicación del presente Reglamento.
(12)
Las autoridades encargadas de las investigaciones de seguridad y toda entidad a la que se haya confiado el control de la seguridad de la aviación civil en la Unión deben obtener pleno acceso a los datos de sucesos recogidos o a los informes de sucesos almacenados por sus Estados miembros para decidir, qué incidentes necesitan una investigación de seguridad, así como aprender en materia de seguridad en interés de la seguridad aérea, y cumplir sus obligaciones en materia de supervisión.
(13)
Es esencial obtener datos completos y de calidad, ya que los análisis y las tendencias basados en datos inexactos pueden producir resultados engañosos y orientar los esfuerzos hacia ámbitos que no requieren actuación alguna. Además, esos datos inexactos pueden provocar una pérdida de confianza en la información procedente de sistemas de notificación de sucesos. Para garantizar la calidad y favorecer la exhaustividad de las notificaciones de sucesos, estas deben incluir una información mínima que puede variar dependiendo de la categoría del suceso. Además, deben aplicarse procesos para comprobar la calidad de la información y evitar la falta de coherencia entre una notificación de suceso y los datos iniciales de suceso recogidos. Por otra parte, con el apoyo de la Comisión, deben impartirse unas orientaciones adecuadas, especialmente para garantizar la calidad y favorecer la exhaustividad de los datos, así como una integración coherente y uniforme de los datos en bases de datos. Deben organizarse asimismo talleres, especialmente por parte de la Comisión, para proporcionar el apoyo necesario.
(14)
La Comisión debe establecer un sistema europeo común de clasificación de riesgos que permita ayudar a determinar las medidas necesarias a corto plazo ante sucesos concretos que supongan un alto riesgo de seguridad. El sistema debe permitir asimismo determinar los ámbitos de riesgo principales cuando se examine la información agregada. Ese sistema debe ayudar a las entidades pertinentes a evaluar los sucesos y a determinar dónde concentrar mejor sus esfuerzos. Un esquema de clasificación de riesgos europeo común facilitará un planteamiento integrado y armonizado de la gestión de riesgos en todo el sistema europeo de aviación, permitiendo así a las organizaciones, los Estados miembros, la Comisión y la Agencia centrarse en los esfuerzos de mejora de la seguridad de un modo armonizado.
(15)
El sistema europeo común de clasificación de riesgos también debe permitir, cuando se examine la información agregada desde una perspectiva europea, determinar los principales ámbitos de riesgo en la Unión y apoyar la labor realizada en el contexto del Programa Europeo de Seguridad Aérea y del Plan Europeo de Seguridad Aérea. La Comisión debe prestar un apoyo adecuado para garantizar una clasificación de riesgos coherente y uniforme en todos los Estados miembros.
(16)
A fin de facilitar el intercambio de información, las notificaciones de sucesos deben almacenarse en unas bases de datos cuyo sistema sea compatible con el Centro Europeo de Coordinación de Sistemas de Información de Incidentes Aéreos (ECCAIRS) (el programa informático utilizado por todos los Estados miembros y el Repositorio Central Europeo (DCE) para almacenar notificaciones de sucesos) y con la taxonomía ADREP (taxonomía de la Organización de la Aviación Civil Internacional (OACI), que también se utiliza para el programa informático ECCAIRS). La Agencia y la Comisión deben prestar apoyo técnico para la interoperabilidad de los sistemas.
(17)
Las organizaciones almacenarán en una base de datos las notificaciones de sucesos resultantes de datos sobre sucesos recogidos a través de los sistemas obligatorios y, cuando proceda, también de los voluntarios. La complejidad de la base de datos debe ser proporcional al tamaño de la organización de que se trate y/o a su relevancia con respecto a los objetivos del presente Reglamento, y debe contener, como mínimo, un fichero de datos con los campos de datos obligatorios comunes y, cuando proceda, los campos de datos específicos obligatorios.
(18)
Un suceso en el que esté implicada una aeronave matriculada en un Estado miembro o explotada por una organización establecida en un Estado miembro debe notificarse aun en caso de haberse producido fuera del territorio de ese Estado miembro.
(19)
Debe intercambiarse en la Unión la información sobre sucesos para reforzar la detección de peligros reales o potenciales. Además, ello debe permitir a los Estados miembros acceder a toda la información sobre los sucesos que se produzcan en su territorio o en su espacio aéreo pero que se notifiquen a otro Estado miembro. Debe permitir también a la Agencia disponer de información exacta sobre los sucesos y acceder a todas las notificaciones de sucesos recogidas en la Unión, con el fin de que esta pueda aplicar, en caso necesario, las medidas de corrección necesarias para contrarrestar un riesgo observado en la Unión. Esto debería permitir a las autoridades competentes de los Estados miembros disponer de información exacta de los sucesos acaecidos en su espacio aéreo, a efectos de permitirles tomar las medidas de corrección necesarias para contrarrestar un riesgo observado en su territorio.
(20)
El objetivo del intercambio de información sobre sucesos debe centrarse principalmente en prevenir los accidentes e incidentes aéreos. No debe ser utilizado para atribuir faltas ni responsabilidades ni para proceder a evaluaciones comparativas de la seguridad.
(21)
La forma más eficaz de garantizar el intercambio de un gran volumen de información de seguridad entre todos los Estados miembros, la Comisión y la Agencia es el Repositorio Central Europeo, siempre que los Estados miembros, la Comisión y la Agencia tengan pleno acceso al mismo.
(22)
Toda la información relacionada con la seguridad procedente de las notificaciones de sucesos recogidas en la Unión Europea debe transferirse al Repositorio Central en el momento oportuno. Debe tratarse tanto de la recogida de incidentes como de la información sobre accidentes e incidentes graves investigados en virtud del Reglamento (UE) no 996/2010.
(23)
La información sobre sucesos almacenada en las bases de datos de las organizaciones, de los Estados miembros y de la Agencia debe estar sujeta a lo dispuesto en el presente Reglamento.
(24)
Toda la información sobre seguridad contenida en el Repositorio Central Europeo debe estar disponible para las entidades encargadas de regular la seguridad de la aviación civil en la Unión, incluida la Agencia, y para las autoridades responsables de la investigación de accidentes e incidentes en la Unión.
(25)
Las partes interesadas deben tener la posibilidad de solicitar acceso a algunas informaciones contenidas en el Repositorio Central Europeo, respetando las normas de confidencialidad de esta información y el anonimato de las personas implicadas.
(26)
Dado que los puntos de contacto nacionales son los que mejor conocen a las partes interesadas establecidas en un Estado miembro dado, cada punto de contacto nacional debe tramitar las peticiones de las partes interesadas establecidas en el territorio de su propio Estado miembro, mientras que las solicitudes de las partes interesadas de terceros países o de organizaciones internacionales deben ser tramitadas por la Comisión.
(27)
Debe analizarse la información contenida en las notificaciones de sucesos y deben determinarse los riesgos para la seguridad. Como consecuencia de ello, deben determinarse y aplicarse en el momento oportuno, en su caso, las medidas adecuadas para mejorar la seguridad aérea. La información sobre el análisis y el seguimiento de los sucesos debe difundirse dentro de las organizaciones, de las autoridades competentes de los Estados miembros y de la Agencia, ya que facilitar información de retorno sobre los sucesos notificados constituye un buen incentivo para que las personas notifiquen otros sucesos. Siempre que sea pertinente y factible, se comunicará la información sobre el análisis y seguimiento de los sucesos también a las personas que hayan notificado sucesos directamente a las autoridades competentes de los Estados miembros y a la Agencia. Esta información debe atenerse a las normas de confidencialidad y de protección del notificante y de las personas mencionadas en las notificaciones de sucesos con arreglo al presente Reglamento.
(28)
El presente Reglamento debe asistir a los Estados miembros, a la Agencia y a las organizaciones en su gestión de los riesgos de la seguridad aérea. Los sistemas de gestión de la seguridad de los Estados miembros y de la Agencia complementarán los de las organizaciones. Al tiempo que las organizaciones gestionan los riesgos para la seguridad vinculados a su actividad concreta, las autoridades competentes de los Estados miembros y la Agencia gestionan los riesgos de seguridad para los sistemas de aviación de, respectivamente, Estados miembros completos y de la Unión como un todo, al ocuparse de riesgos comunes para la seguridad de la aviación dentro de su correspondiente Estado miembro o a escala de la Unión. Las responsabilidades de la Agencia y de las autoridades competentes de los Estados miembros no eximirán a las organizaciones de sus responsabilidades directas en materia de gestión de la seguridad inherentes a los productos y servicios que ofrecen. A tal fin, las organizaciones deben recabar y analizar las informaciones relativas a los sucesos para determinar y paliar los riesgos asociados con su actividad; asimismo deberán evaluar otros riesgos asociados para la seguridad y asignar recursos para la adopción de medidas inmediatas y adecuadas con el fin de mitigar el riesgo para la seguridad. Las correspondientes autoridades competentes se encargarán de supervisar la totalidad del proceso y, cuando sea necesario, pedirán que se tomen medidas adicionales para garantizar que se hayan subsanado de forma adecuada las deficiencias en materia de seguridad. Por otra parte, las autoridades competentes de los Estados miembros y la Agencia complementarán los sistemas de gestión de riesgo implantados por las organizaciones a escala de los Estados miembros y a escala europea, respectivamente.
(29)
Al determinar las acciones que deben incluirse en los programas y planes de seguridad estatales, y para garantizar que las medidas estén basadas en pruebas, los Estados miembros deben utilizar la información procedente de las notificaciones de sucesos recopiladas y de su análisis. Los programas de seguridad estatales y los planes de seguridad estatales se complementarán a escala de la Unión con el programa de seguridad de la aviación europea y con el plan de seguridad de la aviación europea.
(30)
Dado que el objetivo de mejora de la seguridad aérea no puede ser alcanzado de manera suficiente por los Estados miembros, ya que los sistemas de notificación empleados por los Estados miembros de forma aislada son menos eficaces que una red coordinada con intercambio de información que permita determinar los posibles problemas de seguridad y los principales ámbitos de riesgo en la Unión, el análisis nacional debe complementarse con un análisis y seguimiento a nivel de la Unión para garantizar una mejor prevención de accidentes e incidentes en la aviación. Esta tarea a nivel de la Unión debe ser realizada por una red de analistas de la seguridad aérea en coordinación con la Agencia y con la Comisión. La red de analistas de la seguridad aérea debe poder decidir por consenso invitar a otros observadores a sus reuniones, por ejemplo a trabajadores o representantes del sector.
(31)
El Programa Europeo de Seguridad Aérea y el Plan Europeo de Seguridad Aérea deben aprovechar, en particular, la labor de la red de analistas de la seguridad aérea para determinar de manera documentada las medidas que deben aplicarse en la Unión.
(32)
Debe proporcionarse al público en general información agregada general sobre el nivel de la seguridad aérea en los Estados miembros y en la Unión. Esta información debe abarcar, en particular, las tendencias y los análisis derivados de la aplicación del presente Reglamento por los Estados miembros, así como la información sobre el contenido del Repositorio Central Europeo en una forma agregada, y podrá proporcionarse mediante la publicación de los indicadores de funcionamiento en materia de seguridad.
(33)
El sistema de seguridad de la aviación civil se establece basándose en las reacciones y las enseñanzas aprendidas de los accidentes e incidentes. La notificación de sucesos y el uso de la información contenida en las notificaciones para la mejora de la seguridad dependen de una relación de confianza entre el notificante del suceso y la entidad encargada de la recogida y evaluación de las notificaciones. Esto requiere una estricta aplicación de las normas de confidencialidad. La protección de la información sobre seguridad del uso inadecuado y la limitación del acceso al Repositorio Central Europeo únicamente a las partes interesadas que participan en la mejora de la seguridad de la aviación civil deben servir para garantizar la disponibilidad constante de información sobre seguridad, a fin de que puedan tomarse a tiempo las medidas de prevención adecuadas y mejore la seguridad aérea. En este contexto, la información de seguridad sensible debe protegerse adecuadamente y debe asegurarse su recogida garantizando su confidencialidad, protegiendo las fuentes y garantizando la confianza del personal que trabaja en el sector de la aviación civil. Deben adoptarse medidas adecuadas para garantizar que la información recopilada mediante los sistemas de notificación de sucesos es mantenida confidencial y que el acceso al Repositorio Central Europeo sea restringido. Las leyes nacionales sobre libertad de la información deben tener en cuenta la necesaria confidencialidad de dicha información. Conviene proteger adecuadamente la información recogida contra usos no autorizados o divulgaciones. Debe usarse estrictamente para mantener o mejorar la seguridad aérea y no debe ser utilizada para atribuir culpabilidades o responsabilidades.
(34)
Con el fin de garantizar la confianza de los trabajadores o del personal contratado en el sistema de notificación de sucesos de la organización, debe protegerse adecuadamente la información contenida en las notificaciones de sucesos, y no se la empleará para fines distintos de la mejora de la seguridad aérea. Las normas internas de «cultura justa» que adopten las organizaciones en virtud del presente Reglamento deben contribuir, en particular, a la consecución de este objetivo. Asimismo, la limitación de la transmisión de datos personales o de información que permita la identificación del notificante o de las demás personas mencionadas en las notificaciones de sucesos, merced a la separación neta entre los servicios que se ocupan de las notificaciones de sucesos y el resto de la organización, puede constituir un modo eficaz para lograr este objetivo.
(35)
La persona física que notifique un suceso o que esté mencionada en los informes la notificación de un suceso debe estar adecuadamente protegida. En este contexto, las notificaciones de sucesos deben carecer de identificación y los datos correspondientes al notificante y a las personas mencionadas en las notificaciones no deben registrarse en bases de datos.
(36)
Además, el sector de la aviación civil debe promover una «cultura de la seguridad» que facilite la notificación espontánea de sucesos, haciendo avanzar así el principio de una «cultura justa». La «cultura justa» es un elemento esencial del concepto más amplio de «cultura de la seguridad», que constituye una piedra angular de un sólido sistema de gestión de la seguridad. Unos principios de la «cultura de la seguridad» que abarquen el medio ambiente no deben impedir la adopción de medidas necesarias para mantener o aumentar el nivel de la seguridad aérea.
(37)
La «cultura justa» debe alentar a las personas a notificar información relacionada con la seguridad. No obstante, no debe eximirlas de sus responsabilidades habituales. En este contexto, los trabajadores y el personal contratado no deben exponerse a perjuicio alguno con motivo de la información que hayan suministrado en virtud del presente Reglamento, salvo en casos de conducta dolosa o en situaciones en que se haya producido una omisión manifiesta, importante y grave del deber de diligencia ante un riesgo evidente y una falta profesional grave a la hora de prestar la diligencia que evidentemente se requiere en esas circunstancias, que den lugar a daños previsibles a personas o bienes o que comprometan gravemente el nivel de la seguridad aérea.
(38)
Con el fin de alentar a la notificación de sucesos que afecten a la seguridad, debe ser oportuno proteger, además de a quienes notifiquen los sucesos, también a las personas mencionadas en las notificaciones de sucesos de que se trate. No obstante, esta protección no debe eximir a dichas personas de sus obligaciones de notificación de conformidad con el presente Reglamento. En particular, en una situación en que apareciera mencionada en las notificaciones de un suceso una persona que a su vez estuviera obligada a informar del mismo suceso y hubiera omitido deliberadamente esa notificación, dicha persona perdería su protección y podría ser objeto de sanciones en aplicación del presente Reglamento.
(39)
Sin perjuicio del Derecho penal nacional y de la buena administración de justicia, es importante delimitar claramente el ámbito que protege al notificante y a las demás personas mencionadas en el suceso notificado de represalias o actuaciones judiciales.
(40)
Para mejorar la confianza de las personas en el sistema, el tratamiento de las notificaciones de sucesos debe organizarse de tal forma que se proteja adecuadamente la confidencialidad de la identidad del notificante y de las demás personas mencionadas en la notificación del suceso para así promover una «cultura justa». Con ello se pretende, siempre que sea posible, propiciar la creación de un sistema independiente de gestión de las notificaciones de sucesos.
(41)
El personal de las organizaciones, de las autoridades competentes de un Estado miembro y de la Agencia encargado de la evaluación, tratamiento o análisis de sucesos desempeña un papel significativo en la determinación de riesgos o deficiencias de seguridad. La experiencia muestra que cuando se analizan retrospectivamente los sucesos tras un accidente, dicho análisis da lugar a la determinación de riesgos y deficiencias que en otras condiciones podrían haberse pasado por alto. Por lo tanto, tales personas podrían temer las posibles consecuencias en términos de imputación ante las autoridades judiciales. Sin perjuicio de las disposiciones aplicables del Derecho penal nacional y de una adecuada administración de justicia, los Estados miembros se abstendrán de incoar acciones legales contra las personas que trabajan en las autoridades competentes de los Estados miembros, para los mecanismos de evaluación, tratamiento o análisis de sucesos respecto de decisiones adoptadas en el marco de sus funciones que, posteriormente y con una mirada retrospectiva, se revelen erróneas o ineficaces, pero que cuando fueron adoptadas y con la información de la que se disponía en ese momento, eran proporcionadas y apropiadas.
(42)
Los trabajadores y el personal contratado deben poder notificar incumplimientos de los principios que delimitan su protección en virtud del presente Reglamento y no deben ser sancionados por realizar tales notificaciones. Los Estados miembros deben definir las consecuencias para aquellos que infrinjan los principios de la protección del notificante y de otras personas mencionadas en las notificaciones y adoptar medidas de reparación o sanciones, según proceda.
(43)
Las personas físicas pueden verse disuadidas de notificar sucesos por el temor de declarar contra sí mismas y de las posibles consecuencias en términos de imputación ante las autoridades judiciales. Los objetivos del presente Reglamento podrán alcanzarse sin interferir de forma indebida con los sistemas de administración de justicia de los Estados miembros. Por lo tanto, es conveniente disponer que las infracciones no premeditadas o realizadas por descuido que obren en conocimiento de las autoridades de los Estados miembros únicamente merced al tipo de notificación indicada en el presente Reglamento no sean objeto de procedimientos disciplinarios, administrativos o penales, salvo que así lo disponga el Derecho penal nacional. No obstante, la presente prohibición no cubrirá el derecho de terceros a iniciar una acción pública, que únicamente estará sujeto al Derecho nacional.
(44)
Sin embargo, en el contexto del mencionado entorno de «cultura justa», los Estados miembros deben conservar la posibilidad de ampliar la prohibición de utilizar las notificaciones de sucesos como prueba contra los notificantes en procedimientos administrativos y disciplinarios a los procesos civiles o penales.
(45)
Además, debe fomentarse y formalizarse la cooperación entre las autoridades judiciales y de seguridad por medio de acuerdos previos que respeten el equilibrio entre los distintos intereses públicos en juego y se centren especialmente en el acceso y la utilización de las notificaciones de sucesos que figuran en las bases de datos nacionales.
(46)
A fin de respaldar el incremento de las responsabilidades que el presente Reglamento atribuye a la Agencia, debe dotarse a la Agencia de los recursos suficientes para llevar a cabo las tareas adicionales que se le asignan.
(47)
Para complementar o modificar el presente Reglamento, deben delegarse en la Comisión los poderes para adoptar actos de conformidad con el artículo 290 del Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea. Reviste particular importancia que la Comisión lleve a cabo las consultas apropiadas durante sus trabajos preparatorios, contando también con la intervención de expertos. Al preparar y redactar los actos delegados, la Comisión debe garantizar una transmisión simultánea, oportuna y apropiada de los documentos pertinentes al Parlamento Europeo y al Consejo.
(48)
A la hora de aplicar el presente Reglamento, la Comisión debe consultar a la Agencia y a la red de analistas de la seguridad aérea a que se hace referencia en el mismo.
(49)
A fin de garantizar la uniformidad de las condiciones de ejecución del presente Reglamento, deben conferirse a la Comisión competencias de ejecución. Es preciso que la Comisión ejerza dichas competencias de conformidad con el Reglamento (UE) no 182/2011 del Parlamento Europeo y del Consejo (5).
(50)
Las normas sobre el tratamiento de datos y la protección de las personas físicas, tal como se define en la Directiva 95/46/CE del Parlamento Europeo y del Consejo (6), y en el Reglamento (CE) no 45/2001 del Parlamento Europeo y del Consejo (7), deben respetarse plenamente en la aplicación del presente Reglamento. Las normas sobre el acceso a los datos, según se define en el Reglamento (CE) no 1049/2001 del Parlamento Europeo y del Consejo (8), deben respetarse plenamente en la aplicación del presente Reglamento, salvo cuando se trate de la difusión de los datos y de la información contenida en el Repositorio Central Europeo, que están protegidos en virtud de las normas de acceso más estrictas establecidas en el presente Reglamento.
(51)
Las sanciones deben, en particular, permitir sancionar a toda persona o entidad que, en infracción del presente Reglamento, haga un uso indebido de información protegida por este; proceda de forma perjudicial para el notificante de un suceso o para otras personas mencionadas en las notificaciones de sucesos, salvo en los casos de exenciones previstas en el presente Reglamento. no establezca un entorno propicio para permitir la recogida de datos de sucesos; no analice la información recogida y no actúe para resolver las deficiencias o posibles deficiencias de seguridad detectadas; no comparta la información recabada en aplicación del presente Reglamento.
(52)
Dado que el objetivo del presente Reglamento, a saber, el establecimiento de normas comunes en el ámbito de la notificación de sucesos en la aviación civil, no puede ser alcanzado de manera suficiente por los Estados miembros, sino que, debido a sus dimensiones y efectos, puede lograrse mejor a escala de la Unión, esta puede adoptar medidas, de acuerdo con el principio de subsidiariedad establecido en el artículo 5 del Tratado de la Unión Europea. De conformidad con el principio de proporcionalidad establecido en el mismo artículo, el presente Reglamento no excede de lo necesario para alcanzar dicho objetivo.
(53)
Por consiguiente, procede modificar el Reglamento (UE) no 996/2010 en consecuencia.
(54)
La Directiva 2003/42/CE del Parlamento Europeo y del Consejo (9), el Reglamento (CE) de la Comisión no 1321/2007 (10), y el Reglamento (CE) no 1330/2007 de la Comisión (11), deben por ello ser derogados.
(55)
El Supervisor Europeo de Protección de Datos fue consultado de conformidad con el artículo 28, apartado 2 del Reglamento (CE) no 45/2001 y emitió un dictamen el 10 de abril de 2013 (12).
HAN ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Objetivos
1. El presente Reglamento tiene como finalidad mejorar la seguridad de la aviación mediante disposiciones que garanticen la notificación, recogida, almacenamiento, protección, intercambio, difusión y análisis de la información pertinente sobre seguridad de la aviación civil.
El presente Reglamento garantizará:
a)
que, cuando proceda, se tomen medidas de seguridad en el momento oportuno basadas en el análisis de la información recogida;
b)
la disponibilidad permanente de las informaciones de seguridad mediante normas relativas a la confidencialidad y al uso adecuado de las mismas, así como una protección armonizada y reforzada del notificante y de las personas mencionadas en los informes de sucesos, y
c)
que los riesgos para la seguridad aérea se examinen y traten tanto a escala de la Unión como nacional.
2. El único objetivo de la notificación de sucesos es prevenir futuros accidentes e incidentes y no atribuir faltas o responsabilidades.
Artículo 2
Definiciones
A efectos del presente Reglamento, se entenderá por:
1) «notificante»: una persona física que notifica un suceso en virtud del presente Reglamento;
2) «aeronave»: máquina que puede sostenerse en la atmósfera a partir de reacciones del aire distintas de las reacciones del aire contra la superficie de la tierra;
3) «incidente»: un incidente según la acepción del Reglamento (UE) no 996/2010;
4) «incidente grave»: un incidente grave según la acepción del Reglamento (UE) no 996/2010;
5) «accidente»: un accidente según la acepción del Reglamento (UE) no 996/2010;
6) «información sin identificación»: información derivada de las notificaciones de sucesos de la cual se han eliminado todos los datos personales, como nombres y direcciones de personas físicas;
7) «suceso»: cualquier acontecimiento relacionado con la seguridad que ponga en peligro o que, en caso de no ser corregido o abordado, pueda poner en peligro una aeronave, sus ocupantes o cualquier otra persona, incluidos, en particular, los accidentes e incidentes graves;
8) «organización»: cualquier organización que ofrezca productos en el sector de la aviación o que emplee, contrate o utilice los servicios de personas que deban notificar los sucesos de conformidad con el artículo 4, apartado 3;
9) «anonimización»: la eliminación, en las notificaciones de sucesos, de todos los datos personales referentes al notificante y a las personas mencionadas en relación con el suceso, y de todos aquellos datos, como el nombre de la organización o las organizaciones implicadas en el suceso, que permitan identificar al notificante o a terceros o que den lugar a que esa identidad se deduzca de dicha información;
10) «peligro»: una situación o un objeto que tiene la posibilidad de causar la muerte o lesiones a personas, daños a equipos o estructuras, pérdida de materiales o reducción de la capacidad de una persona para realizar una función predeterminada;
11) «autoridad encargada de las investigaciones de seguridad»: la autoridad nacional permanente encargada de las investigaciones de seguridad en la aviación civil que realiza o supervisa dichas investigaciones de seguridad, tal como se define en el artículo 4 del Reglamento (UE) no 996/2010;
12) «cultura justa»: aquella en la que no se castigue a los operadores y demás personal de primera línea por sus acciones, omisiones o decisiones cuando sean acordes con su experiencia y capacitación, pero en la cual no se toleren la negligencia grave, las infracciones intencionadas ni los actos destructivos;
13) «punto de contacto»:
a)
cuando una parte interesada establecida en un Estado miembro formule una solicitud de información, la autoridad competente designada por cada Estado miembro de conformidad con el artículo 6, apartado 3;
b)
cuando una parte interesada no establecida en la Unión formule una solicitud de información, la Comisión;
14) «parte interesada»: cualquier persona física, cualquier persona jurídica o cualquier organismo oficial, con o sin personalidad jurídica propia, que pueda contribuir a mejorar la seguridad de la aviación civil accediendo a la información sobre sucesos que se intercambien los Estados miembros y que esté incluida en una de las categorías de partes interesadas que establece el anexo II;
15) «programa de seguridad estatal»: un conjunto integrado de disposiciones a escala de la unión, junto con las actividades y procesos destinados a gestionar la seguridad de la aviación civil a escala europea;
16) «Plan Europeo de Seguridad Aérea»: la evaluación de las cuestiones de seguridad y el plan de acción correspondiente a nivel europeo;
17) «Programa Europeo de Seguridad Aérea»: el conjunto de normas integradas a nivel de la Unión, junto con las actividades y procedimientos utilizados para gestionar en común la seguridad a escala europea;
18) «sistema de gestión de la seguridad»: un planteamiento sistemático aplicado a la gestión de la seguridad, con las estructuras de organización, modelo de rendición de cuentas, políticas y procedimientos que sean necesarios; e incluye cualquier sistema de gestión que, de forma independiente o integrado con otros sistemas de gestión de la organización, se ocupe de la gestión de la seguridad.
Artículo 3
Objeto y ámbito de aplicación
1. El presente Reglamento establece normas sobre:
a)
la notificación de sucesos que pongan en peligro o que, en caso de no ser corregidos o abordados, puedan poner en peligro una aeronave, a sus ocupantes, a cualquier otra persona, o a un equipo o instalación que afecte a las operaciones de la aeronave, y de otra información pertinente en este contexto;
b)
el análisis y la acción consecutiva respecto de los sucesos notificados;
c)
la protección de los profesionales de la aviación;
d)
el uso adecuado de la información relacionada con la seguridad recopilada;
e)
la integración de la información en el Repositorio Central Europeo, y
f)
la difusión de esta información anonimizada a las partes interesadas, con el objetivo de proporcionarles la información que necesiten para mejorar la seguridad de la aviación.
2. El presente Reglamento se aplica a los sucesos y a otras informaciones relativas a la seguridad que impliquen a las aeronaves civiles, con excepción de las aeronaves a que se refiere el anexo II del Reglamento (CE) no 216/2008. Los Estados miembros podrán decidir aplicar asimismo el presente Reglamento a los sucesos y a otras informaciones relativas a la seguridad que impliquen a las aeronaves a que se refiere el anexo II del citado Reglamento.
Artículo 4
Notificación obligatoria
1. Las personas indicadas en el apartado 6 notificarán los sucesos que puedan constituir un riesgo significativo para la seguridad aérea y que correspondan a las categorías siguientes con arreglo al sistema de notificación obligatoria de sucesos establecido en el presente artículo:
a)
los sucesos relacionados con la operación de la aeronave, tales como los sucesos relacionados con:
i)
sucesos relacionados con las colisiones,
ii)
sucesos relacionados con el despegue y el aterrizaje,
iii)
sucesos relacionados con el combustible,
iv)
los sucesos en vuelo,
v)
los sucesos relacionados con la comunicación,
vi)
los sucesos relacionados con lesiones, emergencias y otras situaciones críticas,
vii)
la incapacitación de la tripulación u otros sucesos que afecten a la tripulación,
viii)
sucesos relacionados con las condiciones meteorológicas o la seguridad;
b)
los sucesos relacionados con las condiciones técnicas, el mantenimiento y la reparación de la aeronave, tales como:
i)
defectos estructurales,
ii)
averías del sistema,
iii)
problemas de mantenimiento o de reparación,
iv)
problemas de propulsión (incluidos los motores, hélices y sistemas de rotores) y problemas de las unidades de potencia auxiliar;
c)
sucesos relacionados con servicios e instalaciones de navegación aérea, como:
i)
colisiones, situaciones en que casi se produzca una colisión o posibles colisiones,
ii)
sucesos específicos de gestión del tránsito aéreo y servicios de navegación (ATM/ANS), y
iii)
sucesos operativos ATM/ANS;
d)
sucesos relacionados con aeródromos y servicios en tierra, tales como:
i)
sucesos relacionados con actividades e instalaciones de aeródromos,
ii)
con la gestión de pasajeros, equipajes, correo y carga,
iii)
así como con la manipulación y el mantenimiento de aeronaves en tierra.
2. Cada organización establecida en un Estado miembro establecerá un sistema de notificación obligatoria de los sucesos aludidos en el apartado 1 para facilitar la recogida de datos de dichos sucesos.
3. Cada Estado miembro establecerá un sistema de notificación obligatoria para facilitar la recogida de datos de sucesos, incluida la recogida de datos de sucesos recopilados por organizaciones en aplicación del apartado 2.
4. La Agencia Europea de Seguridad Aérea (la ”Agencia”) establecerá un sistema de notificación obligatoria para facilitar la recogida de información sobre sucesos, incluida la recogida de datos relativos a los sucesos y recopilados por organizaciones certificadas o aprobadas por la Agencia en aplicación del apartado 2.
5. La Comisión adoptará, en forma de actos de ejecución, una lista de clasificación de los sucesos a la que procederá remitirse para la notificación de sucesos con arreglo al apartado 1. Tales actos de ejecución se adoptarán con arreglo al procedimiento de examen a que se refiere el artículo 19, apartado 2.
La Comisión incluirá en dichos actos de ejecución una lista separada de clasificación de sucesos aplicables a las aeronaves distintas de las aeronaves complejas propulsadas por motores. Dicha lista constituirá una versión simplificada de la lista aludida en el párrafo primero y contendrá, si procede, adaptaciones a las especificidades de este sector de la aviación.
6. Las siguientes personas físicas deberán notificar los sucesos a que se refiere el apartado 1 mediante el sistema establecido por la organización que las emplea de conformidad con el apartado 2, o, en su defecto, mediante el sistema creado por el Estado miembro de establecimiento de su organización, o por el Estado que expidió, validó u homologó la licencia del piloto, de conformidad con el apartado 3, o por medio del sistema establecido por la Agencia de conformidad con el apartado 4:
a)
el comandante de una aeronave matriculada en un Estado miembro o de una aeronave matriculada fuera de la Unión, pero utilizada por un operador para el que un Estado miembro garantiza la supervisión de las operaciones o por un operador establecido en la Unión, o, en caso de que el comandante no esté en condiciones de notificar el suceso, cualquier otro miembro de la tripulación que le siga en la cadena de mando de la aeronave;
b)
las personas dedicadas al diseño, la fabricación, el control de la navegabilidad continua, el mantenimiento o la modificación de una aeronave, o cualquier equipo o parte de ella, bajo la supervisión de un Estado miembro o bajo la supervisión de la Agencia;
c)
las personas que firmen un certificado de revisión de la navegabilidad aérea, o un certificado de aptitud para el servicio respecto de una aeronave, o de cualquier equipo o parte de ella, bajo la supervisión de un Estado miembro o bajo la supervisión de la Agencia;
d)
las personas que desempeñen una función que requiera la autorización de un Estado miembro como miembros del personal de un proveedor de servicios de tránsito aéreo a quienes que se hayan confiado responsabilidades relacionadas con servicios de navegación aérea, o como oficiales de servicios de información de vuelo;
e)
las personas que desempeñen una función relacionada con la gestión de la seguridad de un aeropuerto al que se aplique el Reglamento (CE) no 1008/2008 del Parlamento Europeo y del Consejo (13);
f)
las personas que desempeñen una función relacionada con la instalación, modificación, mantenimiento, reparación, revisión, control en vuelo o inspección de instalaciones de navegación aérea cuya responsabilidad recaiga en un Estado miembro;
g)
las personas que desempeñen una función relacionada con el mantenimiento de una aeronave en tierra, incluidas las operaciones de carga de combustible, preparación de la hoja de embarque, carga, descongelación y remolque en un aeródromo a los que afecta el Reglamento (CE) no 1008/2008.
7. Las personas enumeradas en el apartado 6 notificarán los sucesos en un plazo de 72 horas desde el momento en que hayan tenido conocimiento del suceso, a menos que se lo impidan circunstancias excepcionales.
8. Tras la notificación de un suceso, toda organización establecida en un Estado miembro que no esté cubierta por el apartado 9 notificará lo antes posible a la autoridad competente de ese Estado miembro, según lo mencionado en el artículo 6, apartado 3, los datos de sucesos recogidos de conformidad con el apartado 2 del presente artículo, y en todo caso antes del término de un plazo no superior a 72 horas desde el momento en que hayan tenido conocimiento del suceso.
9. Tras la notificación del suceso, cada organización establecida en un Estado miembro y certificada o aprobada por la Agencia notificará a la Agencia lo antes posible los datos de sucesos recogidos de conformidad con el apartado 2, y en todo caso antes del término de un plazo no superior a 72 horas desde el momento en que hayan tenido conocimiento del suceso.
Artículo 5
Notificación voluntaria
1. Cada organización establecida en un Estado miembro creará un sistema de notificación voluntaria para facilitar la recogida de:
a)
información y datos sobre sucesos que puedan no ser captados por el sistema de notificación obligatoria;
b)
otra información relacionada con la seguridad que el notificante perciba como un peligro real o potencial para la seguridad aérea.
2. Cada Estado miembro establecerá un sistema de notificación voluntaria para facilitar la recogida de:
a)
detalles de sucesos que puedan no ser recopilados por el sistema de notificación obligatoria;
b)
otra información relacionada con la seguridad que el notificante perciba como un peligro real o potencial para la seguridad aérea.
Este sistema incluirá asimismo, pero sin limitarse a ello, la recogida de información recopilada por organizaciones en virtud del apartado 6.
3. La Agencia establecerá un sistema de notificación voluntaria para facilitar la recogida de:
a)
detalles de sucesos que puedan no ser recopilados por el sistema de notificación obligatoria;
b)
otra información relacionada con la seguridad que el notificante perciba como un peligro real o potencial para la seguridad aérea.
Este sistema incluirá asimismo, pero sin limitarse a ello, la recogida de información recopilada por las organizaciones certificadas o aprobadas por la Agencia en virtud del apartado 1.
4. Los sistemas de notificación voluntaria se utilizarán para facilitar la recogida de datos sobre sucesos e información relacionada con la seguridad:
a)
que no esté sujeta a notificación obligatoria en virtud del artículo 4, apartado 1;
b)
notificada por personas no mencionadas en el artículo 4, apartado 6.
5. Cada organización establecida en un Estado miembro y certificada o aprobada por la Agencia comunicará a la Agencia en el momento oportuno los datos de sucesos así como la información relacionada con la seguridad que pueda implicar un riesgo real o potencial para la seguridad aérea y que hayan sido recogidos de conformidad con el apartado 1.
6. Toda organización establecida en un Estado miembro que no esté certificada o aprobada por la Agencia notificará oportunamente a la autoridad competente de ese Estado miembro, designado en virtud del artículo 6, apartado 3, los datos de sucesos así como cualquier otra información relacionada con la seguridad que pueda implicar un riesgo real o potencial para la seguridad aérea y que hayan sido recogidos de conformidad con el apartado 1 del presente artículo. Los Estados miembros podrán exigir a cualquier organización establecida en su territorio que notifique los datos de todos los sucesos de conformidad con el apartado 1.
7. Los Estados miembros, la Agencia y las organizaciones podrán establecer otros sistemas de recogida y tratamiento de información sobre seguridad para recoger información de sucesos que puedan no ser recopilados por los sistemas de notificación mencionados en el artículo 4 y en los apartados 1, 2 y 3 del presente artículo. Esos sistemas podrán incluir la información a entidades distintas de las indicadas en el artículo 6, apartado 3, y podrán implicar la participación activa:
a)
del sector de la industria aérea;
b)
de las organizaciones profesionales del personal de aviación.
8. La información recibida de notificaciones voluntarias y obligatorias podrá integrarse en un sistema único.
Artículo 6
Recogida y conservación de la información
1. Cada organización establecida en un Estado miembro deberá designar una o varias personas para gestionar de manera independiente la recogida, evaluación, tratamiento, análisis y almacenamiento de datos sobre los sucesos notificados en virtud de los artículos 4 y 5.
La gestión de las notificaciones se llevará a cabo con vistas a prevenir el empleo de la información para fines distintos de seguridad, y protegerá adecuadamente la confidencialidad del notificante y de toda persona mencionada en relación con un suceso, con miras a fomentar una «cultura justa».
2. Previo acuerdo de la autoridad competente, las organizaciones pequeñas podrán establecer un mecanismo simplificado de recogida, evaluación, tratamiento, análisis y almacenamiento de los sucesos. Podrán compartir estas funciones con organizaciones de la misma naturaleza, respetando a la vez las normas de confidencialidad y de protección a tenor del presente Reglamento.
3. Cada Estado miembro designará a una o varias autoridades competentes a fin de instaurar un mecanismo para la recogida, evaluación, tratamiento, análisis y almacenamiento independientes de datos sobre los sucesos notificados en virtud de los artículos 4 y 5.
La gestión de las notificaciones se llevará a cabo con vistas a prevenir el empleo de la información para fines distintos de seguridad, y protegerá adecuadamente la confidencialidad de la identidad del notificante y de las personas mencionadas en relación con un suceso, con miras a fomentar una «cultura justa».
Las autoridades a las que podrá encomendarse esa responsabilidad de acuerdo con el párrafo primero, conjuntamente o por separado, serán las siguientes:
a)
las autoridades nacionales de aviación civil, y/o
b)
la autoridad encargada de las investigaciones de seguridad, y/o
c)
el organismo o entidad independiente, establecido en la Unión, al que se encomiende esta tarea.
En caso de que un Estado miembro designe varios organismos o entidades, escogerá uno de ellos como punto de contacto para la transferencia de la información mencionada en el artículo 8, apartado 2.
4. La Agencia designará a una o varias personas encargadas de establecer un mecanismo que permita recopilar, evaluar, tratar, analizar y almacenar de manera independiente los datos sobre sucesos notificados con arreglo a los artículos 4 y 5.
La gestión de las notificaciones se llevará a cabo con vistas a prevenir el empleo de la información para fines distintos de seguridad, y protegerá adecuadamente la confidencialidad de la identidad del notificante y de las personas mencionadas en relación con un suceso, con miras a fomentar una «cultura justa».
5. Las organizaciones almacenarán en una o varias bases de datos las notificaciones de sucesos redactadas sobre la base de los datos sobre sucesos recogidos de conformidad con los artículos 4 y 5.
6. Las autoridades competentes a que se refiere el apartado 3 almacenarán en una base de datos nacional las notificaciones de sucesos redactadas sobre la base de los datos de sucesos recogidos de conformidad con los artículos 4 y 5.
7. La información pertinente sobre accidentes e incidentes graves que las autoridades encargadas de las investigaciones de seguridad hayan recogido o hecho pública también se almacenará en esa base de datos nacional.
8. La Agencia almacenará en una base de datos las notificaciones de sucesos redactadas sobre la base de los datos de sucesos recogidos de conformidad con los artículos 4 y 5.
9. Las autoridades encargadas de las investigaciones de seguridad tendrán pleno acceso a su base de datos nacional mencionada en el apartado 6 para cumplir las obligaciones que establece el artículo 5, apartado 4, del Reglamento (UE) no 996/2010.
10. Las autoridades de aviación civil de los Estados miembros tendrán pleno acceso a su respectiva base de datos nacional mencionada en el apartado 6 a efectos del ejercicio de sus responsabilidades relacionadas con la seguridad.
Artículo 7
Calidad y contenido de las notificaciones de sucesos
1. Las notificaciones de sucesos mencionadas en el artículo 6 contendrán al menos la información indicada en el anexo I.
2. Las notificaciones de sucesos mencionadas en el artículo 6, apartados 5, 6 y 8, incluirán una clasificación del riesgo para la seguridad del suceso de que se trate. Dicha clasificación será examinada, si es necesario modificada, y será refrendada por la autoridad competente del Estado miembro o por la Agencia, con arreglo al sistema europeo común de clasificación de riesgos contemplado en el apartado 5 del presente artículo.
3. Las organizaciones, los Estados miembros y la Agencia establecerán procedimientos de control de la calidad de los datos para mejorar la coherencia de los datos, especialmente entre la información recogida inicialmente y la notificación almacenada en la base de datos.
4. Las bases de datos mencionadas en el artículo 6, apartados 5, 6 y 8 recurrirán a formatos que sean:
a)
normalizados para facilitar el intercambio de información, y
b)
compatibles con ECCAIRS y ADREP.
5. La Comisión, en estrecha cooperación con los Estados miembros y la Agencia a través de la red de analistas de la seguridad aérea a que se refiere el artículo 14, apartado 2, elaborará un sistema europeo común de clasificación de riesgos que permita a las organizaciones, a los Estados miembros y a la Agencia clasificar los sucesos desde el punto de vista del riesgo para la seguridad. Al hacerlo, la Comisión tendrá en cuenta la necesidad de que sean compatibles con los sistemas existentes de clasificación de riesgos.
La Comisión elaborará ese sistema a más tardar el 15 de mayo de 2017.
6. La Comisión estará facultada para adoptar actos delegados con arreglo al artículo 18 para definir el sistema europeo común de clasificación de riesgos.
7. La Comisión adoptará, mediante actos de ejecución, las modalidades de aplicación del sistema europeo común de clasificación de riesgos. Dichos actos de ejecución se adoptarán de conformidad con el procedimiento de examen a que se refiere el artículo 19, apartado 2.
8. La Comisión y la Agencia apoyarán a las autoridades competentes de los Estados miembros en su labor de integración de datos, incluyendo por ejemplo:
a)
la integración de la información mínima a que se refiere el apartado 1;
b)
la clasificación del riesgo de sucesos a que se refiere el apartado 2, y
c)
la creación de procesos de control de calidad de los datos a que se refiere el apartado 3.
La Comisión y la Agencia prestarán este apoyo para contribuir a la armonización del proceso de introducción de los datos en todos los Estados miembros., y en particular suministrando a los trabajadores que trabajan en el seno de las organizaciones o entidades mencionadas en el artículo 6, apartados 1, 3 y 4:
a)
material de orientación;
b)
talleres, y
c)
una formación adecuada.
Artículo 8
Repositorio Central Europeo
1. La Comisión gestionará un Repositorio Central Europeo en el que se almacenarán todas las notificaciones de sucesos recogidas en la Unión.
2. Cada Estado miembro actualizará, de común acuerdo con la Comisión, el Repositorio Central Europeo mediante la transferencia de toda la información en materia de seguridad almacenada en las bases de datos nacionales contempladas en el artículo 6, apartado 6.
3. La Agencia acordará con la Comisión los protocolos técnicos para transferir al Repositorio Central Europeo todos las notificaciones de sucesos recogidas por la Agencia con arreglo al Reglamento (CE) no 216/2008 y sus disposiciones de aplicación, especialmente para los sucesos contenidos en el sistema interno de notificación de sucesos, así como la información recopilada en aplicación del artículo 4, apartado 9, y del artículo 5, apartado 5.
4. La Comisión adoptará, mediante actos de ejecución, las modalidades de gestión del Repositorio Central Europeo a que se refieren los apartados 1 y 2. Dichos actos de ejecución se adoptarán de conformidad con el procedimiento de examen a que se refiere el artículo 19, apartado 2.
Artículo 9
Intercambio de información
1. Los Estados miembros y la Agencia participarán en el intercambio de información poniendo toda la información relacionada con la seguridad almacenada en sus respectivas bases de datos a disposición de las autoridades competentes de los demás Estados miembros, de la Agencia y de la Comisión, a través del Repositorio Central Europeo.
Las notificaciones de sucesos se transferirán al Repositorio Central Europeo, a más tardar 30 días después de su introducción en la base de datos nacional.
Las notificaciones de sucesos se actualizarán, siempre que sea necesario, con nueva información relacionada con la seguridad.
2. Los Estados miembros también transferirán la información relacionada con accidentes e incidentes graves al Repositorio Central Europeo de la siguiente manera:
a)
mientras esté en curso la investigación, la información fáctica preliminar sobre accidentes e incidentes graves;
b)
cuando concluya esa investigación:
i)
el informe final de investigación, y
ii)
cuando exista, un resumen en inglés del informe final de investigación.
3. Un Estado miembro o la Agencia comunicarán todos los datos pertinentes relacionados con la seguridad a las autoridades responsables de los Estados miembros o a la Agencia, con la mayor brevedad si durante la recogida de datos de sucesos o en el almacenamiento de las notificaciones de sucesos o de un análisis efectuado de conformidad con el artículo 13, apartado 6, detecta problemas de seguridad:
a)
que considere de interés para los demás Estados miembros o la Agencia, o
b)
que posiblemente requieran que otros Estados miembros o la Agencia adopten medidas de seguridad.
Artículo 10
Divulgación de la información almacenada en el Repositorio Central Europeo
1. Cualquier entidad encargada de regular la seguridad de la aviación civil o cualquier autoridad encargada de las investigaciones de seguridad en la Unión tendrá pleno acceso seguro en línea a la información sobre sucesos contenida en el Repositorio Central Europeo.
La información se utilizará de conformidad con las normas establecidas en los artículos 15 y 16.
2. Las partes interesadas enumeradas en el anexo II podrán solicitar acceso a determinados datos contenidos en el Repositorio Central Europeo.
Las partes interesadas establecidas en la Unión deberán presentar sus solicitudes de información al punto de contacto del Estado miembro en el que estén establecidas.
Las partes interesadas establecidas fuera de la Unión deberán remitir sus solicitudes a la Comisión.
En caso de que se le presente una solicitud en virtud del presente apartado, la Comisión informará a la autoridad competente del Estado miembro de que se trate.
3. Con sujeción a lo dispuesto en el artículo 15, apartado 2, del Reglamento (UE) no 996/2010, la información que figure en el Repositorio Central Europeo sobre investigaciones de seguridad en curso efectuadas de acuerdo con dicho Reglamento no se revelarán a las partes interesadas de conformidad con el presente artículo.
4. Por motivos de seguridad, no se concederá a las partes interesadas un acceso directo al Repositorio Central Europeo.
Artículo 11
Tramitación de las solicitudes y decisiones
1. Las solicitudes de información que figura en el Repositorio Central Europeo se presentarán en un formulario que haya sido aprobado por el punto de contacto. Dicho formulario recogerá como mínimo los datos que figuran en el anexo III.
2. Un punto de contacto que reciba una solicitud de información comprobará que:
a)
el solicitante es una parte interesada;
b)
el punto de contacto es competente para tramitar dicha solicitud.
Cuando el punto de contacto determine que corresponde a otro Estado miembro o a la Comisión tramitar la solicitud, la transferirán, según proceda, a dicho Estado miembro o a la Comisión.
3. Los puntos de contacto evaluarán cada una de las solicitudes que reciban para comprobar si están justificadas y puede dárseles curso.
La información que faciliten los puntos de contacto se comunicará a las partes interesadas en papel o a través de un medio de comunicación electrónico seguro.
4. Si se admite la solicitud, el punto de contacto determinará la cantidad y el nivel de información que se facilitará. Sin perjuicio de lo dispuesto en los artículos 15 y 16, la información se limitará a lo estrictamente necesario para atender a los fines de la solicitud.
La información que no esté relacionada con el equipo, las operaciones o el ámbito de actividad de la parte interesada se proporcionará únicamente de forma agregada o anonimizada. La información que no esté agregada podrá suministrarse a la parte interesada si presenta una justificación detallada por escrito. Esta información deberá utilizarse en conformidad con las normas establecidas en los artículos 15 y 16.
5. El punto de contacto facilitará a las partes interesadas que figuran en el anexo II, letra b), solamente información relacionada con su equipo, operaciones o ámbito de actividad propios de la parte interesada de que se trate.
6. Un punto de contacto que reciba una solicitud de una parte interesada incluida en el anexo II, letra a) podrá tomar una decisión general de facilitarle información de forma periódica, siempre que:
a)
la información solicitada esté relacionada con el equipo, las operaciones y los ámbitos de actividad de la parte interesada;
b)
la decisión general no conceda el acceso a todo el contenido de la base de datos, y
c)
la decisión general se refiera únicamente al acceso a información anonimizada.
7. La parte interesada utilizará la información recibida en virtud del presente artículo subordinada a las condiciones siguientes:
a)
la parte interesada solo utilizará la información para los fines especificados en el formulario de solicitud, que deberán ser compatibles con el objetivo del presente Reglamento, enunciado en el artículo 1, y
b)
la parte interesada no revelará la información recibida sin el consentimiento escrito del punto de contacto que facilitó la información y adoptará las medidas necesarias para garantizar la debida confidencialidad de la misma.
8. La decisión de divulgar información de conformidad con el presente artículo se limitará a lo estrictamente necesario para los fines de su usuario.
Artículo 12
Registro de las solicitudes e intercambio de información
1. El punto de contacto registrará cada una de las solicitudes recibidas y las medidas adoptadas en virtud de dicha solicitud.
El punto de contacto notificará, a su debido tiempo, a la Comisión cuando reciba una solicitud, y cuando adopte una medida y la naturaleza de la misma.
2. La Comisión pondrá periódicamente a disposición de todos los puntos de contacto una lista actualizada de las solicitudes recibidas y de las medidas tomadas tanto por los diversos puntos de contacto como por ella misma.
Artículo 13
Análisis de sucesos y seguimiento a escala nacional
1. Cada organización establecida en un Estado miembro elaborará un procedimiento para analizar los sucesos recogidos de conformidad con el artículo 4, apartado 2 y el artículo 5, apartado 1, a fin de determinar los riesgos para la seguridad asociados a los sucesos o grupos de sucesos observados.
En función de ese análisis, cada organización determinará las medidas correctoras o preventivas adecuadas, en su caso, para la mejora de la seguridad aérea.
2. Cuando, tras el análisis mencionado en el apartado 1, una organización establecida en un Estado miembro determine las eventuales medidas adecuadas para resolver las deficiencias de seguridad aérea reales o potenciales:
a)
aplicará dichas medidas a su debido tiempo, y
b)
establecerá un proceso de seguimiento de la aplicación y de la eficacia de las medidas.
3. Cada organización establecida en un Estado miembro comunicará con regularidad a sus trabajadores y personal contratado información sobre el análisis y el seguimiento de los diversos sucesos que son objeto de medidas preventivas o correctoras.
4. Si una organización establecida en un Estado miembro a la que no afecte el apartado 5 determina las deficiencias de seguridad aérea reales o potenciales como resultado de sus análisis de los sucesos o grupos de sucesos notificados con arreglo al artículo 4, apartado 8, y al artículo 5, apartado 6, transmitirá a la autoridad competente del Estado miembro en un plazo de treinta días contados desde la fecha de notificación del suceso por el notificante:
a)
Los primeros resultados del análisis efectuado en virtud del apartado 1, si existen, y
b)
cualquier medida que se haya adoptado en virtud del apartado 2.
La organización deberá comunicar los resultados finales, si así está previsto, tan pronto como estén disponibles y, en principio en un plazo máximo de tres meses a partir de la fecha de notificación del suceso.
La autoridad competente de un Estado miembro podrá solicitar a las organizaciones que le transmitan los primeros resultados o los resultados definitivos del análisis de cualquier suceso que se le haya notificado pero sobre el que no se haya tomado medida alguna, o sobre el que únicamente haya recibido los primeros resultados.
5. Cuando una organización establecida en un Estado miembro y certificada o aprobada por la Agencia diagnostica deficiencias de seguridad reales o potenciales como resultado del análisis de un suceso o grupo de sucesos comunicado conforme al artículo 4, apartado 9, y al artículo 5, apartado 5, se las transmitirá a la Agencia en el plazo de 30 días desde la fecha de notificación del suceso por parte del informante:
a)
los primeros resultados de los análisis realizados con arreglo al apartado 1, en su caso, y
b)
cualquier medida necesaria con arreglo al apartado 2.
La organización certificada o aprobada por la Agencia transmitirá a la Agencia los resultados finales del análisis efectuado, cuando así esté establecido, tan pronto como disponga de ellos y, en principio en un plazo máximo de tres meses a partir de la fecha de notificación del suceso.
La Agencia podrá solicitar a las organizaciones que le transmitan los primeros resultados o los resultados definitivos del análisis de cualquier suceso que se le haya notificado pero sobre el que no se haya tomado medida alguna, o sobre el que únicamente haya recibido los primeros resultados.
6. Cada Estado miembro y la Agencia elaborarán un proceso para analizar los datos sobre sucesos o grupos de sucesos que les sean notificados directamente, de conformidad con el artículo 4, apartado 6 y el artículo 5, apartados 2 y 3, a fin de determinar los riesgos para la seguridad asociados a los sucesos recopilados. En función de ese análisis, determinarán, en su caso, las medidas correctoras o preventivas necesarias para la mejora de la seguridad.
7. Cuando, tras el análisis mencionado en el apartado 6, un Estado miembro o la Agencia determinen las medidas correctoras o preventivas adecuadas necesarias para resolver las deficiencias reales o potenciales en materia de seguridad aérea:
a)
aplicará dichas medidas a su debido tiempo, y
b)
establecerá un proceso de seguimiento de la aplicación y de la eficacia de las medidas.
8. En relación con cada suceso o grupo de sucesos de los que se haga un seguimiento de acuerdo con los apartados 4 o 5, cada Estado miembro y la Agencia tendrán acceso al análisis efectuado y llevarán a cabo un adecuado seguimiento de las medidas adoptadas por las organizaciones de las que el Estado miembro sea responsable.
Cuando un Estado miembro o la Agencia consideren que la aplicación y la eficacia de las respuestas notificadas es inadecuada para resolver las deficiencias de seguridad reales o potenciales, se cerciorarán de que la organización considerada toma y aplica las medidas adicionales adecuadas.
9. Cuando se disponga de ella, la información sobre el análisis y el seguimiento de los sucesos aislados o grupos de sucesos descrita en el presente artículo se almacenará en el Repositorio Central Europeo, de conformidad con el artículo 8, apartados 2 y 3, de forma oportuna y, a más tardar, dos meses después de su almacenamiento en la base de datos nacional.
10. La información obtenida a partir del análisis de los informes de sucesos será utilizada por los Estados miembros para ayudar a determinar las eventuales medidas correctoras que hayan de tomarse en el contexto del programa de seguridad estatal.
11. Con objeto de informar a la opinión pública del nivel de seguridad de la aviación civil, los Estados miembros publicarán, al menos una vez al año, un informe sobre la seguridad. Dicho informe:
a)
contendrá información agregada y anonimizada sobre los tipos de sucesos y la información relacionada con la seguridad recogidos por sus sistemas nacionales de notificación obligatoria y voluntaria;
b)
indicará las tendencias;
c)
indicará las medidas que hayan adoptado.
12. Los Estados miembros también podrán publicar notificaciones de sucesos y resultados de análisis de riesgos anonimizados.
Artículo 14
Análisis de sucesos y seguimiento a escala de la Unión
1. La Comisión, la Agencia y las autoridades competentes de los Estados miembros colaborarán periódicamente en el intercambio y análisis de la información contenida en el Repositorio Central Europeo.
Sin perjuicio de los requisitos de confidencialidad establecidos en el presente Reglamento, podrá invitarse, atendiendo a cada caso concreto, a otros participantes.
2. La Comisión, la Agencia y las autoridades competentes de los Estados miembros colaborarán a través de una red de analistas de la seguridad aérea.
La red de analistas de la seguridad aérea contribuirá a mejorar la seguridad aérea en la Unión, en particular mediante actividades de análisis de la seguridad en apoyo del Programa Europeo de Seguridad Aérea y del Plan Europeo de Seguridad Aérea.
3. La Agencia apoyará las actividades de la red de analistas de la seguridad aérea, lo cual incluirá, por ejemplo, la prestación de asistencia para la preparación y organización de las reuniones de la red.
4. La Agencia incluirá información sobre el resultado del análisis de la información a que se refiere el apartado 1 en el informe anual sobre seguridad mencionado en el artículo 15, apartado 4, del Reglamento (CE) no 216/2008.
Artículo 15
Confidencialidad y uso adecuado de la información
1. Los Estados miembros y las organizaciones, de conformidad con su Derecho nacional, así como la Agencia, tomarán las medidas necesarias para garantizar la debida confidencialidad de los datos de los sucesos que reciban de conformidad con los artículos 4, 5 y 10.
Cada Estado miembro, cada organización establecida en un Estado miembro o la Agencia procesarán datos personales únicamente en la medida en que sea necesario a efectos del presente Reglamento y sin perjuicio de lo dispuesto en las legislaciones nacionales de aplicación de la Directiva 95/46/CE.
2. Sin perjuicio de las disposiciones relativas a la protección de información en materia de seguridad contenidas en los artículos 12, 14 y 15 del Reglamento (UE) no 996/2010, los datos sobre sucesos se utilizarán únicamente para los fines para los que se recopilaron.
Los Estados miembros, la Agencia y las organizaciones no pondrán a disposición ni utilizarán dicha información sobre sucesos:
a)
para determinar la culpa o responsabilidad, o
b)
para ninguna finalidad distinta de mantener y mejorar la seguridad aérea.
3. La Comisión, la Agencia y las autoridades competentes de los Estados miembros, en el desempeño de las obligaciones a que se refiere el artículo 14 en relación con la información contenida en el Repositorio Central Europeo:
a)
garantizarán la confidencialidad de la información, y
b)
limitarán su uso a lo estrictamente necesario para cumplir sus obligaciones en materia de seguridad, sin determinar la culpa o responsabilidad. A este respecto, dicha información se utilizará en particular para la gestión del riesgo y el análisis de las tendencias en materia de seguridad que puedan dar lugar a recomendaciones o medidas que resuelvan deficiencias de seguridad reales o potenciales.
4. Los Estados miembros velarán por que sus autoridades competentes mencionadas en el artículo 6, apartado 3, y sus autoridades competentes en materia de administración de justicia cooperen mutuamente mediante acuerdos administrativos previos. La finalidad de estos acuerdos administrativos previos será la de garantizar un equilibrio adecuado entre la necesidad de una administración adecuada de la justicia y la necesidad de que se disponga de forma permanente de información sobre seguridad.
Artículo 16
Protección de las fuentes de información
1. A efectos del presente artículo, los «datos personales» incluyen en particular los nombres o las direcciones de personas físicas.
2. Cada organización establecida en un Estado miembro se cerciorará de que todos los datos personales solo estén disponibles para el personal de las organizaciones distinto de las personas designadas de conformidad con el artículo 6, apartado 1 cuando sea absolutamente necesario para investigar sucesos, con vistas a la mejora de la seguridad aérea.
La información sin identificación se divulgará dentro de la organización según proceda.
3. Cada Estado miembro garantizará que ningún dato personal se registre nunca en la base de datos nacional mencionada en el artículo 6, apartado 6. Dicha información sin identificación se pondrá a disposición de todas las partes pertinentes en particular para que puedan cumplir sus obligaciones en lo que se refiere a la mejora de la seguridad aérea.
4. La Agencia velará por que ningún dato personal se registre nunca en la base de datos nacional de la Agencia mencionada en el artículo 6, apartado 8. Dicha información sin identificación se pondrá a disposición de todas las partes pertinentes en particular para que puedan cumplir sus obligaciones en lo que se refiere a la mejora de la seguridad aérea.
5. No se impedirá a los Estados miembros ni a la Agencia tomar cualquier medida que sea necesaria para mantener o mejorar la seguridad aérea.
6. Sin perjuicio del Derecho penal nacional aplicable, los Estados miembros se abstendrán de entablar procedimientos en relación con infracciones no premeditadas o realizadas por descuido que hayan llegado a su conocimiento solo por haber sido notificadas en virtud de los artículos 4 y 5.
El párrafo primero no será aplicable en los casos mencionados en el apartado 10. Los Estados miembros podrán mantener o adoptar medidas destinadas a reforzar la protección de las personas que notifiquen un suceso o aparezcan mencionadas en las notificaciones de sucesos, y podrán aplicar esta norma, en particular, sin las excepciones mencionadas en el apartado 10.
7. En caso de entablarse procedimientos disciplinarios o administrativos en aplicación del Derecho nacional, la información contenida en las notificaciones de sucesos no se utilizará contra:
a)
los notificantes, o
b)
las personas que aparezcan mencionadas en las notificaciones de sucesos.
El párrafo primero no se aplicará en los casos a que se refiere el apartado 10.
Los Estados miembros podrán mantener o adoptar medidas destinadas a reforzar la protección de las personas que notifiquen un suceso o aparezcan mencionadas en las notificaciones de sucesos, y podrán hacer extensiva esta protección, en particular, a los procesos civiles o penales.
8. Los Estados miembros podrán adoptar o mantener disposiciones legislativas que garanticen un nivel de protección del notificante o de las personas mencionadas en las notificaciones de sucesos superior al establecido en el presente Reglamento.
9. Salvo en los casos en que se aplique el apartado 10, los trabajadores y el personal contratado que comuniquen sucesos o aparezcan mencionados en relación con sucesos notificados de conformidad con los artículos 4 y 5 no sufrirán represalia alguna por parte de su empleador o de la organización para la que se prestan los servicios por la información que haya comunicado el notificante.
10. La protección prevista en los apartados 6, 7 y 9 del presente artículo no se aplicará en cualquiera de las situaciones siguientes:
a)
en casos de conducta indebida deliberada;
b)
cuando se haya producido una omisión manifiesta, importante y grave del deber de diligencia ante un riesgo evidente y una falta profesional grave a la hora de prestar la diligencia que evidentemente se requiere en esas circunstancias, dando lugar a daños previsibles a personas o bienes o que comprometan gravemente el nivel de la seguridad aérea.
11. Cada organización establecida en un Estado miembro adoptará, previa consulta a los representantes de su personal, normas internas en las que expongan el modo en que se garantizan y aplican dentro de su organización los principios de la cultura justa, en particular el principio al que se refiere el apartado 9.
El organismo designado con arreglo al apartado 12 aprobará el reglamento interno de las organizaciones establecidas en el Estado miembro del que depende antes de su puesta en funcionamiento.
12. Cada Estado miembro designará un organismo que se encargará de la aplicación de los apartados 6, 9 y 11.
Los trabajadores y el personal contratado podrán notificar a ese organismo las presuntas infracciones de las normas establecidas por el presente artículo y no podrán ser objeto de sanciones por esta notificación. Podrán informar a la Comisión en caso de que notifiquen esas presuntas infracciones.
Cuando proceda, el organismo designado asesorará a las correspondientes autoridades de su Estado miembro en relación con las vías de recurso o con las sanciones en aplicación del artículo 21.
13. El 15 de mayo de 2019 y posteriormente cada cinco años, cada Estado miembro transmitirá a la Comisión un informe sobre la aplicación del presente artículo, y, en particular, sobre las actividades del organismo designado en virtud del apartado 12. El informe no podrá incluir datos de carácter personal.
Artículo 17
Actualización de los anexos
Se otorgan a la Comisión los poderes para adoptar actos delegados con arreglo al artículo 18 con el fin de:
a)
actualizar la lista de los campos de datos obligatorios en las notificaciones de sucesos según se establecen en el anexo I, cuando a la luz de la experiencia adquirida en la aplicación del presente Reglamento resulten necesarias determinadas modificaciones para mejorar la seguridad aérea;
b)
actualizar el formulario de solicitud de información que figura en el Repositorio Central Europeo previsto en el anexo III, con objeto de tener en cuenta la experiencia adquirida y la evolución de la situación;
c)
ajustar cualquiera de los anexos a la taxonomía ADREP internacional aprobada y al software ECCAIRS, así como a otros actos jurídicos adoptados por la Unión y a acuerdos internacionales.
Con vistas a la actualización de la lista de campos obligatorios, la Agencia y la red de analistas de la seguridad aérea mencionada en el artículo 14, apartado 2, facilitarán a la Comisión los dictámenes oportunos.
Artículo 18
Ejercicio de la delegación de poderes
1. Se otorgan a la Comisión los poderes para adoptar actos delegados en las condiciones establecidas en el presente artículo.
2. Los poderes para adoptar los actos delegados mencionados en el artículo 7, apartado 6, y en el artículo 17 se otorgan a la Comisión por un período de cinco años a partir de la entrada en vigor del presente Reglamento. La Comisión elaborará un informe sobre la delegación de poderes a más tardar nueve meses antes de que finalice el período de cinco años. La delegación de poderes se prorrogará tácitamente por períodos de idéntica duración, excepto si el Parlamento Europeo o el Consejo se oponen a dicha prórroga a más tardar tres meses antes del final de cada período.
3. La delegación de poderes mencionada en el artículo 7, apartado 6, y en el artículo 17 podrá ser revocada en todo momento por el Parlamento Europeo o por el Consejo. La decisión de revocación pondrá término a la delegación de los poderes que en ella se especifiquen. La decisión surtirá efecto al día siguiente de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea o en una fecha posterior indicada en la misma. No afectará a la validez de los actos delegados que ya estén en vigor.
4. Tan pronto como la Comisión adopte un acto delegado, lo notificará simultáneamente al Parlamento Europeo y al Consejo.
5. Los actos delegados adoptados en virtud del artículo 7, apartado 6, y del artículo 17 entrarán en vigor únicamente si, en un plazo de dos meses desde su notificación al Parlamento Europeo y al Consejo, ni el Parlamento Europeo ni el Consejo formulan objeciones o si, antes del vencimiento de dicho plazo, tanto el uno como el otro informan a la Comisión de que no las formularán. El plazo se prorrogará dos meses a iniciativa del Parlamento Europeo o del Consejo.
Artículo 19
Procedimiento de comité
1. La Comisión estará asistida por el comité establecido en el artículo 65 del Reglamento (CE) no 216/2008. Dicho comité será un comité en el sentido del Reglamento (UE) no 182/2011.
2. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, se aplicará el artículo 5 del Reglamento (UE) no 182/2011. Si el comité no emite un dictamen, la Comisión no adoptará el proyecto de acto de ejecución y se aplicará el artículo 5, apartado 4, párrafo tercero del Reglamento (UE) no 182/2011.
Artículo 20
Acceso a los documentos y protección de los datos personales
1. Con excepción de los artículos 10 y 11, que establecen normas de acceso más estrictas a los datos y a la información que figuran en el Repositorio Central Europeo, el presente Reglamento se aplicará sin perjuicio de lo dispuesto en el Reglamento (CE) no 1049/2001.
2. El presente Reglamento se aplicará sin perjuicio de lo dispuesto en los actos jurídicos nacionales de aplicación de la Directiva 95/46/CE y de conformidad con el Reglamento (CE) no 45/2001.
Artículo 21
Sanciones
Los Estados miembros establecerán normas relativas a las sanciones aplicables a las infracciones del presente Reglamento. Las sanciones establecidas serán efectivas, proporcionadas y disuasorias. Los Estados miembros notificarán a la Comisión dichas normas y toda modificación posterior que las afecte.
Artículo 22
Modificación del Reglamento (UE) no 996/2010
Se suprime el artículo 19 del Reglamento (UE) no 996/2010.
No obstante, dicho artículo seguirá siendo aplicable hasta la fecha de aplicación del presente Reglamento, de conformidad con el artículo 24, apartado 3.
Artículo 23
Derogaciones
Se derogan la Directiva 2003/42/CE, el Reglamento (CE) no 1321/2007 y el Reglamento (CE) no 1330/2007. Dichos actos seguirán siendo aplicables hasta la fecha de aplicación del presente Reglamento, de conformidad con el artículo 24, apartado 3.
Artículo 24
Entrada en vigor y aplicación
1. El presente Reglamento entrará en vigor a los veinte días de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
2. A más tardar el 16 de noviembre de 2020, la Comisión publicará un informe de evaluación de la aplicación del presente Reglamento, y lo transmitirá al Parlamento Europeo y al Consejo. Dicho informe versará, en particular, sobre la contribución del presente Reglamento a la reducción del número de accidentes aéreos y del número de víctimas relacionadas con estos. Si procede, y basándose en dicho informe, la Comisión podrá formular propuestas de modificación del presente Reglamento.
3. El presente Reglamento será aplicable a partir del 15 de noviembre de 2015, y no antes de la entrada en vigor de las medidas de ejecución contempladas en el artículo 4, apartado 5. El artículo 7, apartado 2, será de aplicación una vez que entren en vigor los actos delegados y de ejecución que especifican y desarrollan el sistema europeo común de clasificación de riesgos contemplado en el artículo 7, apartados 6 y 7.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 3 de abril de 2014.