РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 30 октомври 2014 година
относно еквивалентността на регулаторната рамка на Сингапур по отношение на централните контрагенти с изискванията на Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на транзакции
(2014/753/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 г. относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на трансакции (1), и по-специално член 25, параграф 6 от него,
като има предвид, че:
(1)
Целта на определената в член 25 от Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета процедура по признаване на централните контрагенти („ЦК“), установени в трети държави, е да се позволи на ЦК, установени и получили разрешение в трети държави, чиито регулаторни стандарти са еквивалентни на предвидените в същия регламент, да предоставят клирингови услуги на клирингови членове или места за търговия, установени в Съюза. Тази процедура по признаване и предвиденото в нея решение относно еквивалентността следователно допринасят за постигане на общата цел на Регламент (ЕС) № 648/2012 за намаляване на системния риск чрез по-широко използване на сигурни и стабилни ЦК и по отношение на клиринга на договорите за извънборсови деривати, включително когато тези ЦК са установени и получили разрешение в трета държава.
(2)
Правният режим на трета държава се счита за еквивалентен на правния режим на Съюза по отношение на ЦК, когато по същество значителен дял от приложимата правна и надзорна уредба е еквивалентен на изискванията на Съюза по отношение на постиганите регулаторни цели. Целта на настоящата оценка на еквивалентността е да се провери дали правната и надзорната уредба на Сингапур гарантира, че установените и получили разрешение там ЦК не излагат клирингови членове или места за търговия, установени в Съюза, на по-високо равнище на риск, отколкото те биха могли да бъдат изложени от ЦК, получили разрешение в Съюза, и следователно не създават неприемливи равнища на системен риск в Съюза.
(3)
На 1 септември 2013 г. Комисията получи техническото становище на Европейския орган за ценни книжа и пазари („ЕОЦКП“) относно правната и надзорната уредба, приложима по отношение на ЦК, получили разрешение в Сингапур. В техническото становище бяха установени редица различия между правно обвързващите изисквания, които са приложими в рамките на националната юрисдикция по отношение на ЦК в Сингапур, и правно обвързващите изисквания, приложими спрямо ЦК съгласно Регламент (ЕС) № 648/2012. Освен на сравнителен анализ на правно обвързващите изисквания, приложими спрямо ЦК в Сингапур, настоящото решение се основава обаче и на оценка на резултатите от тези изисквания, както и на тяхната целесъобразност за намаляване на рисковете, на които могат да бъдат изложени клиринговите членове и местата за търговия, установени в Съюза, по начин, считан за еквивалентен на резултата от изискванията, установени в Регламент (ЕС) № 648/2012. При това следва се вземат конкретно предвид значително по-ниските рискове, произтичащи от клирингови дейности, извършвани на финансовите пазари, които са по-малки от финансовия пазар на Съюза.
(4)
В съответствие с член 25, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 648/2012, за да бъде установено, че правната и надзорната уредба на трета държава по отношение на получилите разрешение там ЦК е еквивалентна на предвидената в същия регламент, трябва да бъдат удовлетворени три условия.
(5)
Според първото условие ЦК, получили разрешение в трета държава, трябва да спазват правно обвързващи изисквания, които са еквивалентни на изискванията, установени в дял IV от Регламент (ЕС) № 648/2012.
(6)
Правно обвързващите изисквания на Сингапур по отношение на получилите разрешение там ЦК обхващат глава 289 от Закона за ценните книжа и фючърсите („ЗЦКФ“) и наредбите за ценните книжа и фючърсите (клирингови системи) от 2013 г. („Наредби за ЦКФ“). ЗЦКФ има за цел да насърчава безопасните и ефикасни клирингови системи и да намалява системния риск. Наредбите за ЦКФ развиват и прилагат изискванията на ЗЦКФ. Със ЗЦКФ се въвежда разрешителен режим за всички системно значими клирингови системи, изпълняващи ролята на ЦК, които трябва да получат разрешение от Органа за паричната политика на Сингапур („ОПП“), за да могат да действат като одобрени клирингови къщи („ОКК“). Останалите клирингови системи, включително чуждестранните ЦК, трябва да получат разрешение от ОПП, за да могат да действат като признати клирингови къщи (ПКК).
(7)
Също така ОПП публикува през януари 2013 г. Монография относно надзора на инфраструктурите на финансовия пазар („Монографията“), в която се определят стандартите, приложими за ЦК в изпълнение на принципите за инфраструктурите на финансовия пазар (PFMIs), издадени през април 2012 г. от Комитета по платежни и сетълмент системи (2) (CPSS) и Международната организация на комисиите по ценни книжа (IOSCO) през април 2012 г. По-специално, в Монографията се разясняват очакванията на ОПП към ОКК във връзка със спазване на техните задължения по ЗЦКФ, както и факторите, които ОПП взема предвид при оценка на спазването.
(8)
За да получат разрешение да действат като клирингови къщи, ОКК трябва да отговарят на специфични изисквания, установени в ЗЦКФ и в Наредбите за ЦКФ. ОПП може да налага условия или ограничения върху разрешенията на ОКК и може по всяко време да добавя, променя или отменя всяко условие или ограничение, наложено върху тях. ОКК трябва да използват клиринговите системи по безопасен и ефективен начин, както и да управляват предпазливо рисковете, свързани с тяхната дейност и операции. Те също така трябва да разполагат с достатъчно финансови, човешки и системни ресурси.
(9)
Освен това, по силата на ЗЦКФ ОКК трябва да приемат индивидуални вътрешни правила и процедури, гарантиращи правилното и ефективно функциониране на клиринговата система, както и правилното регулиране и надзор по отношение на техните членове. Вътрешните правила и процедури на ОКК трябва да съдържат специални области, предписани от ОПП, в т.ч. изисквания, свързани с рискове при експлоатацията на клирингови системи, действия при неизпълнение, както и критерии и условия, които трябва да бъдат изпълнени от техните членове. Във връзка с това Монографията е отразена във вътрешните правила и процедури на ОКК. Преди да започнат да се прилагат, вътрешните правила и процедури на ОКК, както и всяко тяхно изменение трябва да бъдат представени пред ОПП. ОПП може да отмени, измени или допълни вътрешните правила и процедури или всяка една част от предложените промени. Освен това Наредбите за ЦКФ изрично постановяват, че всяко изменение на рамката за управление на риска на ОКК трябва да бъде предварително одобрено от ОПП, включително по отношение на вида на приетите обезпечения, методологията за оценка на обезпеченията и определяне на допълнителните обезпечения, използвани за управление на рисковата експозиция на ОКК към участниците в него, както и размера на финансовите средства, налични за покриване на неизпълнение на техните членове (с изключение на допълнителните обезпечения, държани при ОКК). В ЦКФ са предвидени санкции, в случай че след изменение вътрешните правила и процедури на ОКК вече не съответстват на изискванията, определени от ОПП. По силата на ЦКФ ОКК са следователно задължени да прилагат вътрешните си правила и процедури.
(10)
Ето защо действащите в Сингапур правно обвързващи изисквания имат двустълбова структура. Определените в ЦКФ и Наредбите за ЦКФ основни изисквания към ОКК формират заедно т.нар. „основни правила“, налагащи високи стандарти, на които ОКК трябва да отговарят, за да получат разрешение да предоставят клирингови услуги в Сингапур. Тези основни правила представляват първия стълб на правно обвързващите изисквания в Сингапур. С цел да удостоверят съблюдаването на основните правила, ОКК трябва да представят своите вътрешни правила и процедури пред ОПП преди тяхното прилагане, като ОПП може да ги отмени, измени или допълни. Тези вътрешни правила и процедури представляват втория стълб на правно обвързващите изисквания в Сингапур, чрез който се предоставят нормативни подробности относно начина, по който кандидатстващият ОКК отговаря на тези високи стандарти в съответствие с Монографията. Освен това вътрешните правила и процедури на ОКК съдържат допълнителни разпоредби, които допълват основните правила.
(11)
При оценката на еквивалентността на правната и надзорната уредба, приложима по отношение на ОКК, следва също така да се вземе предвид постигнатото намаляване на риска, което тя осигурява от гледна точка на степента на риска, на който клиринговите членове или местата за търговия, установени в Съюза, са изложени поради участието си в ОКК. Постигнатото намаляване на риска се определя както от равнището на риска, произтичащ от клирингови дейности, извършвани от съответния ЦК, което зависи от големината на финансовия пазар, на който той осъществява дейност, така и от целесъобразността на правната и надзорната уредба, приложима по отношение на ЦК за ограничаване на равнището на риск. За да бъде постигнато аналогично намаляване на риска, по отношение на ЦК, които извършват своята дейност на по-големи финансови пазари, за които е присъща по-висока степен на риск, са необходими по-строги изисквания за ограничаване на риска отколкото спрямо ЦК, които извършват своята дейност на по-малки финансови пазари, за които е присъща по-ниска степен на риск.
(12)
Финансовите пазари, на които ОКК изпълняват своите клирингови дейности, са значително по-малки по размер от тези, на които действат установените в Съюза ЦК. По-специално, през последните три години общата стойност на трансакциите, преминали клиринг в Сингапур, представлява по-малко от 1 % от общата стойност на трансакциите, преминали клиринг в държавите - членки на Съюза, които участват в Г-10. Поради това участието в ОКК излага клиринговите членове или местата за търговия, установени в Съюза, на значително по-нисък риск от тяхното участие в ЦК, получили разрешение в Съюза.
(13)
Правната и надзорната уредба, приложима по отношение на ОКК, може следователно да се счита за еквивалентна, при условие че тя намалява по целесъобразен начин това по-ниско ниво на риск. Основните правила, приложими по отношение на ОКК, допълнени от техните вътрешни правила и процедури, с които се прилагат PFMIs, намаляват съществуващото в Сингапур по-ниско ниво на риска, като така постигнатото намаление на риска е еквивалентно на целта, заложена в Регламент (ЕС) № 648/2012.
(14)
Поради това Комисията стига до заключението, че сингапурската правна и надзорна уредба гарантира, че ОКК, получили разрешение в Сингапур, спазват правно обвързващи изисквания, които са еквивалентни на изискванията, установени в дял IV от Регламент (ЕС) № 648/2012.
(15)
Според второто условие по член 25, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 648/2012 действащата правна и надзорна уредба на Сингапур по отношение на ЦК, получили разрешение там, трябва да предвижда, че тези ЦК подлежат на текущ ефективен надзор и правоприлагане.
(16)
ОПП може да издава указания - от общ или конкретен характер, за гарантирането на безопасното и ефективно функциониране на ОКК и по-специално за осигуряване на спазването на задълженията или изискванията съгласно ЗЦКФ или на изискванията, предписани от ОПП, които не са били включени във вътрешните правила и процедури на ОКК. В ЦКФ са предвидени санкции, в случай че съответният ОКК не се съобрази с указанията, издадени от ОПП. По отношение на правоприлагането на вътрешните правила и процедури на ОКК ОПП може да сезира Върховния съд, който чрез заповед да изиска от ОКК да спазва, съблюдава, налага или прилага своите вътрешни правила и процедури. И накрая, ОПП може да отмени разрешението на ОКК в случай на неспазване, наред с другото, на предписани от ОПП изисквания, на условие или ограничение, наложено върху разрешението, на указание, издадено от ОПП съгласно ЗЦКФ, или на разпоредба на ЗЦКФ.
(17)
В допълнение, съгласно Наредбите за ЦКФ ОКК са задължени да представят пред ОПП годишен доклад за начина, по който са изпълнили отговорностите си съгласно ЗЦКФ през финансовата година. Те също така трябва да представят пред ОПП дългосрочния одитен доклад на ОКК, който включва изготвените от одиторите констатации и препоръки по отношение на вътрешния контрол на ОКК и на всяко неспазване на разпоредба на ЗЦКФ или на указание, издадено от ОПП съгласно ЗЦКФ, от страна на ОКК.
(18)
Поради това Комисията стига до заключението, че сингапурската правна и надзорна уредба по отношение на ЦК, получили разрешение в Сингапур, осигурява текущ ефективен надзор и правоприлагане.
(19)
Според третото условие по член 25, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 648/2012 действащата правна и надзорна уредба на Сингапур трябва да включва ефективна еквивалентна система за признаването на ЦК, получили разрешение по силата на правен режим на трета държава („ЦК от трета държава“).
(20)
ЦК от трета държава могат да кандидатстват за разрешение за ПКК, позволяващо им да предоставят в Сингапур тези услуги, които могат да предоставят по силата на получено разрешение в съответната трета държава.
(21)
Преди да предостави разрешение за ПКК, ОПП преценява дали регулаторният режим на третата държава, в която ЦК е получил разрешение, е подобен на правната и надзорната уредба, прилагана по отношение на ЦК, установени в Сингапур, включително дали са приложени PFMIs. За да бъде издадено разрешение за ПКК, е необходимо също да съществуват установени договорености за сътрудничество между ОПП и съответните чуждестранни надзорни органи.
(22)
Въпреки че структурата на процедурата по признаване, използвана в Сингапур спрямо ЦК от трета държава, се различава от процедурата, предвидена в Регламент (ЕС) № 648/2012, следва все пак да се счита, че установеният правен режим осигурява ефективна еквивалентна система за признаване на ЦК от трета държава.
(23)
Следователно може да се счита, че правната и надзорната уредба на Сингапур изпълнява условията, посочени в член 25, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 648/2012, по отношение на ОКК, и тази уредба следва да се счита за еквивалентна на изискванията, установени в Регламент (ЕС) № 648/2012. Комисията, с помощта на предоставената от ЕОЦКП информация, следва да продължи да наблюдава развитието на сингапурската правна и надзорна уредба за ЦК и изпълнението на условията, въз основа на които е взето настоящото решение.
(24)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Европейския комитет по ценни книжа,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
За целите на член 25 от Регламент (ЕС) № 648/2012 действащата правна и надзорна уредба на Сингапур по отношение на одобрените клирингови къщи („ОКК“), получили разрешение там, обхващаща глава 289 от Закона за ценните книжа и фючърсите и наредбите за ценните книжа и фючърсите (клирингови системи) от 2013 г., допълнени от „Монографията относно надзора на инфраструктурите на финансовия пазар“, се счита за еквивалентна на изискванията, установени в Регламент (ЕС) № 648/2012.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 30 октомври 2014 година.
DECISIÓN DE EJECUCIÓN DE LA COMISIÓN
de 30 de octubre de 2014
sobre la equivalencia del marco regulador de las entidades de contrapartida central de Singapur con los requisitos del Reglamento (UE) no 648/2012 del Parlamento Europeo y del Consejo, relativo a los derivados extrabursátiles, las entidades de contrapartida central y los registros de operaciones
(2014/753/UE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (UE) no 648/2012, del Parlamento Europeo y del Consejo, de 4 de julio de 2012, relativo a los derivados extrabursátiles, las entidades de contrapartida central y los registros de operaciones (1), y, en particular, su artículo 25, apartado 6,
Considerando lo siguiente:
(1)
El procedimiento para el reconocimiento de las entidades de contrapartida central («ECC») establecidas en terceros países mencionadas en el artículo 25 del Reglamento (UE) no 648/2012 tiene por objeto permitir a las ECC establecidas y autorizadas en terceros países cuyas normas de regulación sean equivalentes a las establecidas en dicho Reglamento prestar servicios de compensación a miembros compensadores o plataformas de negociación establecidos en la Unión. Dicho procedimiento de reconocimiento y la decisión de equivalencia prevista en él contribuyen, pues, a la realización del objetivo general del Reglamento (UE) no 648/2012, a saber, reducir el riesgo sistémico potenciando el recurso a ECC sólidas y seguras para la compensación de contratos de derivados extrabursátiles, incluso cuando dichas ECC están establecidas y autorizadas en un tercer país.
(2)
Para que el régimen jurídico de un tercer país se considere equivalente al régimen jurídico de la Unión con respecto a las ECC, el resultado sustancial del marco jurídico y de supervisión aplicable debe ser equivalente al de los requisitos de la Unión por lo que respecta a los objetivos de regulación logrados por ambos. Por tanto, la finalidad de la evaluación de tal equivalencia es comprobar que el marco jurídico y de supervisión de Singapur garantiza que las ECC establecidas y autorizadas en dicho país no exponen a los miembros compensadores y las plataformas de negociación establecidos en la Unión a un nivel de riesgo más elevado que aquel al que quedarían expuestos por las ECC autorizadas en la Unión y que, por consiguiente, no suponen niveles inaceptables de riesgo sistémico en la Unión.
(3)
El 1 de septiembre de 2013, la Comisión recibió el dictamen técnico de la Autoridad Europea de Valores y Mercados (AEVM) sobre el marco jurídico y de supervisión aplicable a las ECC autorizadas en Singapur. En él se señalaban una serie de diferencias entre los requisitos jurídicamente vinculantes aplicables, a nivel nacional, a las ECC en Singapur y los requisitos jurídicamente vinculantes aplicables a las ECC en virtud del Reglamento (UE) no 648/2012. Sin embargo, la presente Decisión no solo se basa en un análisis comparativo de los requisitos jurídicamente vinculantes aplicables a las ECC en Singapur, sino también en una evaluación del resultado de dichos requisitos, y de su adecuación para mitigar, en una forma que se considere equivalente al resultado de los requisitos establecidos en el Reglamento (UE) no 648/2012, los riesgos a los que los miembros compensadores y las plataformas de negociación establecidos en la Unión puedan verse expuestos. En este sentido, debe, en particular, tenerse en cuenta el grado significativamente menor de riesgo inherente a las actividades de compensación realizadas en mercados financieros más pequeños que el mercado financiero de la Unión.
(4)
De conformidad con el artículo 25, apartado 6, del Reglamento (UE) no 648/2012, deben cumplirse tres condiciones para determinar que el marco jurídico y de supervisión de un tercer país con respecto a las ECC autorizadas en él es equivalente al establecido en el citado Reglamento.
(5)
Con arreglo a la primera condición, las ECC autorizadas en un tercer país deben cumplir requisitos jurídicamente vinculantes que sean equivalentes a los requisitos establecidos en el título IV del Reglamento (UE) no 648/2012.
(6)
Los requisitos jurídicamente vinculantes de Singapur aplicables a las ECC autorizadas en dicho país consisten en el capítulo 289 de la Ley de Valores y Futuros (Securities and Futures Act, «SFA») y los Reglamentos (de Servicios de Compensación) de Valores y Futuros de 2013 (Securities and Futures [Clearing Facilities] Regulations, «Reglamentos de la SFA»). La SFA tiene por objeto promover servicios de compensación seguros y eficientes y reducir el riesgo sistémico. Los Reglamentos de la SFA desarrollan e implementan los requisitos de aquella. La SFA introduce un régimen de autorizaciones para todos los servicios de compensación importantes desde el punto de vista sistémico que asumen la función de ECC, que han de ser autorizados por la Autoridad Monetaria de Singapur (Monetary Authority of Singapore, «MAS») como cámaras de compensación aprobadas («CCA»). Otros servicios de compensación, incluidas las ECC extranjeras, son autorizados por la Autoridad Monetaria de Singapur como cámaras de compensación reconocidas («CCR»).
(7)
En enero de 2013, la Autoridad Monetaria de Singapur publicó asimismo una Monografía sobre la Supervisión de las Infraestructuras del Mercado Financiero («la Monografía») que establece las normas aplicables a las ECC en la puesta en práctica de los Principios aplicables a las Infraestructuras del Mercado Financiero («PIMF») dictados en abril de 2012 por el Comité de Sistemas de Pago y Liquidación (2) («CSPL») y la Organización Internacional de Comisiones de Valores («OICV/IOSCO»). En particular, la Monografía explica cómo la Autoridad Monetaria de Singapur espera que las cámaras de compensación aprobadas cumplan con las obligaciones que les corresponden en virtud de la SFA, y es tenida en cuenta por ella al evaluar el cumplimiento de dichas obligaciones por las cámaras.
(8)
Para poder ser autorizadas como CCA, las cámaras de compensación tienen que cumplir los requisitos específicos establecidos en la SFA y en los Reglamentos de la SFA. La Autoridad Monetaria de Singapur puede imponer condiciones o restricciones para la autorización de CCA y añadir, modificar o revocar en cualquier momento cualquiera de las condiciones o restricciones que les hayan sido impuestas. Las cámaras de compensación aprobadas han de operar de forma segura y eficaz los servicios de compensación y deben gestionar con prudencia los riesgos asociados a sus actividades y operaciones. Además, deben disponer de suficientes recursos financieros, humanos y de sistemas.
(9)
Por otra parte, con arreglo a la SFA, las cámaras de compensación aprobadas tienen que adoptar, individualmente, normas y procedimientos internos que garanticen el correcto y eficiente funcionamiento del servicio de compensación y la regulación y supervisión adecuadas de sus miembros. Las normas y los procedimientos internos de las cámaras de compensación aprobadas deben incluir las cuestiones específicas indicadas por la Autoridad Monetaria de Singapur, incluidos requisitos relativos a los riesgos conexos al funcionamiento de los servicios de compensación, la gestión de los incumplimientos y los criterios y las condiciones que deben cumplir sus miembros. A este respecto, la Monografía se incorpora a las normas y los procedimientos internos de las cámaras de compensación aprobadas Tales normas y procedimientos internos, así como cualquier modificación de los mismos, han de presentarse a la Autoridad Monetaria de Singapur antes de su aplicación. Esta puede rechazar, modificar o completar las normas y los procedimientos internos, así como cualquier parte de las modificaciones propuestas. Además, en virtud de los Reglamentos de la SFA, se exige explícitamente la aprobación previa de la Autoridad Monetaria de Singapur de cualquier cambio de los marcos de gestión del riesgo de las CCA, incluidos los tipos de garantías reales aceptadas, los métodos de valoración de las mismas y la determinación de los márgenes para gestionar la exposición de las CCA a los riesgos generados por sus participantes, así como el volumen de los recursos financieros disponibles para cubrir el incumplimiento de sus miembros (excluidos los márgenes mantenidos en las CCA). La SFA establece las sanciones aplicables en caso de que las normas y los procedimientos internos de las cámaras de compensación aprobadas se modifiquen de tal manera que dejen de ajustarse a los requisitos establecidos por la Autoridad Monetaria de Singapur. Con arreglo a la SFA, las normas y los procedimientos internos de las cámaras de compensación aprobadas son, por lo tanto, vinculantes para esas entidades.
(10)
Los requisitos jurídicamente vinculantes de Singapur prevén, por consiguiente, una estructura con dos niveles. Los principios básicos relativos a las cámaras de compensación aprobadas establecidos en la SFA y los Reglamentos de la SFA («las reglas primarias») establecen las rigurosas normas que deben cumplir las CCA para poder ser autorizadas a prestar servicios de compensación en Singapur. Esas reglas primarias constituyen el primer nivel de los requisitos jurídicamente vinculantes en Singapur. A fin de demostrar el cumplimiento de las reglas primarias, las CCA deben presentar sus normas y procedimientos internos a la Autoridad Monetaria de Singapur antes de su aplicación, y esta los puede rechazar, modificar o completar. Las normas y procedimientos internos constituyen el segundo nivel de los requisitos jurídicamente vinculantes en Singapur, que deben prescribir, en detalle, la forma en que la cámara de compensación solicitante ha de satisfacer dichas normas rigurosas de conformidad con la Monografía. Por otra parte, las normas y los procedimientos internos de las CCA contienen disposiciones adicionales que complementan las reglas primarias.
(11)
La evaluación de la equivalencia del marco jurídico y de supervisión aplicable a las cámaras de compensación aprobadas debe tener en cuenta también el resultado que propician por lo que respecta a la reducción del nivel de riesgo al que se ven expuestos los miembros compensadores y las plataformas de negociación establecidos en la Unión por su participación en esas cámaras. El resultado en lo que respecta a la reducción del riesgo viene determinado, por una parte, por el nivel de riesgo inherente a las actividades de compensación llevadas a cabo por la ECC de que se trate, que depende del tamaño del mercado financiero en que opera, y, por otra, por la idoneidad del marco jurídico y de supervisión aplicable a las ECC para reducir el nivel de riesgo. Para lograr un mismo resultado en lo que respecta a la reducción del riesgo, son necesarios unos requisitos más estrictos en la materia en el caso de las ECC que desarrollan sus actividades en mercados financieros más grandes, cuyo nivel inherente de riesgo es mayor, que en el de las ECC que llevan a cabo sus actividades en mercados financieros más pequeños, cuyo nivel inherente de riesgo es menor.
(12)
El tamaño del mercado financiero en los que las CCA llevan a cabo sus actividades de compensación es significativamente inferior al de aquel en que las ECC establecidas en la Unión desarrollan las suyas. En particular, durante los tres últimos años, el valor total de las operaciones compensadas en Singapur apenas equivalía al 1 % del valor total de las operaciones compensadas en los Estados miembros de la Unión que forman parte del G-10. Por consiguiente, la participación en las cámaras de compensación aprobadas expone a los miembros compensadores y las plataformas de negociación establecidos en la Unión a riesgos significativamente menores que los que conlleva su participación en las ECC autorizadas en la Unión.
(13)
El marco jurídico y de supervisión aplicable a las cámaras de compensación aprobadas puede, por lo tanto, considerarse equivalente cuando resulte adecuado para reducir dicho menor nivel de riesgo. Las reglas primarias aplicables a tales cámaras, completadas por las normas y los procedimientos internos que incorporan los PIMF, reducen el menor nivel de riesgo existente en Singapur y logran un resultado de reducción del riesgo equivalente al perseguido por el Reglamento (UE) no 648/2012.
(14)
Por lo tanto, la Comisión concluye que el marco jurídico y de supervisión de Singapur garantiza que las CCA autorizadas en dicho país cumplen requisitos jurídicamente vinculantes que son equivalentes a los requisitos establecidos en el título IV del Reglamento (UE) no 648/2012.
(15)
Con arreglo a la segunda condición prevista en el artículo 25, apartado 6, del Reglamento (UE) no 648/2012, el marco jurídico y de supervisión de Singapur con respecto a las ECC autorizadas en dicho país debe prever que tales ECC estén sometidas de forma permanente a una supervisión y un control del cumplimiento efectivos.
(16)
La Autoridad Monetaria de Singapur puede dictar instrucciones, de carácter general o específico, para garantizar el funcionamiento seguro y eficiente de las cámaras de compensación aprobadas y, en particular, para garantizar el cumplimiento de las obligaciones o los requisitos establecidos en la SFA, o de los requisitos prescritos por dicha Autoridad que deban incorporarse a las normas y los procedimientos internos de las cámaras de compensación aprobadas. La SFA prevé un régimen de sanciones en caso de que la cámara de compensación aprobada no cumpla las instrucciones dictadas por la Autoridad Monetaria de Singapur. Con respecto a la aplicación de las normas y los procedimientos internos de las CCA, la Autoridad Monetaria de Singapur puede solicitar al Tribunal Supremo (High Court) que dicte un auto en el que exija a una cámara de compensación aprobada que cumpla, acate, imponga o dé efecto a sus normas y procedimientos internos. Por último, la Autoridad Monetaria de Singapur puede revocar la autorización de las cámaras de compensación aprobadas en caso de incumplimiento de las exigencias que haya determinado, de cualquier condición o restricción a que se haya supeditado la autorización, de cualquier instrucción que haya dictado en virtud de la SFA o de cualquier disposición de la SFA, en particular.
(17)
Además, con arreglo a los Reglamentos de la SFA, las cámaras de compensación aprobadas están obligadas a presentar a la Autoridad Monetaria de Singapur un informe anual sobre cómo han cumplido sus obligaciones en virtud de la SAF durante el ejercicio. Asimismo, han de presentar a la Autoridad Monetaria de Singapur el informe de auditoría completo a que hayan sido sometidas, que debe incluir las conclusiones y las recomendaciones de los auditores, en su caso, sobre los controles internos de la cámara de compensación aprobada y sobre cualquier incumplimiento por su parte de cualquiera de las disposiciones de la SFA o de las instrucciones dictadas en virtud de esta por la citada Autoridad.
(18)
La Comisión concluye, por lo tanto, que el marco jurídico y de supervisión de Singapur con respecto a las ECC autorizadas en dicho país prevé de forma permanente una supervisión y un control del cumplimiento efectivos.
(19)
Con arreglo a la tercera condición prevista en el artículo 25, apartado 6, del Reglamento (UE) no 648/2012, el marco jurídico y de supervisión de Singapur debe incluir un sistema equivalente efectivo para el reconocimiento de las ECC autorizadas en virtud de regímenes jurídicos de terceros países («ECC de terceros países»).
(20)
Las ECC de terceros países pueden solicitar que se les autorice, como cámaras de compensación reconocidas («CCR»), a prestar en Singapur servicios idénticos a los que pueden prestar en los terceros países.
(21)
Antes de conceder una autorización de este tipo, la Autoridad Monetaria de Singapur evalúa si el régimen reglamentario del tercer país en el que está autorizada la ECC es comparable al marco jurídico y de supervisión aplicable a las ECC establecidas en Singapur, en particular si se aplican los PIMF. Para la concesión de una autorización de este tipo es también necesario que se hayan establecido acuerdos de cooperación entre la Autoridad Monetaria de Singapur y la correspondiente autoridad de supervisión extranjera.
(22)
Si bien la estructura del procedimiento de reconocimiento del régimen jurídico aplicable en Singapur a las ECC de terceros países difiere del procedimiento establecido en el Reglamento (UE) no 648/2012, debe considerarse, no obstante, que establece un sistema equivalente efectivo para el reconocimiento de las ECC de terceros países.
(23)
Por consiguiente, cabe considerar que el marco jurídico y de supervisión de Singapur con respecto a las CCA satisface las condiciones establecidas en el artículo 25, apartado 6, del Reglamento (UE) no 648/2012, por lo que dicho marco jurídico y de supervisión debe considerarse equivalente a los requisitos establecidos en el citado Reglamento. La Comisión, informada por la AEVM, debe seguir supervisando la evolución del marco jurídico y de supervisión de Singapur aplicable a las ECC y el cumplimiento de las condiciones que han servido de base para la adopción de la presente Decisión.
(24)
Las medidas previstas en la presente Decisión se ajustan al dictamen del Comité Europeo de Valores.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
A efectos de la aplicación del artículo 25 del Reglamento (UE) no 648/2012, el marco jurídico y de supervisión de Singapur, consistente en el capítulo 289 de la Ley de Valores y Futuros (Securities and Futures Act) y los Reglamentos (de Servicios de Compensación) de Valores y Futuros de 2013 (Securities and Futures [Clearing Facilities] Regulations) tal y como quedan completados mediante la Monografía sobre la Supervisión de las Infraestructuras del Mercado Financiero, y aplicable a las cámaras de compensación aprobadas autorizadas en dicho país se considerará equivalente a los requisitos establecidos en el Reglamento (UE) no 648/2012.
Artículo 2
La presente Decisión entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Hecho en Bruselas, el 30 de octubre de 2014.