ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 639/2014 НА КОМИСИЯТА
от 11 март 2014 година
за допълнение на Регламент (ЕС) № 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета за установяване на правила за директни плащания за земеделски стопани по схеми за подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за изменение на приложение X към същия регламент
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за установяване на правила за директни плащания за земеделски стопани по схеми за подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за отмяна на Регламент (ЕО) № 637/2008 на Съвета и Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета (1), и по-специално член 4, параграф 3, член 8, параграф 3, член 9, параграф 5, член 35, параграфи 1, 2 и 3, член 36, параграф 6, член 39, параграф 3, член 43, параграф 12, член 44, параграф 5, член 45, параграфи 5 и 6, член 46, параграф 9, член 50, параграф 11, член 52, параграф 9, член 57, параграф 3, член 58, параграф 5, член 59, параграф 3 и член 67, параграфи 1 и 2 от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕС) № 1307/2013 отмени и замени Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета (2). С Регламент (ЕС) № 1307/2013 се определя нова нормативна уредба, която се състои от нова система за директно подпомагане, включваща основно плащане за земеделските стопани и допълнителни схеми за подпомагане. С него на Комисията се предоставят правомощия да приема делегирани актове и актове за изпълнение. С цел да се гарантира безпрепятствено функциониране на схемите съгласно новата нормативна уредба, някои правила трябва да бъдат приети посредством такива актове. За да се намали административната тежест, правилата следва да бъдат прости и лесно да се поддават на контрол. Тези актове следва да заменят правилата, залегнали в регламенти (ЕО) № 1120/2009 (3) и (ЕО) № 1121/2009 (4) на Комисията.
(2)
Необходимо е тази нормативна уредба да се допълни посредством настоящия регламент във връзка с някои общи разпоредби, схемата за основно плащане, схемата за единно плащане на площ, плащането за земеделски стопани, които прилагат селскостопански практики, благоприятни за климата и околната среда, плащането за млади земеделски стопани, които започват своята селскостопанска дейност, доброволно обвързаното с производството подпомагане, специалното плащане за култура - памук, както и във връзка с уведомленията, които са необходими по отношение на всяка отделна схема за подпомагане.
(3)
За целите на гарантирането на правилното прилагане на корекциите на директните плащания по отношение на финансовата дисциплина, е необходимо да се определят общи правила по отношение на последователността, използвана за изчисляването на тези намаления по отношение на намаленията съгласно Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета (5).
(4)
В съответствие със съдебната практика на Съда на Европейския съюз (6) е целесъобразно да се поясни, че когато държавите членки приемат мерки за прилагане на правото на Съюза, те следва да упражняват своето право на преценка, като спазват някои принципи, включително по-специално принципа за недопускане на дискриминация.
(5)
Подпомагането, различно от обвързаното с производството подпомагане, следва да е съобразено с изискванията, разглеждани като отделено от производството подпомагане на доходите по смисъла на „зелената кутия“ от Споразумението за селското стопанство, сключено по време на Уругвайския кръг на многостранните търговски преговори (7), а обвързаното с производството подпомагане следва да е съобразено с изискванията, разглеждани като попадащи в обхвата на „синята кутия“ от същото споразумение.
(6)
В съответствие с член 4, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 селскостопанската дейност не изисква производство, отглеждане или култивиране на селскостопански продукти. Вместо това земеделските стопани могат да поддържат земеделска площ в състояние, което да я прави подходяща за паша или обработване без подготвителни действия, които са извън рамките на обичайните земеделски методи и машини, или да извършват определена минимална дейност в земеделски площи, които естествено се поддържат в състояние, подходящо за паша или обработване. Тъй като за последните две дейности се изискват някои действия от страна на земеделския стопанин, необходимо е да се създаде съюзна нормативна уредба, по силата на която държавите членки да определят допълнителни критерии за тези дейности.
(7)
По екологични причини в определението за постоянно затревени площи в член 4, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се включват и нетревни видове, като храсти и/или дървета, които са подходящи за паша, при условие че на съответната земя тревата и другите тревни фуражи продължават да преобладават. Поради това е необходимо да се установи критерий за определяне в кои случаи тревата и другите тревни фуражи продължават да преобладават.
(8)
Това определение за постоянно затревени площи позволява на държавите членки да разглеждат като постоянно затревена площ също така земя, която е подходяща за паша и по отношение на която се прилагат установени местни практики, при които тревата и другите тревни фуражи традиционно не преобладават в зоните за паша. За тази цел е необходимо да се формулират критерии, въз основа на които да бъдат определяни такива установени местни практики.
(9)
В съответствие с член 4, параграф 2, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013 държавите членки могат да считат за постоянно затревена площ подходящата за паша земя, по отношение на която се прилагат установени местни практики, когато в зоните за паша по традиция не преобладават треви и други тревни фуражи. За такава постоянно затревена площ може да се изисква прилагането на коефициент за намаление в съответствие член 32, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013. С оглед на пропорционалното прилагане на тази разпоредба е целесъобразно да се предвиди възможността да се разграничават различни категории площи, по отношение на които да се прилагат различни коефициенти за намаление.
(10)
С член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се изисква да не се отпускат директни плащания на физически или юридически лица, или на групи физически или юридически лица, чиито земеделски площи са основно площи, естествено поддържани в състояние, подходящо за паша или обработване, и които не извършват върху тези площи минималните дейности, определени от държавите членки. За тази цел е необходимо да се определи кога такива площи трябва да се считат за основната част от земеделската земя на даден земеделски стопанин и да се изясни обхватът на прилагане на тази разпоредба.
(11)
Съгласно член 9, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 субектите, попадащи в обхвата на т.нар. отрицателен списък, следва да се считат за активни земеделски стопани, ако са в състояние да докажат, че отговарят на критериите, изброени в посочената разпоредба. Един от тези критерии се състои в доказване, че годишният размер на директните плащания е най-малко 5 % от общия размер на постъпленията, получени от неселскостопански дейности. Поради това е необходимо да се установят разпоредби, чрез които да се определя дали постъпленията са от селскостопански или неселскостопански дейности.
(12)
Освен това е необходимо да се установят правила за начина на определяне на годишния размер на директните плащания за целите на член 9, параграф 2 и когато е целесъобразно - на член 9, параграф 3, както и за целите на член 9, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, съгласно който някои земеделски стопани се изключват от прилагането на член 9, параграфи 2 и 3 от посочения регламент. С цел да се осигури равностойно третиране на земеделските стопани в България, Румъния и Хърватия, където директните плащания подлежат на постепенно въвеждане, в тези държави членки годишният размер на директните плащания следва да се основава на окончателния размер, който се отпуска в края на процеса на постепенно въвеждане.
(13)
В съответствие с член 9, параграф 2 и когато е приложимо, с член 9, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 земеделските стопани могат да бъдат изключени от подпомагането, когато селскостопанските им дейности са незначителни или когато тяхната основна дейност или предметът на дейност на предприятието им не се състои в упражняване на селскостопанска дейност. В това отношение е необходимо да се определят някои критерии, като същевременно на държавите членки се даде възможност да установяват алтернативни критерии, насочени към селскостопански дейности, които представляват само незначителна част от цялостната им икономическа дейност.
(14)
В Регламент (ЕС) № 1307/2013 са предвидени няколко възможности за разпределяне на права на плащане на земеделски стопани. В интерес на правната сигурност следва да се предвиди, че в случай на действително или бъдещо наследяване, отменимо бъдещо наследяване, сливания или разделяния на стопанството, броят и стойността на правата на плащане, които се полагат, се установяват при същите условия, които биха се прилагали за земеделския стопанин, който първоначално е управлявал стопанството. Освен това е необходимо да се предвидят правила за начина на установяване броя на правата на плащане, които подлежат на разпределяне в случай на стопанства, възникнали в резултат на разделяне, когато тези стопанства се намират в държави членки, прилагащи член 24, параграф 4 или 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013. С оглед на легитимните очаквания на земеделските стопани промените в правния статут на даден земеделски стопанин не следва да имат отражение върху броя или стойността на правата на плащане, които той може да получи, когато продължава да упражнява контрол върху стопанството по отношение на управлението, ползите и финансовите рискове.
(15)
В интерес на правната сигурност и с цел да се осигури адекватното управление на правата на плащане, е необходимо да се уточни, че за разпределяне и активиране на права на плащане следва да се вземат предвид само отговарящите на условията за подпомагане хектари, определени съгласно член 2, параграф 1, втора алинея, точка 23, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 640/2014 на Комисията (8).
(16)
В съответствие със съдебната практика на Съда на Европейския съюз (9) права на плащане следва да се разпределят на лицето, което упражнява правомощията за вземане на решения, получава ползите и поема финансовите рискове по отношение на селскостопанската дейност върху земята, за която се искат права на плащане. Целесъобразно е да се поясни, че този принцип се прилага по-специално когато отговарящ на условията за подпомагане хектар е предмет на заявление за разпределяне на права на плащане от повече от един земеделски стопанин.
(17)
Член 24, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 дава възможност на държавите членки да прилагат коефициент на намаление спрямо някои отговарящи на условията за подпомагане хектари, които представляват постоянно затревени площи, разположени в региони с неблагоприятни климатични условия, дължащи се предимно на надморската височина и други природни ограничения. С оглед на пропорционалното прилагане на тази разпоредба е целесъобразно да се установи рамка за прилагането на такъв коефициент на намаление, по-специално по отношение на ограниченията за такова намаление.
(18)
В член 9 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се установява основният принцип, че директни плащания могат да получават само активните земеделски стопани. Освен това член 24, параграф 9 от посочения регламент дава възможност на държавите членки да определят минимален размер на стопанството, за който може да се подаде заявление за разпределение на права на плащане. Целесъобразно е тези разпоредби да се вземат предвид и в контекста на определянето на стойността на правата на плащане.
(19)
Когато съгласно член 26 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 за определянето на първоначалната единична стойност на правата на плащане се взема предвид подпомагането, отпуснато за 2014 календарна година, следва да се уточни, че държавите членки могат да решат да не вземат предвид всички мерки, изброени в посочената разпоредба. С цел да се избегне неоправдано санкциониране на земеделските стопани, референтните суми, които са от значение за определянето на стойността на правата на плащане, следва да не включват намаленията или изключванията, определени съгласно дял II, глава 4 от Регламент (ЕО) № 73/2009. Целесъобразно е да се уточни по какъв начин да се взема предвид това подпомагане и да се определят допълнителни критерии, необходими с оглед спазването на необвързания с производството характер на някои схеми, които могат да се вземат предвид.
(20)
Освен това за целите на определянето на първоначалната единична стойност на правата на плащане е необходимо да се уточни, че съгласно член 26, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 държаните от земеделския стопанин права на плащане включват също така правата на плащане, отдадени под аренда на друг земеделски стопанин към датата, на която арендодателят подава заявление за 2014 г.
(21)
За да може да се прогнозира подпомагането на доходите на земеделските стопани, целесъобразно е да се определи срок, в който държавите членки да определят и да съобщят на земеделските стопани окончателните стойност и брой на правата на плащане, когато земеделските стопани са информирани въз основа на предварителни данни.
(22)
За целите на член 26 или член 40, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, когато през посочената в тези членове референтна година даден земеделски стопанин е бил засегнат от непреодолима сила или извънредни обстоятелства, целесъобразно е стойността на правата на плащане да се установи въз основа на последната година, през която земеделският стопанин не е бил засегнат от непреодолима сила или извънредни обстоятелства. С цел да се намали административната тежест обаче на държавите членки следва да се даде възможност да определят праг по отношение на въздействието на непреодолима сила или извънредни обстоятелства върху директното подпомагане, получено през референтната година.
(23)
В случай на продажба или отдаване под аренда на стопанство или част от него, осъществени в периода преди датата за подаване на заявления за разпределяне на права на плащане през първата година на прилагане на схемата, следва да се предвиди държавите членки да могат да решат, че земеделските стопани могат чрез договор да прехвърлят заедно със стопанството или с част от него и правата на плащане, които подлежат на разпределяне. По силата на такава частноправна договорна клауза правата на плащане следва да се разпределят съответно на продавача или арендодателя и да се прехвърлят директно съответно на купувача или арендатора, който ще се ползва, когато е приложимо, от плащанията, които съответно продавачът или арендодателят е получил за 2014 г., или от стойността на правата на плащане, които продавачът или арендодателят е притежавал през 2014 г., както е посочено в член 26 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, като референтна стойност за определяне на първоначалната единична цена на правата на плащане. Освен това следва да се поясни, че член 34, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 не се прилага към такива прехвърляния.
(24)
Що се отнася до изчисляването на единичната стойност на правата на плащане, следва да се установят ясни правила относно закръгляването на числените стойности, относно възможността за разделяне на съществуващите права на плащане, ако размерът на парцела, който е деклариран или прехвърлен заедно с правото на плащане, се равнява само на част от хектари, както и относно възможността за сливане на права и части.
(25)
В интерес на правната сигурност е целесъобразно да се определи срок, в който да се определят регионите, посочени в член 34, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
(26)
Следва да се определят специални разпоредби за управлението на националния или регионалния резерв.
(27)
Необходимо е да се установят критерии и максимални проценти за прилагането на член 34, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, за да не може намаление съгласно посочената разпоредба да доведе до съществено препятствие или забрана за прехвърляне на права на плащане.
(28)
С оглед на правната сигурност, при определянето на правата на плащане през първата година на прилагане на схемата за основно плащане е целесъобразно да се изясни определянето на сумата, която съгласно член 28 или член 40, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 може да се върне в националния или регионалния резерв.
(29)
В член 30 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се предвиждат задължителни и факултативни случаи на разпределяне на права на плащане от националния или регионалния резерв. Целесъобразно е да се определят правила за изчисляването на броя и стойността на правата на плащане, които се разпределят по такъв начин, и да се предвиди залегналите в член 30, параграф 6 от посочения регламент приоритети да не се подкопават от решенията, които държавите членки могат да вземат съгласно член 30, параграфи 7 и 10 от Регламент (ЕС) № 1307/2013. По същия начин, прилагането на член 30, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 следва да бъде съгласувано с член 24, параграфи 6 и 7 от посочения регламент и със съдържащите се в настоящия регламент правила относно случаите на затруднения. С цел да се гарантира отделеният от производството характер на схемата за основно плащане, изчисляването на броя и стойността на правата на плащане в рамките на националния или регионалния резерв следва да не се основава на специфични за сектора критерии след датата, определена от държавата членка за референтната 2013 г. в съответствие с член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1122/2009 на Комисията (10).
(30)
В интерес на правната сигурност и с цел да се гарантира равнопоставено третиране на земеделските стопани, които започват своята селскостопанска дейност, е целесъобразно да се изясни съдържащото се в член 30, параграф 11, буква б) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 понятие „земеделски стопани, които започват своята селскостопанска дейност“.
(31)
Когато държавите членки разпределят права на плащане съгласно член 30, параграф 7, буква в) от Регламент (ЕС) № 1307/2013, стойността на такива права на плащане следва да се изчислява в съответствие с член 25 или член 40 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
(32)
Разпоредбите на член 24, параграфи 3-7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 предоставят на държавите членки няколко възможности за ограничаване на броя на правата на плащане, които трябва да бъдат разпределени на земеделските стопани. По този начин някои земеделски стопани могат да имат голям дял отговарящи на условията за подпомагане хектари, необхванати от права на плащане, което може да доведе до случаи на затруднения, тъй като някои схеми за подпомагане, допълващи схемата за основно плащане, по-специално плащането за селскостопански практики, благоприятни за климата и околната среда, се основават на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, декларирани с оглед на активирането на правата на плащане. Ето защо следва да се уточни, че когато земеделски стопанин е значително засегнат от ограниченията по член 24, параграфи 3-7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, съответната държава членка има възможност да му разпредели права на плащане от националния или регионалния резерв. Тъй като някои площи не подлежат на задължения за екологизиране или изпълнението на тези задължения е свързано с ограничени разходи, държавите членки следва да имат възможност да решат да не включват такива площи при определянето на случаи на затруднения.
(33)
Съгласно член 21, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 държаните от земеделския стопанин права на плащане (притежавани или взети под аренда), чийто брой надхвърля броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, изтичат. С оглед на правната сигурност е целесъобразно да се уточни редът на приоритетност на изтичането на тези права на плащане и да се определят допълнителни правила за прилагане. Освен това е целесъобразно на държавите членки да се даде възможност да вземат предвид тази разпоредба и в контекста на определянето на стойността на правата на плащане.
(34)
В Регламент (ЕС) № 1307/2013 се предвижда, че в някои държави членки основното плащане може да се прилага под формата на схемата за единно плащане на площ най-късно до 2020 г. Като се има предвид фактът, че единното плащане на хектар се изчислява всяка година и че изпълняването на условията за основното плащане е предпоставка за достъп до голяма част от останалите схеми за директни плащания и поради това е неразривно свързано с тях, необходимо е да се уточни, че за целите на съответните схеми се вземат предвид само отговарящите на условията за подпомагане хектари, които са определени съгласно член 2, параграф 1, втора алинея, точка 23, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 640/2014.
(35)
Държава членка, която прилага схемата за единно плащане на площ и най-късно от 1 януари 2018 г. прилага схемата за основно плащане, може да разграничи схемата за единно плащане на площ на хектар, като вземе предвид някои плащания, отпуснати за 2014 календарна година. За да се проведе това разграничение, е целесъобразно да се уточни по какъв начин следва да се вземат предвид тези плащания и да се определят допълнителни критерии, необходими с оглед спазването на необвързания с производството характер на някои схеми. Освен това в случаите, когато земеделски стопанин е бил засегнат от непреодолима сила или извънредни обстоятелства, засягащи 2014 календарна година, целесъобразно е разграничението да се направи въз основа на последната година, която не е била засегната от непреодолима сила или извънредни обстоятелства. С цел да се намали административната тежест обаче на държавите членки следва да се даде възможност да определят праг по отношение на въздействието на непреодолима сила или извънредни обстоятелства върху директното подпомагане, получено през референтната година. Освен това в интерес на правната сигурност следва да се предвидят правила за случаи на действително или бъдещо наследяване.
(36)
В дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се установяват условията за предоставяне на плащане за селскостопански практики, благоприятни за климата и околната среда (плащане за екологизиране). Посочените в основния акт изисквания във връзка с плащането за екологизиране са обобщени (те се прилагат по еднакъв начин за всички бенефициери), предвиждат възможност за недоговорни действия и ще гарантират изцяло, че селското стопанство в ЕС се основава на практики, които надхвърлят изискванията за кръстосано съответствие. Принципите, залегнали в основния акт, се отчитат при определянето на подробни правила относно практиките за екологизиране.
(37)
С цел да се осигури адекватно ниво на увереност, що се отнася до определените в член 43, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 задължения във връзка с еквивалентните практики, обхванати от национални или регионални схеми за сертифициране, следва да се определят критерии за определяне на публични или частни органи за сертифициране.
(38)
С цел да се спази принципът за избягване на двойното финансиране е необходимо да се предвидят правила за изчисляване на плащанията за някои специфични ангажименти, обхващащи практики, посочени в раздел I, точки 3 и 4 и раздел III, точка 7 от приложение IX към Регламент (ЕС) № 1307/2013. Тъй като тези ангажименти се отнасят до еквивалентни практики, които позволяват на ангажиращите се земеделски стопани да изпълнят едно или няколко задължения с цел да получат плащането за екологизиране, посочено в дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, следва плащанията за тези ангажименти да бъдат намалени - в сравнение с нормалното плащане, предвидено в член 28, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1305/2013 на Европейския парламент и на Съвета (11) - със сума, която трябва да се изчисли въз основа на равнището на плащането за екологизиране в съответната държава членка или в съответния регион или - в специфични случаи - въз основа на индивидуалното за земеделския стопанин плащане за екологизиране.
(39)
В член 44 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се определят задълженията по отношение на броя на културите и относителните дялове на културите върху обработваемата земя. Необходимо е да се установят правила за точното изчисляване на дяловете на отделните култури.
(40)
Следва да се определят и правила за периода, който ще се взема предвид за изчисляване на относителния дял на културите, като се отчитат практическият график на дейностите по отглеждане на културите и необходимостта от опростена администрация.
(41)
За по-голяма яснота за земеделските стопани и държавите членки и за да се допринесе за опазването на елементите на ландшафта, разположени в обработваеми земи, е необходимо да се изясни ситуацията по отношение на площта, в която се намират особености на ландшафта.
(42)
За целите на изчисляване на дяловете на различните култури е необходимо също така да се определят допълнителни правила за специфичните случаи на смесени култури в отделни редове на сеитба, подсяване и използване на смеси от семена.
(43)
В член 45, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се определят задълженията, насочени към защитата на постоянно затревените площи, които най-много допринасят за опазването на околната среда и по-специално за поглъщането на въглерод, биологичното разнообразие и опазването на почвата. Такива затревени площи, които представляват зони от голям екологичен интерес, са разположени в рамките на мрежата „Натура 2000“, но също и извън нея. С цел осигуряване на ефективна защита за разположените извън мрежата, е необходимо да се установи рамка за определянето им от държавите членки, която да им позволява да отчитат условията в държавата членка и да се опира на полезни взаимодействия със съществуващите политики в областта на околната среда.
(44)
С цел осигуряване на дългосрочна защита на такива постоянно затревени площи, следва да се установят правила за обратното им преобразуване, в случай че земеделският стопанин не е спазвал строгата защита.
(45)
Член 45, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 предвижда запазване на дела на постоянно затревените площи спрямо общата земеделска площ. За да се постигне тази цел, държавите членки следва да наблюдават развитието на дела на постоянно затревените площи. Следва да им се даде възможност да създадат система за предварително разрешаване. В случай, че този дял намалее с над 5 %, следва да се изисква индивидуално обратно преобразуване или забрана на по-нататъшно преобразуване. За по-голяма яснота и с цел пропорционално изпълнение следва да се установят правила за земеделските стопани и за площите, които да подлежат на разрешения и обратно преобразуване.
(46)
С цел ефективно използване на процедурата на издаване на разрешения за преобразуване на постоянно затревени площи, на държавите членки следва да бъде предоставена гъвкавостта въз основа на обективни критерии да избират приоритетни площи или групи земеделски стопани, на които се предоставят такива разрешения.
(47)
Следва да се предвидят правила относно метода за определяне на съотношението на постоянно затревените площи спрямо земеделската площ, за да се избегнат ситуации, при които постоянно затревени площи се броят два пъти поради практиката затревените площи да се поддържат в дълъг цикъл на ротация, и за да се избегне опасността преобразуванията, извършени от малки и произвеждащи по биологичен начин земеделски стопани, които са освободени от задължения за обратно преобразуване, да се отразят пряко на задължението за обратно преобразуване, което важи за други земеделски стопани. На държавите членки следва да се даде възможност в обосновани случаи да адаптират своето референтно съотношение.
(48)
В член 46 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 са посочени особеностите и площите, които държавите членки могат да разглеждат като екологично насочени площи. Необходимо е да се въведат допълнителни критерии, съгласно които тези особености и площи да бъдат определяни като екологично насочени площи. За да се изпълнят целите по отношение на биологичното разнообразие, тези критерии следва да осигуряват опазването и подобряването на биологичното разнообразие в земеделските стопанства. Те следва да отчитат усилията, които вече са положени от земеделските стопани.
(49)
При земите, оставени под угар, изискването за отсъствие на производство, което ще доведе до ограничаване на използването на пестициди или торове, следва да не изключва предприемането на действия по собствена инициатива, като например засяване на смеси от диворастящи цветя, с оглед увеличаване на ползите за биологичното разнообразие. Следва да се уточни, че земите, оставени под угар за повече от пет години с оглед на изискването за екологично насочени площи, продължават да бъдат обработваема земя и не попадат в определението за постоянно затревени площи.
(50)
Що се отнася до терасите, предвид наблюдаващото се в Съюза многообразие от методи за тяхното изграждане, държавите членки следва да определят сами подробни условия въз основа на националните или регионалните особености, като се взема предвид значението им за биологичното разнообразие.
(51)
С цел да се внесе яснота следва да се изготви списък на особеностите на ландшафта, които се считат за екологично насочени площи, и в рамките на кръстосаното спазване да се изясни връзката им с особености, които вече са защитени в държавите членки. За някои особености следва да се определи минимален и максимален размер с цел те да се идентифицират по-лесно и да се гарантира, че съответната площ е предимно земеделска.
(52)
Буферните ивици, които трябва да бъдат разположени в близост до границите на обработваеми земи по протежението на водни басейни или в рамките на земи, разположени на склон, спомагат да се намали оттичането на замърсителите към повърхностните води. В интерес на ползите за биологичното разнообразие следва да се предвиди площите, които се считат за екологично насочени площи, да не се използват за производство, чрез което ще се избегне и употребата на пестициди и ще се ограничи употребата на торове. С цел допълнително да се увеличат ползите за биологичното разнообразие, засяването на смеси от диворастящи цветя следва да не се изключва. Държавите членки следва да могат да решават дали върху буферните ивици да се разрешава паша или коситба за фураж.
(53)
Що се отнася до агролесовъдните хектари, следва да се поясни, че площите, които трябва да се вземат под внимание, са площите с обработваема земя, намиращи се в агролесовъдна система, която отговаря на условията, съгласно които получава или е получавала подпомагане за развитие на селските райони. Държавите членки, които избират тези площи с цел да изпълнят задължението за екологично насочени площи, следва да се съобразяват с целта по отношение на биологичното разнообразие, когато в своите програми за развитие на селските райони определят допълнителните условия за отпускане на подпомагане за създаването на агролесовъдни системи.
(54)
Що се отнася до отговарящите на условията за подпомагане ивици хектари по краищата на гори, държавите членки следва сами да решат дали да въведат изискване за неотглеждане на култури, с което ще се предотврати използването на препарати върху определената ивица, граничеща с гората, с цел да се създаде буферен преход към съседната гора. Такова изискване ще повиши стойността на екологично насочената площ, което следва да бъде отразено в различна стойност на тегловния коефициент за този вид площ.
(55)
Ограниченото използване на препарати при отглеждането на дървесни култури с кратък цикъл на ротация води до косвени ползи за биологичното разнообразие. За тази цел държавите членки следва да определят условията, приложими към този вид екологично насочена площ, като изготвят списък от дървесни видове, които могат да се използват, както и правила за употреба на препарати.
(56)
За да се даде възможност за прилагане, приспособено към националните условия, и за оптимално оползотворяване на капацитета на междинните култури и зелената покривка да поемат остатъчния азот, както и с цел да се избегне оголване на почвата и дифузно замърсяване в подпочвените води, държавите членки следва да определят дати за засяването на такава покривка. Междинни култури или зелена покривка следва да се създават чрез засяване на смес от култури или чрез подсяване на трева с цел оптимизиране на агрономичните и екологичните резултати по отношение на биологичното разнообразие. В обхвата на посочения в приложение II към Регламент (ЕС) № 1306/2013 ДЗЕС 4 (стандарт за добро земеделско и екологично състояние на земята) държавите членки следва да определят датите, след които се разрешава механичното унищожаване на междинните култури и зелената покривка.
(57)
Що се отнася до площите с култури, които обогатяват почвата с азот, държавите членки следва да определят правила, с които да не допуснат отглеждането на култури, които обогатяват почвата с азот, върху екологично насочени площи да доведе до повишено излужване на азот и до влошено качество на водите, което би било в противоречие с целите на Директива 91/676//ЕИО на Съвета (12) и Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (13) и би застрашило постигането на целта по отношение на биологичното разнообразие. Държавите членки следва да изготвят и списък на обогатяващи почвата с азот култури, за които се счита, че допринасят за подобряване на биологичното разнообразие.
(58)
С цел да се извлече максимална полза от наличието на екологично насочена площ в рамките на обработваема земя и да се гарантира, че екологично насочените площи обхващат процента, предвиден в член 46, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, в интерес на ефективното управление следва ясно да се посочи, че даден парцел или дадена особеност на ландшафта не може да се брои два пъти в една и съща година по отношение на изпълняването на изискването за екологично насочени площи.
(59)
Член 46, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 допуска държавите членки да изпълняват до 50 % от индивидуалното изискване за екологично насочени площи на регионално равнище. За да се гарантира, че подобно регионално изпълнение носи допълнителни ползи за околната среда и ландшафта и допринася за осъществяването на стратегията за екологосъобразна инфраструктура (14), следва да се въведат правила относно особеностите, които могат да бъдат използвани за създаване на съседни екологично насочени площи. Следва да се определят правила също така по отношение на определянето на площи с цел постигане на полезно взаимодействие при изпълнението на селскостопанската и екологичната политика на Съюза.
(60)
За целите на решението, което държавите членки трябва да вземат, за да дадат възможност на земеделските стопани за колективно изпълнение на половината от техните индивидуални задължения за екологично насочени площи, както е предвидено в член 46, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, следва да се въведат правила, които са подобни на правилата относно регионалното изпълнение, по отношение на особеностите, които могат да бъдат използвани за създаване на съседни екологично насочени площи с цел да се гарантират допълнителна полза за околната среда и принос за подобряването на екологосъобразната инфраструктура. В правилата по отношение на критериите, които трябва да изпълнят земеделските стопани, следва да се предвиди, че стопанствата им трябва да бъдат в непосредствена близост, като същевременно на държавите членки се предостави гъвкавост с оглед на отчитането на различните административни структури. В интерес на правната яснота следва да се установят правила относно съдържанието на писменото споразумение, което да се сключва между участниците, с цел определяне на правата и задълженията на всеки един от тях.
(61)
Що се отнася до възможността някои държави членки да освобождават земеделски стопани в гъсто залесени райони от задължението за екологично насочени площи, следва да се определят правила, които да внесат яснота по отношение на методите и данните, които трябва да се използват за изчисляването на съотношението на горите към общата площ на земята и съотношението на горите към земеделската земя.
(62)
Регламент (ЕС) № 1307/2013 определя условията за допустимост, приложими към плащанията за млади земеделски стопани. По-конкретно, плащането е обвързано с условието младият земеделски стопанин да създава за първи път земеделско стопанство като негов ръководител или вече да е създал подобно стопанство в петте години, предхождащи първото заявление за плащане. Плащането е обвързано и с изискването в годината на подаване на първото заявление за плащане земеделският стопанин да не е на повече от 40 години. Когато става въпрос за юридически лица, е целесъобразно на тези условия да отговарят всички физически лица, упражняващи ефективен и траен контрол върху юридическото лице, както е определено от Съда на Европейския съюз (15). Освен това е необходимо да се изясни кои условия трябва да са изпълнени от юридическото лице и от физическите лица, контролиращи това юридическо лице.
(63)
С цел да се избегне евентуално заобикаляне на плащането за млади земеделски стопани, следва да се предвиди плащанията към юридическо лице да се извършват, само ако поне едно от физическите лица, имащи контрол над юридическото лице в първата година на прилагане на схемата, продължава да упражнява контрол. За целите на определянето на максималния период за плащане съгласно член 50, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, е необходимо да се установяват правила за случаи, в които дадено юридическо лице е контролирано от едно или няколко физически лица.
(64)
С цел да се избегне различното третиране на юридическите лица и групите физически лица, подаващи заявления по схема за млади земеделски стопани, еквивалентни правила следва да се прилагат и спрямо група физически лица по член 4, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1307/2013, ако заявленията за основно плащане и за схемата за млади земеделски стопани са подадени от тази група, а не от отделните ѝ членове.
(65)
В дял IV, глава 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се предвижда възможността на земеделските стопани да се предоставя доброволно обвързано с производството подпомагане. Следва да се определят условията за отпускане на подпомагането по посочената глава.
(66)
В съответствие с член 52, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 доброволно обвързано с производството подпомагане може да се отпуска само на онези сектори или онези региони от дадена държава членка, в които отделни видове селскостопански практики или отделни селскостопански сектори, особено важни по икономически, социални или екологични причини, изпитват определени трудности. Освен това, в съответствие с член 52, параграфи 5 и 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 доброволно обвързаното с производството подпомагане може да се отпуска само в степента, необходима, за да се създаде стимул за поддържане на настоящите равнища на производство в съответните региони или сектори. То следва да бъде под формата на годишно плащане и да се отпуска в рамките на определени количествени граници, както и въз основа на определени площи и добиви или определен брой животни. С цел да се гарантират целенасоченият характер и адекватното управление на мерките по линия на доброволно обвързаното с производството подпомагане, като същевременно на държавите членки се даде възможност да разработват доброволно обвързано с производството подпомагане в зависимост от своите потребности, следва да се предвиди държавите членки да поемат ангажимента за определяне на регионите и/или видовете селскостопански практики, които отговарят на условията за подпомагане, както и за определяне на количествените ограничения и необходимото ниво на подпомагане. С цел да се избегне нарушаване на пазарните условия, плащанията не следва да се основават на колебанията на пазарните цени или да са еквивалентни на система за компенсационни плащания, при която местното селскостопанско подпомагане се изплаща от държавата членка на земеделски стопани въз основа на разликата между целевата цена и цената на местния пазар.
(67)
В съответствие с Меморандума за разбирателство между Европейската икономическа общност и Съединените американски щати за маслодайни семена в рамките на ГАТТ (16), за производители, ползващи се от плащания за маслодайни семена, посочени в приложението към същия меморандум, следва да бъде определена отделна базова площ. Като се има предвид, че маслодайните семена са включени в списъка на сектори и производства, допустими за доброволно обвързано с производството подпомагане, целесъобразно е в тази схема за подпомагане да се въведе максимална площ на равнище Съюз за посочените в гореспоменатия меморандум за разбирателство маслодайни семена, за да се осигури изпълнението на този международен ангажимент. В случай на превишаване на тази максимална площ държавите членки следва да коригират обявената площ чрез прилагане на коефициент за намаление, изчислен и предоставен им от Комисията.
(68)
Съгласно член 52, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се изисква предоставяното по посочения член доброволно обвързано с производството подпомагане да съответства на другите мерки за подпомагане от Съюза или мерки, финансирани от държавни помощи. С оглед на методичното управление на схемите, както и за да се избегне двойно финансиране, подобни мерки не следва да получават средства два пъти - по схемата за доброволно обвързано с производството подпомагане и по други схеми за подпомагане от Съюза. Поради разнообразните възможности, с които разполагат държавите членки при прилагането на доброволно обвързаното с производството подпомагане, те следва да носят отговорност за осигуряването на това съответствие в рамката, определена чрез Регламент (ЕС) № 1307/2013, и съобразно условията, определени в настоящия регламент.
(69)
Съгласно член 55, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 Комисията одобрява решението по член 53, параграф 4 или по целесъобразност - по член 53, параграф 6, буква а) от посочения регламент, когато е налице една от определените потребности на съответния регион или сектор. С цел да се осигури правилното прилагане на посочения член, следва да се предвиди разпоредба относно критериите, приложими спрямо тези потребности.
(70)
В дял IV, глава 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се предвижда специфично плащане за култура - памук. Комисията следва да определи правилата и условията за предоставяне на разрешение за земеделска земя и сортове за целите на това плащане. Освен това следва да бъдат определени правила относно изискванията за допустимост. Обективно е изискването засаждането да се извършва по такъв начин, че да се постигне минимална гъстота на засаждане, определена от държавата членка въз основа на почвените и климатичните условия и конкретните регионални особености. Въвеждането на конкретните правила за агрономичните практики следва да бъде оставено на държавите членки.
(71)
Държавите членки следва да одобряват междубраншовите организации за производство на памук въз основа на обективни критерии, свързани с техния мащаб и вътрешна организация. Мащабът на дадена междубраншова организация следва да се определя, като се отчита изискването членуващото в нея предприятие за омаганяване да е в състояние да приеме доставката на достатъчни количества неомаганен памук.
(72)
За да се избегнат усложнения при управлението на схемата за помощи, един производител не може да членува в повече от една междубраншова организация. По същата причина, ако производител, който е член на междубраншова организация, се ангажира да достави памука, който е произвел, той следва да го доставя само на предприятие за омаганяване, което е член на същата организация.
(73)
За да се следи за правилното прилагане на определените в Регламент (ЕС) № 1307/2013 правила, и с оглед на оценката на изпълнението на политиката, е необходимо да се установят някои задължения за уведомяване от страна на държавите членки, по-специално по отношение на информацията, която те трябва да предоставят относно своите решения, взети в съответствие с дялове II-V от посочения регламент.
(74)
По-специално, по отношение на доброволно обвързаното с производството подпомагане е необходимо допълнително да се уточни съдържанието на информацията, която трябва да се съобщава от държавите членки с цел гарантиране на правилното прилагане на правилата за доброволно обвързано с производството подпомагане, както и с оглед на ефективността на уведомяването, така че да се даде възможност на Комисията да проверява дали при разработването на мерките за подпомагане държавите членки спазват изискванията за съответствие и за недопускане на натрупване на различни видове подпомагане, както и максималните проценти от националните тавани, посочени в член 53 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, и свързаните с това общи суми.
(75)
При определени условия държавите членки могат да решат да предоставят помощ на национално равнище. За да се провери дали тази помощ се отпуска в установените граници, целесъобразно е да се предвиди задължение до Комисията да се подават годишни доклади за някои данни, свързани с отпуснатата помощ.
(76)
Комисията следва да получава по целесъобразност информация за всички решения, произтичащи от преразглеждане на решенията, за които е подадено уведомление в съответствие с Регламент (ЕС) № 1307/2013 или с настоящия регламент, за да ѝ се даде възможност да следи за правилното прилагане и отражението на това преразглеждане. Поради това е необходимо да се определят правила относно задълженията за уведомяване в тази връзка.
(77)
В приложение X към Регламент (ЕС) № 1307/2013 се съдържа таблица с коефициентите за преобразуване и тегловните коефициенти, посочени в член 46, параграф 3 от същия регламент, за различните видове екологично насочени площи. Към момента на приемането на Регламент (ЕС) № 1307/2013 таблицата не беше попълнена. Поради това посоченото приложение следва да се адаптира. Коефициентите за преобразуване следва да се основават на опита, натрупан при измерванията, както и на спецификата на отделните особености. Тегловните коефициенти следва да бъдат съставени от три различни стойности, като по този начин се отчита различието в значимостта на съответните особености за биологичното разнообразие. Поради това приложение Х към Регламент (ЕС) № 1307/2013 следва да бъде съответно изменено. За целите на изчисляването на екологично насочените площи коефициентите за преобразуване и тегловните коефициенти следва да се прилагат и към особеностите, обхванати от еквивалентните практики, ако те са същите като особеностите, изброени в гореспоменатото приложение.
(78)
От съображения за яснота и правна сигурност регламенти (ЕО) № 1120/2009 и (ЕО) № 1121/2009 следва да бъдат отменени.
(79)
Настоящият регламент следва да се прилага към заявленията за помощи, които се отнасят за календарните години след календарната 2014 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА 1
ОБХВАТ И ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
РАЗДЕЛ 1
Обхват и общи принципи
Член 1
Обхват
С настоящия регламент се определят разпоредби, допълващи някои несъществени елементи от Регламент (ЕС) № 1307/2013 по отношение на:
а)
общите разпоредби относно директните плащания;
б)
схемата за основно плащане;
в)
схемата за единно плащане на площ;
г)
плащането за земеделски стопани, които спазват селскостопански практики, благоприятни за климата и околната среда;
д)
плащането за млади земеделски стопани, които започват своята селскостопанска дейност;
е)
доброволно обвързаното с производството подпомагане;
ж)
специалното плащане за култура - памук;
з)
задълженията на държавите членки за уведомяване.
Член 2
Общи принципи
1. Държавите членки прилагат настоящия регламент в съответствие с обективни критерии и по такъв начин, че да се гарантира равнопоставеното третиране на земеделските стопани и да се избегнат нарушения на пазарните условия и на конкуренцията, като същевременно се насърчават устойчивото управление на природните ресурси и действията в областта на климата.
2. Държавите членки гарантират, че всички условия за подпомагане, отпускано съгласно настоящия регламент, могат да бъдат проверени и контролирани.
3. Държавите членки прилагат настоящия регламент:
а)
по отношение на подпомагането, различно от обвързано с производството подпомагане, като спазват изискванията, посочени в параграфи 1, 5 и 6 от приложение 2 към Споразумението за селското стопанство; и
б)
по отношение на схемата за обвързано с производството подпомагане, като спазват изискванията на член 6, параграф 5 от Споразумението за селското стопанство.
Член 3
Намаления във връзка с финансовата дисциплина
Намаленията във връзка с финансовата дисциплина, предвидени в член 8 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, се прилагат към сумата на плащанията от различните схеми за директно подпомагане, изброени в приложение I към Регламент (ЕС) № 1307/2013, на които всеки земеделски стопанин има право, след прилагането на оттеглянията и административните санкции, които се отнасят до директните плащания съгласно дял II, глава IV от Делегиран регламент (ЕС) № 640/2014 и преди прилагането на административните санкции във връзка с кръстосаното съответствие съгласно дял IV, глава II от същия делегиран регламент.
РАЗДЕЛ 2
Разпоредби, свързани с определенията в Регламент (ЕС) № 1307/2013
Член 4
Рамка за критериите за поддържане на земеделска площ в състояние, подходящо за паша или обработване
1. За целите на член 4, параграф 1, буква в), подточка ii) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 критериите, на които земеделските стопани трябва да отговарят, за да се счита, че са изпълнили задължението да поддържат земеделска площ в състояние, подходящо за паша или обработване без подготвителни действия, които са извън рамките на обичайните земеделски методи и машини, се определят от държавите членки по един от двата или и по двата посочени по-долу начина:
а)
държавите членки изискват земеделският стопанин да извършва най-малко една годишна дейност. Когато това е обосновано поради екологични причини, държавите членки могат да решат да признаят също дейности, които се извършват единствено всяка втора година;
б)
държавите членки определят характеристиките, които трябва да има дадена земеделска площ, за да се счита за поддържана в състояние, подходящо за паша или обработване.
2. При определянето на критериите, посочени в параграф 1, държавите членки могат да правят разграничение между различните видове земеделски площи.
Член 5
Рамка за минималните дейности в земеделските площи, които естествено се поддържат в състояние, подходящо за паша или обработване
За целите на член 4, параграф 1, буква в), подточка iii) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 определяната от държавите членки минимална дейност, която да се извършва върху земеделски площи, естествено поддържани в състояние, подходящо за паша или обработване, е най-малко една годишна дейност, която да се извършва от земеделския стопанин. Когато това е обосновано поради екологични причини, държавите членки могат да решат да признаят също така дейности, които се извършват единствено всяка втора година.
Член 6
Преобладаващо присъствие на трева и други тревни фуражи при постоянно затревени площи
За целите на член 4, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 за тревата и другите тревни фуражи се счита, че преобладават, когато покриват над 50 % от отговарящата на условията за подпомагане площ на равнището на земеделския парцел по смисъла на член 67, параграф 4, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 7
Установени местни практики в случая на постоянно затревени площи
За целите на член 4, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 установени местни практики са следните практики, взети поотделно или в комбинация:
а)
практики за площи за паша на добитък, които имат традиционен характер и за които е общоприето да се прилагат по отношение на въпросните площи;
б)
практики, които са важни за опазване на местообитанията, посочени в приложение I към Директива 92/43/ЕИО на Съвета (17), и на биотопите и местообитанията, попадащи в обхвата на Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (18).
Член 8
Коефициент за намаление в съответствие с член 32, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
При прилагането на член 32, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 по отношение на постоянно затревени площи, които са подходящи за паша и по отношение на които се прилагат установени местни практики, когато в зоните на паша по традиция не преобладават треви и други тревни фуражи, държавите членки могат да разграничават различни категории площи, по отношение на които да прилагат различни коефициенти за намаление.
Член 9
Производство на коноп
За целите на член 32, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 площите за производство на коноп отговарят на критериите за подпомагане, при условие че се използват семена от сортовете, изброени в общия каталог на сортовете от земеделски растителни видове на 15 март на годината, за която се отпуска плащането, и които се публикуват съгласно член 17 от Директива 2002/53/ЕО на Съвета (19). Семената се сертифицират в съответствие с Директива 2002/57/ЕО на Съвета (20).
РАЗДЕЛ 3
Активен земеделски стопанин
Член 10
Случаи, в които земеделските площи са основно площи, естествено поддържани в състояние, подходящо за паша или обработване
1. За целите на член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 физическо или юридическо лице, или група физически или юридически лица се счита за притежаващо или притежаваща земеделски площи, които са основно площи, естествено поддържани в състояние, подходящо за паша или обработване, когато тези площи представляват над 50 % от цялата земеделска площ, декларирана в съответствие с член 72, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
2. Член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 не се прилага за физическо или юридическо лице, или за група физически или юридически лица, които извършват върху площи, естествено поддържани в състояние, подходящо за паша или обработване, селскостопанска дейност по смисъла на член 4, параграф 1, буква в), подточка i) от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Член 11
Постъпления от неселскостопански дейности
1. За целите на член 9, параграф 2, трета алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 и по целесъобразност, на член 13 от настоящия регламент, постъпления, получени от селскостопански дейности, са постъпленията, които земеделският стопанин е получил от селскостопанска дейност по смисъла на член 4, параграф 1, буква в) от посочения регламент в неговото стопанство, в това число подпомагането от Съюза по линия на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), както и всяка национална помощ, отпусната за селскостопански дейности, с изключение на допълнителни национални директни плащания съгласно членове 18 и 19 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Постъпленията от преработката на селскостопански продукти от стопанството по смисъла на член 4, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се считат за постъпления от селскостопански дейности, при условие че преработените продукти продължават да бъдат собственост на земеделския стопанин и че в резултат на тази преработка се получава друг селскостопански продукт по смисъла на член 4, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Всякакви други постъпления се считат за постъпления от неселскостопански дейности.
2. За целите на параграф 1 „постъпления“ означава брутни постъпления преди приспадането на свързаните с тях разходи и данъци.
3. Подпомагането от Съюза, посочено в параграф 1, се изчислява:
а)
в България и Румъния за 2015 г. - въз основа на съответната сума, посочена в буква А) от приложение V към Регламент (ЕС) № 1307/2013;
б)
в Хърватия за всяка година, посочена в член 17 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 - въз основа на сумата, посочена в буква А) от приложение VI към същия регламент.
Член 12
Размер на директните плащания, посочен в член 9, параграфи 2 и 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 и в член 13, параграф 2 от настоящия регламент
1. Годишният размер на директните плащания за земеделски стопанин, посочен в член 9, параграф 2, трета алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 и по целесъобразност, в член 13, параграф 2 от настоящия регламент, е общият размер на директните плащания, на които земеделският стопанин е имал право съгласно Регламент (ЕС) № 1307/2013 за най-близката данъчна година, за която са налични доказателства за постъпления от неселскостопански дейности. При изчисляването на сумата не се взема предвид прилагането на член 63 и член 91, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Когато най-близката данъчна година, посочена в първа алинея, е 2014 г. или по-ранна година, годишният размер на директните плащания е общият размер на директните плащания, на които земеделският стопанин е имал право съгласно Регламент (ЕО) № 73/2009 преди намаленията и изключванията, предвидени в членове 21 и 23 от същия регламент.
2. Ако през най-близката данъчна година по параграф 1, първа алинея земеделският стопанин не е подавал заявление за помощи с директни плащания съгласно Регламент (ЕС) № 1307/2013, държавите членки определят посочения в параграф 1, първа алинея общ размер на директните плащания чрез умножаване на броя на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, деклариран от въпросния земеделски стопанин в годината на подаване на заявление за помощи съгласно член 72, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, по средното национално директно плащане за подпомагане на хектар за годината, посочена в параграф 1, първа алинея.
Средното национално директно плащане за подпомагане на хектар, посочено в първа алинея, се определя чрез разделяне на националния таван, посочен в приложение II към Регламент (ЕС) № 1307/2013 за посочената година, на общия брой на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, деклариран в съответната държава членка за посочената година в съответствие с член 72, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Когато годината, посочена в параграф 1, първа алинея, е 2014 г. или по-ранна година, средното национално директно плащане за подпомагане на хектар, посочено в първа алинея от настоящия параграф, се определя чрез разделяне на националния таван, посочен в приложение VIII към Регламент (ЕО) № 73/2009 за посочената година, на общия брой на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, деклариран в съответната държава членка за посочената година в съответствие с член 19, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 73/2009.
3. Посоченият в член 9, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 размер на директните плащания за земеделски стопанин е общият размер на директните плащания, на които земеделският стопанин е имал право в съответствие с Регламент (ЕС) № 1307/2013 преди прилагането на член 63 и член 91, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 за предходната година.
Когато годината, посочена в първа алинея, е 2014 г., размерът на директните плащания е общият размер на директните плащания за 2014 г., на които земеделският стопанин е имал право съгласно Регламент (ЕО) № 73/2009 преди намаленията и изключванията, предвидени в членове 21 и 23 от същия регламент.
4. Ако земеделският стопанин не е подавал заявление за помощи с директни плащания съгласно Регламент (ЕС) № 1307/2013 за предходната година, посочена в параграф 3, първа алинея, държавите членки определят посочения в параграф 3, първа алинея общ размер на директните плащания чрез умножаване на броя на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, деклариран от въпросния земеделски стопанин в годината на подаване на заявление за помощи съгласно член 72, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, по средното национално директно плащане за подпомагане на хектар за предходната година.
Средното национално директно плащане за подпомагане на хектар, посочено в първа алинея, се определя чрез разделяне на националния таван, посочен в приложение II към Регламент (ЕС) № 1307/2013 за посочената година, на общия брой на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, деклариран в съответната държава членка за посочената година в съответствие с член 72, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Когато предходната година, посочена в параграф 3, първа алинея, е 2014 г., държавите членки определят годишния размер на директните плащания за този земеделски стопанин чрез умножаване на броя на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, деклариран от него за 2015 г. в съответствие с член 72, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, по средното национално директно плащане за подпомагане на хектар за 2014 г.
Средното национално директно плащане за подпомагане на хектар за 2014 г. се определя чрез разделяне на националния таван за 2014 г., посочен в приложение VIII към Регламент (ЕО) № 73/2009, на общия брой на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, деклариран в посочената държава членка за 2014 г. в съответствие с член 19, параграф 1, буква а) от посочения регламент.
5. Посоченият в параграфи 1 и 2 общ размер на годишните директни плащания се изчислява:
а)
в България и Румъния за 2015 г. - въз основа на съответната сума, посочена в буква А) от приложение V към Регламент (ЕС) № 1307/2013;
б)
в Хърватия за всяка година, посочена в член 17 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 - въз основа на сумата, посочена в буква А) от приложение VI към същия регламент.
Член 13
Критерии за доказване, че селскостопанските дейности не са незначителни и че основната дейност или предметът на дейност на предприятието се изразява в упражняване на селскостопанска дейност
1. За целите на член 9, параграф 2, трета алинея, буква б) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 селскостопанските дейности не са незначителни, ако общият размер на постъпленията, получени от селскостопански дейности по смисъла на член 11 от настоящия регламент през най-близката данъчна година, за която са налични такива доказателства, представлява най-малко една трета от общия размер на постъпленията, получени през най-близката данъчна година, за която са налични такива доказателства.
Държавите членки могат да решат да определят като праг на общия размер на постъпленията, получени от селскостопански дейности, стойност, по-ниска от една трета, при условие че тази по-ниска прагова стойност не позволява за активни земеделски стопани да се считат физически или юридически лица, чиито селскостопански дейности представляват само незначителна част от цялостната им икономическа дейност.
Чрез дерогация от първа и втора алинея държавите членки могат да определят алтернативни критерии, които дават възможност на съответния субект да докаже, че селскостопанските му дейности не са незначителни съгласно член 9, параграф 2, трета алинея, буква б) от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
2. За целите на член 9, параграф 3, буква а) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 държавите членки могат да решат, че селскостопанските дейности представляват само незначителна част от цялостната икономическа дейност на физическо или юридическо лице, или на група физически или юридически лица, като използват следните методи:
а)
годишният размер на директните плащания е по-малко от 5 % от общия размер на постъпленията, получени от неселскостопански дейности по смисъла на член 11 от настоящия регламент през най-близката данъчна година, за която са налични такива доказателства;
б)
общият размер на постъпленията, получени от селскостопански дейности по смисъла на член 11 от настоящия регламент през най-близката данъчна година, за която са налични такива доказателства, е по-нисък от прага, който се определя от държавите членки, и не надхвърля една трета от общия размер на постъпленията, получени през най-близката данъчна година, за която са налични такива доказателства.
Чрез дерогация от първа алинея държавите членки могат да определят алтернативни критерии, според които селскостопанските дейности да се считат за незначителни съгласно член 9, параграф 3, буква а) от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
3. За целите на член 9, параграф 2, трета алинея, буква в) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 и по целесъобразност, на член 9, параграф 3, буква б) от същия регламент, селскостопанската дейност се счита за основна дейност или предмет на дейност на предприятието на юридическо лице, ако това е записано като основна дейност или предмет на дейност на предприятието в официалния търговски регистър или в равностойни официални удостоверяващи документи на държава членка. В случай на физическо лице се изискват равностойни официални удостоверяващи документи.
Когато такива регистри не съществуват, държавите членки използват равностойни доказателства.
Чрез дерогация от първа и втора алинея държавите членки могат да определят алтернативни критерии, според които селскостопанската дейност се счита за основна дейност или предмет на дейност на предприятието на физическо или юридическо лице съгласно член 9, параграф 2, трета алинея, буква в) и по целесъобразност, член 9, параграф 3, буква б) от посочения регламент.
ГЛАВА 2
СХЕМА ЗА ОСНОВНО ПЛАЩАНЕ И СХЕМА ЗА ЕДИННО ПЛАЩАНЕ НА ПЛОЩ
РАЗДЕЛ 1
Правила за прилагане на схемата за основно плащане, посочени в дял III, глава 1, раздели 1, 2, 3 и 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
Подраздел 1
Първоначално разпределяне на права на плащане
Член 14
Случаи на наследяване, промени в правния статут или наименованието, както и сливания и разделяния
1. Когато земеделски стопанин е получил стопанството или част от него по силата на действително или бъдещо наследяване, той има право да подаде заявление от свое име за броя и стойността на правата на плащане, които трябва да бъдат разпределени за полученото стопанство или за получената част от него, при същите условия, както земеделският стопанин, който първоначално е управлявал стопанството.
В случай на отменимо бъдещо наследяване правата на плащане се разпределят единствено на наследника, определен като такъв към датата, посочена в член 24, параграф 1 или член 39, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
2. Евентуална промяна на наименованието не влияе върху броя и стойността на подлежащите на разпределяне права на плащане.
Евентуална промяна на правния статут не влияе върху броя и стойността на подлежащите на разпределяне права на плащане, ако земеделският стопанин, упражнявал контрол върху стопанството по отношение на управлението, ползите и финансовите рискове, управлява и новото стопанство.
3. Евентуално сливане или разделяне не влияе върху общия брой и стойността на правата на плащане, които трябва да бъдат разпределени на стопанството (стопанствата).
В случай на разделяне, когато дадена държава членка прилага член 24, параграф 4 или 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, броят на правата на плащане, които трябва да се разпределят на всяко стопанство в резултат на разделянето, се получава чрез умножаване на броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, които са на разположение на съответното ново стопанство, със средното намаление на броя на правата за плащане, които първоначалното стопанство би имало съгласно член 24, параграф 4 или 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
За целите на настоящия параграф се прилагат следните определения:
а)
„сливане“ означава сливане на двама или повече отделни земеделски стопани по смисъла на член 4, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 в един нов земеделски стопанин по смисъла на същия член, който с оглед на управлението, ползите и финансовите рискове се контролира от земеделските стопани, които първоначално са управлявали стопанствата, или от един от тях;
б)
„разделяне“ означава разделяне на един земеделски стопанин по смисъла на член 4, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 на:
i)
най-малко двама нови отделни земеделски стопани по смисъла на същия член, най-малко върху единия от които продължава да упражнява контрол по отношение на управлението, ползите и финансовите рискове, най-малко едно от физическите или юридическите лица, които първоначално са управлявали стопанството; или
ii)
първоначалния земеделски стопанин и най-малко един нов отделен земеделски стопанин по смисъла на същия член.
Член 15
Определяне на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане по смисъла на член 24, параграф 2 и член 39, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
1. За целите на определянето на броя на правата на плащане, които трябва да бъдат разпределени съгласно член 24, параграф 2 и член 39, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 в случаите, когато не е признато действие на непреодолима сила и извънредни обстоятелства, се вземат предвид само отговарящите на условията за подпомагане хектари, които са определени съгласно член 2, параграф 1, втора алинея, точка 23, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 640/2014.
2. Когато отговарящ на условията за подпомагане хектар, посочен в параграф 1, е предмет на заявление за разпределяне на права на плащане от двама или повече кандидати, решението на кого да се разпределят правата на плащане се основава върху критерия кой разполага с правомощия за вземане на решения по отношение на селскостопанските дейности, упражнявани върху въпросния хектар, кой получава ползите и кой поема финансовите рискове, свързани с тези дейности.
Член 16
Ограничение съгласно член 24, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
1. Каквото и да било намаление съгласно член 24, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 не надвишава 85 % от броя на правата на плащане, които съответстват на отговарящите на условията за подпомагане хектари с постоянно затревени площи, разположени в райони с неблагоприятни климатични условия.
2. За целите на прилагането на коефициента за намаление, предвиден в параграф 1, държавите членки могат въз основа на природните ограничения, посочени в член 24, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, да разграничат различни категории райони с неблагоприятни климатични условия, с цел към тези категории да се прилагат различни коефициенти за намаление.
Член 17
Определяне на стойността на правата на плащане съгласно членове 26 и 40 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
1. За целите на определянето на директните плащания или стойността на правата на плащане, отнасящи се за 2014 г., както е посочено в член 26 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, се вземат предвид само плащанията или стойността на правата на плащане за земеделските стопани, които имат право на директни плащания в съответствие с член 9 и член 24, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 през 2015 г.
За целите на определянето на директните плащания, отнасящи се за годината, предхождаща въвеждането на схемата за основно плащане, както е посочено в член 40, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, се вземат предвид само плащанията към земеделските стопани, които имат право на директни плащания в съответствие с член 9 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 през първата година на прилагане на схемата за основно плащане.
2. За целите на член 26, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се прилагат следните правила:
а)
позоваването на мерките за специфично подпомагане, предвидени в член 68, параграф 1, букви а), б) и в) от Регламент (ЕО) № 73/2009, не засяга възможността държавите членки да вземат предвид само една или няколко мерки, прилагани по линия на тези мерки за специфично подпомагане;
б)
подпомагането, отпуснато на даден земеделски стопанин за календарната 2014 г. по една или няколко схеми за подпомагане, посочени в член 26, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, се изчислява, без да се вземат предвид никакви намаления или изключвания, предвидени в дял II, глава 4 от Регламент (ЕО) № 73/2009;
в)
държавите членки могат да решат въз основа на обективни и недискриминационни критерии каква степен на подпомагане да се взема предвид при една или няколко от схемите, изброени в член 26, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, които прилага съответната държава членка.
При прилагане на настоящия параграф държавите членки трябва да не застрашават отделения от производството характер на подпомагането, предоставено в съответствие с член 68, параграф 1, буква в) и членове 126, 127 и 129 от Регламент (ЕО) № 73/2009.
3. За целите на член 26, параграф 6, трета алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013 подпомагането, отпуснато за календарната 2014 г. съгласно членове 72а и 125а от Регламент (ЕО) № 73/2009, се изчислява, без да се вземат предвид никакви намаления или изключвания, предвидени в дял II, глава 4 от Регламент (ЕО) № 73/2009.
4. Позоваването в член 26, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 на държаните от земеделския стопанин права на плащане включва също и правата на плащане, които към датата на подаване на заявление за 2014 г. земеделският стопанин е отдал под аренда на друг земеделски стопанин.
Член 18
Окончателно определяне на стойността и броя на правата на плащане
Когато предназначената за земеделските стопани информация, посочена в член 25, параграф 10 или в член 40, параграф 4, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013, се основава на предварителни данни, окончателната стойност и окончателният брой на правата на плащане се определят и се съобщават на земеделските стопани, след като се извършат всички необходими проверки съгласно член 74 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, и при всички случаи до 1 април на годината, следваща първата година на прилагане на схемата за основно плащане от съответната държава членка.
Член 19
Определяне на стойността на правата на плащане в случаи на затруднения
1. Ако едно или няколко от директните плащания, посочени в член 26 или член 40, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, които се отнасят за 2014 г. или за годината, предхождаща въвеждането на схемата за основно плащане, са по-ниски от съответните суми в годината, предхождаща годините, засегнати от непреодолима сила или извънредни обстоятелства, първоначалната единична стойност се определя въз основа на сумите, които земеделският стопанин е получил в годината, предхождаща годините, засегнати от непреодолима сила или извънредни обстоятелства.
2. Държавите членки могат да решат да ограничат прилагането на параграф 1 до случаи, когато директните плащания, които се отнасят за 2014 г. или за годината, предхождаща въвеждането на схемата за основно плащане, са по-ниски от определен процент от съответните суми за годината, предхождаща годините, засегнати от непреодолима сила или извънредни обстоятелства. Този процент е не по-нисък от 85 %.
Член 20
Частноправна договорна клауза в случай на продажба
1. Държавите членки могат да решат, че в случай на продажба на стопанството или на част от него земеделските стопани могат чрез договор, подписан преди крайната дата за подаване на заявления за разпределяне на права на плащане, определена от Комисията въз основа на член 78, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, да прехвърлят заедно със стопанството или с част от него съответните права на плащане, които подлежат на разпределяне. В този случай правата на плащане се разпределят на продавача и се прехвърлят директно на купувача, който ще се ползва, когато е приложимо, от плащанията, които продавачът е получил за 2014 г., или от стойността на правата на плащане, които продавачът е притежавал през 2014 г., както е посочено в член 26 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, като референтна стойност за определяне на първоначалната единична цена на правата на плащане.
За да се извърши такова прехвърляне, продавачът трябва да изпълнява условията по член 24, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, а купувачът трябва да изпълнява условията по член 9 от същия регламент.
Такава продажба не се счита за прехвърляне без земя по смисъла на член 34, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
2. Параграф 1 се прилага mutatis mutandis за държавите членки, които прилагат дял III, глава 1, раздел 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Член 21
Частноправна договорна клауза в случай на отдаване под аренда
1. Държавите членки могат да решат, че в случай на отдаване под аренда на стопанството или на част от него земеделските стопани могат чрез договор, подписан преди датата, упомената в член 20, параграф 1, първа алинея, да отдават заедно със стопанството или с част от него съответните права на плащане, които подлежат на разпределяне. В този случай правата на плащане се разпределят на арендодателя и се отдават под аренда директно на арендатора, който ще се ползва, когато е приложимо, от плащанията, които арендодателят е получил за 2014 г., или от стойността на правата на плащане, които арендодателят е притежавал през 2014 г., както е посочено в член 26 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, като референтна стойност за определяне на първоначалната единична цена на правата на плащане.
За да се извърши такова прехвърляне, арендодателят трябва да изпълнява условията по член 24, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, арендаторът трябва да изпълнява условията по член 9 от същия регламент и договорът за аренда да изтича след крайната дата за подаване на заявление по схемата за основно плащане.
Такова отдаване под аренда не се счита за прехвърляне без земя по смисъла на член 34, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
2. Параграф 1 се прилага mutatis mutandis за държавите членки, които прилагат дял III, глава 1, раздел 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Член 22
Бенефициери в съответствие с член 24, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
За целите на член 24, параграф 1, трета алинея, буква а), подточка i), първо тире от Регламент (ЕС) № 1307/2013 „картофи за консумация“ и „посадъчен материал за картофи“ означава картофи с код по КН 0701, различни от тези, предназначени за производство на картофено нишесте.
Подраздел 2
Активиране и прехвърляне на права на плащане
Член 23
Изчисляване на стойността на правата на плащане
1. Правата на плащане първо се изчисляват с точност до третия знак след десетичната запетая, след което се закръгляват нагоре или надолу до най-близкия втори знак след десетичната запетая. Ако изчислението дава резултат, при който третият знак след десетичната запетая е 5, сумата се закръглява нагоре до най-близкия втори знак след десетичната запетая.
2. Ако земеделският стопанин прехвърли част от право на плащане, стойността на тази част се изчислява пропорционално за всяка оставаща съответна година, както е посочено в член 25 или член 40 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
3. Държавите членки могат да изменят правата на плащане, като сливат части от права на плащане, притежавани от един земеделски стопанин. Стойността на слетите права на плащане се определя за всяка оставаща съответна година, както е посочено в член 25 или член 40 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, като се събират стойностите на отделните части.
Член 24
Изисквания за активиране на права на плащане
1. Права на плащане могат да се декларират за плащане само веднъж за година от земеделския стопанин, който ги държи (собствени или под аренда) към крайната дата за подаване на единно заявление.
Когато обаче земеделският стопанин се възползва от възможността да измени единното заявление в съответствие с правилата, определени от Комисията въз основа на член 78, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, той може да декларира и права на плащане (притежавани или взети под аренда), които държи към датата, на която уведомява компетентния орган за измененията, при условие че въпросните права на плащане не са декларирани за плащане за същата година от друг земеделски стопанин.
Когато земеделският стопанин придобива права на плащане посредством прехвърляне от друг земеделски стопанин и когато другият земеделски стопанин вече е декларирал за плащане тези права на плащане, допълнително деклариране на правата на плащане от страна на получаващия земеделски стопанин се допуска, само ако прехвърлящият земеделски стопанин вече е уведомил компетентния орган за прехвърлянето в съответствие с правилата, определени от Комисията въз основа на член 34, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, и оттегли тези права на плащане от собственото си единно заявление в сроковете за изменение на единното заявление, определени от Комисията въз основа на член 78, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
2. Когато даден земеделски стопанин, след като съгласно член 33, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 е декларирал парцелите, съответстващи на всички цели права на плащане, с които разполага, все още разполага с парцел, който възлиза на по-малко от един хектар, той може да декларира още едно цяло право, което дава право на плащане, изчислено пропорционално на размера на парцела. За целите на член 31, параграф 1, буква б) от посочения регламент това право на плащане се счита за напълно активирано.
Член 25
Прехвърляне на права на плащане
1. Права на плащане могат да се прехвърлят по всяко време на годината.
2. Когато държава членка използва възможността, предвидена в член 34, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тя определя посочените в тази разпоредба региони през първата година от прилагането на член 34, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 и не по-късно от един месец преди датата, определена от държавата членка съгласно член 33, параграф 1 от същия регламент.
Подраздел 3
Национални или регионални резерви
Член 26
Връщане в националния или регионалния резерв поради удържане при прехвърляне на права на плащане
Когато държава членка използва възможността, предвидена в член 34, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тя може да реши в съответствие с обективни критерии и по такъв начин, че да се осигури равнопоставено третиране на земеделските стопани и да се избегне нарушаване на пазарните условия и на конкуренцията, да върне в националния или регионалния резерв до 30 % от годишната единична стойност на всяко право на плащане, прехвърлено без съответните хектари, отговарящи на условията за подпомагане по смисъла на член 32, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, или еквивалентна сума, изразена в брой права на плащане.
Чрез дерогация от първа алинея, през първите три години на прилагане на схемата за основно плащане държавите членки могат да предвидят връщане в размер до 50 % от годишната единична стойност на всяко право на плащане или на посочената в първа алинея еквивалентна сума, изразена в брой права на плащане.
Член 27
Прилагане на клауза за неочаквани печалби
За целите на член 28 и член 40, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 увеличението на стойността на правата на плащане, посочено в тези разпоредби, се определя чрез сравнение на стойността на правата на плащане на земеделския стопанин, произтичащи от прилагането съответно на член 25, параграф 4 и член 26 или член 40, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 след продажбата или отдаването под аренда, посочени съответно в член 28 или член 40, параграф 5 от същия регламент, със стойността на правата на плащане на земеделския стопанин, която би се получила без продажбата или отдаването под аренда.
Член 28
Определяне на права на плащане от националния или регионалния резерв съгласно член 30, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
1. За целите на член 30, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, когато млад земеделски стопанин или земеделски стопанин, който започва своята селскостопанска дейност, подава заявление за права на плащане от националния или регионалния резерв и същевременно не държи никакви права на плащане (притежавани или взети под аренда), той получава такъв брой права на плащане, който се равнява на броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, държани (притежавани или взети под аренда) от него към крайната дата за подаване на заявление за разпределяне или увеличаване на стойността на права на плащане, която дата се определя от Комисията във основа на член 78, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
2. Когато млад земеделски стопанин или земеделски стопанин, който започва своята селскостопанска дейност, подава заявление за права на плащане от националния или регионалния резерв и същевременно вече държи права на плащане (притежавани или взети под аренда), той получава такъв брой права на плащане, който се равнява на броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, държани (притежавани или взети под аренда) от него към датата на подаване на заявление, упомената в параграф 1, за които не държи права на плащане (притежавани или взети под аренда).
Когато стойността на правата на плащане (притежавани или взети под аренда), които земеделският стопанин вече държи, е по-ниска от националната или регионалната средна стойност, посочена в член 30, параграф 8, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013, годишната единична стойност на тези права може да бъде увеличена до националната или регионалната средна стойност, както е предвидено в член 30, параграф 10 от същия регламент.
В държавите членки, които прилагат увеличението, посочено в член 30, параграф 10 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, за целите на член 30, параграф 7 от същия регламент обаче увеличението, посочено във втора алинея от настоящия параграф, е задължително. Това увеличение следва да бъде на равнище, съответстващо на най-високото равнище на увеличение, което се прилага за целите на член 30, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
3. В държавите членки, които прилагат член 24, параграф 6 или 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, установените в тези разпоредби ограничения в разпределянето на правата на плащане могат да се прилагат mutatis mutandis към разпределянето на права на плащане съгласно член 30, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Държавите членки обаче могат да решат, че когато прилагането на едно или няколко от посочените в първа алинея ограничения ограничава общия брой права на плащане, които земеделският стопанин вече държи и които трябва да бъдат новоразпределени от резерва, до стойност, по-ниска от фиксиран процент от неговите хектари, отговарящи на условията за подпомагане в годината, в която подава заявление за разпределяне на права на плащане от резерва, на този земеделски стопанин се разпределя допълнителен брой права на плащане, който съответства на дял от общия брой на неговите хектари, отговарящи на условията за подпомагане, деклариран в заявлението му за съответната година съгласно член 72, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Фиксираният процент, посочен във втора алинея от настоящия член, се изчислява в съответствие с метода, посочен в член 31, параграф 2, втора алинея от настоящия регламент.
Посоченият във втора алинея от настоящия параграф дял от общия брой отговарящи на условията за подпомагане хектари на земеделския стопанин се изчислява като половината от разликата в процентни пунктове между посочения в трета алинея от настоящия параграф фиксиран процент и дела от правата на плащане, държани от земеделския стопанин, от неговите отговарящи на условията за подпомагане хектари, декларирани съгласно член 72, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 в заявлението му за годината, посочена във втора алинея от настоящия параграф. За целите на настоящата алинея „права на плащане, държани от земеделския стопанин“ означава права на плащане, които земеделският стопанин вече държи и които трябва да бъдат новоразпределени от резерва.
При изчисляване на посочения във втора, трета и четвърта алинея от настоящия параграф брой на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, държавите членки могат да решат да не включват площи, заети с трайни насаждения и постоянно затревени площи, разположени в райони с неблагоприятни климатични условия, както е посочено в член 24, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, или в райони, признати за постоянно затревени площи в съответствие с член 4, параграф 2, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Държавите членки, които използват предвидената в член 23 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 възможност да прилагат схемата за основно плащане на регионално равнище, могат при посочения във втора алинея от настоящия параграф метод на изчисление да изхождат от общия брой права на плащане, разпределени/декларирани в съответния регион през 2015 г.
За целите на определянето на прага по втора алинея не се взема под внимание земята, която земеделският стопанин е придобил или взел под аренда след 19 октомври 2011 г.
4. За земеделски стопани, които започват своята стопанска дейност, за целите на настоящия член се считат само тези земеделски стопани, които са започнали своята селскостопанска дейност през календарната 2013 г. или през по-късна година и които подадат заявление по схемата за основно плащане не по-късно от две години след календарната година, през която са започнали селскостопанската си дейност.
Член 29
Определяне на права на плащане от националния или регионалния резерв съгласно член 30, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
1. За целите на член 30, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, когато се разпределят нови права на плащане съгласно член 30, параграф 10 от същия регламент, разпределянето се извършва в съответствие с условията, посочени в настоящия член, и в съответствие с обективните критерии, определени от съответната държава членка.
2. Когато земеделски стопанин, който не държи никакви права на плащане (притежавани или взети под аренда), има право в съответствие с член 30, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 да получи права на плащане от националния или регионалния резерв и подаде заявление за това, той получава определен брой права на плащане до броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, които държи (притежавани или взети под аренда) към крайната дата за подаване на заявление, както е посочено в член 28, параграф 1.
3. Когато земеделски стопанин, който държи права на плащане (притежавани или взети под аренда), има право в съответствие с член 30, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 да получи права на плащане от националния или регионалния резерв и подаде заявление за това, той получава определен брой права на плащане до броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, които държи (притежавани или взети под аренда) към крайната дата за подаване на заявление, както е посочено в член 28, параграф 1, за които не държи права на плащане (притежавани или взети под аренда).
Когато стойността на правата на плащане (притежавани или взети под аренда), които земеделският стопанин вече държи, е по-ниска от националната или регионалната средна стойност, посочена в член 30, параграф 8, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013, годишната единична стойност на тези права може да бъде увеличена до националната или регионалната средна стойност, както е предвидено в член 30, параграф 10 от същия регламент.
4. За целите на параграф 1 държавите членки не определят критерии във връзка с производството или други специфични за сектора данни за период след датата, определена от съответната държава членка съгласно член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1122/2009 за референтната 2013 г.
Член 30
Допълнителни правила за определяне на права на плащане от националния или регионалния резерв
1. При увеличаване на годишната единична стойност на правата на плащане съгласно член 30, параграф 10 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 държавите членки увеличават единичната стойност на правата на плащане (притежавани или взети под аренда), които земеделският стопанин вече държи към датата на подаване на заявление за разпределяне на права на плащане от националния или регионалния резерв, в съответствие с обективни критерии и по такъв начин, че да се осигури равнопоставено третиране на земеделските стопани и да се избегне нарушаване на пазарните условия и на конкуренцията.
2. За целите на параграф 1 държавите членки не определят критерии във връзка с производството или други специфични за сектора данни за период след датата, определена от съответната държава членка съгласно член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1122/2009 за референтната 2013 г.
Член 31
Случаи на затруднения
1. Когато земеделски стопанин е възпрепятстван от непреодолима сила или извънредни обстоятелства да подаде заявление за разпределяне на права на плащане съгласно член 24, параграф 1 или член 39, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 и подаде заявление за разпределяне на права на плащане от националния или регионалния резерв, разпределят му се права на плащане съгласно член 30, параграф 7, буква в) от същия регламент. Държавите членки определят годишната единична стойност на правата на плащане, които подлежат на разпределяне съответно съгласно член 25 или член 40 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 и решенията, приети от съответната държава членка във връзка с възможностите по тези членове.
2. Държавите членки могат да решат, че когато прилагането на едно или няколко от посочените в член 24, параграфи 3-7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 ограничения в разпределянето на права на плащане ограничава броя права на плащане, разпределени на земеделския стопанин, до стойност, която е по-ниска от фиксиран процент от неговите хектари, отговарящи на условията за подпомагане, и земеделският стопанин подава заявление за разпределяне на права на плащане от националния или регионалния резерв, счита се, че той се намира в специфични неблагоприятни условия съгласно член 30, параграф 7, буква б) от същия регламент. В такъв случай на земеделския стопанин се разпределя такъв брой права на плащане съгласно член 30, параграф 7, буква б) от Регламент (ЕС) № 1307/2013, който съответства на дела от общия брой на неговите хектари, отговарящи на условията за подпомагане, деклариран в заявлението му за 2015 г. в съответствие с член 72, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Посоченият в първа алинея фиксиран процент се изчислява, като общият брой на правата на плащане, разпределени в държавата членка през 2015 г. след прилагане на предвидените в член 24, параграфи 3-7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 ограничения, се раздели на общия брой отговарящи на условията за подпомагане хектари, деклариран в държавата членка през 2015 г. в съответствие с член 72, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Посоченият в първа алинея дял от общия брой отговарящи на условията за подпомагане хектари на земеделския стопанин се изчислява като половината от разликата в процентни пунктове между посочения в първа и втора алинея фиксиран процент и дела от правата на плащане на земеделския стопанин от неговите отговарящи на условията за подпомагане хектари, декларирани през 2015 г. съгласно член 72, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
При изчисляване на посочения в първа, втора и трета алинея от настоящия параграф брой хектари, отговарящи на условията за подпомагане, държавите членки могат да решат да не включват площи, заети с трайни насаждения и постоянно затревени площи, разположени в райони с неблагоприятни климатични условия, както е посочено в член 24, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, или в площи, признати за постоянно затревени площи в съответствие с член 4, параграф 2, втора алинея от същия регламент.
Държавите членки, които използват предвидената в член 23 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 възможност да прилагат схемата за основно плащане на регионално равнище, могат при посочения във втора алинея от настоящия параграф метод на изчисление да изхождат от общия брой права на плащане, разпределени/декларирани в съответния регион през 2015 г.
За целите на определянето на прага по първа алинея не се взема под внимание земята, която земеделският стопанин е придобил или взел под аренда след 19 октомври 2011 г.
Подраздел 4
Държави членки, които прилагат член 21, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
Член 32
Изпълнение в държави членки, които прилагат член 21, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
Ако в настоящия подраздел не е предвидено друго, за държавите членки, които прилагат член 21, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, се отнасят разпоредбите на настоящия раздел.
Член 33
Прилагане на член 21, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
С цел да се определи кои права на плащане изтичат съгласно член 21, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, приоритет се дава на правата на плащане с най-ниска стойност.
При права на плащане с еднаква стойност броят на притежаваните и броят на взетите под аренда права на плащане се намалява в еднакво съотношение.
Държавите членки могат да решат да прилагат първа и втора алинея на регионално равнище.
Член 34
Определяне на стойността на права на плащане съгласно член 26 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 за държави членки, които прилагат член 21, параграф 3 от същия регламент
За целите на определянето на първоначалната единична стойност на правата на плащане държавите членки, които прилагат член 21, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, могат да коригират размера на плащанията за 2014 г., както е посочено в член 26, параграф 5 от същия регламент, като преди намаленията и изключванията приспаднат сумата, произтичаща от правата на плащане, които са изтекли съгласно член 21, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
РАЗДЕЛ 2
Схема за единно плащане на площ
Член 35
Отговарящи на условията за подпомагане хектари в държавите членки, които прилагат схемата за единно плащане на площ
За целите на схемата за единно плащане на площ, предвидена в дял III, глава 1, раздел 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, включително всички позовавания в Регламент (ЕС) № 1307/2013 на отговарящи на условията за подпомагане хектари, декларирани за целите на тази схема, се вземат предвид само отговарящите на условията за подпомагане хектари, които са определени по смисъла на член 2, параграф 1, втора алинея, точка 23, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 640/2014.
Член 36
Прилагане на член 36, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
1. За целите на предвиденото в член 36, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 разграничаване на схемата за единно плащане на площ се прилагат следните правила:
а)
позоваването на мерките за специфично подпомагане, предвидени в член 68, параграф 1, букви а), б) и в) от Регламент (ЕО) № 73/2009, не засяга възможността държавите членки да вземат предвид само една или няколко мерки, прилагани по линия на тези мерки за специфично подпомагане;
б)
държавите членки могат да решат въз основа на обективни и недискриминационни критерии каква степен на подпомагане да се взема предвид при една или няколко от схемите, които прилага съответната държава членка съгласно член 36, параграф 3, втора алинея от посочения регламент и по целесъобразност, съгласно третата алинея от посочената разпоредба; когато обаче се взема предвид подпомагането, отпуснато съгласно съответната схема през 2014 г., сумата, която се използва за разграничаване на единното плащане за площ, не може да бъде по-висока от съответната сума, отпусната на отделен земеделски стопанин по такава схема през 2014 г.;
в)
когато се взема предвид подпомагането, отпуснато в съответствие с член 68, параграф 1, буква в) и членове 126, 127 и 129 от Регламент (ЕО) № 73/2009, това разграничаване трябва да не застрашава отделения от производството характер на тези схеми.
Това разграничаване се предоставя за земеделски стопани, които през 2014 г. са получили подпомагането, посочено в член 36, параграф 3, втора, трета или четвърта алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013. Сумата на хектар се определя всяка година, като сумата за разграничаване на единното плащане на площ, предоставяна за отделен земеделски стопанин, се раздели на броя хектари, отговарящи на условията за подпомагане, деклариран от земеделския стопанин в съответствие с член 72, параграф 1, първа алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
2. Ако размерът на подпомагането съгласно една или няколко от посочените в член 36, параграф 3, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013 схеми за подпомагане, отнасящи се за 2014 г., е по-нисък от съответната сума или съответните суми за годината, предхождаща годините, засегнати от непреодолима сила или извънредни обстоятелства, държавите членки вземат под внимание подпомагането, отпуснато по съответните схеми за подпомагане през годината, предхождаща годините, засегнати от непреодолима сила или извънредни обстоятелства.
Държавите членки могат да решат да ограничат прилагането на първа алинея до случаи, когато директните плащания, които се отнасят за 2014 г., са по-ниски от определен процент от съответните суми за годината, предхождаща годините, засегнати от непреодолима сила или извънредни обстоятелства. Този процент е не по-нисък от 85 %.
3. Държавите членки могат да решат, че в случай на действително или бъдещо наследяване разграничаването на единното плащане на площ се предоставя за наследилия стопанството земеделски стопанин, при условие че той отговаря на изискванията на схемата за единно плащане на площ.
Член 37
Производство на коноп съгласно схемата за единно плащане на площ
По отношение на схемата за единно плащане на площ се прилага член 9 mutatis mutandis.
ГЛАВА 3
ЕКОЛОГИЗИРАНЕ
РАЗДЕЛ 1
Еквивалентност
Член 38
Изисквания, приложими към националните или регионалните схеми за сертифициране
1. Държавите членки, които вземат решение за прилагане на еквивалентните практики, посочени в член 43, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕС) № 1307/2013, определят един или няколко публични или частни органа за сертифициране, които да удостоверяват, че земеделският стопанин съблюдава в своето стопанство практики, които отговарят на изискванията на член 43, параграф 3 от същия регламент.
2. Публичните или частните органи за сертифициране отговарят на следните условия:
а)
разполагат с експертния опит, оборудването и инфраструктурата, необходими за изпълнение на задачите по сертифициране;
б)
разполагат с достатъчен брой квалифицирани и опитни служители;
в)
безпристрастни са и не са в конфликт на интереси по отношение на задачите по сертифициране.
Частните органи по сертифициране трябва да са акредитирани в съответствие със стандартите EN ISO/IEC 17021 (Изисквания към органите, извършващи одит и сертификация на системи за управление) или EN ISO/IEC 17065 (Оценяване на съответствието - Изисквания към органите за сертификация на продукти, процеси и услуги). Акредитацията се извършва единствено от национален орган за акредитация в държавата членка в съответствие с Регламент (ЕО) № 765/2008 на Европейския парламент и на Съвета (21).
3. Правомощията на публичен или частен орган за сертифициране се прекратяват, ако той не изпълнява условията, съгласно които е определен за такъв орган и които са посочени в параграф 2.
Член 39
Изчисляване на сумата, посочена в член 28, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1305/2013
1. За земеделските стопани, които вземат решение да съблюдават практиките, посочени в раздел I, точки 3 и 4 и в раздел III, точка 7 от приложение IX към Регламент (ЕС) № 1307/2013, както и евентуални допълнителни еквивалентни практики, добавени към посоченото приложение, за които с оглед на недопускането на двойно финансиране е необходимо специално изчисление, като например еквивалентни практики съгласно член 43, параграф 3, буква а) от посочения регламент, държавите членки намаляват размера на подпомагането на хектар, изчислен съгласно член 28, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1305/2013, със сума, която съответства на една трета от средното плащане за екологизиране на хектар в съответната държава членка или в съответния регион за всяка практика за екологизиране, на която съответната практика е еквивалентна.
Средното плащане за екологизиране на хектар в съответната държава членка или в съответния регион се изчислява въз основа на процента, посочен в член 47, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, от средната стойност на националните тавани за годините от 2015 до 2019 г., определени в приложение II към посочения регламент, и броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, деклариран в съответствие с член 33 или член 36 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 през 2015 г. Държавите членки, които вземат решение да прилагат практиките, посочени в първа алинея от настоящия параграф още през 2015 г., могат да направят приблизителна прогноза за броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, декларирани през 2015 г., въз основа на декларациите за 2014 г., направени съгласно член 34, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 73/2009.
2. Чрез дерогация от параграф 1 държавите членки, които вземат решение да прилагат член 43, параграф 9, трета алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013, могат да решат да приложат намалението, посочено в параграф 1 от настоящия член, на индивидуална основа чрез сума, съответстваща на една трета от средното плащане за екологизиране на хектар за съответния земеделски стопанин.
Средното плащане за екологизиране за земеделския стопанин се изчислява въз основа на средната стойност на индивидуалното плащане, изчислено в съответствие с член 43, параграф 9, трета и четвърта алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013, за годините от 2015 до 2019 г., и броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, деклариран от земеделския стопанин в съответствие с член 33 от посочения регламент през 2015 г.
РАЗДЕЛ 2
Диверсификация на културите
Член 40
Изчисляване на дяловете на различните култури за диверсификация на културите
1. За целите на изчисляване на дяловете на различните култури, предвидено в член 44, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, периодът, който трябва да бъде взет предвид, е най-значимата част от периода на отглеждане, като се имат предвид традиционните практики за отглеждане в национален контекст.
Държавите членки информират своевременно земеделските стопани за този период. За целите на изчисляването на дяловете на различните култури всеки хектар в рамките на цялата обработваема земя в дадено стопанство се отчита само веднъж в една референтна година.
2. За целите на изчисляване на дяловете на различните култури площта, заета от дадена култура, може да включва особености на ландшафта, които са част от площите, които отговарят на условията по член 9 от Делегиран регламент (ЕС) № 640/2014.
3. На площи със смесени култури, където културите се отглеждат в отделни редове, културите се броят като различни култури, когато заемат най-малко 25 % от тази площ. Площта, заета от различните култури, се изчислява, като площта, заета от смесените култури, се раздели на броя на културите, които заемат най-малко 25 % от тази площ, независимо от действителния дял на съответната култура на тази площ.
При площи, на които смесените култури представляват основна култура, която се подсява с втора култура, площта се счита за заета само от основната култура.
Площи, заети от смесени култури, се считат - независимо от включените в сместа отделни култури - за заети от една-единствена култура. Без да се засягат разпоредбите на член 44, параграф 4, буква г) от Регламент (ЕС) № 1307/2013, такива единични култури се посочват като смесени култури. Когато може да се установи, че растителните видове, включени в различни смеси от семена, се различават един от друг, държавите членки могат да признаят тези различни смеси от семена като отделна една-единствена култура, при условие че различните смеси от семена не се използват за културата, посочена в член 44, параграф 4, буква г) от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
РАЗДЕЛ 3
Постоянно затревени площи
Член 41
Рамка за определяне на допълнителни екологично чувствителни зони с постоянно затревени площи извън зоните по „Натура 2000“
Екологично чувствителните зони с постоянно затревени площи, разположени извън зоните, обхванати от Директива 92/43/ЕИО или Директива 2009/147/ЕО, и посочени в член 45, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013, се определят въз основа на един или повече от следните критерии:
а)
те обхващат органични почви с високо съдържание на органичен въглерод, като например торфища или влажни зони;
б)
в тях се намират местообитания, изброени в приложение I към Директива 92/43/ЕИО или защитени съгласно националното законодателство;
в)
в тях растат растителни видове, изброени в приложение II към Директива 92/43/ЕИО или защитени съгласно националното законодателство;
г)
те са от съществено значение за видове диви птици, изброени в приложение I към Директива 2009/147/ЕО;
д)
те са от съществено значение за видове диви животни, защитени по силата на Директива 92/43/ЕИО или съгласно националното законодателство;
е)
те обхващат постоянно затревени площи с висока природна стойност, определени въз основа на обективни критерии, които се установяват от държавите членки;
ж)
те обхващат почви с висок риск от ерозия;
з)
разположени са в чувствителен район, определен в плановете за управление на речните басейни съгласно Директива 2000/60/ЕО.
Държавите членки могат да решат всяка година да добавят нови такива зони, като своевременно информират за своето решение засегнатите земеделски стопани.
Член 42
Обратно преобразуване в случай на неспазване на задължението за екологично чувствителните зони с постоянно затревени площи
Без да се засягат разпоредбите на Директива 2004/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (22), когато даден земеделски стопанин е преобразувал или разорал постоянно затревена площ, за която важи задължението по член 45, параграф 1, трета алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013, съответната държава членка налага задължението за обратно преобразуване на площта в постоянно затревена площ и може за всеки отделен случай да издаде точни указания, които да се спазват от съответния земеделски стопанин, за начина на поправяне на нанесената екологична щета с оглед възстановяване на статута на екологично чувствителна зона.
Незабавно след като неспазването е установено, земеделският стопанин се уведомява за задължението за обратно преобразуване, както и за датата, до която това задължение трябва да се изпълни. Тази дата е не по-късна от датата за подаване на единното заявление за следващата година, или в случая на Швеция и Финландия - 30 юни на следващата година.
Чрез дерогация от член 4, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 обратно преобразуваната площ се счита за постоянно затревена площ от първия ден на обратното преобразуване и подлежи на задължението, посочено в член 45, параграф 1, трета алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Член 43
Изчисляване на дела на постоянно затревените площи
1. Площите, декларирани от земеделски стопани, които участват в схемата за дребни земеделски стопани съгласно дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013, както и единиците на дадено стопанство, които се използват за биологично производство в съответствие с член 11 от Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета (23), не се включват в съотношението на постоянно затревените площи спрямо общата земеделска площ, нито в референтното съотношение, посочено в член 45, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
2. Площите, декларирани от земеделските стопани през 2012 г. като земя, заета от постоянни пасища, които са били преобразувани в земя за друго ползване, могат да се приспаднат от изчисляването на постоянно затревените площи в съответствие с член 45, параграф 2, втора алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 до броя на хектарите с постоянни пасища или с постоянно затревени площи, които земеделските стопани са създали след 2012 г. и са ги декларирали през 2015 г. на национално, регионално и субрегионално равнище, както и на равнище стопанство, при условие че са спазени съществуващите правила за поддържане на постоянни пасища, определени в член 6, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 73/2009 и в член 93, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
При изчисляване на броя хектари на създадените след 2012 г. постоянни пасища или постоянно затревени площи, посочени в първа алинея, се вземат предвид само хектарите с постоянни пасища или постоянно затревени площи върху земеделска площ, декларирани през 2012, 2013 или 2014 г. в съответствие с член 34, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 73/2009.
3. Държавите членки адаптират референтното съотношение, ако преценят, че е налице значително въздействие върху съотношението, дължащо се по-специално на промяна в площта, използвана за биологично производство, или промяна в участниците в схемата за дребни земеделски стопани. В такива случаи държавите членки незабавно информират Комисията за извършената адаптация, както и за нейните основания.
Член 44
Поддържане на дела на постоянно затревените площи
1. Държавите членки могат да наложат на земеделските стопани индивидуалното задължение да не преобразуват постоянно затревени площи без предварително индивидуално разрешение. Земеделските стопани се уведомяват за това задължение незабавно и при всички случаи преди 15 ноември на годината, през която съответната държава членка го е наложила. Това задължение се прилага само за земеделски стопани, които подлежат на задълженията съгласно дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 по отношение на постоянно затревени площи, които не попадат в обхвата на член 45, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Издаването на разрешение може да зависи от прилагането на обективни и недискриминационни критерии, включително екологични такива. Ако посоченото в първа алинея разрешение подлежи на условието, че друга площ със съответстващи по брой хектари трябва да бъде създадена като постоянно затревена площ, то чрез дерогация от член 4, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 тази площ се счита за постоянно затревена площ от първия ден на преобразуването. Тези площи се използват за отглеждане на трева или други тревни фуражи в продължение на най-малко пет последователни години, считано от датата на преобразуването, или - ако държавата членка реши - когато земеделските стопани преобразуват площи, които вече са били използвани за отглеждане на трева и други тревни фуражи, в постоянно затревени площи - в продължение на останалия брой години, необходим за постигане на петте последователни години.
2. Когато се установи, че посоченото в член 45, параграф 2, първа алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013 съотношение е намаляло с повече от 5 % спрямо посоченото в същия член референтно съотношение, съответната държава членка налага задължението за обратно преобразуване на площи в постоянно затревени площи и въвежда правила за избягване на ново преобразуване на постоянно затревени площи.
Държавите членки определят кръга от земеделски стопани, които са задължени да преобразуват площи обратно, измежду земеделски стопани, които:
а)
подлежат на задълженията съгласно дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 по отношение на постоянно затревени площи, които не попадат в обхвата на член 45, параграф 1 от същия регламент; и
б)
въз основа на заявленията, подадени в съответствие с член 72 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 или член 19 от Регламент (ЕО) № 73/2009 през предходните две календарни години, или за 2015 г. - през предходните три календарни години - разполагат със земеделски площи, които са били преобразувани от постоянно затревени площи или земя за постоянни пасища в площи за друго ползване.
Когато сроковете, посочени във втора алинея, буква б), включват календарни години преди 2015 г., задължението за обратно преобразуване се прилага и за площите, които са били преобразувани от площи за постоянни пасища в площи за друго ползване, които са били предмет на задължението, посочено в член 6, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 73/2009 или член 93, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Когато се определя кои земеделски стопани да преобразуват обратно площи в постоянно затревени площи, държавите членки налагат задължението на първо място на тези земеделски стопани, които разполагат с площ, преобразувана от постоянно затревени площи или земя за постоянно пасище в площ за друго ползване в нарушение на изискването за разрешаване, посочено в параграф 1 от настоящия член или в член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1122/2009. Тези земеделски стопани преобразуват обратно цялата преобразувана площ.
3. Ако прилагането на параграф 2, четвърта алинея не води до увеличаване на съотношението, посочено в член 45, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 над прага от 5 %, държавите членки предвиждат задължение за земеделските стопани, които разполагат с площ, която през посочените в параграф 2, втора алинея, буква б) от настоящия член периоди е била преобразувана от постоянно затревена площ или земя за постоянни пасища в площ за друго ползване, също да преобразуват обратно процент от тази преобразувана площ в постоянно затревени площи или да създадат друга площ, съответстваща на този процент, като постоянно затревена площ. Този процент се изчислява въз основа на площта, преобразувана от земеделския стопанин през посочените в параграф 2, втора алинея, буква б) от настоящия член периоди, и площта, която е необходима за увеличаване на съотношението, посочено в член 45, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, над прага от 5 %.
При изчисляването на процента, посочен в първа алинея, държавите членки могат да изключат от преобразуваната от земеделския стопанин площ онези площи, които са превърнати в постоянно затревени площи след 31 декември 2015 г., при условие че извършват административни кръстосани проверки на постоянно затревените площи, декларирани в геопространствените заявления за подпомагане, посредством пространствено засичане с площите, които са декларирани като постоянни пасища през 2015 г. и са регистрирани в системата за идентификация на земеделските парцели, и че тези постоянно затревени площи не са създадени в резултат на задължение за обратно преобразуване или за създаване на постоянно затревени площи съгласно параграф 2 или настоящия параграф. Ако обаче такова изключване не води до повишаване на посоченото в член 45, параграф 2, първа алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013 съотношение над прага от 5 %, държавите членки не изключват тези площи.
При изчисляването на посочения в първа алинея процент постоянно затревените площи или земята за постоянни пасища, които земеделските стопани са създали в рамките на задължения в съответствие с Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета (24) и Регламент (ЕС) № 1305/2013, не се вземат предвид за площи, преобразувани от земеделския стопанин.
Земеделските стопани се уведомяват за индивидуалното задължение за обратно преобразуване и за правилата за избягване на ново преобразуване на постоянно затревени площи незабавно и при всички случаи преди 31 декември на годината, през която е установено намалението с повече от 5 %. Задължението за обратно преобразуване трябва да се изпълни преди датата за подаване на единното заявление за следващата година, или в случая на Швеция и Финландия - 30 юни на следващата година.
Чрез дерогация от член 4, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 площите, обратно преобразувани или създадени като постоянно затревени площи, се считат за постоянно затревени площи от първия ден на обратното преобразуване или създаването. Тези площи трябва да се използват за отглеждане на трева или други тревни фуражи в продължение на най-малко пет последователни години, считано от датата на преобразуването им, или - ако държавата членка реши - когато земеделските стопани преобразуват площи, които вече са били използвани за отглеждане на трева и други тревни фуражи, в постоянно затревени площи - в продължение на останалия брой години, необходим за постигане на петте последователни години.
РАЗДЕЛ 4
Екологично насочени площи
Член 45
Допълнителни критерии за видовете екологично насочени площи
1. За определянето на видовете площи, изброени в член 46, параграф 2, първа алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013, като екологично насочени площи, се прилагат параграфи 2-11 от настоящия член.
2. Върху земята, оставена под угар, не се произвежда земеделска продукция. Чрез дерогация от член 4, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 земята, оставена под угар за повече от пет години с оглед на екологично насочените площи, продължава да бъде обработваема земя.
3. Тераси са терасите, защитени съгласно ДЗЕС 7, посочен в приложение II към Регламент (ЕС) № 1306/2013, както и други тераси. Държавите членки могат да решат за екологично насочени площи да се считат само терасите, защитени съгласно ДЗЕС 7. Държавите членки, които вземат решение за екологично насочени площи да се считат и други тераси, определят критерии за тези други тераси (включително минимална височина), въз основа на националната или регионалната специфика.
4. Особеностите на ландшафта са на разположение на земеделския стопанин и представляват особеностите, защитени съгласно посочените в приложение II към Регламент (ЕС) № 1306/2013 ДЗЕС 7, ЗИУ 2 или ЗИУ 3, както и следните особености:
а)
живи плетове или обрасли с дървесна растителност ивици с широчина до 10 m;
б)
отделни дървета с корона с диаметър, не по-малък от 4 m;
в)
дървета в редица, с корона с диаметър, не по-малък от 4 m. Разстоянието между короните не надхвърля 5 m;
г)
дървета в група, като същите са свързани от застъпващи се корони, и полски горички, като максималната площ и в двата случая е 0,3 ha;
д)
синори с широчина между 1 и 20 m, върху които не се произвежда земеделска продукция;
е)
езерца с размер до 0,1 ha. Резервоарите от бетон или пластмаса не се считат за екологично насочени площи;
ж)
канавки с максимална широчина 6 m, включително открити водни басейни за целите на напояването или отводняването. Каналите с бетонни стени не се считат за екологично насочени площи;
з)
традиционни каменни стени.
Държавите членки могат да решат да ограничат списъка от особености на ландшафта до особеностите съгласно посочените в приложение II към Регламент (ЕС) № 1306/2013 ДЗЕС 7, ЗИУ 2 или ЗИУ 3 и/или до една или няколко особености от изброените в първа алинея, букви а)-з), когато това е надлежно обосновано.
За целите на букви б) и в) от първа алинея държавите членки могат да включват дървета с диаметър на короната до 4 m, ако са признати от тях за ценни особености на ландшафта.
За целите на буква д) от първа алинея държавите членки могат да определят по-малка максимална широчина.
За целите на буква е) от първа алинея държавите членки могат да определят минимален размер за езерцата и да решат да включат в размера на езерцата разположена по протежението на водата ивица с крайречна растителност с широчина до 10 m. Те могат да определят критерии, с които да гарантират, че езерцата имат природна стойност, като отчитат тяхната роля по отношение на опазването на местообитанията и видовете.
За целите на буква з) от първа алинея държавите членки определят минимални критерии въз основа на националната или регионалната специфика, включително граници по отношение на височината и широчината.
5. Буферните ивици включват буферни ивици по протежението на водни потоци, изисквани съгласно посочените в приложение II към Регламент (ЕС) № 1306/2013 ДЗЕС 1, ЗИУ 1 или ЗИУ 10, както и други буферни ивици. Минималната широчина на другите буферни ивици се определя от държавите членки, но не може да бъде по-малка от 1 m. Те трябва да бъдат разположени върху обработваема земя или в съседство с обработваема земя по такъв начин, че по-дългата им страна да бъде успоредна на водния поток или на водоема. По протежението на водно течение те могат да включват ивици от крайречна растителност с широчина до 10 m. Върху буферните зони не се произвежда земеделска продукция. Чрез дерогация от това изискване държавите членки могат да разрешат пашата или коситбата, при условие че буферната ивица продължава да бъде различима от съседната ѝ земеделска земя.
6. Агролесовъдните хектари са обработваема земя, която отговаря на условията за подпомагане по схемата за основно плащане или по схемата за единно плащане на площ, посочени в дял III, глава 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, и по отношение на която са изпълнени условията, за които е било предоставено или се предоставя подпомагане съгласно член 44 от Регламент (ЕО) № 1698/2005 или член 23 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
7. Що се отнася до отговарящите на условията за подпомагане ивици хектари по краищата на гори, държавите членки могат да решат да позволят върху тях да има земеделска продукция, да въведат изискване върху тях да няма земеделска продукция или да предоставят на земеделските стопани и двете възможности. Когато държавите членки решат да не позволяват земеделска продукция, чрез дерогация от изискването върху посочените ивици да няма земеделска продукция, те могат да разрешат паша или коситба, при условие че съответната ивица продължава да бъде различима от съседната ѝ земеделска земя. Минималната широчина на такива ивици се определя от държавите членки и не може да бъде по-малка от 1 m. Максималната широчина е 10 m.
8. За площите с дървесни култури с кратък цикъл на ротация без използване на минерални торове и/или продукти за растителна защита държавите членки определят списък на дървесните видове, които могат да бъдат използвани за тази цел, като избират от списъка, съставен съгласно член 4, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕС) № 1307/2013, видовете, които са най-подходящи от екологична гледна точка, и изключват видовете, за които е известно, че не са местни. Държавите членки определят също така изискванията по отношение на използването на минерални торове и продукти за растителна защита, като отчитат по-специално целта на екологично насочените площи за съхраняване и подобряване на биологичното разнообразие.
9. Площите с междинни култури или зелена покривка включват такива площи, създадени съгласно изискванията на посоченото в приложение II към Регламент (ЕС) № 1306/2013 ЗИУ 1, както и други площи с междинни култури или зелена покривка, при условие че същите са създадени чрез засяване на смес от видове култури или чрез подсяване на трева в основната култура. Държавите членки определят списъка на смесите от видове култури, които трябва да се използват, и периода за засяване на междинните култури или зелената покривка, като могат да въведат допълнителни условия предимно с оглед на методите на производство. Периодът, който се определя от държавите членки, не може да продължава след 1 октомври.
Площите с междинни култури или зелена покривка не включват площи, засети със зимни култури, които се засяват обикновено през есента с цел получаване на реколта или използване като паша. Те не включват също така площите, върху които се прилагат еквивалентни практики, посочени в раздел I, точки 3 и 4 от приложение IX към Регламент (ЕС) № 1307/2013 и изпълнявани в съответствие с ангажиментите, посочени в член 43, параграф 3, буква а) от същия регламент.
10. Върху площите с култури, които обогатяват почвата с азот, земеделските стопани отглеждат само такива култури, които обогатяват почвата с азот, които са включени в списък, определен от държавата членка. Този списък обхваща културите, които обогатяват почвата с азот, за които държавата членка счита, че спомагат за подобряване на биологичното разнообразие. Тези култури са налице през вегетационния период. Държавите членки определят правила относно местата, на които могат да се отглеждат култури, които обогатяват почвата с азот, и които отговарят на критериите за екологично насочени площи. Тези правила отчитат необходимостта да бъдат изпълнени целите на Директива 91/676/ЕИО и Директива 2000/60/ЕО, като се има предвид потенциалната способност на културите, които обогатяват почвата с азот, да увеличават риска от излужване на азот през есента. Държавите членки могат да въведат допълнителни условия предимно с оглед на методите на производство.
Площите с култури, които обогатяват почвата с азот, не могат да включват също така площите, върху които се прилагат еквивалентни практики, посочени в раздел I, точки 3 и 4 от приложение IX към Регламент (ЕС) № 1307/2013 и изпълнявани посредством ангажиментите, посочени в член 43, параграф 3, буква а) от същия регламент.
11. Един земеделски стопанин може да декларира една площ или особеност на ландшафта само веднъж за една референтна година за целите на изпълняването на изискването за екологично насочени площи.
Член 46
Правила относно регионалното изпълнение по отношение на екологично насочени площи
1. Държавите членки, които са избрали регионалното изпълнение, предвидено в член 46, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, определят региони за целите на посочения член. Тези региони се състоят от единни и хомогенни географски райони със сходни селскостопански и екологични условия. За целта хомогенността се отнася до видовете почви, надморската височина, както и до наличието на естествени и полуестествени райони.
2. В рамките на определените региони държавите членки определят районите, в които трябва да бъдат постигнати до половината процентни пунктове по изискването за екологично насочени площи.
3. По отношение на определените райони държавите членки предвиждат специални задължения за участващите земеделски стопани или групи стопани. С тези задължения се осигуряват прилежащи структури от съседни екологично насочени площи. Задълженията за участващите земеделски стопани или групи стопани включват изискване за всеки участващ стопанин най-малко 50 % от площта, която подлежи на изискването по член 46, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, да се намира на територията на неговото стопанство в региона в съответствие с член 46, параграф 2, втора алинея от посочения регламент.
4. Със задълженията за участващите земеделски стопани или групи стопани се гарантира, че прилежащите екологично насочени площи, посочени в параграф 3, се състоят от една или няколко от площите, посочени в член 46, параграф 2, първа алинея, букви а), в), г) и з) от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
5. При определянето на площите и предвиждането на задълженията, посочени съответно в параграфи 2 и 3, държавите членки отчитат, ако е приложимо, съществуващите национални или регионални стратегии за биологично разнообразие и/или за смекчаване на ефекта от изменението на климата и за адаптиране към него, плановете за управление на речните басейни или нуждите, установени с оглед на гарантиране на екологичната съгласуваност на мрежата „Натура 2000“, посочена в член 10 от Директива 92/43/ЕИО, или с оглед подпомагане на прилагането на стратегията за екологосъобразна инфраструктура.
6. Преди да предвидят задължения за земеделските стопани, държавите членки провеждат консултации със съответните земеделски стопани или групи стопани, както и с други заинтересовани страни. След тези консултации държавите членки съставят окончателен подробен план за регионалното изпълнение и информират заинтересованите страни, участвали в консултацията, и съответните земеделски стопани или групи стопани за него, включително за определените райони и за задълженията на участващите земеделски стопани или групи стопани, и по-специално за точния процент, който всеки отделен стопанин трябва да постигне в своето стопанство. Държавите членки съобщават тази информация на земеделския стопанин не по-късно от 30 юни на годината, предхождаща годината, за която се отнася регионалното изпълнение, или - за първата година на прилагане на настоящия регламент - достатъчно рано, за да се даде възможност на земеделския стопанин да подаде съответно заявлението си.
Без да се засягат плащанията за земеделските стопани, посочени в член 43, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, държавите членки гарантират, че е създадена уредба по отношение на финансовите обезщетения между земеделските стопани и по отношение на административните санкции в случай на неизпълнение във връзка с прилежащите екологично насочени площи.
Член 47
Правила относно колективното изпълнение и критериите, на които трябва да отговарят стопанствата, за да се счита, че са в непосредствена близост едно до друго
1. Държавите членки, които вземат решение да разрешат колективното изпълнение, предвидено в член 46, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, определят критерии, на които да отговарят стопанствата, за които се счита, че са в непосредствена близост, като използват някой от следните елементи:
а)
земеделски стопани, 80 % от стопанствата на които се намират в една община;
б)
земеделски стопани, 80 % от стопанствата на които се намират в рамките на територия с даден радиус, който се определя от държавата членка, но не може да надвишава 15 km.
2. Държавите членки, които решат да определят площите, в които има възможност за колективно изпълнение, и които решат да наложат задължения за участващите земеделски стопани или групи стопани, отчитат съществуващите национални или регионални стратегии за биологично разнообразие и/или за смекчаване на ефекта от изменението на климата и за адаптиране към него, плановете за управление на речните басейни или нуждите, установени с оглед на гарантиране на екологичната съгласуваност на мрежата „Натура 2000“, посочена в член 10 от Директива 92/43/ЕИО, или с оглед подпомагане на подобряването на екологосъобразната инфраструктура.
3. Задълженията за участващите земеделски стопани или групи стопани, посочени в параграф 2, включват условието прилежащите екологично насочени площи да се състоят от една или няколко от площите, посочени в член 46, параграф 2, втора алинея, букви а), в), г) и з) от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
4. Земеделските стопани, участващи в колективното изпълнение, сключват писмено споразумение, което съдържа подробна информация за вътрешната уредба по отношение на финансовите обезщетения и по отношение на административните санкции в случай на неизпълнение във връзка с общата екологично насочена площ.
Член 48
Определяне на съотношението между гори и земеделска земя
1. Държавите членки, които вземат решение за прилагане на член 46, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, определят процента на горите спрямо общата площ на земите, посочена в първа алинея от същия параграф, въз основа на данните, предоставяни от Евростат. При данните за горите се прилага определението, използвано от Организацията на ООН по прехрана и земеделие, и се изключват площите от категорията други залесени земи. Общата площ на земите изключва площите, заети от вътрешни водни басейни, включително реки и езера.
2. Съотношението между горите и земеделската земя, посочено в член 46, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, се изчислява с помощта на данни, предоставяни от Евростат. Ако няма данни от Евростат относно земите, заети от гори, и относно земеделските земи в необходимия мащаб, за да се направи оценка на съотношението на горите на равнище площ, равняващо се на равнището на местните административни единици (LAU2), или на равнището на ясно очертана единица, която обхваща един-единствен ясно указан прилежащ географски район със сходни селскостопански условия, могат да се използват и други източници на данни.
Държавите членки доказват, че относно земите, заети от гори, и относно земеделските земи са използвали актуални и последователни данни, които отразяват във възможно най-голяма степен действителната ситуация.
3. Данните и изчисленията, посочени в параграфи 1 и 2, са валидни в продължение на три години. След изтичането на този срок държавите членки, които вземат решение да продължат да прилагат освобождаването, предвидено в член 46, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, и да подновят този тригодишен срок, преизчисляват съотношенията в съответствие с параграфи 1 и 2 от настоящия член, като използват най-новите налични данни.
В случай на промяна на административните граници, която се отразява върху съотношението, посочено в параграф 2, данните и изчисленията се подлагат на нова оценка, като Комисията се уведомява за евентуалните промени в прилагането на освобождаването.
ГЛАВА 4
ПЛАЩАНЕ ЗА МЛАДИ ЗЕМЕДЕЛСКИ СТОПАНИ
Член 49
Достъп на юридически лица до плащане за млади земеделски стопани
1. Годишното плащане за млади селскостопански производители по член 50, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се предоставя на юридически лица, независимо от правната им форма, ако са изпълнени следните условия:
а)
юридическото лице има право на плащане по схемата за основно плащане или по схемата за единно плащане на площ, посочени в дял III, глава 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, и има активирани права за плащане или е декларирало отговарящи на условията за подпомагане хектари, както е посочено в член 50, параграф 4 от същия регламент;
б)
млад земеделски стопанин по смисъла на член 50, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 упражнява ефективен и дългосрочен контрол върху юридическото лице по отношение на решенията, свързани с управлението, ползите и финансовите рискове през първата година, в която юридическото лице подава заявление за плащане по схема за млади земеделски стопани. Когато в капитала или управлението на юридическото лице участват няколко физически лица, включително лице или лица, които не са млади земеделски стопани, младият земеделски стопанин е в състояние да упражнява такъв ефективен и дългосрочен контрол самостоятелно или съвместно с други земеделски стопани;
в)
най-малко един от младите земеделски стопани, които отговарят на условието, посочено в буква б), отговаря на критериите за допустимост, установени от държавите членки съгласно член 50, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, ако има такива, освен ако държавите членки са решили, че тези критерии се прилагат по отношение на всички подобни млади земеделски стопани.
Когато юридическо лице се контролира самостоятелно или съвместно от друго юридическо лице, условията, определени в първата алинея на буква б), се прилагат за всяко физическо лице, което упражнява контрол върху това друго юридическо лице.
2. Плащането, посочено в член 50, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, повече не се отпуска, ако всички млади земеделски стопани, които отговарят на критериите, посочени в параграф 1, първа алинея, буква б), и по целесъобразност - в параграф 1, първа алинея, буква в), са престанали да упражняват контрол върху юридическото лице.
3. За целите на настоящия член:
а)
всяко позоваване в член 50, параграфи 4-10 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 на „земеделски стопанин“ се тълкува като позоваване на юридическото лице, посочено в настоящия член;
б)
позоваването на посоченото в член 50, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 първо подаване на заявление за схемата за основно плащане или схемата за единно плащане на площ, се тълкува като позоваване на първото заявление на юридическото лице за плащане по схемата за млади земеделски стопани;
в)
без да се засяга параграф 4 от настоящия член, позоваването в член 50, параграф 5, второ изречение от Регламент (ЕС) № 1307/2013 на понятието „създаване“ се тълкува като позоваване на създаване от младите земеделски стопани, упражняващи контрол върху юридическото лице в съответствие с параграф 1, първа алинея, буква б) от настоящия член.
4. Когато няколко млади земеделски стопани по параграф 1, първа алинея, буква б) са придобили контрол над юридическото лице по различно време, най-ранното придобиване на контрол се счита за момент на създаване по член 50, параграф 5, второ изречение от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Член 50
Достъп на групи физически лица до плащане за млади земеделски стопани
Член 49 се прилага mutatis mutandis по отношение на група физически лица по член 4, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1307/2013, за които изискванията, посочени в член 49, параграф 1, буква а) от настоящия регламент, са изпълнени на равнище група.
ГЛАВА 5
ОБВЪРЗАНО С ПРОИЗВОДСТВОТО ПОДПОМАГАНЕ
РАЗДЕЛ 1
Доброволно обвързано с производството подпомагане
Член 51
Определения
За целите на настоящия раздел „мерки за обвързано с производството подпомагане“ означава мерки за прилагане на доброволно обвързаното с производството подпомагане, посочено в член 52, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Член 52
Общи принципи
1. Държавите членки определят регионите по член 52, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 в съответствие с обективни и недискриминационни критерии, като например агрономически и социално-икономически характеристики, регионален селскостопански потенциал или институционална или административна структура. Тези региони могат да се различават от региони, определени съгласно други схеми за подпомагане, предвидени в Регламент (ЕС) № 1307/2013.
2. При определянето на специфичните видове селскостопански практики или специфичните селскостопански сектори по член 52, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 държавите членки вземат предвид по-специално съответните производствени структури и условия на региона и на съответния сектор.
3. За целите на член 52, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се счита, че определени видове селскостопански практики или специфични селскостопански сектори изпитват трудности, ако е налице риск от изоставяне или от спад на производството между другото поради ниска рентабилност на извършваната дейност, което оказва неблагоприятно въздействие върху икономическото, социалното или екологичното равновесие в съответния регион или сектор.
Член 53
Условия за отпускане на подпомагането
1. Държавите членки определят критерии за допустимост по отношение на мерки за обвързано с производството подпомагане в съответствие с рамката, установена с Регламент (ЕС) № 1307/2013, и условията, посочени в настоящия регламент.
2. Площите, добивите и броят на животните по член 52, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се определят на регионално или секторно равнище от държавите членки. Те отразяват максималния добив, максималната обработваема площ или максималния брой животни в целевия регион или сектор за най-малко една година през петгодишния период, предхождащ годината на решението по член 53, параграф 1 от посочения регламент.
Годишното плащане се изразява като размер на подпомагането за съответна единица. То е резултат от съотношението между сумата, определена за финансиране на мярката, за която е подадено уведомление съгласно приложение I, точка 3, буква и) от настоящия регламент, и или площта/броя животни, които отговарят на условията за подпомагане за съответната година, или определените площ/брой животни, както е посочено в първа алинея от настоящия параграф.
3. Когато мярката за обвързано с производството подпомагане се отнася за маслодайните семена, посочени в приложението към Меморандума за разбирателство между Европейската икономическа общност и Съединените американски щати за маслодайни семена в рамките на ГАТТ, за да се осигури изпълнението на този международен ангажимент, общият размер на максималната площ, за която държавите членки са подали уведомление и за която се отпуска подпомагане, не надхвърля определена максимална площ за целия Съюз.
Когато максималната площ по първа алинея е надхвърлена, съответните държави членки коригират площта, за която е подадено уведомление, като прилагат коефициент за намаление, изчислен като съотношение между максималната площ и общия размер на площите, за които е подадено уведомление и за които се отпуска подпомагане на маслодайните семена по първа алинея.
Комисията определя коефициента за намаление по втора алинея посредством актове за изпълнение, които се приемат, без да се прилага процедурата по член 71, параграф 2 или параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
4. Когато мярката за обвързано с производството подпомагане се отнася за едър рогат добитък и/или овце и кози, държавите членки определят като условие за допустимост за подпомагане изискванията за идентификация и регистрация на животните, предвидени съответно в Регламент (ЕО) № 1760/2000 на Европейския парламент и на Съвета (25) или Регламент (ЕО) № 21/2004 на Съвета (26).
5. Държавите членки не могат да отпускат обвързано с производството подпомагане за площи, които не отговарят на условията за подпомагане по смисъла на член 32, параграфи 2, 3 и 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013. Когато държавите членки отпускат обвързано с производството подпомагане за коноп, се прилага условието по член 32, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 и член 9 от настоящия регламент.
Член 54
Съответствие и натрупване на различни видове подпомагане
1. За целите на член 52, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 мерките, предвидени в Регламент (ЕС) № 1305/2013 и Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета (27), се считат за „други мерки и политики на Съюза“.
2. Държавите членки гарантират съответствието между:
а)
мерките за обвързано с производството подпомагане и мерките, прилагани съобразно други мерки и политики на Съюза;
б)
различните мерки за обвързано с производството подпомагане;
в)
мерките за обвързано с производството подпомагане и мерките, финансирани от държавни помощи.
Държавите членки гарантират, че мерките за обвързано с производството подпомагане не пречат на правилното функциониране на други мерки, посочени в първата алинея.
3. В случаите на подпомагане по една мярка за обвързано с производството подпомагане, което може да бъде отпуснато и по друга мярка за обвързано с производството подпомагане или по мярка, прилагана съобразно други мерки и политики на Съюза, държавите членки гарантират, че земеделският стопанин може да получи подпомагане, съобразено с целта, посочена в член 52, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, само по една такава мярка.
Член 55
Критерии за одобрение от Комисията
1. За целите на член 55, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се счита, че липсват алтернативи, ако:
а)
в целевия регион или сектор не може да се извършва никакво друго производство, освен производството, обхванато от мярката за обвързано с производството подпомагане, или ако продължаването на това производство изисква значителни промени в производствените структури; или
б)
възможностите за преминаване към друго производство са силно ограничени поради липсата на земя или подходяща за това производство инфраструктура, поради следващото от това значително намаляване на броя на стопанствата, поради равнището на необходимите в резултат на преобразуването инвестиции или поради сходни причини.
2. За целите на член 55, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 е необходимо да се осигури постоянно снабдяване на местната преработвателна промишленост, когато се очаква евентуално спиране или намаляване на производството в целевия регион или сектор да окаже отрицателно въздействие върху дейността и свързаната с това икономическа жизнеспособност или заетост в предприятията по веригата на доставки, които зависят в голяма степен от това производство, като например преработватели на суровини или предприятия от хранително-вкусовата промишленост. Тези предприятия трябва да се намират в съответния регион или продължаването на дейността им да е сериозно зависимо от сектора.
3. За целите на член 55, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се смята, че са налице продължаващи смущения на съответния пазар, когато селскостопанските производители в целевия регион или сектор са засегнати от икономическите загуби, произтичащи по-специално от замърсяване, контаминация или влошаване на качеството на околната среда, свързани с конкретно събитие с ограничен териториален обхват.
4. При оценката на равнището на обвързаното с производството подпомагане във връзка с мерките, които трябва да бъдат одобрени съобразно съобщената от държавата членка информация, Комисията взема предвид равнището на обвързаните с производството директни плащания, отпускани в продължение на най-малко една година в рамките на референтния период 2010-2014 г., както е посочено в член 53, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
РАЗДЕЛ 2
Специално плащане за култура - памук
Член 56
Предоставяне на разрешение за земеделска земя за производство на памук
Държавите членки установяват обективни критерии, въз основа на които се одобряват земеделски земи в съответствие с член 57, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Тези критерии се основават на едно или няколко от следните условия:
а)
аграрната икономика на регионите, в които памукът е основна култура;
б)
почвата и климата на въпросните площи;
в)
управлението на водите за напояване;
г)
системи за ротация и методи за отглеждане, които са съобразени с околната среда.
Член 57
Предоставяне на разрешение за сортове за засаждане
За целите на член 57, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 държавите членки предоставят разрешение за сортовете, изброени в общия каталог на сортовете от земеделски растителни видове, посочен в Директива 2002/53/ЕО, които са съобразени с нуждите на пазара.
Член 58
Изисквания за допустимост
Засаждането на площите, посочени в член 57, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, се извършва с минимална гъстота на посевите, която се определя от съответната държава членка въз основа на почвено-климатичните условия и конкретните регионални характеристики, където това е целесъобразно.
Член 59
Агрономически практики
Държавите членки могат да определят специални правила относно агрономическите практики, необходими за поддържането на културите и прибирането на реколтата при обичайни условия на отглеждане.
Член 60
Одобряване на междубраншови организации
1. Всяка година държавите членки одобряват за срок от една година, започващ не по-късно от 1 март, междубраншовите организации по член 59, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, които кандидатстват за получаване на статут на одобрена организация и които:
а)
покриват обща площ от най-малко 4 000 ha, както е установено от държавата членка, отговарящи на критериите за одобрение, определени в член 56 от настоящия регламент;
б)
включват най-малко едно предприятие за омаганяване; и
в)
са приели вътрешен правилник за работа, по-специално относно условията за членство и членския внос, съгласно националните и съюзните правила.
2. Ако се установи, че одобрена междубраншова организация не спазва критериите за одобрение, посочени в параграф 1, държавата членка оттегля одобрението, освен ако съответното неспазване на критериите бъде коригирано. В случай, че планира да оттегли одобрението, държавата членка уведомява междубраншовата организация за това си намерение, както и за основанията за оттеглянето. Държавата членка дава възможност на междубраншовата организация да представи своите коментари в рамките на определен срок.
Земеделски производители, които са членове на одобрена междубраншова организация, одобрението за която е оттеглено в съответствие с първа алинея от настоящия параграф, губят правото на увеличаване на помощите, предвидено в член 60, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Член 61
Задължения на производителите
1. Производителят не може да членува в повече от една одобрена междубраншова организация по член 59, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
2. Производител, който членува в одобрена междубраншова организация, доставя своя памук само на предприятие за омаганяване, което членува в същата организация.
3. Участието на производителите в одобрена междубраншова организация се основава на доброволно членство.
ГЛАВА 6
УВЕДОМЛЕНИЯ
Член 62
Уведомления във връзка с определенията и свързаните с тях разпоредби
Държавите членки уведомяват Комисията за всички решения, взети в съответствие с член 4, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, до 31 януари 2015 г. Уведомлението съдържа подробно описание и обосновка на тези решения, както и обективните критерии, въз основа на които са взети.
Член 63
Уведомления във връзка с коефициента за намаление съгласно член 32, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
Държавите членки уведомяват Комисията за всички решения, взети в съответствие с член 8, до 31 януари 2015 г. Уведомлението съдържа подробно описание и обосновка на тези решения, както и обективните критерии, въз основа на които са взети.
Член 64
Уведомления във връзка с основното плащане
1. Когато държава членка уведомява Комисията за свои решения съгласно член 22, параграфи 2 и 3, член 24, параграф 10, член 29 и член 40, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, уведомлението съдържа подробно описание на тези решения. При решенията съгласно член 24, параграф 10, член 29 и член 40, параграф 4 от посочения регламент освен това при необходимост се включва и обосновка.
Когато държава членка уведомява Комисията за свои решения съгласно член 23, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, уведомлението съдържа подробно описание и обосновка на решенията, както и обективните критерии, въз основа на които са взети, по-специално критериите, използвани за определянето на регионите съгласно член 23, параграф 1 от посочения регламент, критериите, използвани за регионалното разпределение на националните тавани съгласно член 23, параграф 2 от посочения регламент, и критериите, използвани за годишни прогресивни изменения съгласно член 23, параграф 3 от посочения регламент.
2. Когато държава членка реши да използва възможностите, предвидени в член 30, параграф 7, член 30, параграф 11, буква б), член 32, параграф 3, буква б), член 32, параграф 5 и член 36, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тя уведомява Комисията до 31 януари на първата година на прилагане на тези решения, като уведомлението съдържа подробно описание и обосновка на решенията, както и обективните критерии, въз основа на които са взети.
В случай на преразглеждане на решението, посочено в член 30, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, информацията, посочена в първа алинея от настоящия параграф, се съобщава на Комисията до 31 януари на първата година от прилагането на преразгледаното решение.
3. Когато държава членка реши да използва възможността, предвидена в член 34, параграфи 3 и 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тя уведомява Комисията за това си решение до 31 януари на първата година на прилагане на това решение.
4. Когато държава членка реши да използва възможностите, предвидени в член 39, параграф 1, втора алинея и член 40, параграфи 2 и 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тя уведомява Комисията до 31 януари на годината, предхождаща годината, през която то се прилага за първи път, като уведомлението съдържа подробно описание и обосновка на решенията, както и обективните критерии, въз основа на които са взети.
5. Когато държава членка реши да прилага схемата за единно плащане на площ съгласно член 36, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тя уведомява Комисията до 1 септември на всяка година за общия брой хектари за съответната референтна година, декларирани от земеделските стопани съгласно член 36, параграф 2 от посочения регламент.
Член 65
Уведомления във връзка с екологизирането
1. Държавите членки уведомяват Комисията за следното:
а)
до 15 декември 2014 г.:
i)
ако е приложимо, за своето решение да изчисляват плащането, посочено в член 43, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, съгласно третата алинея от същия параграф;
ii)
ако е приложимо, за своето решение да определят допълнителни екологично чувствителни зони с постоянно затревени площи, посочени в член 45, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
iii)
ако е приложимо, за своето решение да прилагат плащането, посочено в член 43, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, на регионално равнище, както е предвидено в член 47, параграф 2 от същия регламент;
б)
до 15 декември на съответната година - за решението да определят нови екологично чувствителни зони с постоянно затревени площи, както е посочено в член 41, втора алинея от настоящия регламент;
в)
до 15 декември на всяка година за съответната референтна година:
i)
общия брой на земеделските стопани, които трябва да изпълняват най-малко едно задължение за екологизиране, посочено в член 43, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, и общия брой хектари, декларирани от тези земеделски стопани;
ii)
общия брой на земеделските стопани, освободени от една или повече практики за екологизиране, и броя хектари, декларирани от тези земеделски стопани; броя на земеделските стопани, освободени от всички практики, тъй като отговарят на изискванията на Регламент (ЕО) № 834/2007; броя на земеделските стопани, освободени от задължението за диверсификация на културите, и броя на земеделските стопани, освободени от задължението за екологично насочени площи, и съответния брой хектари, декларирани от тези земеделски стопани. Тези данни не включват земеделските стопани, които участват в схемата за дребни земеделски стопани;
iii)
общия брой на земеделските стопани, които прилагат равностойни мерки, като се разграничават земеделските стопани, които прилагат еквивалентни практики съгласно член 43, параграф 3, буква а) или буква б) от Регламент (ЕС) № 1307/2013, и съответния брой хектари, декларирани от тези земеделски стопани;
iv)
общия брой на земеделските стопани, които прилагат диверсификация на културите, с разбивка по брой на земеделските стопани, които прилагат диверсификация с две култури, и брой на земеделските стопани, които прилагат диверсификация с три култури, включително съответния брой хектари обработваема земя, декларирани от тези земеделски стопани;
v)
общия брой на земеделските стопани, взет предвид при изчисляването на съотношението на постоянно затревените площи и общата земеделска площ, и общия брой на хектарите, заети с постоянно затревени площи, декларирани от тези земеделски стопани;
vi)
общия брой на земеделските стопани, които декларират екологично чувствителни постоянно затревени площи; общия брой на хектарите, заети с екологично чувствителни постоянно затревени площи, декларирани от тези земеделски стопани, и общия брой на хектарите, определени за екологично чувствителни постоянно затревени площи;
vii)
общия брой на земеделските стопани, към които се прилага задължението за екологично насочена площ; общия брой на хектарите обработваема земя, декларирани от тези земеделски стопани; и общия брой на хектарите, декларирани като екологично насочена площ, преди прилагането на тегловните коефициенти, с разбивка по видове екологично насочени площи, посочени в член 46, параграф 2, първа алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
viii)
общия брой на земеделските стопани, които изпълняват задължението за екологично насочени площи на регионално или колективно равнище, и общия брой на хектарите обработваема земя, декларирани от тези земеделски стопани;
г)
до 15 декември на всяка година - референтното съотношение и годишното съотношение на постоянно затревените площи към общата земеделска площ, както и информация относно задълженията, установени на равнището на стопанството в съответствие с член 45, параграф 2, пета алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013 и член 44 от настоящия регламент.
2. В уведомлението, което държавите членки трябва да подадат до 1 август 2014 г. съгласно член 46, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, те уведомяват Комисията за следното:
а)
своето решение по отношение на това кои площи, посочени в член 46, параграф 2, първа алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013, трябва да се считат за екологично насочени площи. До 1 октомври 2014 г. това уведомление се допълва с подробна информация за това решение, включително относно условията, които се прилагат по отношение на тези площи, в резултат на решенията, взети от държавите членки;
б)
подробна информация относно прилагането на коефициентите за преобразуване и тегловните коефициенти, посочени в член 46, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
3. В уведомлението, което държавите членки трябва да подадат до 1 август на годината, предхождаща първото прилагане на съответното решение съгласно член 46, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, те уведомяват Комисията за следното:
а)
за държавите членки, избрали регионалното изпълнение, посочено в член 46, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013: информация за определянето на регионите, за определянето на районите, за избраните площи за целите на член 46, параграф 4 от настоящия регламент, и информация, с която се обосновава по какъв начин с регионалното изпълнение се укрепва прилагането на политиките на Съюза в областта на околната среда, климата и биологичното разнообразие;
б)
за държавите членки, които са разрешили колективното изпълнение, посочено в член 46, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, информация за определянето на районите и за избраните площи за целите на член 47, параграф 3 от настоящия регламент, ако това е приложимо.
4. В уведомлението, което трябва да подадат до 1 август на годината, предхождаща първото прилагане на съответното решение съгласно член 46, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, държавите членки, отговарящи на условието, посочено в член 46, параграф 7 от посочения регламент и взели решение за прилагане на освобождаването, предвидено в тази разпоредба, предоставят на Комисията подробни данни за това решение, включително данните и изчисленията, които доказват, че всички условия за освобождаването, посочено в член 46, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, са изпълнени.
Първа алинея се прилага mutatis mutandis към решенията за продължаване прилагането на освобождаването, предвидено в член 46, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, и за подновяване на тригодишния срок, посочен в член 48, параграф 3 от настоящия регламент.
Държавите членки уведомяват Комисията незабавно за евентуални промени в прилагането на освобождаването, предвидено в член 46, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Член 66
Уведомления във връзка с плащането за млади земеделски стопани
1. Когато държава членка реши при изчисляването на плащането за млади земеделски стопани да приложи член 50, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тя уведомява Комисията относно избрания метод за изчисляване на плащането и относно максималния срок, определен в съответствие с член 50, параграф 9 от посочения регламент, до 31 януари 2015 г.
2. Когато държава членка реши да определи критериите за допустимост в съответствие с член 50, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 или да приложи метода за изчисляване, посочен в член 50, параграф 10 от същия регламент, тя уведомява Комисията за това си решение до 31 януари 2015 г.
3. Когато държава членка реши да се възползва от възможността за преизчисляване на фиксирания брой хектари, както е предвидено в член 50, параграф 10, трета алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тя уведомява Комисията за това решение и представя обосновка, както и обективните критерии, въз основа на които е взето решението, до 1 август на годината, в която ще се прилага това преизчисляване.
Член 67
Уведомления във връзка с доброволно обвързаното с производството подпомагане
1. Уведомленията, посочени в член 54, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, включват елементите, изброени в приложение I към настоящия регламент.
2. За всяка мярка за обвързано с производството подпомагане и за всеки специфичен вид селскостопанска практика или специфичен селскостопански сектор държавите членки уведомяват Комисията за общия брой бенефициери, размера на отпуснатите плащания, както и общата площ и общия брой животни, за които подпомагането е действително изплатено. Уведомяването се извършва до 15 септември на годината, следваща годината, за която са отпуснати плащанията.
Член 68
Уведомления относно минималните изисквания за получаване на директни плащания
Държавите членки уведомяват Комисията до 1 август 2014 г. за всяко решение, взето в съответствие с член 10 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Член 69
Уведомления относно преразпределителното плащане
Когато държава членка реши да отпусне преразпределително плащане съгласно дял III, глава 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, уведомлението, посочено в член 41, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013, включва подробна информация за това решение, включително подробна информация и обосновка на изчисляването на преразпределителното плащане, а когато е целесъобразно, и информация за прилагане на регионално равнище съгласно член 41, параграф 2 от посочения регламент, както и относно всякакво деление в рамките на броя на хектарите съгласно член 41, параграф 5 от посочения регламент.
Член 70
Уведомления относно плащането за райони с природни ограничения
Когато държава членка реши да отпусне плащане за райони с природни ограничения съгласно дял III, глава 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тя уведомява Комисията до 1 август 2014 г. за всяко решение, взето в съответствие с член 48 от Регламент (ЕС) № 1307/2013. Уведомлението включва подробна информация за това решение, включително, когато е целесъобразно, информация относно всяко ограничаване на плащанията до определени площи в съответствие с член 48, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, относно прилагането на максималните граници, посочени в член 48, параграф 4 от същия регламент, както и относно всякакво прилагане на регионално равнище в съответствие с член 48, параграф 5 от същия регламент.
Член 71
Уведомления относно схемата за дребни земеделски стопани
Когато държава членка реши да прилага схемата за дребни земеделски стопани съгласно дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тя уведомява Комисията до 1 август 2014 г. за всяко решение, взето в съответствие с посочения дял.
Уведомлението включва подробна информация за това решение, в това число възможното автоматично включване на земеделски стопани съгласно член 62, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 и изчислението на плащанията съгласно член 63 от посочения регламент.
Държавите членки информират Комисията относно решението за финансиране по член 65, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 своевременно и не по-късно от 1 декември на календарната година, за която се отнася плащането.
Член 72
Прилагане на член 8, параграф 1, член 41, параграф 4 или член 52, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 към членове на юридически лица или групи
Когато държава членка реши да приложи член 8, параграф 4, член 41, параграф 8 или член 52, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тя уведомява Комисията до 1 август 2014 г. за това си решение.
Член 73
Линейни намаления на плащанията
Когато се прилагат линейни намаления по член 7, параграф 1, втора алинея, по член 51, параграф 2 или по член 65, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕС) № 1307/2013, държавите членки информират Комисията за приложения процент на намаление незабавно и не по-късно от 30 юни на годината, следваща календарната година, през която са поискани линейно намалените директни плащания.
Член 74
Искане за информация относно взетите от държавите членки мерки
Когато това е необходимо за осигуряване на правилното прилагане на правилата, установени в Регламент (ЕС) № 1307/2013 или в настоящия регламент, Комисията може да поиска от държавите членки да предоставят подробна информация за мерките, предприети в изпълнение на Регламент (ЕС) № 1307/2013 или всички разпоредби, приети от Комисията въз основа на същия регламент.
Член 75
Доклади
1. Когато България и Румъния решат да отпуснат допълнителни национални директни плащания съгласно член 18 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, те представят доклад до Комисията до 30 юни 2016 г. За всяко допълнително национално директно плащане в доклада се посочват броят на бенефициерите, общият размер на отпуснатите допълнителни национални директни плащания, хектарите, за които е отпуснато плащането, и равнището на плащането, според случая.
2. Когато държава членка реши да отпусне преходна национална помощ съгласно член 37, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тя представя годишен доклад до Комисията до 15 септември на годината, следваща отпускането на тази преходна национална помощ. За всеки сектор докладът включва броя на бенефициерите, размера на отпуснатата преходна национална помощ, хектарите, броя на животните или други единици, за които е била отпусната помощта, и равнището на тази помощ, според случая.
Член 76
Уведомяване за решение в резултат от преразглеждане
Когато се преразглежда решение, за което Комисията е уведомена в съответствие с Регламент (ЕС) № 1307/2013 или с настоящия регламент, Комисията се уведомява относно решението в резултат от преразглеждането в срок от четири седмици, считано от датата на вземане на това решение, освен ако в Регламент (ЕС) № 1307/2013 е предвиден друг срок за такова уведомление.
Уведомлението включва подробно описание на решението, а когато е приложимо, и обосновката и обективните критерии, въз основа на които е взето.
ГЛАВА 7
ИЗМЕНЕНИЕ, ОТМЯНА И ВЛИЗАНЕ В СИЛА
Член 77
Изменение на Регламент (ЕС) № 1307/2013
Приложение X към Регламент (ЕС) № 1307/2013 се заменя с текста от приложение II към настоящия регламент.
Член 78
Отмяна
Регламенти (ЕО) № 1120/2009 и (ЕО) № 1121/2009 се отменят.
Те обаче продължават да се прилагат към заявленията за помощи, които се отнасят за календарните години преди календарната 2015 г.
Член 79
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага към заявленията за помощи, които се отнасят за календарните години след календарната 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 11 март 2014 година.
REGLAMENTO DELEGADO (UE) No 639/2014 DE LA COMISIÓN
de 11 de marzo de 2014
que completa el Reglamento (UE) no 1307/2013 del Parlamento Europeo y del Consejo, por el que se establecen normas aplicables a los pagos directos a los agricultores en virtud de los regímenes de ayuda incluidos en el marco de la política agrícola común, y que modifica el anexo X de dicho Reglamento
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Reglamento (UE) no 1307/2013 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 17 de diciembre de 2013, por el que se establecen normas aplicables a los pagos directos a los agricultores en virtud de los regímenes de ayuda incluidos en el marco de la política agrícola común y por el que se derogan los Reglamentos (CE) no 637/2008 y (CE) no 73/2009 del Consejo (1), y, en particular, su artículo 4, apartado 3, su artículo 8, apartado 3, su artículo 9, apartado 5, su artículo 35, apartados 1, 2 y 3, su artículo 36, apartado 6, su artículo 39, apartado 3, su artículo 43, apartado 12, su artículo 44, apartado 5, su artículo 45, apartados 5 y 6, su artículo 46, apartado 9, su artículo 50, apartado 11, su artículo 52, apartado 9, su artículo 57, apartado 3, su artículo 58, apartado 5, su artículo 59, apartado 3, y su artículo 67, apartados 1 y 2,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento (UE) no 1307/2013 deroga el Reglamento (CE) no 73/2009 del Consejo (2) y lo sustituye. El Reglamento (UE) no 1307/2013 establece un nuevo marco jurídico consistente en un nuevo sistema de ayudas directas, que incluye pagos básicos a los agricultores y otros regímenes de ayuda. Dicho marco faculta a la Comisión para adoptar actos delegados y actos de ejecución. Con el fin de garantizar el buen funcionamiento de los regímenes en el nuevo marco jurídico, procede adoptar determinadas normas por medio de tales actos. Al objeto de reducir la carga administrativa, tales normas han de ser sencillas y fáciles de controlar. Dichos actos deben sustituir a las normas establecidas en los Reglamentos (CE) no 1120/2009 (3) y (CE) no 1121/2009 (4) de la Comisión.
(2)
Es necesario completar ese marco mediante el presente Reglamento en relación con determinadas disposiciones generales, el régimen de pago básico, el régimen de pago único por superficie, el pago a los agricultores que emplean prácticas agrícolas beneficiosas para el clima y el medio ambiente, el pago para los jóvenes agricultores que comienzan su actividad agrícola, la ayuda asociada voluntaria, el pago específico al cultivo del algodón, así como con las notificaciones necesarias en el marco de cada régimen de ayuda.
(3)
Con el fin de garantizar la correcta aplicación de los ajustes de los pagos directos con respecto a la disciplina financiera, es necesario establecer normas generales sobre la secuencia para el cálculo de tales reducciones en relación con las reducciones previstas en el Reglamento (UE) no 1306/2013 del Parlamento Europeo y del Consejo (5).
(4)
En consonancia con la jurisprudencia del Tribunal de Justicia de la Unión Europea (6), es conveniente aclarar que, cuando los Estados miembros adopten las disposiciones necesarias para aplicar la normativa de la Unión, deben ejercer su facultad discrecional de conformidad con determinados principios, incluido, en particular, el principio de no discriminación.
(5)
La ayuda distinta de la ayuda asociada debe cumplir los requisitos necesarios para ser considerada «ayuda a los ingresos desconectada» en el sentido del «compartimento verde» del Acuerdo sobre la Agricultura celebrado con ocasión de las negociaciones comerciales multilaterales de la Ronda Uruguay (7), y la ayuda asociada debe respetar los requisitos establecidos para ser incluida en el «compartimento azul» de dicho Acuerdo.
(6)
Conforme a lo dispuesto en el artículo 4, apartado 1, letra c), del Reglamento (UE) no 1307/2013, una «actividad agraria» no requiere la producción, la cría o el cultivo de productos agrarios. En su lugar, los agricultores pueden mantener una superficie agraria en un estado adecuado para pasto o cultivo sin ninguna acción preparatoria que vaya más allá de los métodos y maquinaria agrícolas habituales o, en superficies agrarias naturalmente mantenidas en un estado adecuado para pasto o cultivo, realizar una actividad mínima determinada. Al requerir estas dos últimas actividades una determinada acción por parte del agricultor, es necesario establecer un marco a nivel de la Unión en el que los Estados miembros deben establecer los demás criterios para estas actividades.
(7)
Por razones medioambientales, la definición de «pastos permanentes» recogida en el artículo 4, apartado 1, letra h), del Reglamento (UE) no 1307/2013 incluye también especies no herbáceas como las especies arbustivas o arbóreas, que pueden servir de pastos, siempre que las gramíneas y otros forrajes herbáceos sigan siendo predominantes en el terreno en cuestión. Es necesario, por lo tanto, determinar un criterio para establecer en qué casos las gramíneas y otros forrajes herbáceos siguen siendo predominantes.
(8)
Esa definición de «pastos permanentes» permite a los Estados miembros considerar también como tales las tierras que pueden servir de pastos y que forman parte de prácticas locales establecidas en las que las gramíneas y otros forrajes herbáceos no han predominado tradicionalmente en las superficies para pastos. A tal fin, es necesario definir los criterios que han de servir de base para poder determinar esas prácticas locales establecidas.
(9)
De conformidad con el artículo 4, apartado 2, párrafo segundo, del Reglamento (UE) no 1307/2013, los Estados miembros pueden considerar pastos permanentes las tierras que pueden dedicarse a pastos y que se adscriben a prácticas locales establecidas en las que las gramíneas y otros forrajes herbáceos no han predominado tradicionalmente en las superficies para pastos. Esos pastos permanentes pueden quedar sujetos a un coeficiente de reducción con arreglo al artículo 32, apartado 5, del Reglamento (UE) no 1307/2013. Con el fin de garantizar una aplicación proporcionada de esa disposición, procede prever la posibilidad de distinguir entre distintas categorías de superficies a fin de aplicarles diferentes coeficientes de reducción.
(10)
El artículo 9, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013 establece que no se han de abonar pagos directos a las personas físicas o jurídicas, o grupos de personas físicas o jurídicas, cuyas superficies agrarias sean principalmente superficies mantenidas naturalmente en un estado adecuado para pasto o cultivo, y que no realicen en dichas superficies las actividades mínimas definidas por los Estados miembros. A tal efecto, es necesario determinar cuándo deben considerarse estas superficies la parte principal de las tierras agrícolas de un agricultor y aclarar el ámbito de aplicación de esta disposición.
(11)
De conformidad con el artículo 9, apartado 2, del Reglamento (UE) no 1307/2013, las entidades que entren en el ámbito de aplicación de la llamada lista negativa deben considerarse agricultores activos si son capaces de demostrar que cumplen uno de los criterios enumerados en esa disposición. Uno de estos criterios consiste en demostrar que el importe anual de los pagos directos sea como mínimo equivalente al 5 % de los ingresos totales obtenidos de actividades no agrarias. Por consiguiente, es necesario establecer disposiciones para determinar si los ingresos se han obtenido de actividades agrarias o no agrarias.
(12)
Por otra parte, es necesario establecer normas sobre la manera de determinar el importe anual de los pagos directos a los efectos del artículo 9, apartado 2, y, en su caso, del artículo 9, apartado 3, así como a los efectos del artículo 9, apartado 4, del Reglamento (UE) no 1307/2013, que exime a determinados agricultores de la aplicación del artículo 9, apartados 2 y 3, de dicho Reglamento. Con el fin de garantizar la igualdad de trato de los agricultores de Bulgaria, Croacia y Rumanía, cuyos pagos directos están supeditados a la introducción progresiva, en esos Estados miembros el importe anual de los pagos directos debe basarse en los importes definitivos que se vayan a conceder al final del proceso de introducción progresiva.
(13)
De conformidad con lo dispuesto en el artículo 9, apartado 2, y, en su caso, en el artículo 9, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013, los agricultores pueden quedar excluidos de la ayuda si sus actividades agrarias son insignificantes o si su principal objeto social o comercial no consiste en ejercer una actividad agraria. Es necesario definir determinados criterios a este respecto, ofreciendo al mismo tiempo a los Estados miembros la posibilidad de establecer criterios alternativos con respecto a las actividades agrarias que solamente revisten carácter marginal.
(14)
El Reglamento (UE) no 1307/2013 prevé varias posibilidades para la asignación de derechos de pago a los agricultores. En aras de la seguridad jurídica, procede disponer que, en caso de sucesión inter vivos o mortis causa, o sucesión inter vivos revocable, fusiones o escisiones de una explotación, el número y el valor de los derechos de pago que deban recibirse se establezcan en las mismas condiciones que se hubieran aplicado al agricultor que gestionaba inicialmente la explotación. Es asimismo necesario prever normas sobre el método de fijación del número de derechos de pago que ha de asignarse en el caso de las explotaciones resultantes de una escisión situadas en Estados miembros que aplican el artículo 24, apartados 4 o 5, del Reglamento (UE) no 1307/2013. Atendiendo a las expectativas legítimas de los agricultores, los cambios de la situación jurídica de un agricultor no deben repercutir en el número o el valor de los derechos de pago que pueda recibir dicho agricultor cuando siga controlando la explotación en términos de gestión, beneficios y riesgos financieros.
(15)
En aras de la seguridad jurídica y con el fin de garantizar la correcta gestión de los derechos de pago, es necesario aclarar que solo las hectáreas admisibles determinadas con arreglo al artículo 2, apartado 1, párrafo segundo, punto 23, letra a), del Reglamento Delegado (UE) no 640/2014 (8) de la Comisión deben tenerse en cuenta para la asignación y la activación de los derechos de pago.
(16)
Conforme a la jurisprudencia del Tribunal de Justicia de la Unión Europea (9), es conveniente asignar derechos de pago a la persona que ostente poder de decisión, disfrute de beneficios y asuma riesgos financieros en relación con la actividad agraria en las tierras para las que se solicite tal asignación. Procede aclarar que este principio se aplica, en particular, en los casos en que una hectárea admisible es objeto de una solicitud de asignación de derechos de pago por parte de más de un agricultor.
(17)
El artículo 24, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1307/2013 autoriza a los Estados miembros a aplicar un coeficiente de reducción a determinadas hectáreas admisibles que consistan en pastos permanentes ubicados en zonas con condiciones climáticas adversas, en particular en razón de la altitud y otras limitaciones naturales. Con el fin de garantizar la aplicación proporcionada de esa disposición, procede establecer un marco para la aplicación de dicho coeficiente de reducción, en particular en lo que atañe a los límites para dicha reducción.
(18)
El artículo 9 del Reglamento (UE) no 1307/2013 establece el principio básico de que solo los agricultores activos pueden recibir pagos directos. Además, el artículo 24, apartado 9, de dicho Reglamento autoriza a los Estados miembros a fijar un tamaño mínimo por explotación para la asignación de derechos de pago. Procede tener también en cuenta estas disposiciones en el contexto de la determinación del valor de los derechos de pago.
(19)
Cuando la ayuda concedida para el año natural 2014 se tenga en cuenta, de conformidad con el artículo 26 del Reglamento (UE) no 1307/2013, para determinar el valor unitario inicial de los derechos de pago, debe aclararse que los Estados miembros pueden decidir que no se tomen en consideración todas las medidas enumeradas en esa disposición. Con objeto de evitar cualquier penalización indebida a los agricultores, los importes de referencia pertinentes para la determinación del valor de los derechos de pago no deben incluir ninguna de las reducciones ni exclusiones establecidas de conformidad con el título II, capítulo 4, del Reglamento (CE) no 73/2009. Conviene especificar cómo debe tenerse en cuenta esa ayuda y establecer otros criterios necesarios con el fin de respetar el carácter disociado de determinados regímenes que pueden ser tenidos en cuenta.
(20)
Por otra parte, al objeto de determinar el valor unitario inicial de los derechos de pago, es necesario aclarar que en el artículo 26, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013, los derechos de pago que posee el agricultor también incluyen los derechos de pago arrendados a otro agricultor en la fecha de presentación de la solicitud del arrendador para 2014.
(21)
Para hacer posible una previsión de la ayuda a la renta de los agricultores, procede fijar un plazo en el cual los Estados miembros deben fijar y comunicar a los agricultores el valor y el número definitivos de los derechos de pago, en caso de que los agricultores hayan sido informados sobre la base de datos provisionales.
(22)
A los efectos del artículo 26 o del artículo 40, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013, cuando un agricultor se vea afectado por una causa de fuerza mayor o circunstancias excepcionales en el año de referencia mencionado en dichos artículos, es oportuno establecer el valor de los derechos de pago sobre la base del último año no afectado por la causa de fuerza mayor o las circunstancias excepcionales. No obstante, conviene autorizar a los Estados miembros a establecer un determinado umbral en relación con los efectos de la causa de fuerza mayor o las circunstancias excepcionales en las ayudas directas recibidas en el año de referencia con el fin de reducir la carga administrativa.
(23)
En caso de venta o arrendamiento de una explotación o de una parte de la misma realizados en el período anterior a la fecha de presentación de la solicitud de asignación de derechos en el primer año de aplicación del régimen, debe preverse la posibilidad de que los Estados miembros decidan que los agricultores puedan ceder mediante contrato los derechos de pago que deben atribuirse junto con la explotación o una parte de la misma. En virtud de esa cláusula que rige los contratos privados, los derechos de pago deben ser asignados al vendedor o al arrendador, respectivamente, y cederse directamente al comprador o al arrendatario, respectivamente, quienes podrán, en su caso, beneficiarse de los pagos que el vendedor o el arrendador, respectivamente, recibieron para 2014 o del valor de los derechos que el vendedor o el arrendador posean en 2014, a los que se refiere el artículo 26 del Reglamento (UE) no 1307/2013, como referencia para el valor unitario inicial de los derechos de pago. Debe aclararse, además, que el artículo 34, apartado 4, del Reglamento (UE) no 1307/2013 no se aplica a las cesiones de este tipo.
(24)
En lo que atañe al cálculo del valor unitario de los derechos de pago, deben fijarse normas claras relativas al redondeo al alza de las cifras, a la posibilidad de dividir los derechos de pago existentes en caso de que el tamaño de la parcela que se declare o se ceda con los derechos solo represente una fracción de hectárea y a la posibilidad de fusionar derechos y fracciones.
(25)
En aras de la seguridad jurídica, procede fijar un plazo para la definición de las regiones a las que se hace referencia en el artículo 34, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013.
(26)
Deben establecerse disposiciones particulares para la gestión de las reservas nacionales o regionales.
(27)
Es necesario establecer criterios y porcentajes máximos para la aplicación del artículo 34, apartado 4, del Reglamento (UE) no 1307/2013 con el fin de evitar que cualquier reducción en virtud de esa disposición ocasione un obstáculo importante o una prohibición de cesión de derechos de pago.
(28)
En aras de la seguridad jurídica, es conveniente aclarar la determinación del importe que puede revertirse a la reserva nacional o regional, de conformidad con el artículo 28 o el artículo 40, apartado 5, del Reglamento (UE) no 1307/2013, al establecer derechos de pago en el primer año de aplicación del régimen de pago básico.
(29)
El artículo 30 del Reglamento (UE) no 1307/2013 prevé casos de asignación obligatoria y facultativa de derechos de pago de la reserva nacional o regional. Resulta procedente fijar normas para calcular el número y el valor de los derechos de pago que deben asignarse de esta manera y disponer que las prioridades establecidas en el artículo 30, apartado 6, de dicho Reglamento no se vean comprometidas por las decisiones que los Estados miembros están autorizados a adoptar en virtud del artículo 30, apartados 7 y 10, del Reglamento (UE) no 1307/2013. Del mismo modo, la aplicación del artículo 30, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1307/2013 debe ser coherente con el artículo 24, apartados 6 y 7, del citado Reglamento y con las normas sobre dificultades excepcionales del presente Reglamento. Con el fin de garantizar el carácter disociado del régimen de pago básico, el cálculo del número y del valor de los derechos de pago en el ámbito de la reserva nacional o regional no debe basarse en criterios sectoriales después de la fecha fijada por el Estado miembro de conformidad con el artículo 11, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1122/2009 de la Comisión (10) para el año de solicitud de 2013.
(30)
En aras de la seguridad jurídica y a fin de garantizar la igualdad de trato de los agricultores que comienzan su actividad agrícola, procede aclarar el concepto de «agricultores que comiencen su actividad agrícola» definido en el artículo 30, apartado 11, letra b), del Reglamento (UE) no 1307/2013.
(31)
En caso de que los Estados miembros asignen derechos de pago de conformidad con lo dispuesto en el artículo 30, apartado 7, letra c), del Reglamento (UE) no 1307/2013, el valor de tales derechos debe calcularse de conformidad con los artículos 25 o 40 del Reglamento (UE) no 1307/2013.
(32)
El artículo 24, apartados 3 a 7, del Reglamento (UE) no 1307/2013 ofrece a los Estados miembros varias posibilidades para limitar el número de derechos de pago que han de asignarse a los agricultores. Así, algunos agricultores pueden poseer una elevada proporción de hectáreas admisibles no cubiertas por derechos de pago, lo que puede dar lugar a casos de dificultades excepcionales ya que determinados regímenes de ayuda accesorios al régimen de pago básico, en particular el pago para prácticas agrícolas beneficiosas para el clima y el medio ambiente, se basan en las hectáreas admisibles declaradas a los efectos de la activación de los derechos de pago. Es oportuno aclarar por tanto que los Estados miembros cuentan con la posibilidad de asignar derechos de pago de la reserva nacional o regional cuando las limitaciones previstas en el artículo 24, apartados 3 a 7, del Reglamento (UE) no 1307/2013 afecten notablemente a un agricultor. Dado que determinadas superficies no están sujetas a obligaciones de ecologización o solo entrañan costes limitados de cumplimiento de dichas obligaciones, conviene asimismo que los Estados miembros puedan decidir no incluir tales superficies a la hora de determinar los casos de dificultades excepcionales.
(33)
El artículo 21, apartado 4, del Reglamento (UE) no 1307/2013 prevé la expiración de los derechos de pago en poder de un agricultor (en propiedad o en arrendamiento) que superen el número de hectáreas admisibles a su disposición. En aras de la seguridad jurídica, procede aclarar el orden de prioridad de expiración de esos derechos de pago y establecer normas de aplicación suplementarias. Por otra parte, debe ofrecerse a los Estados miembros la posibilidad de tener también en cuenta esta disposición en el contexto de la determinación del valor de los derechos de pago.
(34)
El Reglamento (UE) no 1307/2013 prevé que el pago básico puede aplicarse en algunos Estados miembros bajo la forma del régimen de pago único por superficie hasta 2020 a más tardar. Teniendo en cuenta que el pago único por superficie por hectárea se calcula anualmente y que la admisibilidad para el pago básico es condición previa para acceder a la mayoría de los demás regímenes de pagos directos y, por tanto, está intrínsecamente relacionado con ellos, es necesario aclarar que solo las hectáreas admisibles, determinadas con arreglo al artículo 2, apartado 1, párrafo segundo, punto 23, letra a), del Reglamento Delegado (UE) no 640/2014, deben tenerse en cuenta a los efectos de los regímenes en cuestión.
(35)
Los Estados miembros que apliquen el régimen de pago único por superficie y el régimen de pago básico a partir del 1 de enero de 2018 a más tardar pueden diferenciar el pago único por superficie por hectárea teniendo en cuenta determinados pagos concedidos para el año natural 2014. A los efectos de esa diferenciación, es conveniente especificar cómo deben tenerse en cuenta esos pagos y establecer otros criterios necesarios a fin de respetar el carácter disociado de determinados regímenes. Por otra parte, cuando un agricultor se vea afectado por causas de fuerza mayor o circunstancias excepcionales que afecten al año natural 2014, procede establecer la diferenciación sobre la base del último año no afectado por causas de fuerza mayor o circunstancias excepcionales. No obstante, conviene autorizar a los Estados miembros a establecer un determinado umbral en relación con los efectos de la causa de fuerza mayor o de las circunstancias excepcionales en las ayudas directas recibidas en el año de referencia con el fin de reducir la carga administrativa. Además, en aras de la seguridad jurídica, es necesario establecer normas que regulen los casos de sucesión inter vivos o mortis causa.
(36)
El título III, capítulo 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013 establece las condiciones de concesión del pago para prácticas agrícolas beneficiosas para el clima y el medio ambiente (pago de ecologización). Los requisitos vinculados al pago de ecologización, establecidos en el acto de base, están generalizados (se aplican del mismo modo a todos los beneficiarios) y prevén actuaciones no contractuales que garantizan globalmente que la agricultura de la UE se basa en prácticas que van más allá de los requisitos de condicionalidad. Estos principios, establecidos en el acto de base, se tomarán en consideración a la hora de determinar las normas de aplicación relativas a las prácticas de ecologización.
(37)
Con el fin de disponer de un nivel adecuado de garantía en relación con las obligaciones establecidas en el artículo 43, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013 respecto de las prácticas equivalentes cubiertas por regímenes nacionales o regionales de certificación, conviene establecer criterios aplicables a la designación de las autoridades de certificación públicas o privadas.
(38)
Para respetar el principio de que no haya una doble financiación, procede establecer normas para el cálculo de los pagos de algunos compromisos específicos que abarcan las prácticas mencionadas en el anexo IX, sección I, puntos 3 y 4, y sección III, punto 7, del Reglamento (UE) no 1307/2013. Dado que esos compromisos atañen a prácticas equivalentes que permiten a los agricultores que asumen tales compromisos cumplir una o varias obligaciones con el fin de recibir el pago de ecologización a que se refiere el título III, capítulo 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013, los pagos por esos compromisos, comparados con el pago normal previsto en el artículo 28, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1305/2013 del Parlamento Europeo y del Consejo (11), deben reducirse en un importe que se calculará sobre la base del nivel del pago de ecologización en el Estado miembro o la región de que se trate o, en casos concretos, basándose en el pago de ecologización individual del agricultor.
(39)
El artículo 44 del Reglamento (UE) no 1307/2013 establece obligaciones en lo que respecta al número de cultivos y a su reparto en las tierras de cultivo. Conviene establecer normas relativas al cálculo preciso de los porcentajes de los distintos cultivos.
(40)
Es necesario establecer normas relativas al período considerado para el cálculo de los porcentajes de cultivos, teniendo en cuenta el calendario práctico de las actividades de cultivo y la necesidad de una administración sencilla.
(41)
En aras de una mayor claridad para los agricultores y los Estados miembros, y a fin de contribuir a la protección de los elementos del paisaje situados en las tierras de cultivo, conviene clarificar la situación con respecto a la superficie ocupada por elementos característicos del paisaje.
(42)
A los efectos del cálculo de los porcentajes de los distintos cultivos, es igualmente necesario establecer normas suplementarias para los casos específicos de cultivo mixto en hileras distintas, la entresiembra y la utilización de mezclas de semillas.
(43)
El artículo 45, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013 establece obligaciones dirigidas a preservar las superficies de pastos permanentes que más contribuyen a la protección del medio ambiente, en particular en lo que respecta a la captación de carbono, la biodiversidad y la erosión del suelo. Esos pastos, que constituyen superficies de elevado interés medioambiental, están situados tanto dentro como fuera de la red Natura 2000. A fin de garantizar la protección efectiva de los pastos ubicados fuera de dicha red, es necesario establecer un marco para su designación por parte de los Estados miembros que permita a estos tener en cuenta las condiciones locales particulares y se base en las sinergias con las políticas medioambientales vigentes.
(44)
Con objeto de garantizar la protección de esas superficies de pastos permanentes a largo plazo, conviene establecer normas sobre su reconversión en caso de infracción por el agricultor de las normas de protección estricta.
(45)
El artículo 45, apartado 2, del Reglamento (UE) no 1307/2013 prevé la protección de la proporción de superficie dedicada a pastos permanentes en relación con la superficie agraria total. Con el fin de lograr este objetivo, los Estados miembros deben controlar la evolución de la proporción de pastos permanentes. Es conveniente autorizarles para que establezcan un sistema de autorización previa. En caso de disminución superior al 5 %, procede exigir reconversiones individuales y prohibir nuevas conversiones. En aras de la claridad y a fin de garantizar una aplicación proporcionada, es necesario establecer normas con respecto a los agricultores y las superficies que han de quedar sujetos a autorizaciones y reconversiones.
(46)
Con el fin de garantizar una utilización eficaz del procedimiento de autorización para la conversión de pastos permanentes, debe concederse a los Estados miembros la flexibilidad necesaria para seleccionar las superficies o los grupos de agricultores prioritarios que puedan beneficiarse de la concesión de una autorización sobre la base de criterios objetivos.
(47)
Conviene adoptar normas relativas al método que debe utilizarse para determinar la proporción entre pastos permanentes y tierras agrícolas a fin de evitar que las superficies de pastos permanentes sean contadas dos veces debido a la práctica de mantener los pastos en rotación larga, y de evitar que las conversiones de los pequeños agricultores y de los agricultores que practican la agricultura ecológica, que están exentos de las obligaciones de reconversión, tengan un impacto directo en la obligación de reconversión de otros agricultores. En casos justificados, debe permitirse a los Estados miembros adaptar su proporción de referencia.
(48)
El artículo 46 del Reglamento (UE) no 1307/2013 enumera los elementos y las superficies que los Estados miembros pueden considerar superficies de interés ecológico. Es preciso establecer otros criterios para poder admitir esos elementos y superficies como superficies de interés ecológico. Con el fin de cumplir el objetivo en materia de biodiversidad, esos criterios deben garantizar la protección y la mejora de la biodiversidad en las explotaciones agrícolas. Esos criterios también deben tener en cuenta los esfuerzos ya realizados por los agricultores.
(49)
Con respecto a las tierras en barbecho, la exigencia de no obtener ninguna producción, lo que se traduce en limitar la aplicación de plaguicidas o de abonos, no debe excluir actuaciones voluntarias, como la siembra de mezclas de flora silvestre, con vistas a mejorar las ventajas de la biodiversidad. Conviene aclarar que la tierra que permanezca en barbecho durante más de cinco años a los efectos del requisito de tener superficie de interés ecológico debe seguir siendo tierra de cultivo y no se ajusta a la definición de pasto permanente.
(50)
Por lo que se refiere a las terrazas, dada la variedad de construcción existente en la Unión, ha de corresponder a los Estados miembros establecer condiciones detalladas sobre la base de las características específicas nacionales o regionales, habida cuenta de su valor para la biodiversidad.
(51)
En aras de la claridad, es preciso enumerar los elementos paisajísticos que se contabilizan como superficie de interés ecológico y aclarar el vínculo con los elementos ya protegidos en los Estados miembros en virtud de la condicionalidad. Con respecto a algunos elementos, debe establecerse un tamaño mínimo o máximo que facilite su identificación y contribuya a garantizar que la superficie sea predominantemente agrícola.
(52)
Las franjas de protección, que han de hallarse cerca de las lindes de las tierras de cultivo, a lo largo de cauces de agua o en campos situados sobre una pendiente, son beneficiosas para reducir la escorrentía de contaminantes a las aguas superficiales. En aras de la biodiversidad, procede disponer que todas aquellas superficies consideradas de interés ecológico no se utilicen para la producción, gracias a lo cual se evita asimismo la aplicación de plaguicidas y se limita el empleo de abonos. Con objeto de potenciar los beneficios de la biodiversidad, no deben excluirse actuaciones voluntarias tales como la siembra de mezclas de flora silvestre. Los Estados miembros deben poder decidir si se permite pastar y segar forraje en las franjas de protección.
(53)
Con respecto a las hectáreas dedicadas a la agrosilvicultura, es preciso aclarar que las superficies que han de tenerse en cuenta son las de tierras de cultivo que estén situadas en una zona sometida a un sistema agrosilvícola que siga cumpliendo las condiciones con arreglo a las cuales recibe o ha recibido ayuda al desarrollo rural. Los Estados miembros que seleccionen esas superficies para el cumplimiento de la obligación de tener superficie de interés ecológico deben tener presente el objetivo de la biodiversidad a la hora de establecer las condiciones adicionales para recibir ayudas para la implantación de sistemas agrosilvícolas en sus programas de desarrollo rural.
(54)
Por lo que se refiere a las franjas de hectáreas admisibles a lo largo de lindes forestales, debe corresponder a los Estados miembros decidir si hay que establecer un requisito de no cultivo que evite la utilización de insumos en una franja determinada adyacente al bosque con el fin de crear una zona de protección y transición hacia el bosque contiguo. Tal requisito proporcionará un mayor valor de superficie de interés ecológico, que deberá reflejarse en un valor diferenciado para el factor de ponderación de este tipo de superficie.
(55)
El uso limitado de los insumos necesarios para el cultivo de árboles forestales de cultivo corto resulta indirectamente beneficioso para la biodiversidad. A tal fin, los Estados miembros deben establecer las condiciones aplicables a este tipo de superficie de interés ecológico, especificando la lista de especies de árboles que pueden utilizarse y las normas que han de regular el uso de insumos.
(56)
Con el fin de permitir una aplicación que se adapte a las condiciones nacionales y lograr una utilización óptima de la capacidad de los cultivos intermedios y la cubierta vegetal para absorber efectivamente el nitrógeno residual, así como con vistas a evitar el suelo desnudo y la contaminación difusa en las aguas subterráneas, los Estados miembros deben fijar las fechas para la siembra de dichas cubiertas. Los cultivos intermedios o las cubiertas vegetales deben implantarse sembrando una mezcla de especies de cultivo o entresembrando hierba con el fin de optimizar los resultados agronómicos y medioambientales en términos de biodiversidad. Los Estados miembros pueden establecer en el marco de la norma de BCAM 4 a que se hace referencia en el anexo II del Reglamento (UE) no 1306/2013 las fechas a partir de las cuales está autorizada la destrucción mecánica de los cultivos intermedios y de la cubierta vegetal.
(57)
En lo tocante a las superficies con cultivos fijadores del nitrógeno, los Estados miembros deben establecer normas que eviten que la siembra de ese tipo de cultivos en superficies de interés ecológico origine un aumento de la lixiviación del nitrógeno y un deterioro de la calidad del agua, lo que no sería compatible con los objetivos de la Directiva 91/676/CEE del Consejo (12) ni con los de la Directiva 2000/60/CE del Parlamento Europeo y del Consejo (13) y comprometería el objetivo de la biodiversidad. Asimismo, es conveniente que los Estados miembros elaboren la lista de los cultivos fijadores del nitrógeno que se considera contribuyen al aumento de la biodiversidad.
(58)
Con el fin de maximizar las ventajas de disponer de superficie de interés ecológico en tierras de cultivo y para garantizar que las superficies de interés ecológico abarcan el porcentaje fijado en el artículo 46, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013, en aras de una gestión eficiente, debe establecerse de forma clara que una parcela o un elemento paisajístico no debe contabilizarse dos veces el mismo año a los efectos del cumplimiento del requisito de tener superficie de interés ecológico.
(59)
El artículo 46, apartado 5, del Reglamento (UE) no 1307/2013 permite a los Estados miembros aplicar a nivel regional hasta el 50 % del requisito individual de tener superficie de interés ecológico. Para garantizar que dicha aplicación regional aporta beneficios adicionales desde el punto de vista medioambiental y paisajístico y contribuye a la aplicación de la estrategia en materia de infraestructura verde (14), deben establecerse normas sobre los elementos que pueden utilizarse para crear superficies de interés ecológico contiguas. Asimismo, deben establecerse normas sobre la designación de superficies con el fin de crear sinergias en la aplicación de las políticas agrícola y medioambiental de la Unión.
(60)
A los efectos de la decisión que han de adoptar los Estados miembros de autorizar a los agricultores a aplicar colectivamente la mitad de su obligación individual de tener superficie de interés ecológico, tal como se contempla en el artículo 46, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1307/2013, procede establecer normas semejantes a las relativas a la aplicación regional en lo que se refiere a los elementos que pueden utilizarse para crear superficies de interés ecológico contiguas con el fin de incrementar su valor medioambiental y contribuir a la mejora de la infraestructura verde. Las normas sobre los criterios que tienen que cumplir los agricultores deben disponer que sus explotaciones han de estar situadas en estrecha proximidad, al tiempo que se deja a los Estados miembros flexibilidad para tener en cuenta las diferentes estructuras administrativas. En aras de la claridad jurídica, es preciso establecer normas sobre el contenido del acuerdo escrito que se celebre entre los participantes, con el fin de determinar los derechos y las obligaciones de cada uno de ellos.
(61)
En lo que respecta a la posibilidad de que determinados Estados miembros eximan a los agricultores situados en zonas densamente forestadas de la obligación de tener superficie de interés ecológico, deben establecerse normas que aclaren los métodos y los datos que han de utilizarse para el cálculo de la proporción entre las tierras forestales y la superficie total de tierras y la proporción entre las tierras forestales y las tierras agrícolas.
(62)
El Reglamento (UE) no 1307/2013 establece condiciones de admisibilidad para acceder al pago para jóvenes agricultores. En particular, el pago está supeditado al requisito de que el joven agricultor se instale por primera vez en una explotación agraria como jefe de explotación, o ya se haya instalado en dicha explotación en los cinco años anteriores a la primera presentación de una solicitud de pago, y no tenga más de 40 años de edad en el año en que presente la primera solicitud de pago. En el caso de las personas jurídicas, es conveniente que estas condiciones sean respetadas por todas las personas físicas que ejercen un control efectivo y duradero de la persona jurídica, según lo definido por el Tribunal de Justicia de la Unión Europea (15). Asimismo, es necesario aclarar las condiciones que deben cumplir la persona jurídica y la persona o las personas físicas que ejercen el control de dicha persona jurídica.
(63)
Para evitar la posible elusión de las disposiciones sobre el pago a los jóvenes agricultores, conviene establecer que el pago se conceda a una persona jurídica únicamente mientras al menos una de las personas físicas que ejercen el control de la persona jurídica en el primer año de aplicación del pago en el marco de este régimen mantenga dicho control. Al objeto de determinar el período máximo de pago de conformidad con el artículo 50, apartado 5, del Reglamento (UE) no 1307/2013, es necesario establecer normas para los casos en que una persona jurídica está controlada por más de una persona física.
(64)
A fin de evitar discriminaciones entre personas jurídicas y grupos de personas físicas que presenten solicitudes de ayuda en el marco del régimen para jóvenes agricultores, deben aplicarse normas equivalentes a los grupos de personas físicas mencionados en el artículo 4, apartado 1, letra a), del Reglamento (UE) no 1307/2013 si las solicitudes para el pago básico y el régimen para jóvenes agricultores las presentan dichos grupos y no uno de sus miembros.
(65)
El título IV, capítulo 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013 prevé la posibilidad de conceder una ayuda asociada voluntaria a los agricultores. Conviene establecer las condiciones para la concesión de la ayuda mencionada en dicho capítulo.
(66)
De conformidad con el artículo 52, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013, la ayuda asociada voluntaria solo puede concederse a aquellos sectores o regiones de un Estado miembro en que ciertos tipos específicos de actividades agrarias o sectores agrícolas específicos que sean especialmente importantes por motivos económicos, sociales o medioambientales afronten determinadas dificultades. Además, de conformidad con el artículo 52, apartados 5 y 6, del Reglamento (UE) no 1307/2013, la ayuda asociada voluntaria solamente puede concederse en la medida necesaria para incentivar el mantenimiento de los actuales niveles de producción en las regiones o sectores de que se trate. Dicha ayuda ha de adoptar la forma de un pago anual y concederse dentro de límites cuantitativos definidos y basados en superficies y rendimientos fijos o en un número fijo de animales. Con el fin de garantizar que las medidas del régimen de ayuda asociada voluntaria están bien orientadas y gestionadas y permiten a los Estados miembros diseñar dicho régimen en función de sus necesidades, procede atribuir a los Estados miembros la responsabilidad de determinar las regiones o los tipos de actividades agrarias que pueden optar a la ayuda y de fijar límites cuantitativos, así como el nivel adecuado de ayuda. No obstante, a fin de evitar distorsiones del mercado, las ayudas no deben basarse en las fluctuaciones de los precios de mercado ni equivaler a un sistema de pagos compensatorios en el que los Estados miembros abonan las ayudas agrícolas nacionales a los agricultores en función de la diferencia entre un precio indicativo y el precio del mercado interior.
(67)
De conformidad con el Memorándum de Acuerdo entre la Comunidad Económica Europea y los Estados Unidos de América sobre las semillas oleaginosas en el marco del GATT (16), debe establecerse una superficie básica separada para los productores que se beneficien del sistema de pagos para las semillas oleaginosas a que se hace referencia en el anexo de dicho Memorándum. Habida cuenta de que las semillas oleaginosas están incluidas en la lista de sectores y producciones que pueden optar a la ayuda asociada voluntaria, conviene introducir en este régimen de ayuda una superficie máxima a escala de la Unión para las semillas oleaginosas contempladas en el citado Memorándum de Acuerdo a fin de garantizar el cumplimiento de este compromiso internacional. En caso de rebasamiento de dicha superficie máxima, los Estados miembros deben adaptar la superficie notificada aplicando el coeficiente de reducción que calcule y les notifique la Comisión.
(68)
De conformidad con el artículo 52, apartado 8, del Reglamento (UE) no 1307/2013, las ayudas asociadas voluntarias que se concedan en virtud de dicho artículo deben guardar coherencia con otras medidas de ayuda de la Unión o con las medidas financiadas mediante ayudas estatales. En aras de una gestión ordenada de los regímenes y a fin de evitar la doble financiación, no se deben financiar medidas similares por partida doble a través del régimen de ayuda asociada voluntaria y de otros regímenes de ayuda de la Unión. Dada la diversidad de opciones con que cuentan los Estados miembros para aplicar la ayuda asociada voluntaria, deben ser ellos quienes garanticen dicha coherencia en el marco establecido por el Reglamento (UE) no 1307/2013 y de conformidad con las condiciones establecidas en el presente Reglamento.
(69)
De conformidad con el artículo 55, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013, corresponde a la Comisión aprobar la decisión mencionada en el artículo 53, apartado 4, o, en su caso, en el artículo 53, apartado 6, letra a), de dicho Reglamento, cuando se demuestre una de las necesidades indicadas en el sector o región en cuestión. Con el fin de garantizar la correcta aplicación de ese artículo, procede especificar los criterios aplicables a dichas necesidades.
(70)
El título IV, capítulo 2, del Reglamento (UE) no 1307/2013 establece un pago específico al cultivo del algodón. Es conveniente que la Comisión establezca las normas y condiciones de autorización de tierras agrícolas y variedades a los efectos de ese pago. Deben establecerse, además, normas sobre los criterios de admisibilidad. Constituye un criterio objetivo disponer que las tierras deben sembrarse de modo que se obtenga una densidad mínima de plantación que han de fijar los Estados miembros sobre la base de las condiciones edafoclimáticas y de las características regionales específicas. Es conveniente que sean los Estados miembros quienes establezcan normas específicas sobre las prácticas agronómicas.
(71)
Los Estados miembros deben autorizar a las organizaciones interprofesionales de producción de algodón sobre la base de criterios objetivos vinculados a su tamaño y organización interna. El tamaño de una organización interprofesional debe fijarse teniendo en cuenta el requisito de que la empresa desmotadora miembro pueda hacerse cargo de cantidades suficientes de algodón sin desmotar.
(72)
Para evitar complicaciones en la gestión del régimen de ayudas, un productor no puede ser miembro de más de una organización interprofesional. Por ese mismo motivo, cuando un productor que pertenece a una organización interprofesional decide suministrar el algodón que ha producido, debe hacerlo únicamente a una desmotadora que pertenezca a esa misma organización.
(73)
Con objeto de verificar la correcta aplicación de las normas establecidas en el Reglamento (UE) no 1307/2013 y evaluar la ejecución de la política, es necesario establecer obligaciones de notificación para los Estados miembros, en particular en lo que se refiere a la información que deben notificar sobre las decisiones que adopten de conformidad con los títulos II a V de dicho Reglamento.
(74)
En lo que se refiere, más concretamente, a la ayuda asociada voluntaria, es necesario especificar de manera más precisa el contenido de la información que deben notificar los Estados miembros al objeto de garantizar la correcta aplicación de las normas que regulan esa ayuda y la eficacia de tales notificaciones, de modo que la Comisión pueda comprobar que los Estados miembros cumplen los requisitos sobre coherencia y no acumulación de ayudas, así como los porcentajes máximos de los límites máximos nacionales mencionados en el artículo 53 del Reglamento (UE) no 1307/2013 y los correspondientes importes totales a la hora de elaborar las medidas de ayuda.
(75)
Los Estados miembros pueden decidir conceder ayudas nacionales bajo determinadas condiciones. Con el fin de verificar que dichas ayudas se conceden dentro de los límites establecidos, procede establecer la obligación de presentar a la Comisión informes anuales sobre determinados pormenores relativos a las ayudas concedidas.
(76)
Cuando proceda, la Comisión debe ser informada de cualquier decisión resultante de una revisión de las decisiones notificadas de conformidad con el Reglamento (UE) no 1307/2013 o el presente Reglamento, a fin de que pueda comprobar la correcta aplicación y la repercusión de dicha revisión. Es necesario, por lo tanto, establecer normas sobre obligaciones de notificación al respecto.
(77)
El anexo X del Reglamento (UE) no 1307/2013 contiene un cuadro cuya finalidad es establecer los factores de conversión y ponderación a que se refiere el artículo 46, apartado 3, de dicho Reglamento para los diferentes tipos de superficies de interés ecológico. En el momento de la adopción del Reglamento (UE) no 1307/2013 ese cuadro se dejó en blanco. Procede, por lo tanto, adaptar dicho anexo. Los factores de conversión deben basarse en la experiencia adquirida con la medición y en las características específicas de los elementos. Los factores de ponderación deben consistir en tres valores diferentes que reconozcan las diferencias en términos de importancia para la biodiversidad. Procede, pues, modificar el anexo X del Reglamento (UE) no 1307/2013 en consecuencia. A los efectos del cálculo de la superficie de interés ecológico, los factores de conversión y ponderación deberían aplicarse también a los elementos cubiertos por prácticas equivalentes, siempre y cuando se trate de los mismos elementos que figuran en la lista de ese anexo.
(78)
Por motivos de claridad y seguridad jurídica, deben derogarse los Reglamentos (CE) nos 1120/2009 y 1121/2009.
(79)
El presente Reglamento debe ser aplicable con respecto a las solicitudes de ayuda relativas a los años naturales posteriores al año natural de 2014.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
CAPÍTULO 1
ÁMBITO DE APLICACIÓN Y DISPOSICIONES GENERALES
SECCIÓN 1
Ámbito de aplicación y disposiciones generales
Artículo 1
Ámbito de aplicación
El presente Reglamento establece disposiciones que completan determinados elementos no esenciales del Reglamento (UE) no 1307/2013 en relación con:
a)
las disposiciones generales aplicables a los pagos directos;
b)
el régimen de pago básico;
c)
el régimen de pago único por superficie;
d)
el pago para los agricultores que apliquen prácticas agrícolas beneficiosas para el clima y el medio ambiente;
e)
el pago para los jóvenes agricultores que comiencen su actividad agrícola;
f)
la ayuda asociada voluntaria;
g)
el pago específico al cultivo del algodón;
h)
las obligaciones de notificación de los Estados miembros.
Artículo 2
Principios generales
1. Los Estados miembros aplicarán el presente Reglamento con arreglo a criterios objetivos y de tal forma que se garantice la igualdad de trato entre los agricultores y se eviten distorsiones del mercado y de la competencia, al mismo tiempo que se fomentan una gestión sostenible de los recursos naturales y medidas contra el cambio climático.
2. Los Estados miembros velarán por que todas las condiciones a que están supeditadas las ayudas concedidas en virtud del presente Reglamento sean verificables y controlables.
3. Los Estados miembros aplicarán el presente Reglamento:
a)
a las ayudas distintas de la ayuda asociada, cumpliendo los requisitos establecidos en el anexo 2, apartados 1, 5 y 6, del Acuerdo sobre la Agricultura, y
b)
a la ayuda asociada, cumpliendo los requisitos establecidos en el artículo 6, apartado 5, del Acuerdo sobre la Agricultura.
Artículo 3
Reducciones derivadas de la disciplina financiera
Las reducciones derivadas de la disciplina financiera previstas en el artículo 8 del Reglamento (UE) no 1307/2013 se aplicarán a la suma de los pagos de los diversos regímenes de ayuda directa enumerados en el anexo I del Reglamento (UE) no 1307/2013 a que tenga derecho cada agricultor después de la aplicación de las retiradas y las sanciones administrativas correspondientes a los pagos directos con arreglo al título II, capítulo IV, del Reglamento Delegado (UE) no 640/2014 y antes de la aplicación de sanciones administrativas en el marco de la condicionalidad de conformidad con el título IV, capítulo II, de dicho Reglamento Delegado.
SECCIÓN 2
Disposiciones referentes a las definiciones que figuran en el Reglamento (UE) no 1307/2013
Artículo 4
Marco para los criterios sobre el mantenimiento de la superficie agraria en un estado adecuado para pasto o cultivo
1. A los efectos del artículo 4, apartado 1, letra c), inciso ii), del Reglamento (UE) no 1307/2013, los criterios que los agricultores deben respetar para cumplir la obligación de mantener la superficie agraria en un estado adecuado para pasto o cultivo sin ninguna acción preparatoria que vaya más allá de los métodos y maquinaria agrícolas habituales serán fijados por los Estados miembros de una o de las dos maneras siguientes:
a)
los Estados miembros exigirán al agricultor que realice como mínimo una actividad anual; cuando esté justificado por razones medioambientales, los Estados miembros podrán decidir reconocer también las actividades que se lleven a cabo únicamente cada dos años;
b)
los Estados miembros definirán las características que debe cumplir una superficie agraria para que pueda considerarse que esta se mantiene en un estado adecuado para pasto o cultivo.
2. Al establecer los criterios mencionados en el apartado 1, los Estados miembros podrán distinguir entre diferentes tipos de superficies agrarias.
Artículo 5
Marco para las actividades mínimas en superficies agrarias naturalmente mantenidas en un estado adecuado para pasto o cultivo
A los efectos del artículo 4, apartado 1, letra c), inciso iii), del Reglamento (UE) no 1307/2013, la actividad mínima que, según determinen los Estados miembros, tenga que realizarse en superficies agrarias naturalmente mantenidas en un estado adecuado para pasto o cultivo deberá ser como mínimo una actividad anual, que será llevada a cabo por el agricultor. Cuando esté justificado por razones medioambientales, los Estados miembros podrán decidir reconocer también las actividades que se lleven a cabo únicamente cada dos años.
Artículo 6
Predominio de gramíneas y otros forrajes herbáceos en el caso de los pastos permanentes
A los efectos del artículo 4, apartado 1, letra h), del Reglamento (UE) no 1307/2013, se considerará que las gramíneas y otros forrajes herbáceos siguen siendo predominantes cuando ocupen más del 50 % de la superficie admisible de la parcela agrícola en la acepción del artículo 67, apartado 4, letra a), del Reglamento (UE) no 1306/2013.
Artículo 7
Prácticas locales establecidas en el caso de los pastos permanentes
A los efectos del artículo 4, apartado 1, letra h), del Reglamento (UE) no 1307/2013, las prácticas locales establecidas serán una o varias de entre las siguientes:
a)
prácticas para las superficies de pastos de ganado que sean tradicionales y se suelan aplicar en las zonas en cuestión;
b)
prácticas que sean importantes para la conservación de los hábitats enumerados en el anexo I de la Directiva 92/43/CEE del Consejo (17) y de los biotopos y hábitats contemplados por la Directiva 2009/147/CE del Parlamento Europeo y del Consejo (18).
Artículo 8
Coeficiente de reducción de acuerdo con el artículo 32, apartado 5, del Reglamento (UE) no 1307/2013
Cuando se aplique el artículo 32, apartado 5, del Reglamento (UE) no 1307/2013 a los pastos permanentes que puedan servir de pasto y formen parte de prácticas locales establecidas en que las gramíneas y otros forrajes herbáceos no sean tradicionalmente predominantes en superficies de pastos, los Estados miembros podrán distinguir entre distintas categorías de superficies para aplicar diferentes coeficientes de reducción a tales categorías.
Artículo 9
Producción de cáñamo
A los efectos del artículo 32, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1307/2013, la admisibilidad de las superficies utilizadas para la producción de cáñamo estará supeditada a la utilización de semillas de las variedades enumeradas en el catálogo común de las variedades de las especies de plantas agrícolas a fecha de 15 de marzo del año con respecto al cual se conceda el pago y publicadas de conformidad con el artículo 17 de la Directiva 2002/53/CE del Consejo (19). Las semillas deberán estar certificadas de conformidad con la Directiva 2002/57/CE del Consejo (20).
SECCIÓN 3
Agricultor activo
Artículo 10
Casos en que las superficies agrarias son principalmente superficies naturalmente mantenidas en un estado adecuado para pasto o cultivo
1. A los efectos del artículo 9, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013, se considerará que una persona física o jurídica, o un grupo de personas físicas o jurídicas, tiene superficies agrarias que son principalmente superficies naturalmente mantenidas en un estado adecuado para pasto o cultivo cuando dichas superficies representen más del 50 % de toda la superficie agraria declarada de conformidad con el artículo 72, apartado 1, letra a), del Reglamento (UE) no 1306/2013.
2. El artículo 9, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013 no se aplicará a una persona física o jurídica, o un grupo de personas físicas o jurídicas, que realice, en superficies naturalmente mantenidas en un estado adecuado para pasto o cultivo, una actividad agraria en la acepción del artículo 4, apartado 1, letra c), inciso i), del Reglamento (UE) no 1307/2013.
Artículo 11
Ingresos obtenidos de actividades no agrarias
1. A los efectos del artículo 9, apartado 2, párrafo tercero, letra a), del Reglamento (UE) no 1307/2013 y, en su caso, del artículo 13 del presente Reglamento, los ingresos obtenidos de actividades agrarias serán aquellos ingresos que haya recibido el agricultor procedentes de su actividad agraria en el sentido del artículo 4, apartado 1, letra c), de dicho Reglamento en su explotación, incluida la ayuda de la Unión al amparo del Fondo Europeo Agrícola de Garantía (FEAGA) y del Fondo Europeo Agrícola de Desarrollo Rural (FEADER), así como todas las ayudas nacionales concedidas por las actividades agrarias, salvo los pagos directos nacionales complementarios previstos en los artículos 18 y 19 del Reglamento (UE) no 1307/2013.
Los ingresos procedentes de la transformación de productos agrícolas, en el sentido del artículo 4, apartado 1, letra d), del Reglamento (UE) no 1307/2013, de la explotación se considerarán ingresos de las actividades agrarias a condición de que los productos transformados sigan siendo propiedad del agricultor y que dicha transformación tenga como resultado otro producto agrícola, en la acepción del artículo 4, apartado 1, letra d), del Reglamento (UE) no 1307/2013.
Todos los demás ingresos se considerarán ingresos procedentes de actividades no agrarias.
2. A los efectos del apartado 1, se entenderá por «ingresos» los ingresos brutos antes de deducir los costes e impuestos correspondientes.
3. La ayuda de la Unión a que se hace referencia en el apartado 1 se calculará:
a)
en Bulgaria y Rumanía, con respecto al año 2015, sobre la base del importe pertinente establecido en el anexo V, punto A, del Reglamento (UE) no 1307/2013;
b)
en Croacia, con respecto a cada uno de los años mencionados en el artículo 17 del Reglamento (UE) no 1307/2013, sobre la base del importe establecido en el anexo VI, punto A, de dicho Reglamento.
Artículo 12
Importe de los pagos directos contemplados en el artículo 9, apartados 2 y 4, del Reglamento (UE) no 1307/2013 y en el artículo 13, apartado 2, del presente Reglamento
1. El importe anual de los pagos directos de un agricultor a que se hace referencia en el artículo 9, apartado 2, párrafo tercero, letra a), del Reglamento (UE) no 1307/2013 y, en su caso, en el artículo 13, apartado 2, del presente Reglamento, será el importe total de los pagos directos a los que tuvo derecho el agricultor de conformidad con el Reglamento (UE) no 1307/2013 en el ejercicio fiscal más reciente respecto del que se disponga de pruebas de los ingresos obtenidos de actividades no agrarias. Ese importe se calculará sin tener en cuenta la aplicación de los artículos 63 y 91, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1306/2013.
Cuando el año fiscal más reciente a que se refiere el párrafo primero sea el de 2014 o anterior, el importe anual de los pagos directos será el importe total de los pagos directos a los que el agricultor tenía derecho de conformidad con el Reglamento (CE) no 73/2009 antes de las reducciones y exclusiones establecidas en los artículos 21 y 23 de dicho Reglamento.
2. Cuando un agricultor no haya presentado una solicitud de ayuda de pagos directos de conformidad con el Reglamento (UE) no 1307/2013 en el ejercicio fiscal más reciente a que se refiere el apartado 1, párrafo primero, los Estados miembros determinarán el importe total de los pagos directos contemplados en el apartado 1, párrafo primero, multiplicando el número de hectáreas admisibles declaradas por el agricultor en el año de presentación de la solicitud de ayuda, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 72, apartado 1, letra a), del Reglamento (UE) no 1306/2013, por el pago medio nacional de la ayuda directa por hectárea para el año a que se refiere el apartado 1, párrafo primero.
El pago medio nacional de la ayuda directa por hectárea a que se refiere el párrafo primero se determinará dividiendo el límite máximo nacional que figura en el anexo II del Reglamento (UE) no 1307/2013 para ese año por el número total de hectáreas admisibles declaradas en ese Estado miembro para dicho año, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 72, apartado 1, letra a), del Reglamento (UE) no 1306/2013.
Cuando el año mencionado en el apartado 1, párrafo primero, sea el de 2014 o anterior, el pago medio nacional de la ayuda directa por hectárea a que se refiere el párrafo primero del presente apartado se determinará dividiendo el límite máximo nacional que figura en el anexo VIII del Reglamento (CE) no 73/2009 de ese año por el número total de hectáreas admisibles declaradas en ese Estado miembro para dicho año, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 19, apartado 1, letra a), del Reglamento (CE) no 73/2009.
3. El importe de los pagos directos de un agricultor a que se refiere el artículo 9, apartado 4, del Reglamento (UE) no 1307/2013 será el importe total de los pagos directos a los que el agricultor tenía derecho de conformidad con el Reglamento (UE) no 1307/2013 antes de la aplicación de los artículos 63 y 91, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1306/2013 durante el año anterior.
Cuando el año mencionado en el párrafo primero sea el de 2014, el importe de los pagos directos será el importe total de los pagos directos correspondiente al año 2014 a los que el agricultor tenía derecho de conformidad con el Reglamento (CE) no 73/2009 antes de las reducciones y exclusiones establecidas en los artículos 21 y 23 de dicho Reglamento.
4. Cuando un agricultor no haya presentado una solicitud de ayuda de pagos directos de conformidad con el Reglamento (UE) no 1307/2013 para el año anterior a que se refiere el apartado 3, párrafo primero, los Estados miembros determinarán el importe total de los pagos directos contemplados en el apartado 3, párrafo primero, multiplicando el número de hectáreas admisibles declaradas por ese agricultor en el año de presentación de la solicitud de ayuda, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 72, apartado 1, letra a), del Reglamento (UE) no 1306/2013, por el pago medio nacional de la ayuda directa por hectárea para el año anterior.
El pago medio nacional de la ayuda directa por hectárea a que se refiere el párrafo primero se determinará dividiendo el límite máximo nacional que figura en el anexo II del Reglamento (UE) no 1307/2013 para ese año por el número total de hectáreas admisibles declaradas en ese Estado miembro para dicho año, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 72, apartado 1, letra a), del Reglamento (UE) no 1306/2013.
Cuando el año anterior mencionado en el apartado 3, párrafo primero, sea el de 2014, los Estados miembros determinarán el importe anual de los pagos directos de ese agricultor multiplicando el número de hectáreas admisibles por él declaradas para el año 2015, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 72, apartado 1, letra a), del Reglamento (UE) no 1306/2013, por el pago medio nacional de la ayuda directa por hectárea para el año 2014.
El pago medio nacional de la ayuda directa por hectárea para el año 2014 se determinará dividiendo el límite máximo nacional para el año 2014 que figura en el anexo VIII del Reglamento (CE) no 73/2009 por el número total de hectáreas admisibles declaradas en ese Estado miembro para el año 2014, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 19, apartado 1, letra a), de dicho Reglamento.
5. El importe total de los pagos directos contemplados en los apartados 1 y 2 se calculará:
a)
en Bulgaria y Rumanía, con respecto al año 2015, sobre la base del importe pertinente establecido en el anexo V, punto A, del Reglamento (UE) no 1307/2013;
b)
en Croacia, con respecto a cada uno de los años mencionados en el artículo 17 del Reglamento (UE) no 1307/2013, sobre la base del importe establecido en el anexo VI, punto A, de dicho Reglamento.
Artículo 13
Criterios para demostrar que las actividades agrarias no son insignificantes y que el principal objeto social o comercial consiste en ejercer una actividad agraria
1. A los efectos del artículo 9, apartado 2, párrafo tercero, letra b), del Reglamento (UE) no 1307/2013, las actividades agrarias no se considerarán insignificantes cuando los ingresos totales obtenidos de las actividades agrarias a tenor del artículo 11 del presente Reglamento en el ejercicio fiscal más reciente respecto del que se disponga de pruebas representen al menos un tercio de los ingresos totales obtenidos en el ejercicio fiscal más reciente respecto del que se disponga de tales pruebas.
Los Estados miembros podrán decidir establecer el umbral de ingresos totales obtenidos de las actividades agrarias en un nivel inferior a un tercio, siempre que ese nivel inferior no permita que personas físicas o jurídicas con actividades agrarias marginales sean consideradas agricultores activos.
No obstante lo dispuesto en los párrafos primero y segundo, los Estados miembros podrán establecer criterios alternativos que permitan a una entidad demostrar que sus actividades agrarias no son insignificantes con arreglo al artículo 9, apartado 2, párrafo tercero, letra b), del Reglamento (UE) no 1307/2013.
2. A los efectos del artículo 9, apartado 3, letra a), del Reglamento (UE) no 1307/2013, los Estados miembros podrán decidir que las actividades agrarias solo representan una parte insignificante del conjunto de las actividades económicas de una persona física o jurídica, o de un grupo de personas físicas o jurídicas, a través de los métodos siguientes:
a)
el importe anual de los pagos directos es inferior al 5 % de los ingresos totales obtenidos de las actividades no agrarias, en el sentido del artículo 11 del presente Reglamento, en el ejercicio fiscal más reciente respecto del que se disponga de esa prueba;
b)
el importe total de los ingresos obtenidos de las actividades agrarias en el sentido del artículo 11 del presente Reglamento en el ejercicio fiscal más reciente respecto del que se disponga de esa prueba es inferior a un umbral que han de decidir los Estados miembros y que no podrá ser superior a un tercio del importe total de los ingresos obtenidos en el ejercicio fiscal más reciente respecto del que se disponga de esa prueba.
No obstante lo dispuesto en el párrafo primero, los Estados miembros podrán establecer criterios alternativos con arreglo a los cuales las actividades agrarias deban considerarse insignificantes con arreglo al artículo 9, apartado 3, letra a), del Reglamento (UE) no 1307/2013.
3. A los efectos del artículo 9, apartado 2, párrafo tercero, letra c), del Reglamento (UE) no 1307/2013 y, en su caso, del artículo 9, apartado 3, letra b), de dicho Reglamento, una actividad agraria se considerará el principal objeto social o comercial de una persona jurídica si está inscrita como tal en el registro mercantil oficial o en cualquier documento oficial probatorio equivalente de un Estado miembro. En el caso de una persona física, se exigirá una prueba equivalente.
Cuando no existan registros de ese tipo, los Estados miembros utilizarán una prueba equivalente.
No obstante lo dispuesto en los párrafos primero y segundo, los Estados miembros podrán establecer criterios alternativos con arreglo a los cuales una actividad agraria deba considerarse el principal objeto social o comercial de una persona física o jurídica en virtud del artículo 9, apartado 2, párrafo tercero, letra c), y, en su caso, del artículo 9, apartado 3, letra b), de dicho Reglamento.
CAPÍTULO 2
RÉGIMEN DE PAGO BÁSICO Y RÉGIMEN DE PAGO ÚNICO POR SUPERFICIE
SECCIÓN 1
Disposiciones de aplicación del régimen de pago básico previstas en el título III, capítulo 1, secciones 1, 2, 3 y 5, del Reglamento (UE) no 1307/2013
Subsección 1
Primera asignación de derechos de pago
Artículo 14
Casos de sucesión, cambios de personalidad jurídica o de denominación y fusiones y escisiones
1. Cuando un agricultor haya recibido la explotación, o parte de la misma, por vía de sucesión inter vivos o mortis causa, tendrá derecho a reclamar, en su nombre, el número y el valor de los derechos de pago que deben asignarse a la explotación recibida, o a parte de la misma, en las mismas condiciones que el agricultor que inicialmente gestionaba la explotación.
En caso de sucesión inter vivos revocable, solo se asignarán derechos de pago al heredero designado como tal en la fecha mencionada en el artículo 24, apartado 1, o el artículo 39, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013.
2. Un cambio de denominación no tendrá ninguna repercusión en el número ni en el valor de los derechos de pago que deban asignarse.
Un cambio de personalidad jurídica no tendrá ninguna repercusión en el número ni en el valor de los derechos de pago que deban asignarse si el agricultor que ejercía el control de la explotación inicial en términos de gestión, beneficios y riesgos financieros también gestiona la nueva explotación.
3. Una fusión o una escisión no tendrán ninguna repercusión en el número total ni en el valor de los derechos de pago que deban asignarse a la explotación o las explotaciones.
Cuando, en caso de escisión, un Estado miembro aplique las disposiciones del artículo 24, apartados 4 o 5, del Reglamento (UE) no 1307/2013, el número de derechos de pago que haya de asignarse a cada explotación como consecuencia de la escisión se calculará multiplicando el número de hectáreas admisibles a disposición de la nueva explotación por la reducción media del número de derechos que se habría aplicado a la explotación inicial de conformidad con el artículo 24, apartados 4 o 5, del Reglamento (UE) no 1307/2013.
A los efectos del presente apartado, se entenderá por:
a) «fusión»: la fusión de dos o más agricultores distintos, en la acepción del artículo 4, apartado 1, letra a), del Reglamento (UE) no 1307/2013, en un nuevo agricultor, en la acepción de dicho artículo, controlado en términos de gestión, beneficios y riesgos financieros por los agricultores que inicialmente gestionaban las explotaciones o una de ellas;
b) «escisión»: la escisión de un agricultor en la acepción del artículo 4, apartado 1, letra a), del Reglamento (UE) no 1307/2013, en:
i)
al menos dos nuevos agricultores distintos en el sentido del citado artículo, de los cuales al menos uno permanece controlado, en términos de gestión, beneficios y riesgos financieros, por al menos una de las personas físicas o jurídicas que inicialmente gestionaban la explotación; o
ii)
el agricultor inicial y al menos un nuevo agricultor distinto en la acepción de dicho artículo.
Artículo 15
Establecimiento de hectáreas admisibles a los efectos del artículo 24, apartado 2, y del artículo 39, apartado 2, del Reglamento (UE) no 1307/2013
1. Al objeto de establecer el número de derechos de pago que debe asignarse de conformidad con el artículo 24, apartado 2, y el artículo 39, apartado 2, del Reglamento (UE) no 1307/2013 en los casos en que no se reconozcan causas de fuerza mayor ni circunstancias excepcionales, solo se tendrán en cuenta las hectáreas admisibles que hayan sido determinadas con arreglo al artículo 2, apartado 1, párrafo segundo, punto 23, letra a), del Reglamento Delegado (UE) no 640/2014.
2. Cuando una hectárea admisible contemplada en el apartado 1 sea objeto de una solicitud de asignación de derechos de pago presentada por dos o más solicitantes, la decisión sobre a quién asignar el derecho de pago deberá basarse en el criterio de quién ostenta el poder de adopción de decisiones en relación con las actividades agrarias desempeñadas en esa hectárea y quién obtiene los beneficios y asume los riesgos financieros derivados de esas actividades.
Artículo 16
Limitación en virtud del artículo 24, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1307/2013
1. Cualquier reducción en virtud del artículo 24, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1307/2013 no excederá del 85 % del número de derechos de pago correspondientes a las hectáreas admisibles de pastos permanentes situados en zonas con condiciones climáticas adversas.
2. A los efectos de la aplicación del coeficiente de reducción previsto en el apartado 1, los Estados miembros podrán, sobre la base de las limitaciones naturales a que se refiere el artículo 24, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1307/2013, establecer una distinción entre categorías de zonas con condiciones climáticas adversas para aplicar diferentes coeficientes de reducción a esas categorías.
Artículo 17
Determinación del valor de los derechos de pago de conformidad con los artículos 26 y 40 del Reglamento (UE) no 1307/2013
1. Al objeto de determinar los pagos directos o el valor de los derechos pertinentes relativos a 2014, contemplados en el artículo 26 del Reglamento (UE) no 1307/2013, únicamente se tendrán en cuenta los pagos o el valor de los derechos de aquellos agricultores que tengan derecho a recibir pagos directos de conformidad con el artículo 9 y el artículo 24, apartado 9, del Reglamento (UE) no 1307/2013 en el año 2015.
Al objeto de determinar los pagos directos pertinentes relativos al año anterior a la aplicación del régimen de pago básico a que se hace referencia en el artículo 40, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013, únicamente se tendrán en cuenta los pagos a aquellos agricultores que tengan derecho a recibir pagos directos de conformidad con el artículo 9 del Reglamento (UE) no 1307/2013 el primer año de aplicación del régimen de pago básico.
2. A los efectos de lo dispuesto en el artículo 26, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1307/2013, se aplicarán las normas siguientes:
a)
la referencia a las medidas de ayuda específica establecidas en el artículo 68, apartado 1, letras a), b) y c), del Reglamento (CE) no 73/2009 se entenderá sin perjuicio de la posibilidad de que los Estados miembros consideren únicamente una o varias medidas aplicadas en el marco de estas medidas de ayuda específica;
b)
la ayuda concedida a un agricultor para el año natural 2014 en virtud de uno o más de los regímenes de ayuda contemplados en el artículo 26, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1307/2013 se calculará sin tener en cuenta las reducciones o exclusiones previstas en el título II, capítulo 4, del Reglamento (CE) no 73/2009;
c)
los Estados miembros podrán decidir de conformidad con criterios objetivos y no discriminatorios el nivel de ayuda que debe tenerse en cuenta para uno o más de los regímenes enumerados en el artículo 26, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1307/2013, aplicados por el Estado miembro de que se trate.
Al aplicar el presente apartado, los Estados miembros no deberán comprometer el carácter disociado de la ayuda concedida de conformidad con el artículo 68, apartado 1, letra c), y los artículos 126, 127 y 129 del Reglamento (CE) no 73/2009.
3. A los efectos del artículo 26, apartado 6, párrafo tercero, del Reglamento (UE) no 1307/2013, la ayuda concedida para el año natural 2014 en virtud de los artículos 72 bis y 125 bis del Reglamento (CE) no 73/2009 se calculará sin tener en cuenta las reducciones o exclusiones contempladas en el título II, capítulo 4, del Reglamento (CE) no 73/2009.
4. La referencia que figura en el artículo 26, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013 a los derechos de pago que posee un agricultor también deberá incluir aquellos derechos de pago que estén arrendados por el agricultor a otro agricultor en la fecha de presentación de su solicitud para 2014.
Artículo 18
Establecimiento definitivo del valor y del número de derechos de pago
Cuando la información a los agricultores contemplada en el artículo 25, apartado 10, o en el artículo 40, apartado 4, párrafo segundo, del Reglamento (UE) no 1307/2013 se base en datos provisionales, el Estado miembro de que se trate, una vez realizados todos los controles necesarios con arreglo al artículo 74 del Reglamento (UE) no 1306/2013 y, en cualquier caso, antes del 1 de abril del año siguiente al primer año de aplicación del régimen de pago básico, establecerá y comunicará a los agricultores el valor y el número definitivos de los derechos de pago.
Artículo 19
Establecimiento del valor de los derechos de pago en caso de dificultades excepcionales
1. Si uno o varios de los pagos directos contemplados en el artículo 26 o en el artículo 40, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013 relativos a 2014 o al año anterior a la aplicación del régimen de pago básico, respectivamente, son inferiores a los importes correspondientes en el año anterior a los años afectados por causas de fuerza mayor o circunstancias excepcionales, el valor unitario inicial se establecerá sobre la base de los importes recibidos por el agricultor el año anterior a los años afectados por causas de fuerza mayor o circunstancias excepcionales.
2. Los Estados miembros podrán decidir limitar la aplicación del apartado 1 a los casos en que los pagos directos correspondientes a 2014 o al año anterior a la aplicación del régimen de pago básico, respectivamente, sean inferiores a un determinado porcentaje de los importes correspondientes en el año anterior a los años afectados por causas de fuerza mayor o circunstancias excepcionales. Este porcentaje no será inferior al 85 %.
Artículo 20
Cláusula que rige los contratos privados en caso de venta
1. Los Estados miembros podrán decidir que, en caso de venta de una explotación o parte de la misma, los agricultores puedan, mediante contrato firmado antes de la fecha límite de presentación de solicitudes de asignación de derechos de pago fijada por la Comisión sobre la base del artículo 78, letra b), del Reglamento (UE) no 1306/2013, ceder junto con la explotación o parte de la misma los correspondientes derechos de pago que deban asignarse. En tal caso, los derechos de pago se asignarán al vendedor y se cederán directamente al comprador, quien se beneficiará, cuando proceda, de los pagos que el vendedor recibió para 2014 o del valor de los derechos que poseía en 2014, mencionados en el artículo 26 del Reglamento (UE) no 1307/2013, como referencia para determinar el valor unitario inicial de esos derechos de pago.
Esa cesión exigirá que el vendedor cumpla lo dispuesto en el artículo 24, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013, y que el comprador cumpla lo dispuesto en el artículo 9 de dicho Reglamento.
Esa venta no se considerará una cesión sin tierras a tenor del artículo 34, apartado 4, del Reglamento (UE) no 1307/2013.
2. El apartado 1 se aplicará, mutatis mutandis, a los Estados miembros que apliquen el título III, capítulo 1, sección 5, del Reglamento (UE) no 1307/2013.
Artículo 21
Cláusula que rige los contratos privados en caso de arrendamiento
1. Los Estados miembros podrán decidir que, en caso de venta de una explotación o parte de la misma, los agricultores puedan, mediante contrato firmado antes de la fecha indicada en el artículo 20, apartado 1, párrafo primero, ceder junto con la explotación o parte de la misma los correspondientes derechos de pago que deban asignarse. En tal caso, los derechos de pago se asignarán al arrendador y se cederán directamente al arrendatario, quien se beneficiará, cuando proceda, de los pagos que el arrendador recibió para 2014 o del valor de los derechos que poseía en 2014, mencionados en el artículo 26 del Reglamento (UE) no 1307/2013, como referencia para determinar el valor unitario inicial de los derechos de pago.
Esa cesión exigirá que el arrendador satisfaga lo dispuesto en el artículo 24, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013, que el arrendatario satisfaga lo dispuesto en el artículo 9 de dicho Reglamento y que el contrato de arrendamiento expire con posterioridad a la fecha límite para la presentación de una solicitud al amparo del régimen de pago básico.
Ese arrendamiento no se considerará una cesión sin tierras a tenor del artículo 34, apartado 4, del Reglamento (UE) no 1307/2013.
2. El apartado 1 se aplicará, mutatis mutandis, a los Estados miembros que apliquen el título III, capítulo 1, sección 5, del Reglamento (UE) no 1307/2013.
Artículo 22
Beneficiarios en virtud del artículo 24, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013
A los efectos del artículo 24, apartado 1, párrafo tercero, letra a), inciso i), primer guion, del Reglamento (UE) no 1307/2013, se entenderá por «patatas de consumo» y «patatas de siembra» las patatas del código NC 0701 distintas de las utilizadas para la fabricación de fécula.
Subsección 2
Activación y cesión de derechos
Artículo 23
Cálculo del valor de los derechos de pago
1. Los derechos de pago se calcularán en una primera fase hasta el tercer decimal y en una segunda fase se redondearán, por exceso o por defecto, al segundo decimal más cercano. Si el cálculo arroja un resultado en el que el tercer decimal es 5, la cifra se redondeará por exceso al segundo decimal.
2. Si un agricultor cede una fracción de un derecho, el valor de esa fracción se calculará proporcionalmente para cada año restante pertinente, tal como se contempla en los artículos 25 o 40 del Reglamento (UE) no 1307/2013.
3. Los Estados miembros podrán modificar derechos de pago mediante la fusión de fracciones de derechos que posea un agricultor. El valor de los derechos de pago fusionados se determinará para cada año restante pertinente, tal como se contempla en los artículos 25 o 40 del Reglamento (UE) no 1307/2013, añadiendo el valor de las fracciones.
Artículo 24
Requisitos para la activación de derechos de pago
1. Los derechos de pago solo podrán ser declarados una vez al año para el pago por el agricultor que los posea (en propiedad o en arrendamiento) en la fecha límite de presentación de la solicitud única.
No obstante, cuando un agricultor recurra a la posibilidad de modificar la solicitud única de acuerdo con las normas establecidas por la Comisión sobre la base del artículo 78, letra b), del Reglamento (UE) no 1306/2013, también podrá declarar para el pago los derechos de pago que posea (en propiedad o en arrendamiento) en la fecha de notificación de las modificaciones a la autoridad competente, siempre que los derechos de pago en cuestión no sean declarados para el pago por otro agricultor respecto del mismo año.
En caso de que el agricultor adquiera los derechos de pago mediante cesión de otro agricultor y este ya haya declarado para el pago esos derechos de pago, la declaración adicional de dichos derechos por parte del cesionario solo será admisible si el cedente ya ha informado a la autoridad competente de la cesión, de conformidad con las normas establecidas por la Comisión sobre la base del artículo 34, apartado 5, del Reglamento (UE) no 1307/2013, y retira esos derechos de su propia solicitud única, dentro de los plazos previstos para la modificación de la solicitud única fijados por la Comisión sobre la base del artículo 78, letra b), del Reglamento (UE) no 1306/2013.
2. Cuando un agricultor, tras haber declarado las parcelas correspondientes a todos sus derechos de pago disponibles en virtud del artículo 33, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013, expresados en números enteros, aún posea una parcela que represente una fracción de hectárea, podrá declarar un nuevo derecho de pago en número entero que le legitimará para recibir un pago calculado proporcionalmente al tamaño de la parcela. El derecho de pago se considerará totalmente activado a los efectos del artículo 31, apartado 1, letra b), de dicho Reglamento.
Artículo 25
Cesión de derechos
1. Los derechos de pago podrán cederse en cualquier momento del año.
2. Cuando un Estado miembro utilice la opción prevista en el artículo 34, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013, definirá las regiones a las que se hace referencia en esa disposición en el primer año de aplicación del artículo 34, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013, y a más tardar un mes antes de la fecha fijada por el Estado miembro con arreglo al artículo 33, apartado 1, de dicho Reglamento.
Subsección 3
Reservas nacionales o regionales
Artículo 26
Reversión a la reserva nacional o regional debido a retenciones de la cesión de derechos de pago
Cuando un Estado miembro utilice la opción prevista en el artículo 34, apartado 4, del Reglamento (UE) no 1307/2013, podrá decidir, con arreglo a criterios objetivos y de tal forma que se garantice la igualdad de trato entre los agricultores y se evite cualquier falseamiento del mercado y de la competencia, revertir a la reserva nacional o regional hasta el 30 % de los valores unitarios anuales de cada derecho de pago cedido sin las correspondientes hectáreas admisibles, a tenor del artículo 32, apartado 2, del Reglamento (UE) no 1307/2013, o el importe equivalente expresado en número de derechos de pago.
No obstante lo dispuesto en el párrafo primero, los Estados miembros podrán prever una reversión de hasta el 50 % del valor unitario anual de cada derecho de ayuda o el importe equivalente expresado en número de derechos de pago, a que se hace referencia en el párrafo primero, durante los tres primeros años de aplicación del régimen de pago básico.
Artículo 27
Aplicación de la cláusula de beneficio inesperado
A los efectos del artículo 28 y del artículo 40, apartado 5, del Reglamento (UE) no 1307/2013, el aumento del valor de los derechos de pago contemplado en esas disposiciones se determinará comparando el valor de los derechos de pago del agricultor resultantes de la aplicación del artículo 25, apartado 4, y del artículo 26 o del artículo 40, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013, respectivamente, después de la venta o arrendamiento a que se refieren el artículo 28 o el artículo 40, apartado 5, de dicho Reglamento, respectivamente, con el valor de los derechos de pago del agricultor que resultaría sin la venta o arrendamiento.
Artículo 28
Establecimiento de los derechos de pago de la reserva nacional o regional en virtud del artículo 30, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1307/2013
1. A los efectos del artículo 30, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1307/2013, cuando un joven agricultor o un agricultor que comience su actividad agrícola solicite derechos de pago de la reserva nacional o regional a pesar de no poseer ningún derecho de pago (en propiedad o en arrendamiento), recibirá un número de derechos de pago igual al número de hectáreas admisibles que posea (en propiedad o en arrendamiento) en la fecha límite de presentación de su solicitud de asignación o incremento del valor de los derechos de pago, fijada por la Comisión sobre la base del artículo 78, letra b), del Reglamento (UE) no 1306/2013.
2. Cuando un joven agricultor o un agricultor que comience su actividad agrícola solicite derechos de pago de la reserva nacional o regional a pesar de poseer ya derechos de pago (en propiedad o en arrendamiento), recibirá un número de derechos de pago igual al número de hectáreas admisibles que posea (en propiedad o en arrendamiento) en la fecha límite de presentación de su solicitud mencionada en el apartado 1, con respecto al cual aún no posea ningún derecho de pago (en propiedad o en arrendamiento).
Cuando el valor de los derechos de pago que el agricultor ya posee (en propiedad o en arrendamiento) sea inferior a la media nacional o regional a que se refiere el artículo 30, apartado 8, párrafo segundo, del Reglamento (UE) no 1307/2013, los valores unitarios anuales de esos derechos podrán aumentarse hasta la media nacional o regional, tal como se prevé en el artículo 30, apartado 10, de dicho Reglamento.
No obstante, el aumento contemplado en el párrafo segundo del presente apartado será obligatorio en los Estados miembros que apliquen el aumento contemplado en el artículo 30, apartado 10, del Reglamento (UE) no 1307/2013 a los efectos del artículo 30, apartado 7, de dicho Reglamento. Dicho aumento debe fijarse en un nivel correspondiente al valor más elevado de aumento aplicado a los efectos del artículo 30, apartado 7, del Reglamento (UE) no 1307/2013.
3. En los Estados miembros que apliquen el artículo 24, apartados 6 o 7, del Reglamento (UE) no 1307/2013, las limitaciones de la asignación de derechos de pago establecidas en tales disposiciones podrán aplicarse, mutatis mutandis, a la asignación de derechos de pago en virtud del artículo 30, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1307/2013.
No obstante, los Estados miembros podrán decidir que, cuando la aplicación de una o varias de las limitaciones a que se refiere el párrafo primero limite el número total de derechos de pago que el agricultor ya posee y que sean nuevos derechos asignados a partir de la reserva a menos de un porcentaje fijo de sus hectáreas admisibles en el año en que solicite la asignación de derechos de pago de la reserva, se asigne a ese agricultor un número adicional de derechos de pago correspondiente a una parte del número total de sus hectáreas admisibles declaradas en su solicitud para ese año de conformidad con el artículo 72, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1306/2013.
El porcentaje fijo mencionado en el párrafo segundo del presente artículo se calculará de acuerdo con el método contemplado en el artículo 31, apartado 2, párrafo segundo, del presente Reglamento.
La parte del número total de hectáreas admisibles del agricultor a que se refiere el párrafo segundo del presente apartado se calculará como la mitad de la diferencia en puntos porcentuales entre el porcentaje fijo a que se refiere el párrafo tercero del presente apartado y la parte de los derechos de pago que posee el agricultor en sus hectáreas admisibles declaradas de conformidad con el artículo 72, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1306/2013 en su solicitud correspondiente al año mencionado en el párrafo segundo del presente apartado. A los efectos del presente párrafo, se entenderá por «derechos de pago que posea el agricultor» los derechos de pago que el agricultor ya posee y que sean nuevos derechos asignados a partir de la reserva.
A la hora de calcular el número de hectáreas admisibles contempladas en los párrafos segundo, tercero y cuarto del presente apartado, los Estados miembros podrán decidir no incluir ninguna superficie dedicada a cultivos permanentes, pastos permanentes ubicados en zonas con condiciones climáticas adversas a que se refiere el artículo 24, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1307/2013 o zonas reconocidas como pastos permanentes de conformidad con el artículo 4, apartado 2, párrafo segundo, del Reglamento (UE) no 1307/2013.
Los Estados miembros que hagan uso de la posibilidad, prevista en el artículo 23 del Reglamento (UE) no 1307/2013, de aplicar el régimen de pago básico a escala regional podrán basar el método de cálculo contemplado en el párrafo segundo del presente apartado en los números totales asignados/declarados en 2015 en la región correspondiente.
Al objeto de determinar el umbral contemplado en el párrafo segundo, no se tendrán en cuenta los terrenos adquiridos o arrendados por el agricultor después del 19 de octubre de 2011.
4. A los efectos del presente artículo, solo se considerarán agricultores que comiencen su actividad agrícola los agricultores que hayan comenzado su actividad agrícola en el año natural 2013 o cualquier año posterior y que presenten una solicitud para el régimen de pago básico a más tardar dos años después del año natural en que hayan iniciado su actividad agrícola.
Artículo 29
Establecimiento de los derechos de pago de la reserva nacional o regional en virtud del artículo 30, apartado 7, del Reglamento (UE) no 1307/2013
1. A los efectos del artículo 30, apartado 7, del Reglamento (UE) no 1307/2013, la asignación de nuevos derechos de pago con arreglo a lo dispuesto en el artículo 30, apartado 10, de dicho Reglamento, se hará de acuerdo con las condiciones establecidas en el presente artículo y con los criterios objetivos establecidos por el Estado miembro de que se trate.
2. Cuando un agricultor que no posea ningún derecho de pago (en propiedad o en arrendamiento) tenga derecho, de acuerdo con el artículo 30, apartado 7, del Reglamento (UE) no 1307/2013, a recibir derechos de pago de la reserva nacional o regional y los solicite, podrá recibir un número de derechos de pago correspondiente al número de hectáreas admisibles que posea (en propiedad o en arrendamiento) en la fecha límite de presentación de su solicitud mencionada en el artículo 28, apartado 1.
3. Cuando un agricultor que posea derechos de pago (en propiedad o en arrendamiento) tenga derecho, de acuerdo con el artículo 30, apartado 7, del Reglamento (UE) no 1307/2013, a recibir derechos de pago de la reserva nacional o regional y los solicite, podrá recibir un número de derechos de pago correspondiente al número de hectáreas admisibles que posea (en propiedad o en arrendamiento) en la fecha límite de presentación de su solicitud mencionada en el artículo 28, apartado 1, con respecto al cual no posea ningún derecho de pago (en propiedad o en arrendamiento).
Cuando el valor de los derechos de pago que el agricultor ya posee (en propiedad o en arrendamiento) sea inferior a la media nacional o regional a que se refiere el artículo 30, apartado 8, párrafo segundo, del Reglamento (UE) no 1307/2013, los valores unitarios anuales de esos derechos podrán aumentarse hasta la media nacional o regional, tal como se prevé en el artículo 30, apartado 10, de dicho Reglamento.
4. A los efectos del apartado 1, los Estados miembros no establecerán criterios relacionados con la producción u otros datos sectoriales para un período posterior a la fecha fijada por el Estado miembro de acuerdo con el artículo 11, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1122/2009 para el año de solicitud de 2013.
Artículo 30
Normas suplementarias sobre el establecimiento de derechos de pago de la reserva nacional o regional
1. Cuando aumenten los valores unitarios anuales de los derechos de pago, tal como se contempla en el artículo 30, apartado 10, del Reglamento (UE) no 1307/2013, los Estados miembros aumentarán el valor unitario de los derechos que el agricultor ya posea (en propiedad o en arrendamiento) en la fecha de solicitud de asignación de derechos de la reserva nacional o regional con arreglo a criterios objetivos y de tal forma que se garantice la igualdad de trato entre los agricultores y se evite cualquier falseamiento del mercado y de la competencia.
2. A los efectos del apartado 1, los Estados miembros no establecerán criterios relacionados con la producción u otros datos sectoriales para un período posterior a la fecha fijada por el Estado miembro de acuerdo con el artículo 11, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1122/2009 de la Comisión para el año de solicitud de 2013.
Artículo 31
Dificultades excepcionales
1. Cuando un agricultor, por causas de fuerza mayor o circunstancias excepcionales, no haya tenido la posibilidad de presentar una solicitud de asignación de derechos de pago, de conformidad con el artículo 24, apartado 1, o el artículo 39, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013, y solicite derechos de pago de la reserva nacional o regional, se le asignarán derechos de pago de conformidad con el artículo 30, apartado 7, letra c), de dicho Reglamento. Los Estados miembros establecerán los valores unitarios anuales de los derechos de pago que deban asignarse de conformidad con los artículos 25 o 40, respectivamente, del Reglamento (UE) no 1307/2013, y las decisiones adoptadas por el Estado miembro en lo que atañe a las opciones contempladas en dichos artículos.
2. Los Estados miembros podrán decidir que, cuando la aplicación de una o varias limitaciones de la asignación de los derechos de pago previstas en el artículo 24, apartados 3 a 7, del Reglamento (UE) no 1307/2013 limite el número de derechos de pago asignados a un agricultor a un valor inferior a un porcentaje fijo de sus hectáreas admisibles, y el agricultor solicite derechos de pago de la reserva nacional o regional, se considere que ese agricultor se encuentra en una situación de «desventaja específica» con arreglo al artículo 30, apartado 7, letra b), de dicho Reglamento. En tal caso, se asignará al agricultor un número de derechos de pago, de acuerdo con el artículo 30, apartado 7, letra b), del Reglamento (UE) no 1307/2013, correspondiente a una parte del número total de sus hectáreas admisibles declaradas en su solicitud de 2015, de conformidad con el artículo 72, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1306/2013.
El porcentaje fijo a que se refiere el párrafo primero se calculará como el número total de derechos de pago asignados en el Estado miembro en 2015 tras la aplicación de las limitaciones previstas en el artículo 24, apartados 3 a 7, del Reglamento (UE) no 1307/2013, dividido por el número total de hectáreas admisibles declaradas en el Estado miembro en 2015, de conformidad con el artículo 72, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1306/2013.
La parte del número total de hectáreas admisibles del agricultor a que se refiere el párrafo primero se calculará como la mitad de la diferencia en puntos porcentuales entre el porcentaje fijo a que se refieren los párrafos primero y segundo y la parte de derechos de pago del agricultor en sus hectáreas admisibles declaradas en 2015 de conformidad con el artículo 72, apartado 1, letra a), del Reglamento (UE) no 1306/2013.
A la hora de calcular el número de hectáreas admisibles contempladas en los párrafos primero, segundo y tercero del presente apartado, los Estados miembros podrán decidir no incluir ninguna superficie dedicada a cultivos permanentes, pastos permanentes ubicados en zonas con condiciones climáticas adversas a que se refiere el artículo 24, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1307/2013 o zonas reconocidas como pastos permanentes de conformidad con el artículo 4, apartado 2, párrafo segundo, de dicho Reglamento.
Los Estados miembros que hagan uso de la posibilidad, prevista en el artículo 23 del Reglamento (UE) no 1307/2013, de aplicar el régimen de pago básico a escala regional podrán basar el método de cálculo contemplado en el párrafo segundo del presente apartado en los números totales asignados/declarados en 2015 en la región correspondiente.
Al objeto de determinar el umbral contemplado en el párrafo primero, no se tendrán en cuenta los terrenos adquiridos o arrendados por el agricultor después del 19 de octubre de 2011.
Subsección 4
Estados miembros que aplican el artículo 21, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013
Artículo 32
Ejecución en los Estados miembros que aplican el artículo 21, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013
Salvo disposición en contrario de la presente subsección, las disposiciones de esta sección serán aplicables a los Estados miembros que apliquen el artículo 21, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013.
Artículo 33
Aplicación del artículo 21, apartado 4, del Reglamento (UE) no 1307/2013
Con el fin de establecer qué derechos de pago expirarán de conformidad con el artículo 21, apartado 4, del Reglamento (UE) no 1307/2013], se concederá prioridad a los derechos de pago con el valor más bajo.
Cuando los derechos de pago tengan el mismo valor, el número de derechos de pago en propiedad y el número de derechos de pago arrendados se reducirán en la misma proporción.
Los Estados miembros podrán decidir aplicar los párrafos primero y segundo a escala regional.
Artículo 34
Determinación del valor de los derechos de pago en virtud del artículo 26 del Reglamento (UE) no 1307/2013 para los Estados miembros que apliquen el artículo 21, apartado 3, de dicho Reglamento
Con el fin de determinar el valor unitario inicial de los derechos de pago, los Estados miembros que apliquen el artículo 21, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013 podrán adaptar el importe de los pagos para 2014, contemplado en el artículo 26, apartado 5, de dicho Reglamento, deduciendo, antes de las reducciones y exclusiones, el importe resultante de derechos de pago que hayan expirado, de conformidad con el artículo 21, apartado 4, del Reglamento (UE) no 1307/2013.
SECCIÓN 2
Régimen de pago único por superficie
Artículo 35
Hectáreas admisibles en los Estados miembros que apliquen el régimen de pago único por superficie
A los efectos del régimen de pago único por superficie, previsto en el título III, capítulo 1, sección 4, del Reglamento (UE) no 1307/2013, incluida cualquier referencia en el Reglamento (UE) no 1307/2013 a las hectáreas admisibles declaradas a efectos de dicho régimen, solo se tendrán en cuenta las hectáreas admisibles que sean determinadas en el sentido del artículo 2, apartado 1, párrafo segundo, punto 23, letra a), del Reglamento Delegado (UE) no 640/2014.
Artículo 36
Aplicación del artículo 36, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013
1. Para diferenciar el pago único por superficie previsto en el artículo 36, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013 se aplicarán las normas siguientes:
a)
la referencia a las medidas de ayuda específica establecidas en el artículo 68, apartado 1, letras a), b) y c), del Reglamento (CE) no 73/2009 se entenderá sin perjuicio de la posibilidad de que los Estados miembros consideren únicamente una o varias medidas aplicadas en el marco de estas medidas de ayuda específica;
b)
los Estados miembros podrán, de acuerdo con criterios objetivos y no discriminatorios, decidir sobre el nivel de ayuda que debe tenerse en cuenta para uno o varios de los regímenes aplicados por el Estado miembro de que se trate, de conformidad con el artículo 36, apartado 3, párrafo segundo, del citado Reglamento y, en su caso, con el párrafo tercero de esa disposición; no obstante, cuando se tome en consideración la ayuda concedida en virtud del régimen pertinente en 2014, el importe utilizado para diferenciar el pago único por superficie no podrá ser superior al importe correspondiente concedido a un productor concreto en virtud de ese régimen en 2014;
c)
cuando se tenga en cuenta la ayuda concedida de conformidad con el artículo 68, apartado 1, letra c), y los artículos 126, 127 y 129 del Reglamento (CE) no 73/2009, tal diferenciación no deberá comprometer el carácter disociado de dichos regímenes.
Dicha diferenciación deberá estar a disposición de los agricultores que hayan recibido en 2014 la ayuda a que se hace referencia en el artículo 36, apartado 3, párrafos segundo, tercero o cuarto, del Reglamento (UE) no 1307/2013. El importe por hectárea se determinará anualmente dividiendo el importe utilizado para diferenciar el pago único por superficie disponible para cada agricultor por el número de hectáreas admisibles declaradas por el agricultor de conformidad con el artículo 72, apartado 1, párrafo primero, letra a), del Reglamento (UE) no 1306/2013.
2. Si el importe de la ayuda en el marco de uno o varios de los regímenes de ayuda contemplados en el artículo 36, apartado 3, párrafo segundo, del Reglamento (UE) no 1307/2013 relativo a 2014 fuese inferior al importe o los importes correspondientes en el año anterior a los años afectados por causas de fuerza mayor o circunstancias excepcionales, el Estado miembro deberá tener en cuenta la ayuda concedida en virtud de los regímenes de ayuda en cuestión en el año anterior a los años afectados por causas de fuerza mayor o circunstancias excepcionales.
Los Estados miembros podrán decidir limitar la aplicación del párrafo primero a los casos en los que los pagos directos correspondientes a 2014 sean inferiores a un determinado porcentaje de los importes correspondientes en el año anterior a los años afectados por causas de fuerza mayor o circunstancias excepcionales. Este porcentaje no será inferior al 85 %.
3. Los Estados miembros podrán decidir que, en caso de sucesión inter vivos o mortis causa, la diferenciación del pago único por superficie esté a disposición del agricultor que haya heredado la explotación, siempre que dicho agricultor pueda acogerse al régimen de pago único por superficie.
Artículo 37
Producción de cáñamo en el marco del régimen de pago único por superficie
El artículo 9 se aplicará, mutatis mutandis, al régimen de pago único por superficie.
CAPÍTULO 3
ECOLOGIZACIÓN
SECCIÓN 1
Equivalencia
Artículo 38
Requisitos aplicables a los sistemas de certificación nacionales o regionales
1. Los Estados miembros que decidan aplicar las prácticas equivalentes a que se refiere el artículo 43, apartado 3, letra b), del Reglamento (UE) no 1307/2013 designarán una o varias autoridades de certificación públicas o privadas que certifiquen que el agricultor realiza prácticas en su explotación que cumplen el artículo 43, apartado 3, de dicho Reglamento.
2. Las autoridades de certificación públicas o privadas deberán cumplir las condiciones siguientes:
a)
tener los conocimientos técnicos, el equipo y la infraestructura necesarios para desempeñar las tareas de certificación;
b)
disponer de un número suficiente de personal cualificado y con experiencia;
c)
ser imparciales y estar exentas de todo conflicto de intereses por lo que respecta al ejercicio de las funciones de certificación.
Las autoridades de certificación privadas deberán estar acreditadas de conformidad con las normas EN ISO/IEC 17021 (Requisitos para los organismos que realizan la auditoría y la certificación de sistemas de gestión) o EN ISO/IEC 17065 (Evaluación de la conformidad - Requisitos para organismos que certifican productos, procesos y servicios) en el sector de la producción agrícola. La acreditación la realizará únicamente un organismo nacional de acreditación de un Estado miembro de conformidad con el Reglamento (CE) no 765/2008 del Parlamento Europeo y del Consejo (21).
3. La designación de una autoridad de certificación pública o privada se revocará cuando esta deje de cumplir las condiciones pertinentes que se establecen en el apartado 2.
Artículo 39
Cálculo del importe mencionado en el artículo 28, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1305/2013
1. En el caso de los agricultores que decidan observar las prácticas contempladas en el anexo IX, sección I, puntos 3 y 4, y sección III, punto 7, del Reglamento (UE) no 1307/2013, así como cualesquiera otras prácticas equivalentes añadidas a ese anexo para las que sea necesario un cálculo específico a fin de evitar la doble financiación, como prácticas equivalentes con arreglo al artículo 43, apartado 3, letra a), de ese Reglamento, los Estados miembros deducirán del importe de la ayuda por hectárea calculado con arreglo al artículo 28, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1305/2013 un importe que corresponda a un tercio del pago de ecologización medio por hectárea en el Estado miembro o región de que se trate por cada práctica de ecologización a la que sea equivalente la práctica.
El pago de ecologización medio por hectárea en el Estado miembro o región de que se trate se calculará sobre la base del porcentaje mencionado en el artículo 47, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013 de la media de los límites máximos nacionales correspondientes a los años comprendidos entre 2015 y 2019 que se fija en el anexo II de dicho Reglamento y el número de hectáreas admisibles declaradas de conformidad con el artículo 33 o el artículo 36 del Reglamento (UE) no 1307/2013 en 2015. Los Estados miembros que decidan implantar las prácticas mencionadas en el párrafo primero del presente apartado ya en 2015, podrán hacer un cálculo estimado del número de hectáreas admisibles declaradas en 2015 basándose en las declaraciones efectuadas en 2014 con arreglo al artículo 34, apartado 2, del Reglamento (CE) no 73/2009.
2. No obstante lo dispuesto en el apartado 1, los Estados miembros que decidan aplicar el artículo 43, apartado 9, párrafo tercero, del Reglamento (UE) no 1307/2013 podrán decidir aplicar individualmente la deducción a que se refiere el apartado 1 del presente artículo por un importe correspondiente a un tercio del pago de ecologización medio por hectárea del agricultor afectado.
El pago de ecologización medio del agricultor se calculará en función de la media del pago individual calculado de acuerdo con el artículo 43, apartado 9, párrafos tercero y cuarto, del Reglamento (UE) no 1307/2013 correspondiente a los años comprendidos entre 2015 y 2019 y el número de hectáreas admisibles declaradas por el agricultor en virtud del artículo 33 de ese Reglamento en 2015.
SECCIÓN 2
Diversificación de cultivos
Artículo 40
Cálculo de los porcentajes de distintos cultivos para la diversificación de cultivos
1. A los efectos del cálculo de los porcentajes de distintos cultivos con arreglo a lo dispuesto en el artículo 44, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013, el período que deberá tenerse en cuenta será la parte más importante del período de cultivo, teniendo en cuenta las prácticas tradicionales de cultivo en el contexto nacional.
Los Estados miembros comunicarán dicho período a los agricultores a su debido tiempo. En el total de las tierras de cultivo de la explotación, cada hectárea se contabilizará una sola vez por año de solicitud a los efectos del cálculo de los porcentajes de los distintos cultivos.
2. Para el cálculo de los porcentajes de distintos cultivos, la superficie cubierta por un cultivo podrá incluir elementos característicos del paisaje que formen parte de la superficie admisible de conformidad con el artículo 9 del Reglamento Delegado (UE) no 640/2014.
3. En una superficie en la que el cultivo mixto consista en cultivar simultáneamente dos o más cultivos en distintas filas, cada cultivo se contabilizará como cultivo distinto cuando represente al menos el 25 % de esa superficie. La superficie cubierta por distintos cultivos se calculará dividiendo la superficie dedicada al cultivo mixto por el número de cultivos que cubran, como mínimo, el 25 % de esa superficie, con independencia de la proporción real de un cultivo en dicha superficie.
En las superficies en las que el cultivo mixto comprende un cultivo principal entresembrado con un segundo cultivo, la superficie se considerará cubierta únicamente por el cultivo principal.
Las superficies en que se siembre una mezcla de semillas se considerarán cubiertas con un solo cultivo, independientemente de los cultivos específicos incluidos en la mezcla. Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 44, apartado 4, letra d), del Reglamento (UE) no 1307/2013, ese cultivo único se denominará «cultivo mixto». Cuando pueda establecerse que las especies incluidas en diferentes mezclas de semillas difieren unas de otras, los Estados miembros podrán considerar esas diferentes mezclas de semillas cultivos únicos distintos, siempre que esas diferentes mezclas de semillas no se utilicen para el cultivo a que se hace referencia en el artículo 44, apartado 4, letra b), del Reglamento (UE) no 1307/2013.
SECCIÓN 3
Pastos permanentes
Artículo 41
Marco para la designación de zonas adicionales de pastos permanentes sensibles desde el punto de vista medioambiental situadas fuera de las zonas de la red Natura 2000
Las zonas de pastos permanentes sensibles desde el punto de vista medioambiental situadas fuera de las zonas cubiertas por la Directiva 92/43/CEE o la Directiva 2009/147/CE contempladas en el artículo 45, apartado 1, párrafo segundo, del Reglamento (UE) no 1307/2013 se designarán sobre la base de uno o varios de los criterios siguientes:
a)
cubren suelos orgánicos con un elevado porcentaje de carbono orgánico, como las turberas o humedales;
b)
albergan hábitats enumerados en el anexo I de la Directiva 92/43/CEE o protegidos por la legislación nacional;
c)
albergan especies vegetales enumeradas en el anexo II de la Directiva 92/43/CEE o protegidas por la legislación nacional;
d)
revisten una importancia significativa para las especies de aves silvestres enumeradas en el anexo I de la Directiva 2009/147/CE;
e)
revisten una importancia significativa para las especies animales silvestres protegidas en virtud de la Directiva 92/43/CEE o protegidas por la legislación nacional;
f)
cubren pastos permanentes de elevado valor natural, definidos en función de criterios objetivos que deberá fijar el Estado miembro;
g)
cubren suelos que presentan un elevado riesgo de erosión;
h)
están situadas en una zona sensible designada dentro de los planes hidrológicos de cuenca con arreglo a la Directiva 2000/60/CE.
Los Estados miembros podrán decidir anualmente añadir nuevas zonas designadas e informarán de ello oportunamente a los agricultores considerados.
Artículo 42
Reconversión en caso de incumplimiento de la obligación relativa a las zonas de pastos permanentes sensibles desde el punto de vista medioambiental
Sin perjuicio de la Directiva 2004/35/CE del Parlamento Europeo y del Consejo (22), cuando un agricultor haya convertido o labrado los pastos permanentes sujetos a la obligación contemplada en el artículo 45, apartado 1, párrafo tercero, del Reglamento (UE) no 1307/2013, el Estado miembro de que se trate impondrá la obligación de reconvertir la superficie en pastos permanentes y podrá impartir instrucciones precisas, caso por caso, que deberá respetar el agricultor interesado, sobre la forma de invertir los daños causados al medio ambiente a fin de recuperar el carácter de zona sensible desde el punto de vista medioambiental.
Tras la detección del incumplimiento, se informará al agricultor sin demora de la obligación de reconversión y de la fecha límite en la que esa obligación debe ser cumplida. Esa fecha no podrá ser posterior a la fecha de presentación de la solicitud única para el año siguiente o, en el caso de Suecia y Finlandia, el 30 de junio del año siguiente.
No obstante lo dispuesto en el artículo 4, apartado 1, letra h), del Reglamento (UE) no 1307/2013, la superficie reconvertida se considerará pastos permanentes a partir del primer día de la reconversión y estará sujeta a la obligación a que se refiere el artículo 45, apartado 1, párrafo tercero, del Reglamento (UE) no 1307/2013.
Artículo 43
Cálculo de la proporción de pastos permanentes
1. No se incluirán en la proporción de zonas de pastos permanentes en relación con la superficie agraria total ni en la proporción de referencia contemplada en el artículo 45, apartado 2, del Reglamento (UE) no 1307/2013 las superficies declaradas por los agricultores que participen en el régimen para los pequeños agricultores a que se hace referencia en el título V del Reglamento (UE) no 1307/2013 ni las unidades de una explotación utilizadas para la producción ecológica de conformidad con el artículo 11 del Reglamento (CE) no 834/2007 del Consejo (23).
2. Las superficies declaradas por los agricultores en 2012 como tierras dedicadas a pastizales permanentes que hayan sido convertidas a otras utilizaciones podrán deducirse del cálculo de las superficies de pastos permanentes, de conformidad con el artículo 45, apartado 2, párrafo segundo, letra a), del Reglamento (UE) no 1307/2013, hasta el número de hectáreas de pastizales permanentes o pastos permanentes que los agricultores hayan establecido después de 2012 y declarado en 2015 a escala nacional, regional, subregional o de la explotación, siempre que se hayan cumplido las normas vigentes relativas al mantenimiento de los pastizales permanentes a que se hace referencia en el artículo 6, apartado 2, del Reglamento (CE) no 73/2009 y en el artículo 93, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1306/2013.
A la hora de calcular el número de hectáreas de pastizales permanentes o pastos permanentes establecidos después de 2012 a que se refiere el párrafo primero, solamente se contabilizarán las hectáreas de pastizales permanentes o pastos permanentes de superficies agrarias declaradas en 2012, 2013 o 2014, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 34, apartado 2, del Reglamento (CE) no 73/2009.
3. Los Estados adaptarán la proporción de referencia si consideran que existe una incidencia significativa en la evolución de la proporción debido, en particular, a un cambio en la superficie dedicada a la producción ecológica o un cambio en la población de participantes en el régimen para los pequeños agricultores. En tales situaciones, los Estados miembros informarán a la Comisión sin demora de la adaptación realizada y de los motivos por los que se efectúa.
Artículo 44
Mantenimiento de la proporción de pastos permanentes
1. Los Estados miembros podrán imponer a los agricultores la obligación individual de no convertir a otros usos superficies de pastos permanentes sin autorización individual previa. Los agricultores deberán ser informados de esta obligación sin demora, y, en cualquier caso, antes del 15 de noviembre del año en que el Estado miembro interesado así lo disponga. Esta obligación se aplicará únicamente a los agricultores sujetos a las obligaciones contempladas en el título III, capítulo 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013 en relación con las superficies de pastos permanentes que no estén sujetas a lo dispuesto en el artículo 45, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013.
La expedición de una autorización podrá depender de la aplicación de criterios objetivos y no discriminatorios, incluidos criterios medioambientales. Cuando la autorización contemplada en el párrafo primero esté subordinada a la condición de que otra superficie con un número correspondiente de hectáreas sea establecida como pasto permanente, esa superficie, no obstante lo dispuesto en el artículo 4, apartado 1, letra h), del Reglamento (UE) no 1307/2013, se considerará pasto permanente a partir del primer día de la conversión. Tales superficies se utilizarán para el cultivo de gramíneas u otros forrajes herbáceos al menos durante cinco años consecutivos a partir de la fecha de la conversión o, si así lo decide el Estado miembro, cuando los agricultores conviertan superficies ya dedicadas al cultivo de gramíneas u otros forrajes herbáceos en superficies de pastos permanentes, el número de años necesarios para alcanzar los cinco años consecutivos.
2. Si se comprueba que la proporción mencionada en el artículo 45, apartado 2, párrafo primero, del Reglamento (UE) no 1307/2013 ha disminuido más del 5 % con respecto a la proporción de referencia contemplada en ese artículo, el Estado miembro interesado impondrá la obligación de reconvertir esas superficies en pastos permanentes y establecerá normas para evitar una nueva conversión de superficies de pastos permanentes.
Los Estados miembros determinarán qué agricultores estarán sujetos a la obligación de reconversión de entre los agricultores:
a)
sujetos a las obligaciones contempladas en el título III, capítulo 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013 en lo que respecta a las superficies de pastos permanentes que no están sujetas a las disposiciones del artículo 45, apartado 1, de dicho Reglamento; y
b)
que, sobre la base de las solicitudes presentadas de conformidad con el artículo 72 del Reglamento (UE) no 1306/2013 o el artículo 19 del Reglamento (CE) no 73/2009 durante los dos últimos años naturales, o en 2015 durante los tres últimos años naturales, tienen a su disposición superficies agrarias que han sido convertidas de superficies de pastos permanentes o de tierras dedicadas a pastizales permanentes en superficies destinadas a otros usos.
Si los períodos contemplados en el párrafo segundo, letra b), incluyen años naturales anteriores a 2015, la obligación de reconversión también se aplicará a las superficies que se hayan convertido en superficies destinadas a usos distintos a partir de pastizales permanentes sujetos a la obligación contemplada en el artículo 6, apartado 2, del Reglamento (CE) no 73/2009 o en el artículo 93, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1306/2013.
Para determinar qué agricultores deberán proceder a la reconversión de superficies en superficies de pastos permanentes, los Estados miembros impondrán la obligación, en primer lugar, a los agricultores que tengan a su disposición una superficie que haya sido convertida de superficie de pastos permanentes o tierras ocupadas por pastizales permanentes en una superficie destinada a otros usos, infringiendo, en su caso, la obligación de obtener la autorización contemplada en el apartado 1 del presente artículo o en el artículo 4, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1122/2009. Dichos agricultores deberán reconvertir toda la superficie convertida.
3. Si la aplicación del apartado 2, párrafo cuarto, no da lugar a un aumento de la proporción contemplada en el artículo 45, apartado 2, párrafo primero, del Reglamento (UE) no 1307/2013 superior al umbral del 5 %, los Estados miembros impondrán a los agricultores que tengan a su disposición una superficie que haya sido convertida de superficie de pastos permanentes o tierras dedicadas a pastizales permanentes en una superficie destinada a otros usos durante los períodos a que se hace referencia en el apartado 2, párrafo segundo, letra b), del presente artículo, la obligación de reconvertir también un porcentaje de esa superficie convertida en superficies de pastos permanentes o de establecer otra superficie correspondiente a ese porcentaje como superficie de pastos permanentes. Dicho porcentaje se calculará sobre la base de la superficie convertida por el agricultor durante los períodos a que se hace referencia en el apartado 2, párrafo segundo, letra b), del presente artículo y de la superficie necesaria para aumentar la proporción contemplada en el artículo 45, apartado 2, del Reglamento (UE) no 1307/2013 por encima del umbral del 5 %.
A los efectos del cálculo del porcentaje mencionado en el párrafo primero, los Estados miembros podrán excluir de la superficie convertida por el agricultor las superficies que se hayan convertido en pastos permanentes después del 31 de diciembre de 2015, siempre que lleven a cabo controles cruzados administrativos de los pastos permanentes declarados anualmente en la solicitud de ayuda geoespacial por medio de una intersección espacial con la superficie declarada como pastizal permanente en 2015 registrada en el sistema de identificación de parcelas agrarias y que esas superficies de pastos permanentes no se hayan establecido para cumplir la obligación de reconvertir o establecer una superficie de pastos permanentes de conformidad con el apartado 2 o el presente apartado. No obstante, cuando tal exclusión no permita aumentar la proporción contemplada en el artículo 45, apartado 2, párrafo primero, del Reglamento (UE) no 1307/2013 por encima del umbral del 5 %, los Estados miembros no excluirán esas superficies.
Las superficies de pastos permanentes o las tierras dedicadas a pastizales permanentes que los agricultores hayan creado en virtud de compromisos adquiridos de conformidad con el Reglamento (CE) no 1698/2005 (24) del Consejo y el Reglamento (UE) no 1305/2013 no se contabilizarán en la superficie convertida por el agricultor para el cálculo del porcentaje a que se refiere el párrafo primero.
Se informará a los agricultores de la obligación individual de reconversión y de las normas para evitar nuevas conversiones de pastos permanentes sin demora, y, en cualquier caso, antes del 31 de diciembre del año en el que se haya determinado la disminución superior al 5 %. La obligación de reconversión se cumplirá antes de la fecha de presentación de la solicitud única para el año siguiente o, en el caso de Suecia y Finlandia, el 30 de junio del año siguiente.
No obstante lo dispuesto en el artículo 4, apartado 1, letra h), del Reglamento (UE) no 1307/2013, las superficies reconvertidas en superficies de pastos permanentes o establecidas como tales se considerarán pastos permanentes a partir del primer día de su reconversión o establecimiento. Esas superficies se utilizarán para el cultivo de gramíneas u otros forrajes herbáceos durante al menos cinco años consecutivos a partir de la fecha de conversión o, si así lo decide el Estado miembro, cuando los agricultores conviertan superficies ya dedicadas al cultivo de gramíneas u otros forrajes herbáceos en superficies de pastos permanentes, durante el número restante de años necesarios para alcanzar los cinco años consecutivos.
SECCIÓN 4
Superficies de interés ecológico
Artículo 45
Otros criterios aplicables a los tipos de superficies de interés ecológico
1. A los efectos de la clasificación de los tipos de superficies enumerados en el artículo 46, apartado 2, párrafo primero, del Reglamento (UE) no 1307/2013 como superficies de interés ecológico, se aplicarán los apartados 2 a 11 del presente artículo.
2. En las tierras en barbecho no habrá producción agrícola. No obstante lo dispuesto en el artículo 4, apartado 1, letra h), del Reglamento (UE) no 1307/2013, las tierras que estén en barbecho para cumplir el requisito de tener superficie de interés ecológico durante más de cinco años seguirán siendo tierras de cultivo.
3. Las terrazas serán terrazas que estén protegidas en virtud de la BCAM 7 a que se hace referencia en el anexo II del Reglamento (UE) no 1306/2013, así como otras terrazas. Los Estados miembros podrán decidir considerar superficies de interés ecológico únicamente las terrazas protegidas en virtud de la BCAM 7. Los Estados miembros que decidan tomar también en consideración otras terrazas establecerán criterios con respecto a esas otras terrazas, como la altura mínima, sobre la base de las características específicas nacionales o regionales.
4. Los elementos paisajísticos estarán a disposición del agricultor y serán los protegidos en virtud de la BCAM 7, el RLG 2 o el RLG 3 a que se hace referencia en el anexo II del Reglamento (UE) no 1306/2013, así como los siguientes elementos:
a)
setos o franjas arboladas de una anchura de hasta 10 metros;
b)
árboles aislados con un diámetro de copa de 4 metros como mínimo;
c)
árboles en hilera con un diámetro de copa de 4 metros como mínimo; el espacio entre las copas no será superior a 5 metros;
d)
árboles en grupos, en los que las copas se superponen, y bosquecillos de campo de un máximo de 0,3 ha en ambos casos;
e)
lindes de una anchura comprendida entre 1 y 20 metros, en las que no podrá haber producción agrícola;
f)
charcas de hasta un máximo de 0,1 ha; los depósitos de cemento o de plástico no se considerarán superficie de interés ecológico;
g)
zanjas de una anchura máxima de 6 metros, incluidos los cauces abiertos de agua para regadío o drenaje; los canales con paredes de hormigón no se considerarán superficie de interés ecológico;
h)
muros tradicionales de piedra.
En casos debidamente justificados, los Estados miembros podrán decidir limitar la selección de elementos paisajísticos a los incluidos en la BCAM 7, el RLG 2 o el RLG 3 a que se hace referencia en el anexo II del Reglamento (UE) no 1306/2013 y/o a uno o varios de los enumerados en el párrafo primero, letras a) a h).
A los efectos del párrafo primero, letras b) y c), los Estados miembros podrán incluir árboles reconocidos por ellos como elementos paisajísticos valiosos con un diámetro de copa inferior a 4 metros.
A los efectos del párrafo primero, letra e), los Estados miembros podrán establecer una anchura máxima inferior.
A los efectos del párrafo primero, letra f), los Estados miembros podrán establecer una superficie mínima para las charcas y podrán decidir que el tamaño de la charca comprenda una franja de vegetación ribereña a lo largo del agua de hasta 10 metros de anchura. Asimismo, podrán fijar criterios para garantizar que las charcas sean de valor natural, teniendo en cuenta la contribución de las charcas naturales a la conservación de hábitats y especies.
A los efectos del párrafo primero, letra h), los Estados miembros deberán establecer criterios mínimos sobre la base de las características específicas nacionales o regionales, incluidos los límites de la altura y la anchura.
5. Las franjas de protección comprenderán las franjas de protección a lo largo de los cauces de agua exigidas en virtud de la BCAM 1, el RLG 1 o el RLG 10 a que se hace referencia en el anexo II del Reglamento (UE) no 1306/2013, así como otras franjas de protección. La anchura mínima de esas otras franjas de protección la establecerán los Estados miembros, pero no será inferior a 1 metro. Estarán situadas en una tierra de cultivo o contiguas a ella, de forma que sus bordes largos sean paralelos al borde de un cauce de agua o de una masa de agua. A lo largo de los cauces de agua, podrán incluir franjas con vegetación ribereña de hasta 10 metros de anchura. No habrá producción agrícola en las franjas de protección. No obstante el requisito de no producir, los Estados miembros podrán permitir el pastoreo o la siega, siempre que la franja de protección siga siendo distinguible de la tierra agrícola contigua.
6. Las hectáreas dedicadas a la agrosilvicultura serán las tierras de cultivo que puedan acogerse al régimen de pago básico o al régimen de pago único por superficie a que se refiere el título III, capítulo 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013 y que cumplan las condiciones por las que se concedió o se concede ayuda en virtud del artículo 44 del Reglamento (CE) no 1698/2005 o del artículo 23 del Reglamento (UE) no 1305/2013.
7. Por lo que se refiere a las franjas de hectáreas admisibles a lo largo de las lindes forestales, los Estados miembros podrán decidir autorizar la producción agrícola o establecer el requisito de que no haya producción agrícola, o prever ambas opciones para los agricultores. Si los Estados miembros deciden no autorizar la producción agrícola, no obstante el requisito de no producir, podrán permitir el pastoreo o la siega, siempre que la franja siga siendo distinguible de la tierra agrícola contigua. La anchura mínima de esas franjas la establecerán los Estados miembros, pero no será inferior a 1 metro. La anchura máxima será de 10 metros.
8. En el caso de las superficies con árboles forestales de cultivo corto en las que no se utilicen abonos minerales o/ni productos fitosanitarios, los Estados miembros establecerán una lista de las especies que pueden utilizarse con este fin, seleccionando de la lista elaborada de conformidad con el artículo 4, apartado 2, letra c), del Reglamento (UE) no 1307/2013 las especies más convenientes desde el punto de vista ecológico, excluyendo así las especies que no sean claramente indígenas. Los Estados miembros también establecerán los requisitos sobre la utilización de los abonos minerales y productos fitosanitarios, teniendo presente el objetivo de las superficies de interés ecológico, en particular la protección y mejora de la biodiversidad.
9. Las superficies con cultivos intermedios o cubierta vegetal abarcarán las superficies establecidas con arreglo a los requisitos del RLG 1 a que se hace referencia en el anexo II del Reglamento (UE) no 1306/2013, así como otras superficies con cultivos intermedios o cubierta vegetal, a condición de que se hayan implantado sembrando una mezcla de especies de cultivo o entresembrando hierba en el cultivo principal. Los Estados miembros elaborarán la lista de las mezclas de especies de cultivo que hayan de emplearse y el plazo para la siembra de los cultivos intermedios o de la cubierta vegetal, y podrán establecer condiciones suplementarias, especialmente en lo que se refiere a los métodos de producción. El plazo que fijen los Estados miembros no sobrepasará el 1 de octubre.
Las superficies con cultivos intermedios o cubierta vegetal no incluirán superficies con cultivos de invierno que se siembran en otoño habitualmente para la recolección o el pastoreo. Tampoco incluirán las superficies cubiertas con las prácticas equivalentes mencionadas en el anexo IX, puntos I.3 y 4, del Reglamento (UE) no 1307/2013, aplicadas mediante los compromisos a que se refiere el artículo 43, apartado 3, letra a), de dicho Reglamento.
10. En las superficies con cultivos fijadores del nitrógeno, los agricultores sembrarán aquellos cultivos fijadores del nitrógeno incluidos en la lista establecida por el Estado miembro. Dicha lista deberá incluir los cultivos fijadores del nitrógeno que los Estados miembros consideren que contribuyen al objetivo de aumentar la biodiversidad. Esos cultivos deberán estar presentes durante el período vegetativo. Los Estados miembros establecerán normas sobre los lugares en los que se pueden sembrar los cultivos fijadores del nitrógeno que reúnan las condiciones de superficie de interés ecológico. Dichas normas tendrán en cuenta la necesidad de cumplir los objetivos de la Directiva 91/676/CEE y de la Directiva 2000/60/CE, dada la capacidad de este tipo de cultivos para aumentar el riesgo de lixiviación del nitrógeno en el otoño. Los Estados miembros podrán establecer condiciones suplementarias, especialmente en lo que se refiere a los métodos de producción.
Las superficies con cultivos fijadores del nitrógeno no incluirán las superficies cubiertas con las prácticas equivalentes mencionadas en el anexo IX, puntos I.3 y 4, del Reglamento (UE) no 1307/2013, aplicadas mediante los compromisos a que se refiere el artículo 43, apartado 3, letra a), de dicho Reglamento.
11. Los agricultores podrán declarar la misma superficie o el mismo elemento paisajístico solo una vez en un año de solicitud a efectos del cumplimiento del requisito de tener superficie de interés ecológico.
Artículo 46
Normas para la aplicación regional de las superficies de interés ecológico
1. Los Estados miembros que opten por la aplicación regional prevista en el artículo 46, apartado 5, del Reglamento (UE) no 1307/2013 definirán regiones a los efectos del cumplimiento de ese artículo. Las regiones que se definan consistirán en zonas geográficas únicas y homogéneas con condiciones agrícolas y medioambientales similares. A tal efecto, la homogeneidad se referirá al tipo de suelo, a la altitud y a la presencia de zonas naturales y seminaturales.
2. Dentro de las regiones definidas, los Estados miembros designarán las zonas en las que tiene que cumplirse hasta la mitad de los puntos porcentuales del requisito de tener superficie de interés ecológico.
3. Los Estados miembros dispondrán las obligaciones específicas de los agricultores o los grupos de agricultores participantes con respecto a las zonas definidas. Esas obligaciones garantizarán que las superficies de interés ecológico contiguas tengan estructuras próximas. Entre las obligaciones de los agricultores o los grupos de agricultores participantes figurará el requisito de que al menos el 50 % de la superficie de cada agricultor participante que esté sometida a la obligación prevista en el artículo 46, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013 habrá de estar situada en la tierra de sus explotaciones que se halle dentro de la región y será conforme al artículo 46, apartado 2, párrafo segundo, de ese Reglamento.
4. Las obligaciones de los agricultores o los grupos de agricultores participantes garantizarán que las superficies de interés ecológico contiguas a que se refiere el apartado 3 consistan en una o varias de las superficies mencionadas en el artículo 46, apartado 2, párrafo primero, letras a), c), d) y h), del Reglamento (UE) no 1307/2013.
5. Al designar las zonas y establecer las obligaciones a que se refieren los apartados 2 y 3, respectivamente, los Estados miembros tendrán en cuenta, si procede, las estrategias de ámbito nacional o regional vigentes sobre la mitigación de los cambios de la biodiversidad o del clima y la adaptación a ellos, los planes hidrológicos de cuenca o las necesidades determinadas, con vistas a garantizar la coherencia ecológica de la red Natura 2000 a que se refiere el artículo 10 de la Directiva 92/43/CEE o contribuir a la aplicación de la estrategia en materia de infraestructura verde.
6. Antes de establecer las obligaciones de los agricultores, los Estados miembros consultarán a los agricultores o los grupos de agricultores en cuestión y a otras partes interesadas pertinentes. Después de la consulta, los Estados miembros establecerán un plan detallado definitivo de aplicación regional e informarán a las partes interesadas que hayan participado en la consulta y a los agricultores o los grupos de agricultores en cuestión sobre el contenido de dicho plan, incluidos la designación de las zonas y las obligaciones de los agricultores o los grupos de agricultores participantes y, en particular, el porcentaje exacto que cada agricultor tiene que aplicar en su propia explotación. Los Estados miembros facilitarán esa información al agricultor a más tardar el 30 de junio del año anterior a aquel en que se ponga en práctica la aplicación regional o, en el caso del primer año de aplicación del presente Reglamento, con tiempo suficiente para que el agricultor presente su solicitud convenientemente.
Sin perjuicio de los pagos a los agricultores a que se refiere el artículo 43, apartado 9, del Reglamento (UE) no 1307/2013, los Estados miembros se cerciorarán de que se establezcan disposiciones sobre las compensaciones financieras entre agricultores y sobre las sanciones administrativas por incumplimiento de las obligaciones relativas a las superficies de interés ecológico contiguas.
Artículo 47
Normas sobre la aplicación colectiva y los criterios que deben reunir las explotaciones para que se considere que están en estrecha proximidad
1. Los Estados miembros que decidan permitir una aplicación colectiva, como dispone el artículo 46, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1307/2013, establecerán los criterios que han de cumplir las explotaciones que se considere que están en estrecha proximidad, teniendo presente cualquiera de los enunciados siguientes:
a)
agricultores que tengan el 80 % de su explotación en el mismo municipio;
b)
agricultores que tengan el 80 % de su explotación en una zona con un radio que habrán de fijar los Estados miembros y que será como máximo de 15 kilómetros.
2. Los Estados miembros que opten por designar zonas en las que sea posible la aplicación colectiva y por imponer obligaciones a los agricultores o los grupos de agricultores participantes tendrán en cuenta las estrategias de ámbito nacional o regional vigentes sobre la mitigación de los cambios de la biodiversidad o del clima y la adaptación a ellos, los planes hidrológicos de cuenca o las necesidades determinadas, con vistas a garantizar la coherencia ecológica de la red Natura 2000 a que se refiere el artículo 10 de la Directiva 92/43/CEE o contribuir a impulsar la estrategia en materia de infraestructura verde.
3. Entre las obligaciones de los agricultores o los grupos de agricultores participantes a que se refiere el apartado 2 deberá figurar la condición de que las superficies de interés ecológico contiguas consistan en una o varias de las superficies mencionadas en el artículo 46, apartado 2, 1307/2013.
4. Los agricultores que participen en la aplicación colectiva deberán celebrar un acuerdo escrito que contenga datos sobre las disposiciones internas de compensación financiera y las sanciones administrativas por incumplimiento de las obligaciones relativas a la superficie de interés ecológico común.
Artículo 48
Determinación de la proporción entre bosques y tierras agrícolas
1. Los Estados miembros que decidan aplicar el artículo 46, apartado 7, del Reglamento (UE) no 1307/2013 fijarán el porcentaje de bosques comparado con la superficie total de tierras a que se refiere el párrafo primero de ese apartado sobre la base de los datos disponibles de Eurostat. Los datos forestales harán referencia a la definición aplicada por la Organización de las Naciones Unidas para la Agricultura y la Alimentación y excluirán la superficie dedicada a otras tierras forestales. Quedará excluida de la superficie total de tierras la ocupada por las aguas continentales, incluidos los ríos y los lagos.
2. La proporción entre tierras forestales y agrícolas a que se refiere el artículo 46, apartado 7, del Reglamento (UE) no 1307/2013 se calculará utilizando los datos disponibles de Eurostat. Se podrán utilizar otras fuentes de datos si no se dispone de datos de Eurostat sobre las tierras forestales y las tierras agrícolas de la escala necesaria para evaluar la proporción forestal a un nivel de superficie equivalente al nivel LAU 2 o al nivel de una unidad claramente delimitada que cubra una única superficie geográfica contigua que tenga unas condiciones agrícolas similares.
Los Estados miembros deberán demostrar que han utilizado datos actualizados y coherentes sobre las tierras forestales y agrícolas que reflejen, en la medida de lo posible, la situación real.
3. Los datos y cálculos a que se hace referencia en los apartados 1 y 2 tendrán una validez de tres años. Concluido ese período, los Estados miembros que decidan seguir aplicando la exención prevista en el artículo 46, apartado 7, del Reglamento (UE) no 1307/2013 y renovar ese trienio, calcularán de nuevo las proporciones de conformidad con los apartados 1 y 2 del presente artículo utilizando los datos más recientes disponibles.
En caso de que se produzcan cambios en los límites administrativos que afecten a la proporción mencionada en el apartado 2, se evaluarán de nuevo los datos y los cálculos y cualesquiera modificaciones que se introduzcan en la aplicación de la exención se notificarán a la Comisión.
CAPÍTULO 4
PAGO PARA JÓVENES AGRICULTORES
Artículo 49
Acceso de las personas jurídicas al pago para jóvenes agricultores
1. El pago anual a los jóvenes agricultores contemplado en el artículo 50, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013 se concederá a una persona jurídica, independientemente de su forma jurídica, si se cumplen las condiciones siguientes:
a)
la persona jurídica tiene derecho a un pago en virtud del régimen de pago básico o del régimen de pago único por superficie a que se hace referencia en el título III, capítulo 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013 y ha activado derechos de pago o declarado hectáreas admisibles, tal como se contempla en el artículo 50, apartado 4, de dicho Reglamento;
b)
un joven agricultor, en la acepción del artículo 50, apartado 2, del Reglamento (UE) no 1307/2013, ejerce un control efectivo a largo plazo sobre la persona jurídica en lo que respecta a las decisiones relativas a la gestión, los beneficios y los riesgos financieros durante el primer año en que la persona jurídica solicita el pago al amparo del régimen para jóvenes agricultores; cuando varias personas físicas, incluidas las personas que no sean jóvenes agricultores, participen en el capital o la gestión de la persona jurídica, el joven agricultor estará en condiciones de ejercer ese control efectivo a largo plazo de forma individual o en colaboración con otros agricultores;
c)
al menos uno de los jóvenes agricultores que reúnen la condición establecida en la letra b) cumple los criterios de admisibilidad establecidos, en su caso, por los Estados miembros de conformidad con el artículo 50, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013, a menos que los Estados miembros hayan decidido que dichos criterios se apliquen a todos esos jóvenes agricultores.
Cuando una persona jurídica sea individual o conjuntamente controlada por otra persona jurídica, las condiciones establecidas en el párrafo primero, letra b), se aplicarán a cualquier persona física que ejerza el control de esa otra persona jurídica.
2. El pago a que se refiere el artículo 50, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013 dejará de concederse si todos los jóvenes agricultores que cumplen los criterios establecidos en el apartado 1, párrafo primero, letra b), y, en su caso, en el apartado 1, párrafo primero, letra c), han dejado de ejercer el control de la persona jurídica.
3. A los efectos del presente artículo:
a)
cualquier referencia en el artículo 50, apartados 4 a 10, del Reglamento (UE) no 1307/2013 al «agricultor» se entenderá hecha a la persona jurídica mencionada en el presente artículo;
b)
la referencia a la primera presentación de una solicitud para el régimen de pago básico o el régimen de pago único por superficie mencionada en el artículo 50, apartado 2, letra a), del Reglamento (UE) no 1307/2013 se entenderá hecha a la primera solicitud de pago de la persona jurídica al amparo del régimen para jóvenes agricultores;
c)
sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 4 del presente artículo, la referencia que se hace en el artículo 50, apartado 5, segunda frase, del Reglamento (UE) no 1307/2013 a la «instalación» se entenderá hecha a la instalación de los jóvenes agricultores que ejercen el control de la persona jurídica de conformidad con el apartado 1, párrafo primero, letra b), del presente artículo.
4. Cuando varios jóvenes agricultores con arreglo al apartado 1, párrafo primero, letra b), hayan asumido el control de la persona jurídica en diversos períodos, se considerará que la primera asunción de control se ha producido en el momento de la «instalación» contemplada en el artículo 50, apartado 5, segunda frase, del Reglamento (UE) no 1307/2013.
Artículo 50
Acceso de un grupo de personas físicas al pago para jóvenes agricultores
El artículo 49 será aplicable, mutatis mutandis, al grupo de personas físicas a que se refiere el artículo 4, apartado 1, letra a), del Reglamento (UE) no 1307/2013 que, como grupo, cumpla los requisitos establecidos en el artículo 49, apartado 1, letra a), del presente Reglamento.
CAPÍTULO 5
AYUDA ASOCIADA
SECCIÓN 1
Ayuda asociada voluntaria
Artículo 51
Definiciones
A los efectos de la presente sección, se entenderá por «medidas de ayuda asociada» las medidas de aplicación de la ayuda asociada voluntaria contemplada en el artículo 52, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013.
Artículo 52
Principios generales
1. Los Estados miembros determinarán las regiones a que se refiere el artículo 52, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013 con arreglo a criterios objetivos y no discriminatorios tales como las características agronómicas y socioeconómicas y el potencial agrícola regional, o la estructura institucional o administrativa. Dichas regiones pueden ser distintas de las establecidas en el marco de otros regímenes de ayuda previstos en el Reglamento (UE) no 1307/2013.
2. A la hora de determinar los tipos específicos de actividades agrícolas o sectores agrícolas específicos contemplados en el artículo 52, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013, los Estados miembros tendrán en cuenta, en particular, las estructuras y condiciones de producción pertinentes de la región o del sector en cuestión.
3. A los efectos del artículo 52, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013, se considerará que determinados tipos de actividades agrarias o sectores agrícolas específicos afrontan «dificultades» cuando exista riesgo de abandono o de descenso de producción debido, entre otros factores, a la escasa rentabilidad de la actividad realizada, que afecta negativamente al equilibrio económico, social o medioambiental de la región o el sector en cuestión.
Artículo 53
Condiciones de concesión de la ayuda
1. Los Estados miembros establecerán criterios de admisibilidad con respecto a las medidas de ayuda asociada ateniéndose al marco establecido en el Reglamento (UE) no 1307/2013 y a las condiciones previstas en el presente Reglamento.
2. Los Estados miembros fijarán por regiones o sectores los rendimientos y superficies y el número de animales mencionados en el artículo 52, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1307/2013. Estos reflejarán el rendimiento máximo, la superficie cultivada o el número de animales alcanzados en la región o el sector de que se trate durante al menos un año en el período de los cinco años anteriores al año de la decisión a que se hace referencia en el artículo 53, apartado 1, de dicho Reglamento.
El pago anual se expresará como importe de ayuda por unidad. Será el resultado de la razón entre el importe fijado para la financiación de la medida notificada de conformidad con el anexo I, punto 3, letra i), del presente Reglamento, y la superficie o el número de animales que pueden dar derecho a la ayuda en el año de que se trate, o la superficie o el número de animales fijados del modo indicado en el párrafo primero del presente apartado.
3. En caso de que la medida de ayuda asociada tenga por objeto las semillas oleaginosas mencionadas en el Memorándum de Acuerdo entre la Comunidad Económica Europea y los Estados Unidos de América sobre las semillas oleaginosas en el marco del GATT, el total de las superficies máximas que vayan a recibir ayuda notificado por los Estados miembros no podrá superar una superficie máxima para el conjunto de la Unión con el fin de garantizar el cumplimiento de sus compromisos internacionales.
Cuando se supere la superficie máxima mencionada en el párrafo primero, los Estados miembros interesados ajustarán la superficie notificada aplicando el coeficiente de reducción resultante de la razón entre la superficie máxima y el total de las superficies notificadas en el marco de la ayuda a las semillas oleaginosas a que se hace referencia en el párrafo primero.
La Comisión fijará el coeficiente de reducción citado en el párrafo segundo por medio de actos de ejecución adoptados sin aplicar el procedimiento mencionado en el artículo 71, apartados 2 o 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013.
4. En caso de que la medida de ayuda asociada tenga por objeto el ganado vacuno o el ganado ovino y caprino, los Estados miembros incluirán entre las condiciones para poder optar a la ayuda los requisitos de identificación y registro de los animales previstos en el Reglamento (CE) no 1760/2000 del Parlamento Europeo y del Consejo (25) o en el Reglamento (CE) no 21/2004 del Consejo (26), respectivamente.
5. Los Estados miembros no podrán conceder ayudas asociadas por superficie con respecto a superficies que no sean admisibles a tenor del artículo 32, apartados 2, 3 y 4, del Reglamento (UE) no 1307/2013. Cuando los Estados miembros concedan ayudas asociadas para la producción de cáñamo, será de aplicación la condición contemplada en el artículo 32, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1307/2013 y en el artículo 9 del presente Reglamento.
Artículo 54
Coherencia y acumulación de ayudas
1. A los efectos del artículo 52, apartado 8, del Reglamento (UE) no 1307/2013, las medidas previstas en el Reglamento (UE) no 1305/2013 y el Reglamento (UE) no 1308/2013 del Parlamento Europeo y del Consejo (27) se considerarán «otras medidas y políticas de la Unión».
2. Los Estados miembros garantizarán la coherencia entre las siguientes medidas:
a)
medidas de ayuda asociada y medidas aplicadas en el marco de otras medidas y políticas de la Unión;
b)
distintas medidas de ayuda asociada;
c)
medidas de ayuda asociada y medidas financiadas mediante ayudas estatales.
Los Estados miembros velarán por que las medidas de ayuda asociada no interfieran en el correcto funcionamiento de las demás medidas mencionadas en el párrafo primero.
3. Cuando la ayuda en el marco de una medida de ayuda asociada determinada también pueda concederse al amparo de otra medida de ayuda asociada o de una medida aplicada en virtud de otras medidas y políticas de la Unión, los Estados miembros velarán por que los agricultores interesados puedan recibir ayuda destinada a alcanzar el objetivo mencionado en el artículo 52, apartado 5, del Reglamento (UE) no 1307/2013 únicamente en el marco de una de esas medidas.
Artículo 55
Criterios de aprobación por la Comisión
1. A los efectos del artículo 55, apartado 1, letra a), del Reglamento (UE) no 1307/2013, no existirán alternativas cuando:
a)
ninguna otra producción distinta de la que es objeto de la medida de ayuda asociada pueda llevarse a cabo en la región o el sector en cuestión o la continuación de dicha producción requiera cambios significativos en las estructuras de producción, o
b)
la reconversión hacia otros tipos de producción se vea muy limitada por la indisponibilidad de tierras o infraestructuras adaptadas a esa producción, la consiguiente reducción significativa del número de explotaciones agrícolas, la cuantía de las inversiones necesarias derivadas de la reconversión u otros motivos similares.
2. A los efectos del artículo 55, apartado 1, letra b), del Reglamento (UE) no 1307/2013, será necesario asegurar un suministro estable a la industria de transformación local cuando se prevea que la suspensión o la reducción de la producción en la región o el sector en cuestión vayan a repercutir negativamente en la actividad y la viabilidad económica o el empleo en empresas de la fase final de producción que dependen significativamente de esa producción tales como las industrias de transformación de materias primas, los mataderos o las industrias alimentarias. Dichas empresas deberán estar situadas en la región respectiva o habrán de depender significativamente del sector para la continuación de su actividad.
3. A los efectos del artículo 55, apartado 1, letra c), del Reglamento (UE) no 1307/2013, se considerará que existen continuas perturbaciones del mercado correspondiente cuando los agricultores de la región o el sector en cuestión sufran pérdidas económicas debidas, en particular, a la contaminación o degradación de la calidad del medio ambiente derivada de un suceso específico de alcance geográfico limitado.
4. A la hora de evaluar el nivel de las ayudas asociadas resultante de las medidas notificadas por el Estado miembro que vayan a aprobarse, la Comisión tendrá en cuenta el nivel de los pagos directos asociados concedidos durante al menos un año en el período de referencia 2010-2014 con arreglo al artículo 53, apartado 4, del Reglamento (UE) no 1307/2013.
SECCIÓN 2
Pago específico al cultivo del algodón
Artículo 56
Autorización de tierras agrícolas para la producción de algodón
Los Estados miembros establecerán los criterios objetivos en que se basará la autorización de tierras agrícolas de conformidad con el artículo 57, apartado 2, del Reglamento (UE) no 1307/2013.
Dichos criterios se basarán en uno o varios de los elementos siguientes:
a)
la economía agraria de las regiones para las que la producción de algodón es importante;
b)
el estado edafoclimático de las superficies de que se trate;
c)
la gestión de las aguas de regadío;
d)
las rotaciones y las técnicas de cultivo respetuosas con el medio ambiente.
Artículo 57
Autorización de variedades para siembra
A los efectos del artículo 57, apartado 2, del Reglamento (UE) no 1307/2013, los Estados miembros autorizarán las variedades registradas en el catálogo común de las variedades de las especies de plantas agrícolas previsto en la Directiva 2002/53/CE que se adapten a las necesidades del mercado.
Artículo 58
Requisitos de admisibilidad
La siembra de superficies a que se refiere el artículo 57, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013 se producirá cuando se alcance una densidad mínima de plantación que deberá fijar el Estado miembro interesado en función de las condiciones edafoclimáticas y, en su caso, de las características regionales específicas.
Artículo 59
Prácticas agronómicas
Los Estados miembros podrán establecer normas específicas sobre las prácticas agronómicas necesarias para el mantenimiento y la recolección de los cultivos en condiciones de crecimiento normales.
Artículo 60
Autorización de organizaciones interprofesionales
1. Los Estados miembros autorizarán anualmente por un período de un año, que comenzará a más tardar el 1 de marzo, a toda organización interprofesional contemplada en el artículo 59, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013 que presente la correspondiente solicitud a tal fin y:
a)
abarque una superficie total mínima de 4 000 hectáreas, según lo fijado por el Estado miembro, que cumpla los criterios de autorización establecidos en el artículo 56 del presente Reglamento;
b)
integre como mínimo a una empresa desmotadora, y
c)
haya adoptado reglas de funcionamiento interno que tengan por objeto, en particular, las condiciones de afiliación y las cotizaciones, de conformidad con la normativa nacional y de la Unión.
2. Cuando se constate que una organización interprofesional autorizada no respeta los criterios de autorización establecidos en el apartado 1, el Estado miembro retirará la autorización, a no ser que se corrija el incumplimiento de los criterios en cuestión. Si se prevé retirar la autorización, el Estado miembro notificará su intención a la organización interprofesional e indicará las razones de la retirada. El Estado miembro permitirá a la organización interprofesional que presente sus alegaciones durante un plazo de tiempo determinado.
Los agricultores que pertenezcan a una organización interprofesional autorizada cuya autorización sea retirada de acuerdo con el párrafo primero del presente apartado perderán el derecho al incremento de la ayuda previsto en el artículo 60, apartado 2, del Reglamento (UE) no 1307/2013.
Artículo 61
Obligaciones de los productores
1. Un productor no podrá ser miembro de más de una organización interprofesional autorizada, definida con arreglo al artículo 59, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013.
2. El productor afiliado a una organización interprofesional autorizada solamente podrá entregar el algodón producido a una desmotadora que pertenezca a esa misma organización.
3. La participación de los productores en una organización interprofesional autorizada deberá ser fruto de una afiliación voluntaria.
CAPÍTULO 6
NOTIFICACIONES
Artículo 62
Notificaciones referentes a las definiciones y las disposiciones correspondientes
Los Estados miembros notificarán a la Comisión cualesquiera decisiones adoptadas de conformidad con el artículo 4, apartado 2, del Reglamento (UE) no 1307/2013 a más tardar el 31 de enero de 2015. La notificación incluirá información pormenorizada sobre esas decisiones, su justificación y los criterios objetivos en que se haya basado su adopción.
Artículo 63
Notificaciones referentes al coeficiente de reducción con arreglo al artículo 32, apartado 5, del Reglamento (UE) no 1307/2013
Los Estados miembros notificarán a la Comisión cualesquiera decisiones adoptadas en virtud del artículo 8 a más tardar el 31 de enero de 2015. La notificación incluirá información pormenorizada sobre esas decisiones, su justificación y los criterios objetivos en que se haya basado su adopción.
Artículo 64
Notificaciones referentes al pago básico
1. Cuando un Estado miembro notifique a la Comisión sus decisiones en aplicación del artículo 22, apartados 2 y 3, del artículo 24, apartado 10, del artículo 29 y del artículo 40, apartado 4, del Reglamento (UE) no 1307/2013, esa notificación deberá incluir los pormenores de dichas decisiones. Además, en el caso de las decisiones adoptadas en aplicación del artículo 24, apartado 10, del artículo 29 y del artículo 40, apartado 4, del citado Reglamento, se incluirá, cuando proceda, una justificación.
Cuando un Estado miembro notifique a la Comisión sus decisiones en aplicación del artículo 23, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1307/2013, esa notificación incluirá información pormenorizada sobre esas decisiones, su justificación y los criterios objetivos en que se haya basado su adopción, en particular los criterios utilizados para la definición de las regiones de conformidad con el artículo 23, apartado 1, de dicho Reglamento, los criterios utilizados para la división de los límites máximos nacionales entre las regiones con arreglo al artículo 23, apartado 2, de ese Reglamento y los criterios utilizados para cualesquiera modificaciones progresivas anuales con arreglo a lo dispuesto en el artículo 23, apartado 3, de dicho Reglamento.
2. El Estado miembro que decida utilizar las opciones previstas en el artículo 30, apartado 7, el artículo 30, apartado 11, letra b), el artículo 32, apartado 3, letra b), el artículo 32, apartado 5, y el artículo 36, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013 deberá notificar a la Comisión, a más tardar el 31 de enero del primer año de aplicación de tal decisión, los pormenores de esas decisiones, así como su justificación y, cuando proceda, los criterios objetivos en que se haya basado su adopción.
En caso de revisión de la decisión contemplada en el artículo 30, apartado 7, del Reglamento (UE) no 1307/2013, la información mencionada en el párrafo primero del presente apartado se notificará a la Comisión a más tardar el 31 de enero del primer año de aplicación de tal decisión revisada.
3. El Estado miembro que decida utilizar las opciones previstas en el artículo 34, apartados 3 y 4, del Reglamento (UE) no 1307/2013 notificará a la Comisión su decisión a más tardar el 31 de enero del primer año de aplicación de tal decisión.
4. El Estado miembro que decida utilizar las opciones previstas en el artículo 39, apartado 1, párrafo segundo, y en el artículo 40, apartados 2 y 5, del Reglamento (UE) no 1307/2013 notificará a la Comisión, a más tardar el 31 de julio del año anterior al año de la primera aplicación de dicha decisión, los pormenores de esas decisiones, así como su justificación y, cuando proceda, los criterios objetivos en que se haya basado su adopción.
5. El Estado miembro que decida aplicar el régimen de pago único por superficie de conformidad con el artículo 36, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013 notificará anualmente a la Comisión, a más tardar el 1 de septiembre, con respecto al año de solicitud de que se trate, el número total de hectáreas declaradas por los agricultores en aplicación del artículo 36, apartado 2, de dicho Reglamento.
Artículo 65
Notificaciones referentes a la ecologización
1. Los Estados miembros notificarán a la Comisión lo siguiente:
a)
antes del 15 de diciembre de 2014:
i)
si procede, su decisión de calcular el pago mencionado en el artículo 43, apartado 9, del Reglamento (UE) no 1307/2013 de conformidad con el párrafo tercero de ese apartado;
ii)
si procede, su decisión de designar las zonas sensibles adicionales de pastos permanentes a que se refiere el artículo 45, apartado 1, párrafo segundo, del Reglamento (UE) no 1307/2013;
iii)
si procede, su decisión de aplicar el pago mencionado en el artículo 43, apartado 9, del Reglamento (UE) no 1307/2013 a escala regional, como dispone el artículo 47, apartado 2, párrafo segundo, de ese Reglamento;
b)
antes del 15 de diciembre del año de que se trate, la decisión de designar nuevas zonas de pastos permanentes sensibles desde el punto de vista medioambiental con arreglo al artículo 41, párrafo segundo, del presente Reglamento;
c)
antes del 15 de diciembre de cada año, con respecto al año de solicitud de que se trate:
i)
el número total de agricultores que tengan que aplicar al menos una de las obligaciones de ecologización a que se hace referencia en el artículo 43, apartados 2 y 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013 y el número total de hectáreas declaradas por ellos;
ii)
el número total de agricultores eximidos de una o varias prácticas de ecologización y el número de hectáreas declaradas por ellos, el número de agricultores eximidos de todas las prácticas porque cumplen los requisitos del Reglamento (CE) no 834/2007, el número de agricultores eximidos de la obligación de diversificación de los cultivos, así como el número de agricultores eximidos de la obligación de tener superficie de interés ecológico y el número respectivo de hectáreas declaradas por esos agricultores; en esos números no podrán estar incluidos los agricultores que participen en el régimen para los pequeños agricultores;
iii)
el número total de agricultores que apliquen medidas equivalentes, estableciendo la diferencia entre los agricultores que apliquen la equivalencia en virtud del artículo 43, apartado 3, letras a) o b), del Reglamento (UE) no 1307/2013, y el número respectivo de hectáreas declaradas por ellos;
iv)
el número total de agricultores supeditados a la diversificación de cultivos, desglosado por número de agricultores sujetos a una diversificación con dos cultivos y número de agricultores sujetos a una diversificación con tres cultivos, y el número respectivo de hectáreas de tierras de cultivo declaradas por esos agricultores;
v)
el número total de agricultores contabilizados para el cálculo de la proporción entre la superficie de pastos permanentes y la superficie agraria total, y el número total de hectáreas con pastos permanentes declaradas por esos agricultores;
vi)
el número total de agricultores que declaren pastos permanentes sensibles desde el punto de vista medioambiental, el número total de hectáreas de pastos permanentes sensibles desde el punto de vista medioambiental declaradas por esos agricultores y el número total de hectáreas de pastos permanentes sensibles desde el punto de vista medioambiental designadas;
vii)
el número total de agricultores supeditados a la obligación de tener superficie de interés ecológico, el número total de hectáreas de cultivo declaradas por esos agricultores y el número total de hectáreas declaradas como superficie de interés ecológico antes de la aplicación de los factores de ponderación, desglosadas por los tipos de superficies de interés ecológico que se enumeran en el artículo 46, apartado 2, párrafo primero, del Reglamento (UE) no 1307/2013;
viii)
el número total de agricultores que apliquen la obligación de tener superficie de interés ecológico a nivel regional o colectivo y el número total de hectáreas de cultivo declaradas por esos agricultores;
d)
antes del 15 de diciembre de cada año, la proporción de referencia y la proporción anual entre las superficies de pastos permanentes y la superficie agraria total, así como información sobre las obligaciones establecidas a escala de las explotaciones, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 45, apartado 2, párrafo quinto, del Reglamento (UE) no 1307/2013 y en el artículo 44 del presente Reglamento.
2. En la notificación que deben realizar antes del 1 de agosto de 2014 en virtud del artículo 46, apartado 8, del Reglamento (UE) no 1307/2013, los Estados miembros comunicarán a la Comisión lo siguiente:
a)
su decisión sobre cuáles de las superficies enumeradas en el artículo 46, apartado 2, párrafo primero, del Reglamento (UE) no 1307/2013 deben considerarse superficie de interés ecológico, que deberá completarse, antes del 1 de octubre de 2014, con información detallada sobre tales decisiones, en particular sobre las condiciones aplicables a esas superficies como consecuencia de las decisiones tomadas por los Estados miembros;
b)
información pormenorizada sobre la utilización de los factores de conversión y ponderación a que se refiere el artículo 46, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013.
3. En la notificación que deben realizar antes del 1 de agosto del año anterior a la primera aplicación de la decisión pertinente conforme al artículo 46, apartado 8, del Reglamento (UE) no 1307/2013, los Estados miembros comunicarán a la Comisión lo siguiente:
a)
en el caso de los Estados miembros que opten por la aplicación regional a que se refiere el artículo 46, apartado 5, del Reglamento (UE) no 1307/2013, información sobre la definición de las regiones, la designación de las superficies, las superficies seleccionadas a los efectos del artículo 46, apartado 4, del presente Reglamento e información que justifique cómo apoya esta aplicación regional la aplicación de las políticas de la Unión sobre medio ambiente, clima y biodiversidad;
b)
en el caso de los Estados miembros que decidan permitir la aplicación colectiva a que se refiere el artículo 46, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1307/2013, información sobre la designación de las superficies y las superficies seleccionadas a los efectos del artículo 47, apartado 3, del presente Reglamento, en su caso.
4. En la notificación que deben realizar antes del 1 de agosto del año anterior a la primera aplicación de la decisión pertinente conforme al artículo 46, apartado 8, del Reglamento (UE) no 1307/2013, los Estados miembros que cumplan la condición a que se refiere el artículo 46, apartado 7, de dicho Reglamento y decidan aplicar la exención que establece esa disposición, notificarán a la Comisión los pormenores de esa decisión, incluidos los datos y cálculos que demuestren que se cumplen todas las condiciones para acogerse a la exención mencionada en el artículo 46, apartado 7, del Reglamento (UE) no 1307/2013.
El párrafo primero se aplicará, mutatis mutandis, a las decisiones de seguir aplicando la exención prevista en el artículo 46, apartado 7, del Reglamento (UE) no 1307/2013 y de renovar el trienio a que se refiere el artículo 48, apartado 3, del presente Reglamento.
Los Estados miembros notificarán inmediatamente a la Comisión cualesquiera modificaciones que introduzcan en la aplicación de la exención prevista en el artículo 46, apartado 7, del Reglamento (UE) no 1307/2013.
Artículo 66
Notificaciones referentes al pago para jóvenes agricultores
1. El Estado miembro que decida aplicar el artículo 50, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1307/2013 para calcular el pago a los jóvenes agricultores deberá notificar a la Comisión, a más tardar el 31 de enero de 2015, el método de cálculo del pago que haya elegido y el límite máximo establecido de conformidad con el artículo 50, apartado 9, de dicho Reglamento.
2. El Estado miembro que decida establecer criterios de admisibilidad con arreglo al artículo 50, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1307/2013 o aplicar el método de cálculo contemplado en el artículo 50, apartado 10, de dicho Reglamento, deberá notificar tal decisión a la Comisión a más tardar el 31 de enero de 2015.
3. El Estado miembro que decida hacer uso de la opción de volver a calcular el número fijo de hectáreas previsto en el artículo 50, apartado 10, párrafo tercero, del Reglamento (UE) no 1307/2013 deberá notificar tal decisión a la Comisión a más tardar el 1 de agosto del año al que se aplique el nuevo cálculo, presentándole las justificaciones oportunas e indicándole los criterios objetivos en que se ha basado la decisión.
Artículo 67
Notificaciones referentes a la ayuda asociada voluntaria
1. Las notificaciones mencionadas en el artículo 54, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013 incluirán los datos enumerados en el anexo I del presente Reglamento.
2. Con respecto a cada medida de ayuda asociada y de cada uno de los tipos específicos de actividades agrarias o sectores agrícolas específicos de que se trate, los Estados miembros notificarán a la Comisión el número total de beneficiarios, el importe de las ayudas que se hayan concedido, así como la superficie total y el número total de animales por los que se haya abonado efectivamente la ayuda. Tales notificaciones se efectuarán a más tardar el 15 de septiembre del año siguiente a aquel en que se concedan las ayudas.
Artículo 68
Notificaciones referentes a los requisitos mínimos para recibir pagos directos
Los Estados miembros notificarán a la Comisión, a más tardar el 1 de agosto de 2014, cualquier decisión adoptada de acuerdo con el artículo 10 del Reglamento (UE) no 1307/2013.
Artículo 69
Notificaciones referentes al pago redistributivo
Cuando un Estado miembro decida conceder el pago redistributivo con arreglo a lo dispuesto en el título III, capítulo 2, del Reglamento (UE) no 1307/2013, la notificación mencionada en el artículo 41, apartado 1, párrafo segundo, del Reglamento (UE) no 1307/2013 incluirá los detalles de tal decisión, entre ellos los pormenores y la justificación del cálculo del pago redistributivo y, según proceda, información sobre cualquier aplicación regional, con arreglo al artículo 41, apartado 2, de dicho Reglamento y sobre cualquier gradación en el número de hectáreas, de conformidad con el artículo 41, apartado 5, de dicho Reglamento.
Artículo 70
Notificaciones referentes al pago para las zonas con limitaciones naturales
El Estado miembro que decida conceder el pago para las zonas con limitaciones naturales, con arreglo a lo dispuesto en el título III, capítulo 4, del Reglamento (UE) no 1307/2013 notificará a la Comisión, a más tardar el 1 de agosto de 2014, cualquier decisión adoptada de conformidad con el artículo 48 del Reglamento (UE) no 1307/2013. Dicha notificación incluirá los pormenores de tal decisión, entre ellos, cuando proceda, información sobre cualquier restricción de los pagos a determinadas zonas, de conformidad con el artículo 48, apartado 2, del Reglamento (UE) no 1307/2013, sobre cualquier aplicación de los límites máximos contemplados en el artículo 48, apartado 4, de dicho Reglamento y sobre cualquier aplicación regional con arreglo a lo dispuesto en el artículo 48, apartado 5, de dicho Reglamento.
Artículo 71
Notificaciones referentes al régimen de pequeños agricultores
El Estado miembro que decida aplicar el régimen de pequeños agricultores de conformidad con el título V del Reglamento (UE) no 1307/2013 notificará a la Comisión, a más tardar el 1 de agosto de 2014, cualquier decisión adoptada con arreglo a dicho título.
Esa notificación incluirá los pormenores de tal decisión, entre ellos la posible integración automática de los agricultores de conformidad con el artículo 62, apartado 2, del Reglamento (UE) no 1307/2013 y el cálculo del pago con arreglo a lo dispuesto en el artículo 63 de dicho Reglamento.
Los Estados miembros informarán a la Comisión sobre la decisión de financiación contemplada en el artículo 65, apartado 2, del Reglamento (UE) no 1307/2013, sin demora y, a más tardar, el 1 de diciembre del año natural al que se refiera el pago.
Artículo 72
Aplicación del artículo 8, apartado 1, del artículo 41, apartado 4, o del artículo 52, apartado 6, del Reglamento (UE) no 1307/2013 a los miembros de personas jurídicas o grupos
El Estado miembro que decida aplicar el artículo 8, apartado 4, el artículo 41, apartado 8, o el artículo 52, apartado 7, del Reglamento (UE) no 1307/2013 deberá notificar a la Comisión, a más tardar el 1 de agosto de 2014, los pormenores de esas decisiones.
Artículo 73
Reducciones lineales de los pagos
Cuando se apliquen las reducciones lineales contempladas en el artículo 7, apartado 1, párrafo segundo, en el artículo 51, apartado 2, o en el artículo 65, apartado 2, letra c), del Reglamento (UE) no 1307/2013, los Estados miembros notificarán sin demora el porcentaje de reducción aplicado a la Comisión a más tardar el 30 de junio del año siguiente al año natural en que fueron solicitados los pagos directos objeto de la reducción lineal.
Artículo 74
Solicitud de información sobre las medidas adoptadas por los Estados miembros
Cuando sea necesario para garantizar la correcta aplicación de las normas establecidas en el Reglamento (UE) no 1307/2013 o en el presente Reglamento, la Comisión podrá solicitar a los Estados miembros que le faciliten información detallada sobre cualquier medida adoptada para dar aplicación al Reglamento (UE) no 1307/2013 o cualquier norma adoptada por la Comisión sobre la base de dicho Reglamento.
Artículo 75
Informes
1. Si Bulgaria y Rumanía deciden conceder pagos directos nacionales complementarios con arreglo al artículo 18 del Reglamento (UE) no 1307/2013, deberán presentar un informe a la Comisión antes del 30 de junio de 2016. En el informe deberá figurar, con respecto a cada pago directo nacional complementario, el número de beneficiarios, el importe total del pago directo nacional complementario concedido, las hectáreas por las que se haya concedido el pago y, cuando proceda, el porcentaje de la ayuda.
2. El Estado miembro que decida conceder una ayuda nacional transitoria con arreglo al artículo 37, apartado 1, del Reglamento (UE) no 1307/2013 deberá presentar a la Comisión un informe anual, a más tardar el 15 de septiembre del año siguiente a la ejecución de dicha ayuda nacional transitoria. En el informe deberá figurar con respecto a cada sector el número de beneficiarios, el importe de la ayuda nacional transitoria concedida, las hectáreas, el número de animales u otras unidades para las que se haya concedido la ayuda y, cuando proceda, el porcentaje de dicha ayuda.
Artículo 76
Notificación de decisiones a raíz de revisiones
Si una decisión notificada a la Comisión de conformidad con el Reglamento (UE) no 1307/2013 o con el presente Reglamento fuera revisada, se informará a la Comisión de la decisión que resulte de la revisión en un plazo de cuatro semanas a partir de dicha decisión, a menos que el Reglamento (UE) no 1307/2013 fije un plazo diferente para dicha notificación.
Dicha notificación incluirá los pormenores de la decisión y, según proceda, una justificación y los criterios objetivos en que se haya basado la adopción de tal decisión.
CAPÍTULO 7
MODIFICACIÓN, DEROGACIÓN Y ENTRADA EN VIGOR
Artículo 77
Modificación del Reglamento (UE) no 1307/2013
El anexo X del Reglamento (UE) no 1307/2013 se sustituye por el texto que figura en el anexo II del presente Reglamento.
Artículo 78
Derogación
Quedan derogados los Reglamentos (CE) no 1120/2009 y (CE) no 1121/2009.
No obstante, dichos Reglamentos seguirán aplicándose con respecto a las solicitudes de ayuda relativas a los años naturales anteriores al año natural de 2015.
Artículo 79
Entrada en vigor y aplicación
El presente Reglamento entrará en vigor el séptimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Será aplicable con respecto a las solicitudes de ayuda relativas a los años naturales posteriores al año natural de 2014.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 11 de marzo de 2014.