ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) 2015/514 НА КОМИСИЯТА
от 18 декември 2014 година
относно информацията, която компетентните органи трябва да представят на Европейския орган за ценни книжа и пазари по силата на член 67, параграф 3 от Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2011 г. относно лицата, управляващи алтернативни инвестиционни фондове, и за изменение на директиви 2003/41/ЕО и 2009/65/ЕО и на регламенти (ЕО) № 1060/2009 и (ЕС) № 1095/2010 (1), и по-специално член 67, параграф 5 от нея,
като има предвид, че:
(1)
Необходимо е да се определи съдържанието на информацията, която компетентните органи на държавите членки трябва да представят на всеки три месеца на Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП) по силата на член 67, параграф 3 от Директива 2011/61/ЕС, за да може той да оцени действието на паспортния режим за лицата от ЕС, управляващи алтернативни инвестиционни фондове (ЛУАИФ от ЕС), които управляват или предлагат на пазара алтернативни инвестиционни фондове от ЕС (АИФ от ЕС), условията за дейността на АИФ и управляващите ги лица и евентуалния ефект от разширяването на паспортния режим.
(2)
Важно е да се гарантира, че представяната от компетентните органи информация е уместна и може да послужи за основа за изготвяне на информирана оценка. Затова всички компетентни органи следва да представят информация, която позволява последователно оценяване по отношение на целия Съюз, като се запазва възможността те да представят всякаква допълнителна информация, която смятат за полезна за оценяването на общото действие на паспортния режим на ЕС, националните разпоредби, уреждащи частните вложения, както и евентуалното въздействие от включването на фондовете и управляващите лица от трети държави в паспортния режим. За да се гарантира, че има единен набор от изисквания за отчитане, които се прилагат пряко за всички компетентни органи, е необходимо под формата на регламент да се установят разпоредби за информацията, която трябва да се представя на ЕОЦКП.
(3)
За оценяването на употребата на паспорта на ЕС е важно да се съберат количествени данни за ЛУАИФ и АИФ, които използват паспортите по членове 32 и 33 от Директива 2011/61/ЕС, данни за юрисдикциите, в които се извършват презгранични дейности, и данни за видовете презгранични дейности.
(4)
Ефективното сътрудничество между компетентните органи е съществен аспект от цялостното действие на паспортния режим на ЕС. За оценяването на ефективността от основно значение е да се събира информация за сътрудничеството между компетентните органи при изпълнението на задълженията им по силата на членове 45 и 50 от Директива 2011/61/ЕС. Това означава анализиране на случаите, когато са били задействани различни правомощия, взетите ответни мерки и ефективността на сътрудничеството от гледна точка на своевременността, уместността и подробностите.
(5)
Паспортният режим на ЕС е изграден въз основа на системата за уведомяване по членове 32 и 33 от Директива 2011/61/ЕС. Затова компетентните органи следва да представят информация за действието на тази система, по-конкретно за своевременността и качеството на предаваната информация, плавното протичане на процеса и възможните разногласия във връзка с прилагането на системата.
(6)
За да се осигури обективност на оценката, компетентните органи следва да бъдат задължени да представят информация за действието на паспортния режим и от гледна точка на инвеститорите, особено по отношение на ефекта върху защитата на инвеститорите. Компетентните органи следва също така да представят информация за подадените от инвеститорите жалби във връзка с ЛУАИФ или АИФ, установени в държави членки, различни от държавата членка на установяване на инвеститора, за запитванията от инвеститорите, свързани с разпределението на правомощията между компетентните органи от различните държави членки, и по всякакви повдигнати въпроси във връзка с условията за предлагане на дялове или акции.
(7)
При оценяването на действието на паспортния режим трябва да се отчете ролята на ЕОЦКП за разрешаването на разногласията между компетентните органи по отношение на презграничното управление или предлагане. Затова компетентните органи следва да изложат възгледите си за полезността, своевременността, качеството или всеки друг въпрос, свързан с участието на ЕОЦКП.
(8)
За да бъде оценено действието на сегашните национални режими, позволяващи на ЛУАИФ от трета държава и АИФ от трета държава да извършват дейност в отделните държави членки, е необходимо да бъдат известни всички подробности относно нормативните уредби на всички държави членки, техните особености и разликите между тях и приложимите разпоредби за ЛУАИФ от ЕС и АИФ от ЕС. Важно е също така да се събира количествена информация за броя на АИФ от трета държава, които се предлагат в държавите членки, и на ЛУАИФ от трета държава, управляващи или предлагащи АИФ в държавите членки. Тази информация трябва да съдържа и данни за принудителните мерки и надзорните действия, както и за допълнителните сведения, получени по искане от надзорните органи от трети държави.
(9)
Компетентните органи следва да предават информация за всички договорености за сътрудничество с надзорни органи от трети държави, които не са известни на ЕОЦКП от участието му в преговорите по многостранни меморандуми за разбирателство. За да се осигури възможност за оценяване на действието на договореностите за сътрудничество, е важно да се събира информация за ефективността на тези договорености за сътрудничество, например количествена и качествена информация за използването на различните правомощия, предвидени в тези договорености. Това включва искания за информация, посещения на място и споделяне на информация. Ефективността на сътрудничеството следва да бъде оценявана от гледна точка на уместността, подробностите, своевременността и пълнотата на полученото съдействие.
(10)
Компетентните органи следва да представят информация за всички особености на режима в съответната трета държава, които фактически или юридически създават ограничения или затруднения пред упражняването на надзорните правомощия от страна на компетентния орган на държава членка или пред прякото получаване на информация от лица от трети държави. Освен това следва да се събира информация за жалбите на инвеститорите, както и за мерките, взети от компетентните органи в отговор на тези жалби.
(11)
Оценяването на взаимодействието между двете системи, установени за управлението или предлагането на АИФ, следва да се извършва въз основа на сведения, които отразяват цялостното положение на вътрешния пазар, както и въз основа на кратко- и дългосрочни оценки за развитието на пазара, в т.ч. за евентуални случаи на дестабилизация на пазара или нарушаване на конкуренцията. Оценяването следва да се основава на сведения за съществуването на равнопоставеност между държавите членки и отделните трети държави, например по отношение на регулаторната тежест, условията на конкуренция или надзора. Компетентните органи следва да представят конкретна информация по общи или конкретни проблеми, отнасящи се до отделните трети държави, и да посочват източниците на тези проблеми.
(12)
Когато представят информация за възможните случаи на дестабилизация на пазара или нарушаване на конкуренцията, компетентните органи следва да отчитат всички предприятия за колективно инвестиране и управляващите ги лица. Важно е да се определи дали и доколко АИФ от ЕС и предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа, учредени по силата на Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (2), както и управляващите ги лица, са потенциално засегнати от въвеждането на режима на паспорта за трети държави. Това е особено важно, като се има предвид, че определението за ЛУАИФ от трета държава в Директива 2011/61/ЕС обхваща всички предприятия за колективно инвестиране, установени в трети държави, в т.ч. тези, за които би се прилагала Директива 2009/65/ЕО, ако бяха установени в държава членка. Освен това, за да може да се измери цялостното въздействие върху пазара, е необходимо да се определи потенциалното въздействие върху другите посредници, извършващи дейност в сектора на управление на активи, например депозитарите или доставчиците на услуги,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
По силата на член 67, параграф 3 от Директива 2011/61/ЕС компетентните органи представят на Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП) следната информация:
а)
информация за действието на паспортния режим на ЕС за лицата, управляващи алтернативни инвестиционни фондове (ЛУАИФ), от ЕС, които управляват и/или предлагат алтернативни инвестиционни фондове (АИФ) от ЕС, по реда на членове 2-7;
б)
информация за процеса на предлагане на АИФ от трета държава от страна на ЛУАИФ от ЕС в държавите членки и управлението и/или предлагането на АИФ от страна на ЛУАИФ от трета държава в държавите членки съгласно приложимите национални режими, по реда на членове 8-13;
в)
информация за ефекта от действието на системите по букви а) и б) от настоящия параграф, по реда на член 14.
Член 2
По отношение на употребата на паспорта компетентните органи представят следната информация:
а)
броя на ЛУАИФ от ЕС, които са получили разрешение по реда на член 7 от Директива 2011/61/ЕС;
б)
броя на ЛУАИФ от ЕС, които предлагат дялове или акции от АИФ от ЕС по реда на член 32 от Директива 2011/61/ЕС, броя на АИФ от ЕС и подразделения на АИФ, предлагани по реда на член 32 от Директива 2011/61/ЕС, и разпределение на тези данни по държави членки на произход и по приемащи държави членки;
в)
броя на ЛУАИФ от ЕС, които управляват АИФ от ЕС по реда на член 33 от Директива 2011/61/ЕС, броя на АИФ от ЕС, управлявани по реда на член 33 от Директива 2011/61/ЕС, и разпределение на тези данни по държави членки на произход и по приемащи държави членки;
г)
броя на ЛУАИФ от ЕС, които управляват АИФ от ЕС, установени в други държави членки, по реда на член 33 от Директива 2011/61/ЕС чрез откриване на клон, и броя на ЛУАИФ от ЕС, които управляват пряко АИФ от ЕС, установени в други държави членки, по реда на член 33 от Директива 2011/61/ЕС.
Член 3
По отношение на откритите проблеми във връзка с ефективното сътрудничество между компетентните органи, те представят следната информация:
а)
броя на случаите, в които компетентен орган е уведомил компетентния орган на държавата членка по произход на ЛУАИФ за положение, описано в член 45, параграф 5 от Директива 2011/61/ЕС, като се посочва видът на положението;
б)
броя на случаите, в които компетентен орган, след като е бил уведомен съгласно член 45, параграф 5 от Директива 2011/61/ЕС от компетентния орган на приемащата държава членка, е взел мерките по член 45, параграф 5 от посочената директива, като се посочва видът на взетите мерки;
в)
броя на случаите, в които компетентен орган, след като е уведомил компетентния орган на държавата членка по произход на ЛУАИФ за дадено положение по член 45, параграф 5 от Директива 2011/61/ЕС, е взел мерките по член 45, параграф 6 от посочената директива, като се посочва видът на взетите мерки;
г)
броя на случаите, в които компетентен орган е уведомил компетентния орган на държавата членка по произход на ЛУАИФ за дадено положение по член 45, параграф 7 от Директива 2011/61/ЕС, като се посочва видът на положението;
д)
броя на случаите, в които компетентен орган, след като е бил уведомен съгласно член 45, параграф 7 от Директива 2011/61/ЕС от компетентния орган на приемащата държава членка, е взел мерки по член 45, параграф 7 от посочената директива, като се посочва видът на взетите мерки;
е)
броя на случаите, в които компетентен орган, след като е уведомил компетентния орган на държавата членка по произход на ЛУАИФ за дадено положение по член 45, параграф 7 от Директива 2011/61/ЕС, е взел мерките по член 45, параграф 8 от посочената директива, като се посочва видът на взетите мерки;
ж)
броя на подадените и получените уведомления по член 50, параграф 5 от Директива 2011/61/ЕС, като се посочват предприетите действия вследствие на уведомлението;
з)
по отношение на исканията за съдействие, издадени от компетентния орган:
-
броя и вида на исканията,
-
броя на отхвърлените искания и мотивите за отхвърлянето,
-
степента на удовлетвореност от полученото съдействие и срещнатите затруднения,
-
средното време за получаване на отговор;
и)
по отношение на исканията за съдействие, които компетентният орган е получил от компетентни органи в други държави членки:
-
броя и вида на исканията,
-
броя на отхвърлените искания и мотивите за отхвърлянето,
-
средното време за издаване на отговор;
й)
броя на проверките на място или разследванията, които компетентният орган е извършил в друга държава членка по силата на член 54, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС, и броя на отхвърлените искания за проверки на място или разследвания в друга държава членка.
Член 4
По отношение на откритите проблеми във връзка с ефективното действие на системата за уведомяване, предвидена в членове 32 и 33 от Директива 2011/61/ЕС, компетентните органи представят следната информация:
а)
средното време от получаването на пълното комплектувано уведомление от ЛУАИФ до момента на уведомяване на компетентния орган на приемащата държава членка от страна на получаващия компетентен орган;
б)
средното време за уведомяване на ЛУАИФ, че може да започне презграничните дейности, от страна на компетентния орган на държавата членка по произход, изчислено от датата на предаване на комплектуваното уведомление на компетентния орган на приемащата държава членка;
в)
броя на исканията за разяснения от компетентния орган на приемащата държава членка във връзка с уведомлението;
г)
броя на споровете с участието на компетентните органи на държавата членка по произход и приемащата държава членка във връзка с процеса на уведомяване.
Член 5
По отношение на проблемите, които се отнасят до защитата на инвеститорите във връзка с АИФ, предлагани или управлявани от друга държава членка, и АИФ, предлагани по реда на член 43 от Директива 2011/61/ЕС, компетентните органи представят следната информация:
а)
броя и вида на жалбите от инвеститори, които са подадени до компетентния орган във връзка с АИФ, предлагани или управлявани от установено в друга държава членка ЛУАИФ, посочените основания и начина на разрешаване на жалбите;
б)
свидетелства за липсата на яснота у инвеститорите във връзка с разпределението на надзорните задължения между компетентните органи на държавата членка по произход и приемащата държава членка;
в)
всякакви проблеми във връзка с действието на механизмите, установени от ЛУАИФ за предлагане на АИФ, и механизмите за предотвратяване на предлагането на дялове или акции от АИФ на инвеститори на дребно съгласно изискванията на буква з) от приложение IV към Директива 2011/61/ЕС.
Член 6
По отношение на посредничеството от страна на ЕОЦКП компетентните органи представят информация за степента на удовлетвореност от това посредничество по въпроси, отнасящи се до действието на паспортния режим за ЛУАИФ от ЕС, които управляват и/или предлагат АИФ от ЕС.
Член 7
По отношение на ефективността на събирането и споделянето на информация във връзка с наблюдението на системните рискове компетентните органи представят следната информация:
а)
броя на случаите, в които компетентният орган е получил информация от друг компетентен орган във връзка с наблюдението на системния риск, като се прави разграничение между:
-
периодичната информация, която се представя по силата на член 25, параграф 2, първото изречение от Директива 2011/61/ЕС,
-
двустранно представяната информация за важни източници на риск от контрагента, предавана по силата на член 25, параграф 2, второто изречение от Директива 2011/61/ЕС,
-
информацията, която се обменя двустранно по конкретни поводи по силата на член 53 от Директива 2011/61/ЕС;
б)
броя на случаите, в които компетентният орган е споделил информация с друг компетентен орган във връзка с наблюдението на системния риск, като се прави разграничение между:
-
информацията, която се представя редовно по силата на член 25 от Директива 2011/61/ЕС,
-
информацията, която се обменя двустранно по конкретни поводи по силата на член 53 от Директива 2011/61/ЕС.
Член 8
По отношение на предлагането на АИФ от трета държава от страна на ЛУАИФ от ЕС по реда на член 36, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС, компетентните органи представят следната информация:
а)
нормативните разпоредби, по силата на които се разрешава това предлагане, в т.ч. описание на конкретните приложими условия;
б)
броя на ЛУАИФ от ЕС, които са получили от компетентните органи разрешение да предлагат АИФ от трета държава в тяхната юрисдикция по реда на член 36 от Директива 2011/61/ЕС, и броя на предлаганите АИФ от трета държава;
в)
броя на исканията за информация, отправени от компетентния орган към ЛУАИФ от ЕС във връзка с предлагането на АИФ от трета държава;
г)
принудителни или надзорни мерки или наказания, наложени на ЛУАИФ от ЕС във връзка с предлагането на АИФ от трета държава.
Член 9
По отношение на предлагането на АИФ от страна на ЛУАИФ от трета държава по реда на член 42, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС, компетентните органи представят следната информация:
а)
нормативните разпоредби, по силата на които се разрешава това предлагане, в т.ч. описание на конкретните приложими условия;
б)
броя на ЛУАИФ от трета държава, които предлагат АИФ в юрисдикцията на компетентния орган по реда на член 42, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС, и броя на предлаганите АИФ;
в)
броя на исканията за информация, отправени от компетентния орган до ЛУАИФ от трета държава във връзка с предлагането на АИФ по реда на член 42, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС;
г)
принудителни или надзорни мерки или наказания, наложени от компетентния орган на ЛУАИФ от трета държава във връзка със задълженията по членове 22, 23, 24 и 26-30 от Директива 2011/61/ЕС.
Член 10
По отношение на управлението на АИФ от ЕС от страна на ЛУАИФ от трета държава съгласно приложимите национални режими компетентните органи представят следната информация:
а)
нормативните разпоредби, по силата на които се разрешава това управление, в т.ч. описание на конкретните приложими условия;
б)
броя на ЛУАИФ от трета държава, които управляват АИФ от ЕС в юрисдикцията на компетентния орган, и броя на управляваните АИФ от ЕС;
в)
броя на исканията за информация, отправени от компетентния орган до ЛУАИФ от трета държава във връзка с предлагането на АИФ от ЕС.
Член 11
По отношение на съществуването и ефективността на договорености за сътрудничество за целите на наблюдението на системния риск, сключени между компетентния орган на дадена държава членка и надзорния орган на съответната трета държава, компетентните органи представят следната информация:
а)
съществуването на двустранни договорености за сътрудничество между компетентния орган и надзорните органи в трети държави, различни от договореностите, по които е преговаряно и които са постигнати под егидата на ЕОЦКП, и съответните трети държави;
б)
по отношение на исканията за информация или съдействие, подадени от компетентния орган до органите на трета държава в съответствие с договореностите за сътрудничество:
-
броя и вида на исканията,
-
броя на отхвърлените искания и мотивите за отхвърлянето,
-
степента на удовлетвореност от полученото съдействие и срещнатите затруднения,
-
средното време за получаване на отговор;
в)
броя на посещенията на място, които компетентният орган е поискал да бъдат извършени от негово име от надзорния орган на трета държава в съответствие с договореностите за сътрудничество, както и броя на отхвърлените искания за посещения на място;
г)
броя на случаите, в които в съответствие с договореностите за сътрудничество е била получена без поискване информация от надзорния орган на трета държава, отнасяща се до:
-
съществени събития, които биха могли да се отразят неблагоприятно върху поднадзорно лице,
-
принудителни или регулаторни мерки или наказания, в т.ч. отнемане, временно отнемане или изменение на съответните лицензи или регистрации, по отношение на или във връзка с ЛУАИФ от трета държава, които продават или управляват АИФ в юрисдикцията на компетентния орган;
д)
броя на случаите, в които компетентният орган е споделял с други компетентни органи информация, получена от надзорните органи на трета държава, за целите на наблюдението на системния риск и в съответствие с договореностите за сътрудничество.
Член 12
По отношение на проблемите, които се отнасят до защитата на инвеститорите във връзка с предлагането и управлението съгласно приложимите национални режими, компетентните органи представят следната информация:
а)
броя и вида на жалбите, отправени до компетентния орган от инвеститори във връзка с АИФ, които се предлагат в тази юрисдикция съгласно приложимия национален режим;
б)
принудителни или регулаторни мерки или наказания, в т.ч. отнемане, временно отнемане или изменение на съответните разрешения или регистрации, наложени от компетентния орган по отношение на или във връзка с ЛУАИФ от трета държава, които продават или управляват АИФ в тази юрисдикция, или АИФ от трета държава, предлагани в тази юрисдикция от ЛУАИФ от ЕС.
Член 13
По отношение на особеностите на регулаторната и надзорната уредба на съответната трета държава, които могат да попречат на ефективното упражняване на надзорните функции от страна на компетентния орган, компетентните органи представят следната информация:
а)
проблемите или пречките при прилагането на регулаторната и надзорната уредба, които компетентният орган е срещнал при упражняването на надзорните си функции спрямо ЛУАИФ от трета държава или АИФ от трета държава;
б)
проблемите при получаването на информация пряко от ЛУАИФ от трета държава.
Член 14
По отношение на ефекта от действието на системите по букви а) и б) от член 1, компетентните органи представят следната информация:
а)
свидетелства, че ЛУАИФ, които са били установени в тяхната юрисдикция, са се преместили в трети държави, като се посочват агрегирани данни за броя на АИФ и за активите под тяхно управление, както и причините за преместването;
б)
подробна информация за установените или очакваните случаи на дестабилизация на пазара или нарушаване на конкуренцията между предприятия за колективно инвестиране от ЕС и от трети държави, както и между лицата от ЕС и от трети държави, управляващи предприятия за колективно инвестиране;
в)
свидетелства, че лица от ЕС, управляващи предприятия за колективно инвестиране, получили разрешение за дейност в тяхната юрисдикция, са срещнали затруднения или ограничения при установяването си или при предлагането на управляваните от тях предприятия за колективно инвестиране в трета държава, като се посочва съответната трета държава;
г)
свидетелства за съществуването на затруднения или ограничения в трети държави, които възпират лицата от ЕС, управляващи предприятия за колективно инвестиране, получили разрешение за дейност в тяхната юрисдикция, от установяване или предлагане на управляваните от тях предприятия за колективно инвестиране в трета държава, като се посочва съответната трета държава;
д)
информация за други общи или конкретни затруднения, които са срещнали лица от ЕС, управляващи предприятия за колективно инвестиране, получили разрешение за дейност в тяхната юрисдикция, при установяване или предлагане на управляваните от тях предприятия за колективно инвестиране в трета държава, като се посочва съответната трета държава.
Член 15
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 18 декември 2014 година.
REGLAMENTO DELEGADO (UE) 2015/514 DE LA COMISIÓN
de 18 de diciembre de 2014
sobre la información que deben proporcionar las autoridades competentes a la Autoridad Europea de Valores y Mercados de conformidad con el artículo 67, apartado 3, de la Directiva 2011/61/UE del Parlamento Europeo y del Consejo
(Texto pertinente a efectos del EEE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Vista la Directiva 2011/61/UE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 8 de junio de 2011, relativa a los gestores de fondos de inversión alternativos y por la que se modifican las Directivas 2003/41/CE y 2009/65/CE y los Reglamentos (CE) no 1060/2009 y (UE) no 1095/2010 (1), y, en particular, su artículo 67, apartado 5,
Considerando lo siguiente:
(1)
Es necesario especificar el contenido de la información que las autoridades competentes de los Estados miembros deben facilitar trimestralmente a la Autoridad Europea de Valores y Mercados (AEVM) con arreglo a lo dispuesto en el artículo 67, apartado 3, de la Directiva 2011/61/UE, a fin de que esta pueda evaluar el funcionamiento del pasaporte para los gestores de fondos de inversión alternativos de la UE (GFIA de la UE) que gestionan o comercializan fondos de inversión alternativos (FIA de la UE) en la Unión, las condiciones de ejercicio de la actividad de los FIA y sus gestores y el posible efecto de una extensión del pasaporte.
(2)
Es importante garantizar que la información que faciliten las autoridades competentes sea pertinente y capaz de sustentar una evaluación fundamentada. Todas las autoridades competentes deben, por lo tanto, facilitar información que permita una evaluación coherente en toda la Unión, manteniendo al mismo tiempo la posibilidad de facilitar también cualquier información adicional que puedan considerar útil para evaluar el funcionamiento general del pasaporte de la UE, de las normas nacionales aplicables a las colocaciones privadas, así como cualquier posible efecto de la extensión del pasaporte a fondos y gestores de terceros países. Para que un conjunto uniforme de requisitos de presentación de información se aplique directamente a todas las autoridades competentes, es necesario establecer mediante un Reglamento las normas sobre la información que deberá proporcionarse a la AEVM.
(3)
Con el fin de evaluar la utilización que se hace del pasaporte de la UE, es importante reunir datos cuantitativos sobre los GFIA y los FIA que utilizan los pasaportes previstos en los artículos 32 y 33 de la Directiva 2011/61/UE, y datos sobre las jurisdicciones en que tienen lugar actividades transfronterizas y sobre la tipología de las mismas.
(4)
La cooperación efectiva entre las autoridades competentes constituye un aspecto esencial del funcionamiento global del pasaporte de la UE. Para evaluar la efectividad, es esencial recopilar información sobre la cooperación entre las autoridades competentes en el ejercicio de sus responsabilidades de conformidad con los artículos 45 y 50 de la Directiva 2011/61/UE. Ello supone evaluar los casos en que se activaron las diversas competencias, las medidas de respuesta adoptadas, así como la eficacia de la cooperación en términos de tempestividad, pertinencia y precisión.
(5)
El pasaporte de la UE se basa en el sistema de notificación previsto en los artículos 32 y 33 de la Directiva 2011/61/UE. Por consiguiente, las autoridades competentes deben facilitar información en cuanto al funcionamiento de tal sistema, especialmente en términos de tempestividad, fluidez, calidad de la información notificada y posibles divergencias que se deriven de su aplicación.
(6)
Con el fin de permitir una evaluación objetiva, las autoridades competentes deben tener la obligación de facilitar información sobre el funcionamiento del pasaporte, también desde la perspectiva de los inversores, en particular en lo que se refiere al efecto en la protección de los inversores. Las autoridades competentes deben facilitar también información relativa a las reclamaciones presentadas por los inversores sobre los GFIA o los FIA establecidos en otros Estados miembros distintos de aquel en que el inversor esté domiciliado, las consultas de los inversores en relación con el reparto de competencias entre las autoridades competentes de los distintos Estados miembros y cualquier cuestión planteada en relación con los mecanismos de comercialización.
(7)
La evaluación del funcionamiento del pasaporte debe tener debidamente en cuenta la función de la AEVM en la solución de diferencias entre las autoridades competentes en lo que respecta a la gestión o comercialización transfronteriza. Por consiguiente, las autoridades competentes deben comunicar sus puntos de vista sobre la utilidad, la tempestividad, la calidad o cualesquiera otras cuestiones relacionadas con la participación de la AEVM.
(8)
Para evaluar el funcionamiento de los actuales regímenes nacionales que permiten a los GFIA de fuera de la UE y los FIA de fuera de la UE operar en cada uno de los Estados miembros, es necesario tener pleno conocimiento de los detalles de los marcos jurídicos adoptados por cada uno de los Estados miembros, sus especificidades y las diferencias con respecto a las normas aplicables a los GFIA de la UE y los FIA de la UE. También es importante recopilar información cuantitativa sobre el número de FIA de fuera de la UE comercializados en los Estados miembros y de GFIA de fuera de la UE que gestionan o comercializan FIA en los Estados miembros. Dicha información debe contener, asimismo, datos sobre las acciones de ejecución y supervisión, así como la información adicional recibida de las autoridades de supervisión de fuera de la UE, previa solicitud.
(9)
Las autoridades competentes deben facilitar información sobre los mecanismos de cooperación con las autoridades de supervisión de terceros países que todavía no sean conocidos por la AEVM tras su participación en la negociación de memorandos de entendimiento multilaterales. Para poder evaluar el funcionamiento de los mecanismos de cooperación, es importante recopilar información sobre la eficacia de los mismos, por ejemplo información cuantitativa y cualitativa sobre el uso que se hace de los diversos poderes previstos en dichos mecanismos. Ello incluye solicitudes de información, visitas in situ e intercambio de datos. La eficacia de la cooperación debe evaluarse en términos de la pertinencia, precisión, tempestividad y exhaustividad de la asistencia recibida.
(10)
Las autoridades competentes deben facilitar información sobre cualquier característica del régimen del tercer país que, de facto o de iure, cree restricciones o dificultades para el ejercicio de las funciones de supervisión por parte de la autoridad competente de un Estado miembro o para la recogida directa de información de entidades de fuera de la UE. Por otra parte, debe recabarse información sobre las reclamaciones presentadas por los inversores, así como sobre las medidas adoptadas por las autoridades competentes para darles respuesta.
(11)
La evaluación de la interacción entre los dos sistemas establecidos para la gestión o comercialización de FIA debe basarse en pruebas que reflejen la situación general del mercado interior, así como en las evaluaciones a corto y largo plazo sobre el desarrollo del mercado, incluidas las perturbaciones del mercado o los falseamientos de la competencia que puedan existir. Las evaluaciones deben hacerse sobre la base de pruebas en cuanto a si existe igualdad de condiciones entre los Estados miembros y los distintos terceros países, por ejemplo en lo que se refiere a la carga de la regulación, las condiciones de competencia o la supervisión. Las autoridades competentes deben proporcionar información concreta sobre cuestiones generales o particulares referentes a cada uno de los terceros países e indicar la fuente de tales cuestiones.
(12)
Al presentar la información sobre las perturbaciones del mercado y los falseamientos de la competencia que puedan existir, las autoridades competentes deben tener en cuenta todos los organismos de inversión colectiva y sus gestores. Es importante determinar si, y en qué medida, los FIA de la UE y los organismos de inversión colectiva en valores mobiliarios establecidos en virtud de la Directiva 2009/65/CE del Parlamento Europeo y del Consejo (2), así como sus gestores, pueden verse afectados por la introducción del pasaporte de tercer país. Ello reviste especial importancia, dado que la definición de GFIA de fuera de la UE incluida en la Directiva 2011/61/UE abarca a todos los organismos de inversión colectiva establecidos en terceros países, incluidos aquellos a los que se hubiera aplicado la Directiva 2009/65/CE si hubieran estado establecidos en un Estado miembro. Por otra parte, a fin de poder evaluar el efecto global en el mercado, es necesario determinar los posibles efectos sobre otros intermediarios que operan en el sector de la gestión de activos, como los depositarios o los proveedores de servicios.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Las autoridades competentes deberán facilitar, con arreglo a lo dispuesto en el artículo 67, apartado 3, de la Directiva 2011/61/UE, la siguiente información a la Autoridad Europea de Valores y Mercados (AEVM):
a)
información relativa al funcionamiento del pasaporte de la UE para los gestores de fondos de inversión alternativos (GFIA) que gestionan y/o comercializan fondos de inversión alternativos (FIA), tal como se establece en los artículos 2 a 7;
b)
información relativa al funcionamiento de la comercialización de FIA de fuera de la UE en los Estados miembros por GFIA de la UE y la gestión y/o comercialización de FIA en los Estados miembros por GFIA de fuera de la UE de conformidad con los regímenes nacionales aplicables, tal como se establece en los artículos 8 a 13;
c)
información relativa al efecto del funcionamiento de los sistemas a los que se hace referencia en las letras a) y b) del presente apartado, tal como se establece en el artículo 14.
Artículo 2
Por lo que se refiere a la utilización del pasaporte, las autoridades competentes deberán facilitar la siguiente información:
a)
el número de GFIA de la UE autorizados de conformidad con el artículo 7 de la Directiva 2011/61/UE;
b)
el número de GFIA de la UE que comercializan participaciones de FIA de la UE de conformidad con el artículo 32 de la Directiva 2011/61/UE, el número de FIA de la UE y de compartimentos de FIA comercializados de conformidad con el artículo 32 de la Directiva 2011/61/UE, y el desglose por Estado miembro de origen y de acogida;
c)
el número de GFIA de la UE que gestionan FIA de la UE de conformidad con el artículo 33 de la Directiva 2011/61/UE, el número de FIA de la UE gestionados de conformidad con el artículo 33 de la Directiva 2011/61/UE, y el desglose por Estado miembro de origen y de acogida;
d)
el número de GFIA de la UE que gestionan FIA de la UE establecidos en otros Estados miembros de conformidad con el artículo 33 de la Directiva 2011/61/UE mediante el establecimiento de una sucursal y el número de GFIA de la UE que gestionan directamente FIA de la UE establecidos en otros Estados miembros de conformidad con el artículo 33 de la Directiva 2011/61/UE.
Artículo 3
Por lo que se refiere a los problemas encontrados en relación con la cooperación efectiva entre las autoridades competentes, las autoridades competentes deberán facilitar la siguiente información:
a)
el número de casos en los que una autoridad competente ha notificado a la autoridad competente del Estado miembro de origen de un GFIA una situación como se describe en el artículo 45, apartado 5, de la Directiva 2011/61/UE, indicando el tipo de situación;
b)
el número de casos en los que una autoridad competente, después de ser notificada como se describe en el artículo 45, apartado 5, de la Directiva 2011/61/UE por la autoridad competente del Estado miembro de acogida, ha adoptado las medidas establecidas en el artículo 45, apartado 5, de dicha Directiva, indicando el tipo de medidas adoptadas;
c)
el número de casos en los que una autoridad competente, tras notificar a la autoridad competente del Estado miembro de origen de un GFIA una situación como se describe en el artículo 45, apartado 5, de la Directiva 2011/61/UE, ha adoptado las medidas establecidas en el artículo 45, apartado 6, de dicha Directiva, indicando el tipo de medidas adoptadas;
d)
el número de casos en los que una autoridad competente ha notificado a la autoridad competente del Estado miembro de origen de un GFIA una situación como se describe en el artículo 45, apartado 7, de la Directiva 2011/61/UE, indicando el tipo de situación;
e)
el número de casos en los que una autoridad competente, después de ser notificada como se describe en el artículo 45, apartado 7, de la Directiva 2011/61/UE por la autoridad competente del Estado miembro de acogida, ha adoptado medidas de conformidad con el artículo 45, apartado 7, de dicha Directiva, indicando el tipo de medidas adoptadas;
f)
el número de casos en los que una autoridad competente, tras notificar a la autoridad competente del Estado miembro de origen de un GFIA una situación como se describe en el artículo 45, apartado 7, de la Directiva 2011/61/UE, ha adoptado las medidas establecidas en el artículo 45, apartado 8, de dicha Directiva, indicando el tipo de medidas adoptadas;
g)
el número de notificaciones enviadas y de notificaciones recibidas en virtud del artículo 50, apartado 5, de la Directiva 2011/61/UE, indicando las actuaciones emprendidas como consecuencia de la notificación;
h)
por lo que se refiere a las solicitudes de asistencia formuladas por la autoridad competente:
-
el número y el tipo de solicitudes,
-
el número de solicitudes rechazadas y las razones del rechazo,
-
el grado de satisfacción con la asistencia recibida y las dificultades encontradas,
-
el plazo medio para recibir una respuesta;
i)
por lo que se refiere a las solicitudes de asistencia recibidas por la autoridad competente de autoridades competentes de otros Estados miembros:
-
el número y el tipo de solicitudes,
-
el número de solicitudes rechazadas y las razones del rechazo,
-
el plazo medio para emitir una respuesta;
j)
el número de verificaciones in situ o investigaciones que la autoridad competente ha llevado a cabo en otro Estado miembro de conformidad con el artículo 54, apartado 1, de la Directiva 2011/61/UE y el número de solicitudes de verificaciones in situ o investigaciones en otro Estado miembro que han sido rechazadas.
Artículo 4
Por lo que se refiere a los problemas encontrados en relación con el funcionamiento eficaz del sistema de notificación previsto en los artículos 32 y 33 de la Directiva 2011/61/UE, las autoridades competentes deberán facilitar la siguiente información:
a)
el plazo medio entre la recepción del expediente completo de la notificación de un GFIA y el momento en que la autoridad competente receptora notifica a la autoridad competente del Estado miembro de acogida;
b)
el plazo medio de notificación al GFIA que puede realizar actividades transfronterizas por parte de la autoridad competente de su Estado miembro de origen, calculado a partir de la fecha de transmisión del expediente de notificación a la autoridad competente del Estado miembro de acogida;
c)
el número de solicitudes de aclaración de la autoridad competente del país de acogida por lo que respecta a la notificación;
d)
el número de contenciosos que impliquen a las autoridades competentes del Estado miembro de origen y del Estado miembro de acogida en relación con el proceso de notificación.
Artículo 5
Por lo que se refiere a los aspectos de la protección de los inversores en relación con los FIA gestionados o comercializados desde otro Estado miembro, así como a los FIA comercializados de conformidad con el artículo 43 de la Directiva 2011/61/UE, las autoridades competentes deberán facilitar la siguiente información:
a)
el número y tipo de las reclamaciones dirigidas por inversores a la autoridad competente con respecto a FIA comercializados o gestionados por un GFIA establecido en otro Estado miembro, las razones aducidas y la forma en que dichas reclamaciones han sido resueltas;
b)
pruebas de la falta de claridad entre los inversores en cuanto al reparto de las tareas de supervisión entre las autoridades competentes del país de origen y del país de acogida;
c)
todas las cuestiones relacionadas con el funcionamiento de las medidas adoptadas por el GFIA para la comercialización de FIA y las medidas adoptadas para impedir la comercialización de participaciones del FIA entre inversores particulares, tal y como se exige en el anexo IV, letra h), de la Directiva 2011/61/UE.
Artículo 6
Por lo que se refiere a la mediación de la AEVM, las autoridades competentes deberán facilitar información relativa al grado de satisfacción con la mediación de la AEVM sobre las cuestiones relacionadas con el funcionamiento del pasaporte para los GFIA de la UE que gestionan o comercializan FIA de la UE.
Artículo 7
Por lo que se refiere a la eficacia de la recogida y el intercambio de información respecto del control de los riesgos sistémicos, las autoridades competentes deberán facilitar la siguiente información:
a)
el número de ocasiones en las que la autoridad competente ha recibido información de otra autoridad competente en lo que se refiere al control del riesgo sistémico, distinguiendo:
-
información periódica puesta a disposición de conformidad con la primera frase del artículo 25, apartado 2, de la Directiva 2011/61/UE,
-
información bilateral sobre fuentes importantes de riesgo de contrapartida transmitida de conformidad con la segunda frase del artículo 25, apartado 2, de la Directiva 2011/61/UE,
-
información ad hoc intercambiada bilateralmente de conformidad con el artículo 53 de la Directiva 2011/61/UE;
b)
el número de ocasiones en las que la autoridad competente ha intercambiado información con otra autoridad competente en lo que se refiere al control del riesgo sistémico, distinguiendo:
-
información notificada periódicamente de conformidad con el artículo 25 de la Directiva 2011/61/UE,
-
información ad hoc intercambiada bilateralmente de conformidad con el artículo 53 de la Directiva 2011/61/UE.
Artículo 8
Por lo que se refiere a la comercialización de FIA de fuera de la UE por GFIA de la UE de conformidad con el artículo 36, apartado 1, de la Directiva 2011/61/UE, las autoridades competentes deberán facilitar la siguiente información:
a)
las disposiciones legales en virtud de las que se autoriza tal comercialización, incluida una descripción de las condiciones particulares aplicables;
b)
el número de GFIA de la UE autorizados por la autoridad competente para comercializar FIA de fuera de la UE en su jurisdicción de conformidad con el artículo 36 de la Directiva 2011/61/UE y el número de FIA de fuera de la UE comercializados;
c)
el número de solicitudes de información dirigidas por la autoridad competente a GFIA de la UE en relación con la comercialización de FIA de fuera de la UE;
d)
las medidas de ejecución o supervisión o las sanciones impuestas a GFIA de la UE en relación con la comercialización de FIA de fuera de la UE.
Artículo 9
Por lo que se refiere a la comercialización de FIA por GFIA de fuera de la UE de conformidad con el artículo 42, apartado 1, de la Directiva 2011/61/UE, las autoridades competentes deberán facilitar la siguiente información:
a)
las disposiciones legales en virtud de las que se autoriza tal comercialización, incluida una descripción de las condiciones particulares aplicables;
b)
el número de GFIA de fuera de la UE que comercializan FIA en la jurisdicción de la autoridad competente de conformidad con el artículo 42, apartado 1, de la Directiva 2011/61/UE y el número de FIA comercializados;
c)
el número de solicitudes de información dirigidas por la autoridad competente a GFIA de fuera de la UE en relación con la comercialización de FIA de conformidad con el artículo 42, apartado 1, de la Directiva 2011/61/UE;
d)
las medidas de ejecución o supervisión o las sanciones impuestas por la autoridad competente a GFIA de fuera de la UE en relación con las obligaciones establecidas en los artículos 22, 23, 24 y 26 a 30 de la Directiva 2011/61/UE.
Artículo 10
Por lo que se refiere a la gestión de FIA de la UE por GFIA de fuera de la UE de conformidad con los regímenes nacionales aplicables, las autoridades competentes deberán facilitar la siguiente información:
a)
las disposiciones legales en virtud de las que se autoriza tal gestión, incluida una descripción de las condiciones particulares aplicables;
b)
el número de GFIA de fuera de la UE que gestionan FIA de la UE en la jurisdicción de la autoridad competente y el número de FIA de la UE gestionados;
c)
el número de solicitudes de información dirigidas por la autoridad competente a GFIA de fuera de la UE en relación con la gestión de FIA de fuera de la UE.
Artículo 11
En lo que respecta a la existencia y la eficacia de mecanismos de cooperación a efectos de la supervisión del riesgo sistémico entre la autoridad competente de un Estado miembro y la autoridad de supervisión del país ajeno a la UE, las autoridades competentes deberán facilitar la siguiente información:
a)
la existencia de mecanismos bilaterales de cooperación entre la autoridad competente y las autoridades de supervisión de terceros países distintos de los negociados y acordados bajo los auspicios de la AEVM y los terceros países de que se trate;
b)
por lo que se refiere a las solicitudes de información o asistencia presentadas por la autoridad competente a las autoridades de un tercer país de conformidad con los mecanismos de cooperación:
-
el número y el tipo de solicitudes,
-
el número de solicitudes rechazadas y las razones del rechazo,
-
el grado de satisfacción con la asistencia recibida, así como las dificultades encontradas,
-
el plazo medio para recibir una respuesta;
c)
el número de visitas in situ que la autoridad competente ha solicitado a la autoridad de supervisión de un tercer país que realice en su nombre, de conformidad con los mecanismos de cooperación, así como el número de solicitudes de visitas in situ que se han rechazado;
d)
el número de ocasiones en que, de conformidad con los mecanismos de cooperación, se ha recibido información no solicitada de la autoridad de supervisión de un tercer país con respecto a:
-
cualquier acontecimiento importante que pudiera afectar negativamente a una entidad supervisada,
-
las medidas de ejecución o regulación o las sanciones, incluida la revocación, suspensión o modificación de las correspondientes licencias o registros, referidas a o relacionadas con GFIA de fuera de la UE que gestionan o comercializan FIA en la jurisdicción de la autoridad competente;
e)
el número de ocasiones en las que la autoridad competente ha compartido con otras autoridades competentes información recibida de las autoridades de supervisión de terceros países a efectos del control del riesgo sistémico, de conformidad con los mecanismos de cooperación.
Artículo 12
Por lo que se refiere a los aspectos de la protección de los inversores en lo que respecta a la comercialización y la gestión de conformidad con los regímenes nacionales aplicables, las autoridades competentes deberán facilitar la siguiente información:
a)
el número y tipo de reclamaciones dirigidas a la autoridad competente por los inversores en relación con FIA comercializados en dicha jurisdicción en virtud del régimen nacional aplicable;
b)
las medidas de ejecución o regulación o las sanciones impuestas por la autoridad competente, incluida la revocación, suspensión o modificación de las correspondientes licencias o registros, referidas a o relacionadas con GFIA de fuera de la UE que gestionan o comercializan FIA en esa jurisdicción, o FIA de fuera de la UE comercializados en esa jurisdicción por GFIA de la UE.
Artículo 13
Por lo que se refiere a las características del marco de regulación y supervisión del tercer país que podrían impedir el ejercicio efectivo, por la autoridad competente, de sus funciones de supervisión, las autoridades competentes deberán facilitar la siguiente información:
a)
los problemas u obstáculos en la aplicación del marco de regulación y supervisión a los que se ha enfrentado la autoridad competente en el ejercicio de funciones de supervisión de GFIA de fuera de la UE o FIA de fuera de la UE;
b)
los problemas en la obtención de información directamente de GFIA de fuera de la UE.
Artículo 14
Por lo que se refiere al efecto del funcionamiento de los sistemas mencionados en el artículo 1, letras a) y b), las autoridades competentes deberán facilitar la siguiente información:
a)
pruebas que acrediten que GFIA que estaban establecidos en su jurisdicción se han trasladado a terceros países, precisando las cifras acumuladas del número de FIA y activos gestionados por tercer país, y los motivos de dicho traslado;
b)
información detallada sobre cualquier perturbación del mercado o falseamiento de la competencia detectados o previstos entre organismos de inversión colectiva de la UE y de fuera de la UE, así como entre gestores de la UE y de fuera de la UE de organismos de inversión colectiva;
c)
pruebas que muestren que gestores de la UE de organismos de inversión colectiva autorizados en su jurisdicción se han encontrado con dificultades o limitaciones a la hora de establecerse o comercializar los organismos de inversión colectiva que gestionan en cualquier tercer país, especificando el tercer país de que se trate;
d)
pruebas que muestren las dificultades o las limitaciones existentes en terceros países, que tienen el efecto de disuadir a los gestores de la UE de organismos de inversión colectiva autorizados en su jurisdicción de decidir establecerse o comercializar los organismos de inversión colectiva que gestionan en cualquier tercer país, especificando el tercer país de que se trate;
e)
información que indique cualquier otra dificultad general o particular que los gestores de la UE de organismos de inversión colectiva encuentran a la hora de establecerse o comercializar los organismos de inversión colectiva que gestionan en terceros países, especificando el tercer país de que se trate.
Artículo 15
El presente Reglamento entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 18 de diciembre de 2014.