РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 468/2014 НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА
от 16 април 2014 година
за създаване на рамката за сътрудничество в единния надзорен механизъм между Европейската централна банка и националните компетентни органи и с определените на национално равнище органи (Рамков регламент за ЕНМ)
(ЕЦБ/2014/17)
УПРАВИТЕЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз и по-специално член 127, параграф 6 и член 132 от него,
като взе предвид Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка и по-специално член 34 от него,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 г. за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции (1) и по-специално член 4, параграф 3, член 6 и член 33, параграф 2 от него,
като взе предвид Междуинституционалното споразумение между Европейския парламент и Европейската централна банка относно практическите условия и ред за упражняването на демократичната отчетност и надзора над изпълнението на задачите, възложени на Европейската централна банка в рамките на единния надзорен механизъм (2),
като взе предвид проведените публични консултации и анализи в съответствие с член 4, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1024/2013,
като взе предвид предложението на Надзорния съвет и след консултация с националните компетентни органи,
като има предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕС) № 1024/2013 (наричан по-долу „Регламента за ЕНМ“) се създава единният надзорен механизъм (ЕНМ), който се състои от Европейската централна банка (ЕЦБ) и националните компетентни органи (НКО) на участващите държави членки.
(2)
Съгласно рамката на член 6 от Регламента за ЕНМ ЕЦБ е единственият орган, компетентен да изпълнява микропруденциалните задачи, възложени ѝ съгласно член 4 от него, свързани с кредитните институции, установени в участващите държави членки. ЕЦБ отговаря за ефективното и последователно функциониране на ЕНМ и за упражняване на надзор над функционирането на системата въз основа на отговорностите и процедурите по член 6 от Регламента за ЕНМ.
(3)
Когато е целесъобразно и без да се засяга отговорността и отчетността на ЕЦБ във връзка със задачите, възложени ѝ с Регламента за ЕНМ, НКО са отговорни за подпомагането на ЕЦБ при условията, предвидени в Регламента за ЕНМ и в настоящия регламент, при изготвянето и изпълнението на актове, свързани с посочените в член 4 от Регламента за ЕНМ задачи, по отношение на всички кредитни институции, включително подпомагане при осъществяване на дейности по проверка. За тази цел, при изпълнението на задачите по член 4 от Регламента за ЕНМ, НКО следват дадените от ЕЦБ указания.
(4)
ЕЦБ, НКО и определените на национално равнище органи (ОНРО) трябва да изпълняват макропруденциалните задачи, посочени в член 5 от Регламента за ЕНМ, и да следват процедурите за координация, предвидени в него, в настоящия регламент и в съответното право на Съюза, без да се засяга ролята на Евросистемата и на Европейския съвет за системен риск.
(5)
В рамките на ЕНМ съответните надзорни отговорности на ЕЦБ и НКО се разпределят въз основа на значимостта на лицата, които попадат в обхвата на ЕНМ. Настоящият регламент определя по-специално конкретната методология за оценката на тази значимост съгласно изискванията на член 6, параграф 7 от Регламента за ЕНМ. ЕЦБ е компетентна да осъществява пряк надзор по отношение на кредитни институции, финансови холдинги, смесени финансови холдинги, установени в участващи държави членки, и клонове в участващи държави членки на кредитни институции, установени в неучастващи държави членки, които са значими. НКО са отговорни за осъществяването на пряк надзор над по-малко значимите лица, без да се засяга правомощието на ЕЦБ да реши в конкретни случаи да осъществява пряк надзор над такива лица, когато това е необходимо за последователното прилагане на надзорните стандарти.
(6)
За да бъдат взети предвид последните тенденции в законодателството на Съюза в областта на санкциите и съдебната практика на Европейския съд по правата на човека по отношение на принципа за разделение между разследването и фазата на вземане на решения, ЕЦБ ще създаде независимо звено за разследване, което да разследва самостоятелно нарушения на надзорните правила и решения.
(7)
В член 6, параграф 7 от Регламента за ЕНМ се посочва, че ЕЦБ в консултация с НКО и въз основа на предложение от Надзорния съвет трябва да приеме и да оповести рамка за организиране на практическите ред и условия за сътрудничество между ЕЦБ и НКО в рамките на ЕНМ.
(8)
В член 33, параграф 2 от Регламента за ЕНМ се посочва, че ЕЦБ трябва да публикува посредством регламенти и решения подробните оперативни правила за изпълнението на задачите, възложени ѝ с този регламент. Настоящият регламент съдържа разпоредбите за прилагането на член 33, параграф 2 във връзка със сътрудничеството между ЕЦБ и НКО в рамките на ЕНМ.
(9)
В резултат на това с настоящия регламент се доразвиват и определят процедурите за сътрудничество, установени с Регламента за ЕНМ между ЕЦБ и НКО в рамките на ЕНМ, както и с определените на национално равнище органи, когато е уместно, като по този начин се гарантира ефективното и последователното функциониране на ЕНМ.
(10)
ЕЦБ отдава голямо значение на цялостната оценка на кредитните институции, включително на оценката на балансовия отчет, която трябва да извърши преди поемането на задачите си. Това се отнася за всяка държава членка, която се присъединява към еврозоната и съответно към ЕНМ след датата на започването на надзора, в съответствие с член 33, параграф 2 от Регламента за ЕНМ.
(11)
За гладкото функциониране на ЕНМ е от съществено значение между ЕЦБ и НКО да има пълно сътрудничество и същите да обменят цялата информация, която би могла да окаже влияние върху съответните им задачи, по-специално цялата информация, с която НКО разполагат по отношение на процедури, които биха могли да окажат влияние върху сигурността и стабилността на поднадзорно лице или които си взаимодействат с надзорните процедури по отношение на такива лица,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ЧАСТ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и цел
1. В настоящия регламент се установяват правила относно следното:
а)
рамката, посочена в член 6, параграф 7 от Регламента за ЕНМ, а именно рамка за организиране на практическите ред и условия за изпълнението на член 6 от Регламента за ЕНМ по отношение на сътрудничеството в рамките на ЕНМ, която да включва:
i)
конкретната методология за оценката и прегледа на това дали поднадзорно лице е определено като значимо или по-малко значимо в съответствие с установените в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ критерии, както и режимът, който произтича от тази оценка;
ii)
определянето на процедури, включително и срокове, също така във връзка с възможността НКО да изготвят проекти на решения, които да бъдат разглеждани от ЕЦБ, касаещи взаимоотношенията между ЕЦБ и НКО, относно надзора над значимите поднадзорни лица;
iii)
определянето на процедури, включително и срокове, касаещи взаимоотношенията между ЕЦБ и НКО, относно надзора над по-малко значими поднадзорни лица. По-специално съгласно тези процедури от НКО се изисква, в зависимост от отделните случаи, определени в настоящия регламент:
-
да уведомяват ЕЦБ за всяка съществена надзорна процедура;
-
да извършват по искане на ЕЦБ допълнителна оценка на конкретни аспекти на процедурата;
-
да представят на ЕЦБ проекти на съществени надзорни решения, по които ЕЦБ може да изразява становища;
б)
сътрудничество и обмен на информация между ЕЦБ и НКО в рамките на ЕНМ във връзка с процедурите, отнасящи се до значими поднадзорни лица и по-малко значими поднадзорни лица, включително общи процедури, приложими за издаване на лицензи за извършване на дейност на кредитна институция, отнемане на такива лицензи и оценката на придобиването и разпореждането с квалифицирани дялови участия;
в)
процедурите, свързани със сътрудничество между ЕЦБ, НКО и ОНРО по отношение на макропруденциалните задачи и инструменти по смисъла на член 5 от Регламента за ЕНМ;
г)
процедурите, свързани с осъществяването на тясно сътрудничество по смисъла на член 7 от Регламента за ЕНМ и приложими между ЕЦБ, НКО и ОНРО;
д)
процедурите, свързани със сътрудничество между ЕЦБ и НКО по отношение на членове 10-13 от Регламента за ЕНМ, включително за някои аспекти, свързани с надзорната отчетност;
е)
процедурите, свързани с приемането на надзорни решения, чийто адресати са поднадзорни лица и други субекти;
ж)
езиковия режим между ЕЦБ и НКО, и между ЕЦБ и поднадзорните лица и други субекти;
з)
процедурите, приложими към правомощията на ЕЦБ и НКО за налагане на санкции в рамките на ЕНМ във връзка със задачите, възложени на ЕЦБ с Регламента за ЕНМ;
и)
преходните разпоредби.
2. Настоящият регламент не засяга надзорните задачи, които не са възложени на ЕЦБ с Регламента за ЕНМ и които съответно остават в правомощията на националните органи.
3. Настоящият регламент се тълкува по-специално във връзка с Решение ЕЦБ/2004/2 (3) и на Процедурния правилник на Надзорния съвет на Европейската централна банка (4), особено по отношение на вземането на решения в рамките на ЕНМ, включително процедурата, приложима между Надзорния съвет и Управителния съвет по отношение на липсата на възражения от страна на Управителния съвет, посочени в член 26, параграф 8 от Регламента за ЕНМ и в други относими правни актове на ЕЦБ, включително Решение ЕЦБ/2014/16 (5).
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат определенията, които се съдържат в Регламента за ЕНМ, освен ако е предвидено друго, заедно със следните определения:
1.
„лиценз“ е лиценз съгласно определението на член 4, параграф 1, точка 42 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета (6);
2.
„клон“ е клон съгласно определението на член 4, параграф 1, точка 17 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
3.
„общи процедури“ са процедурите, предвидени в част V във връзка с издаване на лиценз за извършване на дейност на кредитна институция, отнемане на лиценз за упражняване на такава дейност и решения във връзка с квалифицирани дялови участия;
4.
„държава членка от еврозоната“ е държава членка, чиято парична единица е еврото;
5.
„група“ е група от предприятия, поне едно от които е кредитна институция, и която се състои от предприятие майка и дъщерните му предприятия или предприятия, свързани помежду си по смисъла на член 22 от Директива 2013/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (7), включително подгрупи от тях;
6.
„съвместен надзорен екип“ е екип от надзорници, отговорен за надзора над значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група;
7.
„по-малко значимо поднадзорно лице“ е както а) по-малко значимо поднадзорно лице в държава членка от еврозоната, така и б) по-малко значимо поднадзорно лице в държава членка извън еврозоната, която е участваща държава членка;
8.
„по-малко значимо поднадзорно лице в държава членка от еврозоната“ е поднадзорно лице, което е установено в държава членка от еврозоната и което не притежава статут на значимо поднадзорно лице по смисъла на член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ;
9.
„национален компетентен орган“ (НКО) е национален компетентен орган съгласно определението на член 2, точка 2 от Регламента за ЕНМ. Това определение не засяга националната правна уредба, по силата на която се възлагат конкретни надзорни задачи на национална централна банка (НЦБ), която не е определена като НКО. В този случай НЦБ изпълнява тези задачи в определената от националното право и настоящия регламент рамка. Позоваването на НКО в настоящия регламент в този случай се прилага според случая спрямо НЦБ за задачите, които са ѝ възложени съгласно националното право;
10.
„НКО в тясно сътрудничество“ е НКО, определен от участваща държава членка в тясно сътрудничество в съответствие с Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (8);
11.
„определен на национално равнище орган“ (ОНРО) е определен на национално равнище орган, както е посочен в член 2, точка 7 от Регламента за ЕНМ;
12.
„ОНРО в тясно сътрудничество“ е всеки ОНРО извън еврозоната, определен от участваща държава членка в тясно сътрудничество за целите и задачите, свързани с член 5 от Регламента за ЕНМ;
13.
„държава членка извън еврозоната“ е държава членка, чиято парична единица не е еврото;
14.
„предприятие майка“ е предприятие майка съгласно определението на член 4, параграф 1, точка 15 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
15.
„участваща държава членка в тясно сътрудничество“ е държава членка извън еврозоната, която е установила тясно сътрудничество с ЕЦБ в съответствие с член 7 от Регламента за ЕНМ;
16.
„значимо поднадзорно лице“ е както а) значимо поднадзорно лице в държава членка от еврозоната, така и б) значимо поднадзорно лице в участваща държава членка извън еврозоната;
17.
„значимо поднадзорно лице в държава членка от еврозоната“ е поднадзорно лице, установено в държава членка от еврозоната, което има статут на значимо поднадзорно лице, съгласно решение на ЕЦБ, основано на член 6, параграф 4 или член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ;
18.
„значимо поднадзорно лице в участваща държава членка извън еврозоната“ е поднадзорно лице, установено в участваща държава членка извън еврозоната, което има статут на значимо поднадзорно лице съгласно решение на ЕЦБ, основано на член 6, параграф 4 или член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ;
19.
„дъщерно предприятие“ е дъщерно предприятие съгласно определението на член 4, параграф 1, точка 16 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
20.
„поднадзорно лице“ е някое от следните: а) кредитна институция, установена в участваща държава членка; б) финансов холдинг, установен в участваща държава членка; в) смесен финансов холдинг, установен в участваща държава членка, при условие че отговаря на условията, посочени в точка 21, буква б); г) клон, установен в участваща държава членка от кредитна институция, която е установена в неучастваща държава членка.
Централен контрагент (ЦК), съгласно определението на член 2, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (9), който е кредитна институция по смисъла на Директива 2013/36/ЕС, се счита за поднадзорно лице съгласно Регламента за ЕНМ, настоящия регламент и съответното право на Съюза, без да се засяга надзорът, извършван над ЦК от съответните НКО, както е посочено в Регламент (ЕС) № 648/2012;
21.
„поднадзорна група“ е някое от следните:
а)
група, чието предприятие майка е кредитна институция или финансов холдинг с главно управление в участваща държава членка;
б)
група, чието предприятие майка е смесен финансов холдинг с главно управление в участваща държава членка, при условие че координатор на финансовия конгломерат по смисъла на Директива 2002/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (10) е орган, компетентен да упражнява надзор над кредитни институции, който е и координатор във функцията си на надзорен орган на кредитни институции;
в)
поднадзорни лица, всяко от които с главно управление в същата участваща държава членка, при условие че те са дълготрайно свързани с централен орган, който извършва надзор над тях, съгласно условията, посочени в член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013, и който е установен в същата участваща държава членка;
22.
„значима поднадзорна група“ е поднадзорна група, която има статут на значима поднадзорна група съгласно решение на ЕЦБ на основание член 6, параграф 4 или член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ;
23.
„по-малко значима поднадзорна група“ е поднадзорна група, която няма статут на значима поднадзорна група по смисъла на член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ;
24.
„надзорна процедура на ЕЦБ“ е всяка дейност на ЕЦБ, насочена към подготовката на издаването на надзорно решение на ЕЦБ, включително общи процедури и налагане на административни имуществени санкции. Всички надзорни процедури на ЕЦБ са предмет на част III. Част III също така се прилага по отношение на налагането на административни имуществени санкции, освен ако в част X е предвидено друго;
25.
„надзорна процедура на НКО“ е всяка дейност на НКО, насочена към подготовката на издаването на надзорно решение от НКО, чийто адресати са едно или повече поднадзорни лица или поднадзорни групи, или един или повече други субекти, включително налагането на административни санкции;
26.
„надзорно решение на ЕЦБ“ е правен акт, който е приет от ЕЦБ при упражняване на възложените ѝ задачи и правомощия с Регламента за ЕНМ под формата на решение на ЕЦБ, чиито адресати са едно или повече поднадзорни лица или поднадзорни групи, или един или повече други субекти, и който не е правен акт с общо приложение;
27.
„трета държава“ е държава, която не е нито държава членка, нито държава членка на Европейското икономическо пространство;
28.
„работен ден“ е ден, който не е събота, неделя или официален празник на ЕЦБ в съответствие с приложимия за ЕЦБ календар (11).
ЧАСТ II
ОРГАНИЗАЦИЯ НА ЕНМ
ДЯЛ 1
СТРУКТУРИ ЗА НАДЗОРА НАД ЗНАЧИМИ И ПО-МАЛКО ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА
ГЛАВА 1
Надзор над значими поднадзорни лица
Член 3
Съвместни надзорни екипи
1. За надзора над всяко значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група в участващи държави членки се създава съвместен надзорен екип. Всеки съвместен надзорен екип се състои от служители от ЕЦБ и от НКО, които са назначени в съответствие с член 4 и които работят под координацията на определен служител на ЕЦБ (наричан по-долу „координатор на СНЕ“) и един или повече подкоординатори от НКО, както е посочено по-надолу в член 6.
2. Без да се засягат другите разпоредби на настоящия регламент, задачите на съвместния надзорен екип включват, но не се ограничават до следното:
а)
изпълнение на процеса по надзорен преглед и оценка (ПНПО), посочен в член 97 от Директива 2013/36/ЕС, за значимото поднадзорно лице или значимата поднадзорна група, над които извършва надзор;
б)
като се отчита ПНПО, участие в изготвянето на план за извършване на надзорни проверки, който да бъде предложен на Надзорния съвет, включително план за извършване на проверки на място, както е предвидено в член 99 от Директива 2013/36/ЕС, за такова значимо поднадзорно лице или такава значима поднадзорна група;
в)
изпълнение на плана за извършване на надзорни проверки, одобрен от ЕЦБ, както и на всички надзорни решения на ЕЦБ по отношение на значимото поднадзорно лице или значимата поднадзорна група, над които извършва надзор;
г)
осигуряване на координация с екипа за извършване на проверки на място, посочен в част XI, относно изпълнението на плана за извършване на проверки на място;
д)
взаимодействие с НКО, когато е уместно.
Член 4
Създаване и състав на съвместните надзорни екипи
1. ЕЦБ отговаря за създаването и състава на съвместните надзорни екипи. Назначаването на служители от НКО в съвместните надзорни екипи се извършва от съответните НКО съгласно параграф 2.
2. В съответствие с принципите, определени в член 6, параграф 8 от Регламента за ЕНМ, и без да се засяга член 31 от него, НКО назначават едно или повече лица от техния персонал като член или членове на съвместен надзорен екип. Служител на НКО може да бъде назначен като член на повече от един съвместен надзорен екип.
3. Независимо от параграф 2, ЕЦБ може да изиска от НКО да промени извършените назначения, ако е целесъобразно с оглед състава на съвместен надзорен екип.
4. Когато повече от един НКО изпълняват надзорни задачи в участваща държава членка или когато в участваща държава членка националното право възлага на НЦБ конкретни надзорни задачи и НЦБ не е НКО, съответните органи координират участието си в съвместните надзорни екипи.
5. ЕЦБ и НКО се консултират помежду си и постигат съгласие относно използването на ресурси на НКО във връзка със съвместните надзорни екипи.
Член 5
Участие на служители от НЦБ на участващи държави членки
1. НЦБ на участващи държави членки, които участват в пруденциалния надзор над значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група съгласно националното им право и които не са НКО, могат също да назначат един или няколко свои служители в съвместен надзорен екип.
2. ЕЦБ се информира за тези назначения и член 4 се прилага съответно.
3. Когато в съвместен надзорен екип са назначени служители от НЦБ на участващи държави членки, позоваванията на НКО във връзка със съвместните надзорни екипи се тълкуват като включващи позоваване на тези НЦБ.
Член 6
Координатор на СНЕ и подкоординатори
1. Координаторът на СНЕ, подпомаган от подкоординатори от НКО съгласно определението на параграф 2, осигурява координацията на работата в рамките на съвместния надзорен екип. За тази цел членовете на съвместния надзорен екип изпълняват указанията на координатора на СНЕ във връзка със задачите си в съвместния надзорен екип. Това не засяга задачите и задълженията им в съответния им НКО.
2. Всеки НКО, който назначава повече от един служител в съвместния надзорен екип, определя един от тях като подкоординатор (наричан по-долу „подкоординатор от НКО“). Подкоординаторите от НКО подпомагат координатора на СНЕ във връзка с организацията и координацията на задачите в съвместния надзорен екип, по-специално по отношение на служителите, които са били назначени от същия НКО, който е назначил и съответния подкоординатор от НКО. Подкоординаторът от НКО може да дава указания на членовете на съвместния надзорен екип, назначени от същия НКО, при условие че същите не противоречат на указанията, дадени от координатора на СНЕ.
ГЛАВА 2
Надзор над по-малко значими поднадзорни лица
Член 7
Участие на служители от други НКО в надзорен екип на НКО
Без да се засяга член 31, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, когато във връзка с надзора над по-малко значими поднадзорни лица ЕЦБ установи, че е целесъобразно да бъдат включени служители от един или повече други НКО в надзорния екип на НКО, ЕЦБ може да поиска от последния да включи служители на такива други НКО.
ДЯЛ 2
НАДЗОР НА КОНСОЛИДИРАНА ОСНОВА И УЧАСТИЕ НА ЕЦБ И НКО В КОЛЕГИИ ОТ НАДЗОРНИ ОРГАНИ
Член 8
Надзор на консолидирана основа
1. ЕЦБ упражнява надзор на консолидирана основа съгласно предвиденото в член 111 от Директива 2013/36/ЕС по отношение на кредитни институции, финансови холдинги или смесени финансови холдинги, които са значими на консолидирана основа, в случай че предприятието майка е или институция майка в участваща държава членка, или институция майка на ЕС, установена в участваща държава членка.
2. Съответният НКО изпълнява задачите на надзорен орган на консолидирана основа по отношение на кредитни институции, финансови холдинги или смесени финансови холдинги, които са по-малко значими на консолидирана основа.
Член 9
ЕЦБ като председател на колегия от надзорни органи
1. Когато ЕЦБ е консолидиращият надзорен орган, тя председателства колегията, създадена съгласно член 116 от Директива 2013/36/ЕС. НКО на участващите държави членки, в които са установени предприятието майка, дъщерните предприятия и значимите клонове по смисъла на член 51 от Директива 2013/36/ЕС, ако има такива, имат правото да участват в колегията като наблюдатели.
2. Ако няма колегия, създадена съгласно член 116 от Директива 2013/36/ЕС, и ако значимо поднадзорно лице има клонове в неучастваща държава членка, които се считат за значими в съответствие с член 51, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС, ЕЦБ създава колегия от надзорни органи с компетентните органи на приемащата държава членка.
Член 10
ЕЦБ и НКО като членове на колегия от надзорни органи
Ако консолидиращият надзорен орган не е в участваща държава членка, ЕЦБ и НКО участват в колегията от надзорни органи в съответствие със следните правила и със съответното право на Съюза:
а)
ако всички поднадзорни лица в участващите държави членки са значими поднадзорни лица, ЕЦБ участва в колегията от надзорни органи като член, докато НКО имат право да участват в същата колегия като наблюдатели;
б)
ако всички поднадзорни лица в участващите държави членки са по-малко значими поднадзорни лица, НКО участват в колегията от надзорни органи като членове;
в)
ако поднадзорните лица в участващите държави членки са както по-малко значими поднадзорни лица, така и значими поднадзорни лица, ЕЦБ и НКО участват в колегията от надзорни органи като членове. НКО на участващите държави членки, в които са установени значимите поднадзорни лица, имат право да участват в колегията от надзорни органи като наблюдатели.
ДЯЛ 3
ПРОЦЕДУРИ ЗА ПРАВОТО НА УСТАНОВЯВАНЕ И СВОБОДНОТО ПРЕДОСТАВЯНЕ НА УСЛУГИ
ГЛАВА 1
Процедури за правото на установяване и свободното предоставяне на услуги в рамките на ЕНМ
Член 11
Право на установяване на кредитни институции в рамките на ЕНМ
1. Всяко значимо поднадзорно лице, което желае да установи клон на територията на друга участваща държава членка, уведомява за намерението си НКО на участващата държава членка, в която се намира главното управление на значимото поднадзорно лице. Информацията се предоставя в съответствие с изискванията на член 35, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС. НКО незабавно информира ЕЦБ за получаването на това уведомление.
2. Всяко по-малко значимо поднадзорно лице, което желае да установи клон на територията на друга участваща държава членка, уведомява своя НКО за намерението си в съответствие с изискванията на член 35, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС.
3. В случай че ЕЦБ не вземе решение за противното в рамките на два месеца от получаване на уведомлението, клонът, посочен в параграф 1, може да бъде установен и да започне дейността си. ЕЦБ съобщава тази информация на НКО на участващата държава членка, в която ще бъде установен клонът.
4. В случай че НКО на държавата членка по произход не вземе решение за противното в рамките на два месеца от получаване на уведомлението, клонът, посочен в параграф 2, може да бъде установен и да започне дейността си. НКО съобщава тази информация на ЕЦБ и на НКО на участващата държава членка, в която ще бъде установен клонът.
5. В случай на промяна на някое от сведенията, съобщени съгласно параграфи 1 и 2, поднадзорното лице изпраща на НКО, който е получил първоначалната информация, писмено уведомление за тази промяна най-малко един месец преди прилагане на промяната. Този НКО уведомява НКО на държавата членка, в която е установен клонът.
Член 12
Упражняване на свободно предоставяне на услуги от кредитни институции в рамките на ЕНМ
1. Всяко значимо поднадзорно лице, което желае да упражнява свободно предоставяне на услуги, като упражнява дейността си на територията на друга участваща държава членка за първи път, уведомява за намерението си НКО на участваща държава членка, в която се намира главното управление на значимото поднадзорно лице. Информацията се предоставя в съответствие с изискванията на член 39, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС. НКО незабавно информира ЕЦБ за получаване на уведомлението. НКО също така съобщава за уведомлението на НКО на участващата държава членка, в която ще се предоставят услугите.
2. Всяко по-малко значимо поднадзорно лице, което желае да упражнява свободно предоставяне на услуги, като упражнява дейността си на територията на друга участваща държава членка за първи път, уведомява своя НКО в съответствие с изискванията на член 39, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС. Уведомлението се съобщава на ЕЦБ и на НКО на участващата държава членка, в която ще се предоставят услугите.
ГЛАВА 2
Процедури за правото на установяване и свободното предоставяне на услуги от кредитни институции, установени в неучастващи държави членки, в рамките на ЕНМ
Член 13
Уведомление за упражняване на правото на установяване в рамките на ЕНМ от кредитни институции, установени в неучастващи държави членки
1. Когато компетентният орган на неучастваща държава членка съобщи информацията по член 35, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС в съответствие с процедурата, уредена в член 35, параграф 3 от нея, на НКО на участващата държава членка, в която ще се установява клонът, този НКО незабавно уведомява ЕЦБ за получаването на това съобщение.
2. В рамките на два месеца от получаването на съобщението от компетентния орган на неучастваща държава членка, ЕЦБ - в случай на клон, който е значим според критериите, установени в член 6 от Регламента за ЕНМ и част IV от настоящия регламент, или съответният НКО - в случай на клон, който е по-малко значим според критериите, установени в член 6 от Регламента за ЕНМ и част IV от настоящия регламент, се подготвя да упражнява надзор над клона в съответствие с членове 40-46 от Директива 2013/36/ЕС, и при необходимост указва условията, при които в интерес на общото благо клонът може да упражнява дейността си в приемащата държава членка.
3. НКО информират ЕЦБ за условията, при които, съгласно националното право и в интерес на общото благо, клон може да упражнява дейност в тяхната държава членка.
4. Промяната на информация, предоставена от кредитната институция, която желае да установи клон по член 35, параграф 2, букви б), в) или г) от Директива 2013/36/ЕС, се съобщава на НКО, посочен в параграф 1.
Член 14
Компетентен орган на приемащата държава членка за клонове
1. В съответствие с член 4, параграф 2 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ упражнява правомощията на компетентния орган на приемащата държава членка, когато клонът е значим по смисъла на член 6, параграф 4 от него.
2. Когато клонът е по-малко значим по смисъла на член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ, правомощията на компетентния орган на приемаща държава членка се упражняват от НКО на участващата държава членка, в която е установен клонът.
Член 15
Уведомление за упражняване на свободно предоставяне на услуги в рамките на ЕНМ от кредитни институции, установени в неучастващи държави членки
Когато компетентният орган на неучастваща държава членка предостави уведомление по смисъла на член 39, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС, адресат на уведомлението е НКО на участващата държава членка, в която ще се упражнява свободното предоставяне на услуги. НКО незабавно информира ЕЦБ за получаването на това уведомление.
Член 16
Компетентен орган на приемащата държава членка за свободно предоставяне на услуги
1. В съответствие с член 4, параграф 2 и в рамките на обхвата на член 4, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ изпълнява задачите на компетентния орган на приемащата държава членка по отношение на кредитни институции, установени в неучастващи държави членки, които упражняват свободно предоставяне на услуги в участващи държави членки.
2. Ако свободното предоставяне на услуги е в интерес на общото благо при спазване на определени условия съгласно националното право на участващите държави членки, НКО информират ЕЦБ за тези условия.
ГЛАВА 3
Процедури за правото на установяване и свободното предоставяне на услуги по отношение на неучастващи държави членки
Член 17
Право на установяване и упражняване на свободно предоставяне на услуги по отношение на неучастващи държави членки
1. Значимо поднадзорно лице, което желае да установи клон или да упражнява свободно предоставяне на услуги на територията на неучастваща държава членка, уведомява съответния НКО за намерението си в съответствие с приложимото право на Съюза. НКО незабавно информира ЕЦБ за получаване на уведомлението. ЕЦБ упражнява правомощията на компетентния орган на държавата членка по произход.
2. По-малко значимо поднадзорно лице, което желае да установи клон или да упражнява свободно предоставяне на услуги на територията на неучастваща държава членка, уведомява съответния НКО за намерението си в съответствие с приложимото право на Съюза. Съответният НКО упражнява правомощията на компетентния орган на държавата членка по произход.
ДЯЛ 4
ДОПЪЛНИТЕЛЕН НАДЗОР НАД ФИНАНСОВИ КОНГЛОМЕРАТИ
Член 18
Координатор
1. ЕЦБ поема задачата на координатор на финансов конгломерат съгласно посочените в съответното право на Съюза критерии по отношение на значимо поднадзорно лице.
2. НКО поема задачата на координатор на финансов конгломерат съгласно посочените в съответното право на Съюза критерии по отношение на по-малко значимо поднадзорно лице.
ЧАСТ III
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ, ПРИЛОЖИМИ ЗА ФУНКЦИОНИРАНЕТО НА ЕНМ
ДЯЛ 1
ПРИНЦИПИ И ЗАДЪЛЖЕНИЯ
Член 19
Общ преглед
В настоящата част се установяват а) общи правила относно прилагането на ЕНМ от ЕЦБ и НКО и б) разпоредбите, които ЕЦБ ще прилага при извършване на надзорна процедура на ЕЦБ.
Общите принципи и разпоредби, приложими между ЕЦБ и НКО в тясно сътрудничество, са посочени в част IX.
Член 20
Задължение за лоялно сътрудничество
ЕЦБ и НКО спазват задължение за лоялно сътрудничество и задължение за обмен на информация.
Член 21
Общо задължение за обмен на информация
1. Без да се засяга правомощието на ЕЦБ да получава пряко или да има пряк достъп до информацията, докладвана текущо от поднадзорните лица, НКО по-специално предоставят на ЕЦБ своевременно и точно цялата информация, която ѝ е необходима за изпълнението на задачите, възложени ѝ по силата на Регламента за ЕНМ. Тази информация включва информация, произтичаща от дейностите на НКО по проверка и на място.
2. При обстоятелства, когато получава информация пряко от юридическите или физическите лица, посочени в член 10, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ предоставя тази информация на съответните НКО своевременно и точно. Тази информация включва по-конкретно информацията, необходима на НКО за изпълнението на ролята им за подпомагане на ЕЦБ.
3. Без да се засяга параграф 2, ЕЦБ предоставя на НКО редовен достъп до актуализирана информация, необходима на НКО за изпълнение на задачите им, свързани с пруденциалния надзор.
Член 22
Право на ЕЦБ да указва на НКО или ОНРО да упражнят правомощията си и да предприемат действия, в случай че ЕЦБ има надзорна задача, но не и свързаните с това правомощия
1. Доколкото е необходимо за изпълнението на възложените ѝ с Регламента за ЕНМ задачи, ЕЦБ може, посредством указания, да изиска от НКО и/или ОНРО да упражнят правомощията си по силата на националното право и в съответствие с установените в него условия и както е предвидено в член 9 от Регламента за ЕНМ, когато Регламентът за ЕНМ не предоставя такива правомощия на ЕЦБ.
2. НКО и/или ОНРО, съобразно член 5 от Регламента за ЕНМ, своевременно информират ЕЦБ за упражняването на тези правомощия.
Член 23
Езиков режим между ЕЦБ и НКО
ЕЦБ и НКО приемат правила относно комуникацията си в рамките на ЕНМ, включително езика/езиците, които ще бъдат използвани.
Член 24
Езиков режим между ЕЦБ и юридически или физически лица, включително поднадзорни лица
1. Всеки документ, който поднадзорно лице или друго юридическо или физическо лице, по отношение на всяко от които се прилагат надзорни процедури на ЕЦБ, изпраща на ЕЦБ, може да бъде изготвен на всеки един от официалните езици на Съюза, избран от поднадзорното лице или субект.
2. ЕЦБ, поднадзорните лица и всички други юридически или физически лица, по отношение на всяко от които се прилагат надзорни процедури на ЕЦБ, могат да постигнат съгласие да използват само един официален език на Съюза в писмената си комуникация, включително по отношение на надзорни решения на ЕЦБ.
Отмяната на такова споразумение за използването на един език засяга само аспектите на надзорната процедура на ЕЦБ, които все още не са извършени.
В случай че участниците в устно изслушване поискат да бъдат изслушани на определен официален език на Съюза, различен от езика на надзорната процедура на ЕЦБ, до ЕЦБ се отправя предизвестие за това изискване с достатъчен срок, така че тя да може да предприеме необходимите мерки.
ДЯЛ 2
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ, СВЪРЗАНИ СЪС ЗАКОНОСЪОБРАЗНОСТ НА ПРОИЗВОДСТВОТО ЗА ПРИЕМАНЕ НА НАДЗОРНИ РЕШЕНИЯ НА ЕЦБ
ГЛАВА 1
Надзорни процедури на ЕЦБ
Член 25
Общи принципи
1. Надзорни процедури на ЕЦБ, които са започнати в съответствие с член 4 и раздел 2 на глава III от Регламента за ЕНМ, се извършват в съответствие с член 22 от Регламента за ЕНМ и разпоредбите на настоящия дял.
2. Разпоредбите на настоящия дял не се прилагат по отношение на процедури, извършвани от Административния съвет за преглед.
Член 26
Страни
1. Страни по надзорна процедура на ЕЦБ са:
а)
тези, които подават заявление;
б)
тези, до които ЕЦБ възнамерява да адресира или е адресирала надзорно решение на ЕЦБ.
2. НКО не се считат за страни.
Член 27
Представителство на страна
1. Страната може да бъде представлявана от представителите ѝ по закон или според устройствените ѝ правила или от друг представител, упълномощен с писмено пълномощно да предприема някои или всички действия, отнасящи се до надзорната процедура на ЕЦБ.
2. Оттеглянето на пълномощното поражда действие само след получаването на писмено оттегляне от ЕЦБ. ЕЦБ потвърждава получаването на такова оттегляне.
3. В случай че страната е назначила представител в надзорна процедура на ЕЦБ, ЕЦБ се свързва само с назначения представител в тази надзорна процедура, освен ако конкретните обстоятелства налагат ЕЦБ да се свърже пряко със страната. В последния случай представителят се информира.
Член 28
Общи задължения на ЕЦБ и на страните по надзорна процедура на ЕЦБ
1. Надзорната процедура на ЕЦБ може да бъде започната служебно или по искане на страна. При спазване на параграф 3, ЕЦБ установява фактите, които са от значение за приемане на окончателното ѝ решение във всяка служебно започната надзорна процедура на ЕЦБ.
2. В оценката си ЕЦБ взема предвид всички относими обстоятелства.
3. При спазване на правото на Съюза, страната се задължава да участва в надзорната процедура на ЕЦБ и да осигурява съдействие за изясняване на фактите. В надзорните процедури на ЕЦБ, започнати по искане на страна, ЕЦБ може да ограничи установяването на фактите до изискване към страната да предостави относимата фактическа информация.
Член 29
Доказателства в надзорните процедури на ЕЦБ
1. За да установи фактите по случая, ЕЦБ използва доказателствата, които счете за целесъобразни след надлежното им разглеждане.
2. При спазване на правото на Съюза, страните оказват съдействие ЕЦБ при установяването на фактите по случая. По-специално, при спазване на ограниченията, свързани с процедурите за налагане на санкции съгласно правото на Съюза, страните представят вярно известните им факти.
3. ЕЦБ може да определи срок, в който страните могат да представят доказателства.
Член 30
Свидетели и вещи лица в надзорните процедури на ЕЦБ
1. ЕЦБ може да изслушва свидетели и вещи лица, ако счете за необходимо.
2. Когато назначава вещо лице, ЕЦБ определя задачата на вещото лице в споразумение и определя срок, в който вещото лице представя доклада си.
3. Когато ЕЦБ изслушва свидетели или вещи лица, те имат право на искане за възстановяване на техните пътни и дневните разходи. Свидетелите имат право на обезщетение за пропуснати доходи, а вещите лица - на договореното възнаграждение за техните услуги, след като са представили заключенията си. Обезщетението се предоставя съгласно разпоредбите, приложими съответно по отношение на обезщетенията на свидетели и възнагражденията на вещи лица от Съда на Европейския съюз.
4. ЕЦБ може да изиска лицата по член 11, параграф 1, буква в) от Регламента за ЕНМ, да присъстват като свидетели в помещенията на ЕЦБ или на всяко друго място в участваща държава членка, определено от ЕЦБ. Когато лице по член 11, параграф 1, буква в) от Регламента за ЕНМ е юридическо лице, физическите лица, които го представляват, са длъжни да присъстват съгласно предходното изречение.
Член 31
Право на изслушване
1. Преди ЕЦБ да може да приеме надзорно решение на ЕЦБ, чийто адресат е страна и което би засегнало неблагоприятно правата на тази страна, на същата трябва да се даде възможност да представи на ЕЦБ писмено становище относно фактите, възраженията и правните основания, относими към надзорното решение на ЕЦБ. Ако счете за целесъобразно, ЕЦБ може да даде на страните възможността да изложат пред ЕЦБ становище относно фактите, възраженията и правните основания, относими към надзорното решение на ЕЦБ в заседание. В уведомлението, с което ЕЦБ дава на страната възможност да представи своето становище, се посочва основното съдържание на подготвяното надзорно решение на ЕЦБ и основните факти, възражения и правни основания, на които ЕЦБ възнамерява да основе решението си. Раздел 1 на глава III от Регламента за ЕНМ не е предмет на разпоредбите на този член.
2. Ако ЕЦБ предостави на страна възможността да изложи становище относно фактите, възраженията и правните основания, относими към надзорното решение на ЕЦБ в заседание, отсъствието на страната не е причина за отлагане на заседанието, освен ако има основателни причини за това. Ако страната има основателни причини, ЕЦБ може да отложи заседанието или да даде на страната възможност да представи писмено становище относно фактите, възраженията и правните основания, относими към надзорното решение на ЕЦБ. ЕЦБ изготвя писмен протокол от заседанието, който се подписва от страните, и предоставя на страните копие от протокола.
3. По правило на страната се дава възможност да представи писменото си становище в срок до две седмици след получаването на изложение, посочващо фактите, възраженията и правните основания, на които ЕЦБ възнамерява да основе надзорното решение на ЕЦБ.
По искане на страната ЕЦБ може да удължи срока при необходимост.
При особени обстоятелства ЕЦБ може да съкрати срока до три работни дни. Срокът се съкращава до три работни дни също и в случаите, обхванати от членове 14 и 15 от Регламента за ЕНМ.
4. Независимо от параграф 3 и при спазване на параграф 5 ЕЦБ може да приеме надзорно решение на ЕЦБ, чийто адресат е страна и което би засегнало неблагоприятно правата на тази страна, без да ѝ дава възможност да представи становище относно фактите, възраженията и правните основания, относими към надзорното решение на ЕЦБ преди приемането му, ако се окаже необходимо приемане на неотложно решение, за да се предотврати значителна вреда за финансовата система.
5. Ако в съответствие с параграф 4 е прието неотложно надзорно решение на ЕЦБ, на страната се дава възможността своевременно след приемането му да представи писмено становище относно фактите, възраженията и правните основания, относими към надзорното решение на ЕЦБ. По правило на страната се дава възможност да представи писменото си становище в срок до две седмици след получаването на надзорното решение на ЕЦБ. По искане от страната ЕЦБ може да удължи срока, като срокът обаче не може да надвишава шест месеца. ЕЦБ преглежда надзорното решение на ЕЦБ с оглед на становището на страната и може да го потвърди, отмени, измени или да го отмени и замени с ново надзорно решение на ЕЦБ.
6. Параграфи 4 и 5 не се прилагат за надзорни процедури на ЕЦБ, свързани със санкции по член 18 от Регламента за ЕНМ и част Х от настоящия регламент.
Член 32
Достъп до преписките в надзорната процедура на ЕЦБ
1. Правото на защита на заинтересованите страни се съблюдава в пълна степен в хода на надзорните процедури на ЕЦБ. За тази цел и след откриването на надзорната процедура на ЕЦБ, страните имат право на достъп до преписката на ЕЦБ при зачитане на законния интерес на юридическите и физическите лица, различни от съответната страна, за опазване на търговските им тайни. Правото на достъп до преписката не включва достъп до поверителна информация. НКО предават своевременно на ЕЦБ всяко получено от тях искане, отнасящо се до достъпа до преписки, свързани с надзорни процедури на ЕЦБ.
2. Преписките се състоят от всички получени, представени или събрани от ЕЦБ документи в хода на надзорната процедура на ЕЦБ, независимо от техния носител.
3. Никоя от разпоредбите на настоящия член не възпрепятства ЕЦБ или НКО да разкриват и използват информация, необходима за доказване на нарушение.
4. ЕЦБ може да определи достъпът до преписка да се предоставя по един или повече от следните начини, като надлежно отчита техническите възможности на страните:
а)
посредством CD-ROM или друго електронно устройство за съхранение на данни, включително такива, които могат да се появят в бъдеще;
б)
чрез копия на достъпната преписка на хартиен носител, изпратени им по пощата;
в)
като ги покани да се запознаят с достъпната преписка в помещенията на ЕЦБ.
5. За целите на настоящия член поверителната информация може да включва вътрешни документи на ЕЦБ и на НКО и кореспонденция между ЕЦБ и НКО или между НКО.
ГЛАВА 2
Надзорни решения на ЕЦБ
Член 33
Мотивиране на надзорните решения на ЕЦБ
1. При спазване на параграф 2 надзорното решение на ЕЦБ се придружава от мотивите за приемането му.
2. Мотивите съдържат основните факти и правните основания, на които се основава надзорното решение на ЕЦБ.
3. При спазване на член 31, параграф 4 ЕЦБ основава надзорното решение на ЕЦБ само на факти и възражения, по които страната е имала възможност да представи становище.
Член 34
Суспензивно действие
Без да се засяга член 278 от ДФЕС и член 24, параграф 8 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ може да реши, че прилагането на надзорно решение на ЕЦБ се спира, а) като посочи това в надзорното решение на ЕЦБ или б) в случаи, различни от искане за преглед от Административния съвет за преглед, по искане на адресата на надзорното решение на ЕЦБ.
Член 35
Уведомление за надзорни решения на ЕЦБ
1. ЕЦБ може да уведоми страна за надзорно решение на ЕЦБ а) устно, б) чрез връчване или доставяне на ръка на копие на надзорното решение, в) чрез препоръчано писмо с обратна разписка, г) чрез експресна куриерска услуга, д) по телефакс или е) по електронен път в съответствие с параграф 10.
2. В случай че представител е упълномощен с писмено пълномощно, ЕЦБ може да уведоми него за надзорното решение на ЕЦБ. В такива случаи ЕЦБ не е задължена да уведомява за надзорното решение на ЕЦБ също и поднадзорното лице, представлявано от такъв представител.
3. В случай на устно уведомяване за надзорно решение на ЕЦБ уведомлението за решението се счита за връчено на адресата, ако служител на ЕЦБ е информирал а) съответното физическо лице, в случай на физическо лице, или б) упълномощен от юридическото лице представител за получаване, в случай на юридическо лице, за надзорното решение на ЕЦБ. В такъв случай своевременно след такова устно уведомяване на адресата се предоставя писмено копие на надзорното решение на ЕЦБ.
4. В случай на уведомяване за надзорно решение на ЕЦБ чрез препоръчано писмо с обратна разписка уведомлението за надзорното решение на ЕЦБ се счита за връчено на адресата на десетия ден след предаването на писмото на доставчика на пощенски услуги, освен ако от обратната разписка е видно, че писмото е получено на различна дата.
5. В случай на уведомяване за надзорно решение на ЕЦБ чрез експресна куриерска услуга уведомлението за надзорното решение на ЕЦБ се счита за връчено на адресата на десетия ден след предаването на писмото на куриерската служба, освен ако от разписката за доставяне от куриерската служба е видно, че писмото е получено на различна дата.
6. За целите на параграфи 4 и 5 надзорното решение на ЕЦБ трябва да бъде адресирано до подходящ за връчване адрес (валиден адрес). Валиден адрес е:
а)
в случая на надзорна процедура на ЕЦБ, започната по искане или по заявление на адресата на надзорно решение на ЕЦБ - адресът, предоставен от адресата в неговото искане или заявление;
б)
в случая на поднадзорно лице - последният служебен адрес на главното управление, предоставен на ЕЦБ от поднадзорното лице;
в)
в случая на физическо лице - последният предоставен на ЕЦБ адрес, а ако на ЕЦБ не е предоставен адрес и физическото лице е служител, ръководител или акционер в поднадзорното лице - служебният адрес на поднадзорното лице в съответствие с буква б).
7. Всяко лице, което е страна по надзорна процедура на ЕЦБ, предоставя на ЕЦБ при поискване валиден адрес.
8. Ако лице е установено или има местожителство в държава, която не е държава членка, ЕЦБ може да изиска от страната да посочи в разумен срок упълномощен получател, който е резидент на държава членка или който има служебни помещения в държава членка. Ако при такова искане не бъде посочен упълномощен получател и съответно докато такъв не бъде посочен, всички съобщения могат да бъдат връчвани в съответствие с параграфи 3-5 и 9 на адреса на страната, предоставен на ЕЦБ.
9. Когато лицето, което е адресат на надзорно решение на ЕЦБ, е предоставило на ЕЦБ номер на факс, ЕЦБ може да уведоми за надзорно решение на ЕЦБ чрез предаване на копие на надзорното решение на ЕЦБ по телефакс. Адресатът се счита за уведомен за надзорното решение на ЕЦБ, ако ЕЦБ получи потвърждение за успешно завършване на доставянето на телефакса.
10. ЕЦБ може да определи критериите, съгласно които надзорно решение на ЕЦБ може да бъде връчено по електронен път или чрез други сравними средства за комуникация.
ДЯЛ 3
ДОКЛАДВАНЕ НА НАРУШЕНИЯ
Член 36
Докладване на нарушения
Всяко лице може добросъвестно да представи доклад пряко на ЕЦБ, ако има основателни причини да счита, че докладът ще разкрие нарушения на правните актове, посочени в член 4, параграф 3 от Регламента за ЕНМ, от кредитни институции, финансови холдинги, смесени финансови холдинги или компетентни органи (включително самата ЕЦБ).
Член 37
Подходяща защита за доклади за нарушения
1. Когато лице добросъвестно изготвя доклад за предполагаеми нарушения на правните актове, посочени в член 4, параграф 3 от Регламента за ЕНМ, от поднадзорни лица или компетентни органи, докладът се третира като защитен доклад.
2. Всички лични данни както на лицето, което изготвя защитен доклад, така и на лицето, за което се предполага, че е отговорно за нарушението, са защитени в съответствие с приложимата правна рамка на Съюза за защита на данните.
3. ЕЦБ не разкрива кое е лицето, което е изготвило защитен доклад, без преди това да получи изричното съгласие на това лице, освен ако такова разкриване е поискано със съдебно разпореждане с оглед на по-нататъшни разследвания или последващо съдебно производство.
Член 38
Процедури за последващите действия във връзка с доклади
1. ЕЦБ оценява всички доклади относно значимите поднадзорни лица. Тя оценява докладите, свързани с по-малко значимите поднадзорни лица, по отношение на нарушения на регламентите или решенията на ЕЦБ. В последния случай, когато НКО получат такива доклади, те ги препращат на ЕЦБ, без да разкриват кое е лицето, което е изготвило доклада, освен ако това лице предостави изричното си съгласие.
2. Без да се засяга параграф 1, ЕЦБ препраща докладите, засягащи по-малко значимите поднадзорни лица, на съответния НКО, без да разкрива кое е лицето, което е изготвило доклада, освен ако това лице предостави изричното си съгласие.
3. ЕЦБ обменя информация с НКО: а) за да оцени дали докладите са изпратени както до ЕЦБ, така и до съответния НКО, и да координира усилията; и б) да се запознае с резултатите от последващите действия във връзка с докладите, препратени до НКО.
4. ЕЦБ използва разумна преценка, когато определя как да оцени получените доклади и какви действия да бъдат предприети.
5. В случай на предполагаеми нарушения от поднадзорни лица съответното поднадзорно лице предоставя на ЕЦБ цялата информация и документи, поискани от нея за оценяване на получените доклади.
6. В случай на предполагаеми нарушения от компетентни органи (различни от ЕЦБ) ЕЦБ изисква от съответния компетентен орган да предостави становището си относно докладваните факти.
7. В годишния си доклад, описан в член 20, параграф 2 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ представя в съкратена или в обобщена форма информация относно получените доклади, така че отделните поднадзорни лица или субекти да не могат да бъдат идентифицирани.
ЧАСТ IV
ОПРЕДЕЛЯНЕ НА СТАТУТА НА ПОДНАДЗОРНО ЛИЦЕ КАТО ЗНАЧИМО ИЛИ ПО-МАЛКО ЗНАЧИМО
ДЯЛ 1
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ, СВЪРЗАНИ С КЛАСИФИКАЦИЯТА КАТО ЗНАЧИМО ИЛИ ПО-МАЛКО ЗНАЧИМО
Член 39
Класифициране на поднадзорно лице на индивидуална основа като значимо
1. Поднадзорно лице се счита за значимо поднадзорно лице, ако ЕЦБ определи това в решение на ЕЦБ, чийто адресат е съответното поднадзорно лице, съгласно членове 43-49, като посочва мотивите за такова решение.
2. Поднадзорно лице престава да бъде класифицирано като значимо поднадзорно лице, ако ЕЦБ определи в решение на ЕЦБ, чийто адресат е поднадзорното лице, че то е по-малко значимо поднадзорно лице или че вече не е поднадзорно лице, като посочва мотивите за такова решение.
3. Поднадзорно лице може да бъде класифицирано като значимо поднадзорно лице въз основа на следното:
а)
неговия размер, определен в съответствие с членове 50-55 (наричан по-долу „критерия за размер“);
б)
неговата значимост за икономиката на Съюза или на участваща държава членка, определена в съответствие с членове 56-58 (наричан по-долу „критерия за икономическа значимост“);
в)
неговата значимост по отношение на трансграничните дейности, определена в съответствие с членове 59 и 60 (наричан по-долу „критерия за трансгранични дейности“);
г)
искане за получаване или получаване на пряка публична финансова помощ от Европейския механизъм за стабилност (ЕМС), както е определено в съответствие с членове 61-64 (наричан по-долу „критерия за пряка публична финансова помощ“);
д)
факта, че поднадзорното лице е една от трите най-значими кредитни институции в участваща държава членка, както е определено в съответствие с членове 65 и 66.
4. Значимите поднадзорни лица подлежат на пряк надзор от ЕЦБ, освен ако определени обстоятелства оправдават надзор от съответния НКО в съответствие с дял 9 на настоящата част.
5. ЕЦБ също така осъществява пряк надзор над по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група съгласно решение на ЕЦБ, прието в съответствие с член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ, според което ЕЦБ ще упражнява пряко всички съответни правомощия по член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ. За целите на ЕНМ такова по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група се класифицират като значими.
6. Преди вземането на решенията на ЕЦБ по настоящия член ЕЦБ провежда консултации със съответните НКО. За всяко посочено в настоящия член решение на ЕЦБ също така се уведомяват съответните НКО.
Член 40
Класифициране на поднадзорни лица, които са част от група, като значими
1. Ако едно или повече поднадзорни лица са част от поднадзорна група, критериите за определяне на значимостта се определят на най-високото равнище на консолидация в участващите държави членки в съответствие с разпоредбите на дялове 3-7 на част IV.
2. Всяко от поднадзорните лица, съставляващо част от поднадзорна група, се счита за значимо поднадзорно лице във всеки от следните случаи:
а)
ако поднадзорната група на най-високото си равнище на консолидация в участващите държави членки отговаря на критерия за размер, критерия за икономическа значимост или критерия за трансгранични дейности;
б)
ако едно от поднадзорните лица, съставляващо част от поднадзорната група, отговаря на критерия за пряка публична финансова помощ;
в)
ако едно от поднадзорните лица, съставляващо част от поднадзорната група, е една от трите най-значими кредитни институции в участваща държава членка.
3. Когато поднадзорна група е определена, че е значима или че вече не е значима, ЕЦБ приема решение на ЕЦБ за класификацията като значимо поднадзорно лице или за премахване на класификацията като значимо поднадзорно лице, като определя началната и крайна дата на пряк надзор от ЕЦБ над всяко поднадзорно лице, съставляващо част от въпросната поднадзорна група, в съответствие с критериите и процедурите, уредени в член 39.
Член 41
Специални разпоредби по отношение на клонове на кредитни институции, установени в неучастващи държави членки
1. Всички клонове, открити в една и съща участваща държава членка от кредитна институция, която е установена в неучастваща държава членка, се считат за едно поднадзорно лице за целите на настоящия регламент.
2. Клонове, открити в различни участващи държави членки от кредитна институция, която е установена в неучастваща държава членка, се третират самостоятелно като отделни поднадзорни лица за целите на настоящия регламент.
3. Без да се засяга параграф 1, клоновете на кредитна институция, която е установена в неучастваща държава членка, се оценяват самостоятелно като отделни поднадзорни лица и отделно от дъщерните предприятия на същата кредитна институция, при определяне дали е изпълнен някой от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ.
Член 42
Специални разпоредби по отношение на дъщерни предприятия на кредитни институции, установени в неучастващи държави членки и трети държави
1. Дъщерни предприятия, установени в една или повече участващи държави членки от кредитна институция, чието главно управление е в неучастваща държава членка или в трета държава, се оценяват отделно от клоновете на тази кредитна институция при определяне дали е изпълнен някой от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ.
2. Следните дъщерни предприятия се оценяват отделно при определяне дали е изпълнен някой от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ:
а)
тези, които са установени в участваща държава членка;
б)
тези, които принадлежат към група, главното управление на чието предприятие майка е в неучастваща държава членка или в трета държава; и
в)
тези, които не принадлежат към поднадзорна група в участващи държави членки.
ДЯЛ 2
ПРОЦЕДУРА ЗА КЛАСИФИЦИРАНЕ НА ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА КАТО ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА
ГЛАВА 1
Класифициране на поднадзорно лице като значимо
Член 43
Преглед на статута на поднадзорно лице
1. Освен ако е предвидено друго в настоящия регламент, ЕЦБ извършва преглед най-малко на годишна база дали значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група продължава да отговаря на някой от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ.
2. Освен ако е предвидено друго в настоящия регламент, всеки НКО извършва преглед най-малко на годишна база дали по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група отговаря на някой от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ. В случай на по-малко значима поднадзорна група, съответният НКО на участващата държава членка, в която е установено предприятието майка, определено на най-високото равнище на консолидация в участващите държави членки, извършва този преглед.
3. ЕЦБ може да извършва преглед по всяко време, след като получи съответна информация, по-специално в посочените в член 52 случаи, относно това а) дали поднадзорно лице отговаря на някой от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ и б) дали значимо поднадзорно лице вече не отговаря на някой от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ.
4. Ако НКО прецени, че по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група отговаря на някой от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ, съответният НКО своевременно информира ЕЦБ.
5. По искане на ЕЦБ или на НКО, ЕЦБ и съответният НКО си сътрудничат при определяне на това дали са изпълнени някои от критериите, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ, по отношение на поднадзорно лице или поднадзорна група.
6. Ако ЕЦБ а) реши да поеме прекия надзор над поднадзорно лице или поднадзорна група или б) реши, че прекият надзор над поднадзорно лице или поднадзорна група от ЕЦБ се прекратява, ЕЦБ и съответният НКО си сътрудничат с оглед осигуряването на плавен преход на надзорните компетенции. По-специално се изготвя доклад от съответния НКО, в който се посочват сведения за упражнявания до момента надзор и профила на риска на поднадзорното лице, когато ЕЦБ поема прекия надзор над поднадзорно лице, и от ЕЦБ, когато съответният НКО стане компетентен да упражнява надзор над това лице.
7. ЕЦБ определя дали поднадзорно лице или поднадзорна група са значими, като използва критериите, посочени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ, по предвидения в него ред, а именно: а) размер; б) значимост за икономиката на Съюза или на участваща държава членка; в) значимост на трансграничните дейности; г) искане за получаване или получаване на публична финансова помощ пряко от ЕМС; д) факта, че то е една от трите най-значими кредитни институции в участваща държава членка.
Член 44
Процедура, прилагана при определяне на значимостта на поднадзорно лице
1. При вземане на решения относно класификацията като значими на поднадзорно лице или поднадзорна група съгласно настоящия дял и освен ако е предвидено друго, ЕЦБ прилага процедурните правила на дял 2 от част III от настоящия регламент.
2. ЕЦБ уведомява писмено в предвидения в член 45 срок всяко заинтересовано поднадзорно лице за решение на ЕЦБ относно класификацията като значими на поднадзорно лице или поднадзорна група, като също така съобщава това решение на съответния НКО. По отношение на поднадзорни лица, които са част от значима поднадзорна група, ЕЦБ съобщава решението на ЕЦБ на поднадзорното лице на най-високото равнище на консолидация в участващите държави членки и гарантира, че всички поднадзорни лица в рамките на значимата поднадзорна група са надлежно информирани.
3. За поднадзорни лица, които не са уведомени от ЕЦБ съгласно параграф 1, списъкът, посочен в член 49, параграф 2, служи за уведомление за класификацията им като по-малко значими.
4. ЕЦБ предоставя на всяко съответно поднадзорно лице възможността да представи писмено становище преди приемането на решението на ЕЦБ съгласно параграф 1.
5. Освен това ЕЦБ предоставя възможност на съответните НКО съгласно член 39, параграф 6 да представят писмени съображения и становища, които следва да бъдат надлежно разгледани от ЕЦБ.
6. Поднадзорно лице или поднадзорна група се класифицират като значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група от датата на уведомлението за решението на ЕЦБ, определящо ги като значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група.
ГЛАВА 2
Начало и край на прекия надзор от ЕЦБ
Член 45
Начало на прекия надзор от ЕЦБ
1. ЕЦБ определя в решение на ЕЦБ датата, на която поема прекия надзор над поднадзорно лице или поднадзорна група, които са класифицирани като значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група. Това решение на ЕЦБ може да съвпада с решението по член 44, параграф 2. При спазване на параграф 2 ЕЦБ уведомява за това решение на ЕЦБ всяко заинтересовано поднадзорно лице най-малко един месец преди датата, на която ще поеме прекия надзор.
2. Ако ЕЦБ поема прекия надзор над поднадзорно лице или поднадзорна група въз основа на искане за пряка публична финансова помощ от ЕМС или при получаване на такава, ЕЦБ своевременно уведомява за решението на ЕЦБ по параграф 1 всяко заинтересовано поднадзорно лице най-малко една седмица преди датата, на която ще поеме прекия надзор.
3. ЕЦБ предоставя копия от решенията на ЕЦБ по параграф 1 на съответните НКО.
4. ЕЦБ поема прекия надзор над поднадзорно лице или поднадзорна група най-късно 12 месеца след датата, на която ЕЦБ уведомява това поднадзорно лице или поднадзорна група за решението на ЕЦБ съгласно член 44, параграф 2.
5. За целите на настоящия член в случай на поднадзорна група ЕЦБ уведомява поднадзорното лице на най-високото равнище на консолидация в участващите държави членки за решението на ЕЦБ и гарантира, че всички поднадзорни лица в рамките на тази група са надлежно информирани до определения краен срок.
Член 46
Край на прекия надзор от ЕЦБ
1. Когато определи, че прекият надзор от ЕЦБ над поднадзорно лице или поднадзорна група ще приключи, ЕЦБ издава решение на ЕЦБ до всяко заинтересовано поднадзорно лице, в което посочва датата и причините за края на прекия надзор. ЕЦБ приема такова решение най-малко един месец преди датата, на която ще приключи прекият надзор от ЕЦБ. ЕЦБ също така предоставя копие от това решение на ЕЦБ на съответните НКО. Член 45, параграф 5 се прилага съответно.
2. Преди приемането на решение на ЕЦБ по параграф 1, ЕЦБ предоставя на всяко от съответните поднадзорни лица възможността да представят писмени становища.
3. Всяко решение на ЕЦБ, което посочва датата, на която приключва прекият надзор от ЕЦБ над поднадзорно лице, може да се издаде заедно с решението, което класифицира това поднадзорно лице като по-малко значимо.
Член 47
Основания за прекратяване на прекия надзор от ЕЦБ
1. В случай на значимо поднадзорно лице, което е класифицирано като такова въз основа на неговия а) размер, б) значимост за икономиката на Съюза или на участваща държава членка или в) значимост на трансграничните дейности, или защото е част от поднадзорна група, която отговаря най-малко на един от тези критерии, ЕЦБ приема решение на ЕЦБ, с което се прекратява класификацията му като значимо поднадзорно лице и прекия надзор, ако в продължение на три последователни календарни години не е изпълнен нито един от посочените по-горе критерии, предвидени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ, нито на индивидуална основа, нито от поднадзорната група, към която принадлежи поднадзорното лице.
2. В случай на поднадзорно лице, което е класифицирано като значимо въз основа на това, че е поискана пряка публична финансова помощ от ЕМС по отношение на а) самото лице, б) поднадзорната група, към която принадлежи поднадзорното лице или в) поднадзорно лице, което принадлежи към тази група и което не е значимо на други основания, ЕЦБ приема решение на ЕЦБ, с което се прекратява класификацията му като значимо поднадзорно лице и прекия надзор, ако пряката публична финансова помощ е отказана, изцяло върната или прекратена. Такова решение в случай на връщане или на прекратяване на пряката публична финансова помощ може да се вземе само след изтичането на три календарни години след цялостното връщане или прекратяване на пряката публична финансова помощ.
3. В случай на поднадзорно лице, което е класифицирано като значимо въз основа на това, че е една от трите най-значими кредитни институции в участваща държава членка, както е определено в съответствие с членове 65-66, или принадлежи към поднадзорна група на такава кредитна институция и което не е значимо на други основания, ЕЦБ приема решение на ЕЦБ, с което се прекратява класификацията му като значимо поднадзорно лице и прекия надзор, ако в продължение на три последователни календарни години, съответното поднадзорно лице не е една от трите най-значими кредитни институции в участваща държава членка.
4. В случай на поднадзорно лице, над което ЕЦБ упражнява пряк надзор съгласно решение на ЕЦБ, прието въз основа на член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ и което не е значимо на други основания, ЕЦБ приема решение на ЕЦБ, с което прекратява прекия надзор от ЕЦБ, ако според разумната ѝ преценка вече не е необходим пряк надзор за осигуряване последователното прилагане на високи надзорни стандарти.
Член 48
Висящи процедури
1. Ако се осъществява промяна на компетентността между ЕЦБ и НКО, органът, чиято компетентност се прекратява (наричан по-долу „органът, чиято компетентност се прекратява“), уведомява органа, който става компетентен (наричан по-долу „органът, поемащ надзора“), за всяка официално започната надзорна процедура, по която се изисква решение. Органът, чиято компетентност се прекратява, предоставя тази информация незабавно, след като узнае за предстоящата промяна на компетентността. Органът, чиято компетентност се прекратява, актуализира тази информация непрекъснато и като общо правило на месечна основа, когато е налична нова информация за докладване относно надзорна процедура. Органът, поемащ надзора, може да разреши в надлежно обосновани случаи докладване с по-малка периодичност. За целите на членове 48 и 49 надзорна процедура е надзорна процедура на ЕЦБ или НКО.
Преди да се осъществи промяната на компетентността, органът, чиято компетентност се прекратява, установява контакт с органа, поемащ надзора, своевременно след официалното започване на всяка нова надзорна процедура, която изисква решение.
2. Ако надзорната компетентност се промени, органът, чиято компетентност се прекратява, полага усилия да приключи висящите надзорни процедури, изискващи решение преди датата, на която възниква промяната на надзорната компетентност.
3. Ако официално започната надзорна процедура, изискваща решение, не може да бъде завършена преди датата, на която възниква промяната на надзорната компетентност, органът, чиято компетентност се прекратява, остава компетентен да завърши висящата надзорна процедура. За тази цел органът, чиято компетентност се прекратява, запазва и всички съответни правомощия до завършването на надзорната процедура. Органът, чиято компетентност се прекратява, завършва въпросната висяща надзорна процедура в съответствие с приложимото право, съгласно запазените си правомощия. Органът, чиято компетентност се прекратява, уведомява органа, поемащ надзора, преди вземането на всяко решение в надзорна процедура, която е била висяща преди промяната на компетентността. Той предоставя на органа, поемащ надзора, копие на взетото решение и всички документи, свързани с това решение.
4. Чрез дерогация от параграф 3 ЕЦБ може да реши в рамките на един месец от получаването на информацията, необходима за завършването на оценката ѝ на съответната официално започната надзорна процедура, и след консултация със съответния НКО, да поеме съответната надзорна процедура. Ако с оглед на националното право се изисква решение на ЕЦБ преди края на срока за оценка, посочен в предходното изречение, НКО предоставя на ЕЦБ необходимата информация и определя по-специално срока, в рамките на който ЕЦБ трябва да реши дали възнамерява да поеме процедурата или не. Когато поеме надзорна процедура, ЕЦБ уведомява съответния НКО и страните за решението си да поеме съответната надзорна процедура. ЕЦБ посочва в решението на ЕЦБ последиците от поемане на такава надзорна процедура.
5. ЕЦБ и съответният НКО си сътрудничат във връзка със завършването на всяка висяща процедура, като за целта могат да обменят всякаква относима информация.
6. Настоящият член не се прилага по отношение на общи процедури.
ГЛАВА 3
Списък на поднадзорните лица
Член 49
Публикуване
1. ЕЦБ публикува списък, съдържащ името на всяко поднадзорно лице и поднадзорна група, над които ЕЦБ упражнява пряк надзор, като посочва, когато е от значение за поднадзорното лице, поднадзорната група, към която то принадлежи, и конкретното правно основание за този пряк надзор. В случай на класификация като значими въз основата на критерия за размер, списъкът включва общата стойност на активите на поднадзорното лице или поднадзорната група. ЕЦБ публикува също и имената на поднадзорните лица, които, въпреки че отговарят на един от критериите, посочени в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ, и следователно биха могли да бъдат класифицирани като значими, се считат за по-малко значими от ЕЦБ заради определени обстоятелства в съответствие с дял 9 на част IV, в резултат на което ЕЦБ не упражнява пряк надзор над тях.
2. ЕЦБ публикува списък, съдържащ името на всяко поднадзорно лице, над което НКО упражнява надзор, и името на съответния НКО.
3. Списъците, посочени в параграфи 1 и 2, се публикуват в електронен вид и са достъпни на уебсайта на ЕЦБ.
4. Списъците, посочени в параграфи 1 и 2, подлежат на редовна актуализация.
ДЯЛ 3
ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ЗНАЧИМОСТТА ВЪЗ ОСНОВА НА РАЗМЕРА
Член 50
Определяне на значимостта въз основа на размера
1. Дали поднадзорно лице или поднадзорна група са значими въз основа на критерия за размер се определя чрез позоваване на общата стойност на техните активи.
2. Поднадзорно лице или поднадзорна група се класифицират като значими, ако общата стойност на неговите/нейните активи надвишава 30 милиарда евро (наричан по-долу „праг на размера“).
Член 51
Основа за определяне дали поднадзорно лице е значимо или не според критерия за размер
1. Ако поднадзорното лице е част от поднадзорна група, общата стойност на активите му се определя въз основа на пруденциалното консолидирано отчитане в края на годината за поднадзорната група в съответствие с приложимото право.
2. Ако общите активи не могат да бъдат определени въз основа на данните, посочени в параграф 1, общата стойност на активите се определя въз основа на последния одитиран консолидиран годишен отчет, изготвен в съответствие с Международните стандарти за финансово отчитане (МСФО), приложими в рамките на Съюза в съответствие с Регламент (ЕО) № 1606/2002 на Европейския парламент и на Съвета (12), а ако този годишен отчет не е наличен, консолидирания годишен отчет, изготвен в съответствие с приложимите национални счетоводни закони.
3. Ако поднадзорното лице не е част от поднадзорна група, общата стойност на активите се определя въз основа на пруденциалното индивидуално отчитане в края на годината в съответствие с приложимото право.
4. Ако общите активи не могат да бъдат определени чрез използване на данните по параграф 3, общата стойност на активите се определя въз основа на последния одитиран годишен отчет, изготвен в съответствие с МСФО, приложими в рамките на Съюза в съответствие с Регламент (ЕО) № 1606/2002, а ако този годишен отчет не е наличен, годишния отчет, изготвен в съответствие с приложимите национални счетоводни закони.
5. Ако поднадзорното лице е клон на кредитна институция, която е установена в неучастваща държава членка, общата стойност на неговите активи се определя на базата на статистическите данни, отчетени съгласно Регламент (ЕО) № 25/2009 (ЕЦБ/2008/32) на Европейската централна банка (13).
Член 52
Основа за определяне на значимостта според критерия за размер при специфични или извънредни обстоятелства
1. Ако по отношение на по-малко значимо поднадзорно лице е налице извънредна съществена промяна в обстоятелствата, относими за определяне на значимостта въз основа на критерия за размер, съответният НКО извършва преглед дали прагът на размера продължава да се спазва или не.
Ако такава промяна настъпи по отношение на значимо поднадзорно лице, ЕЦБ извършва преглед дали прагът на размера продължава да се спазва или не.
Извънредна съществена промяна в обстоятелствата, относими за определяне на значимостта въз основа на критерия за размер, включва някое от следните: а) сливането на две или повече кредитни институции, б) продажбата или прехвърлянето на съществена част от търговско предприятие, в) прехвърлянето на акции на кредитна институция, така че тя вече не принадлежи към поднадзорна група, към която е принадлежала преди продажбата, г) окончателното решение за извършване на организирана ликвидация на поднадзорното лице (или група), д) съпоставими фактически положения.
2. По-малко значимо поднадзорно лице, а в случай на по-малко значима поднадзорна група, по-малко значимото поднадзорно лице на най-високото равнище на консолидация в участващите държави членки, информира съответния НКО за всяка промяна, посочена в параграф 1.
Значимо поднадзорно лице, а в случай на значима поднадзорна група, поднадзорното лице на най-високото равнище на консолидация в участващите държави членки, информира ЕЦБ за всяка промяна, посочена в параграф 1.
3. Чрез дерогация от правилото за трите години, предвидено в член 47, параграфи 1-3, и в случай на извънредни обстоятелствата, включително посочените в параграф 1, ЕЦБ решава в консултация с НКО, дали засегнатите поднадзорни лица са значими или по-малко значими и датата, от която се извършва надзорът от ЕЦБ или НКО.
Член 53
Групи от консолидирани предприятия
1. За целите на определянето на значимостта въз основа на критерия за размер, поднадзорната група от консолидирани предприятия се състои от предприятията, които трябва да се консолидират за пруденциални цели в съответствие с правото на Съюза.
2. За целите на определянето на значимостта въз основа на критерия за размер, поднадзорната група от консолидирани предприятия включва дъщерни предприятия и клонове в неучастващи държави членки и трети държави.
Член 54
Метод на консолидация
Методът на консолидация е методът на консолидация, приложим в съответствие с правото на Съюза за пруденциални цели.
Член 55
Метод за изчисляване на общите активи
За целите на определянето на значимостта на кредитна институция въз основа на критерия за размер, „общата стойност на активите“ се извежда от реда „общо активи“ на счетоводния баланс, изготвен в съответствие с правото на Съюза за пруденциални цели.
ДЯЛ 4
ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ЗНАЧИМОСТТА ВЪЗ ОСНОВА НА ЗНАЧИМОСТТА ЗА ИКОНОМИКАТА НА СЪЮЗА ИЛИ НА УЧАСТВАЩА ДЪРЖАВА ЧЛЕНКА
Член 56
Праг на национална икономическа значимост
Поднадзорно лице, установено в участваща държава членка, или поднадзорна група, чието предприятие майка е установено в участваща държава членка, се класифицира като значимо въз основа на значимостта му за икономиката на съответната участваща държава членка, ако:
(праг на национална икономическа значимост)
и
А ≥ 5 милиарда евро
където
А
е общата стойност на активите, определена в съответствие с членове 51-55 за дадена календарна година, и
Б
е брутният вътрешен продукт по пазарни цени, определен в точка 8.89 от приложение А към Регламент (ЕС) № 549/2013 на Европейския парламент и на Съвета (14) (ЕСС 2010), публикуван от Евростат за дадената календарна година.
Член 57
Критерии за определяне на значимостта въз основа на значимостта за икономиката на Съюза или на участваща държава членка
1. ЕЦБ взема предвид следните критерии, по-специално при оценяване на това дали поднадзорно лице или поднадзорна група са значими или не за икономиката на Съюза или на участваща държава членка по причини, различни от посочените в член 56:
а)
значимостта на поднадзорното лице или поднадзорната група за конкретни икономически сектори в Съюза или в участваща държава членка;
б)
взаимосвързаността на поднадзорното лице или поднадзорната група с икономиката на Съюза или на участваща държава членка;
в)
заменяемостта на поднадзорното лице или поднадзорната група, както като участник на пазара, така и като доставчик на услуги за клиенти;
г)
стопанската, структурната или оперативната сложност на поднадзорното лице или поднадзорната група.
2. Член 52, параграф 3 се прилага съответно.
Член 58
Определяне на значимостта въз основа на значимостта за икономиката на участваща държава членка по искане на НКО
1. НКО може да уведоми ЕЦБ, че счита поднадзорно лице за значимо по отношение на националната му икономика.
2. ЕЦБ оценява уведомлението на НКО на основата на критериите, изложени в член 57, параграф 1.
3. Член 57 се прилага съответно.
ДЯЛ 5
ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ЗНАЧИМОСТТА ВЪЗ ОСНОВА НА ЗНАЧИМОСТТА НА ТРАНСГРАНИЧНИТЕ ДЕЙНОСТИ
Член 59
Критерии за определяне на значимостта въз основа на значимостта на трансграничните дейности на поднадзорна група
1. Поднадзорна група може да бъде счетена за значима от ЕЦБ въз основа на трансграничните ѝ дейности, само когато предприятието майка на поднадзорната група е установило дъщерни предприятия, които сами по себе си са кредитни институции, в повече от една друга участваща държава членка.
2. Поднадзорна група може да бъде счетена за значима от ЕЦБ въз основа на трансграничните ѝ дейности, само ако общата стойност на активите ѝ надхвърля 5 милиарда евро и:
а)
съотношението на трансграничните ѝ активи към общия размер на активите ѝ е над 20 %; или
б)
съотношението на трансграничните ѝ пасиви към общия размер на пасивите ѝ е над 20 %.
3. Член 52, параграф 3 се прилага съответно.
Член 60
Трансгранични активи и пасиви
1. „Трансгранични активи“ в контекста на поднадзорна група са частта от общия размер на активите, по отношение на която контрагентът е кредитна институция или друго юридическо или физическо лице, намиращо се в участваща държава членка, различна от държавата членка, в която е главното управление на предприятието майка на съответната поднадзорна група.
2. „Трансгранични пасиви“ в контекста на поднадзорна група са частта от общия размер на пасивите, по отношение на която контрагентът е кредитна институция или друго юридическо или физическо лице, намиращо се в участваща държава членка, различна от държавата членка, в която е главното управление на предприятието майка на съответната поднадзорна група.
ДЯЛ 6
ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ЗНАЧИМОСТТА ВЪЗ ОСНОВА НА ИСКАНЕ ЗА ПОЛУЧАВАНЕ ИЛИ НА ПОЛУЧАВАНЕТО НА ПУБЛИЧНА ФИНАНСОВА ПОМОЩ ОТ ЕМС
Член 61
Искане за получаване или получаване на пряка публична финансова помощ от ЕМС
1. Пряка публична финансова помощ за поднадзорно лице е поискана, когато искането е отправено от член на ЕМС за предоставянето на финансова помощ от ЕМС на това лице в съответствие с взето решение от Съвета на управителите на ЕМС по член 19 от Договора за създаване на Европейския механизъм за стабилност, по отношение на пряката рекапитализация на кредитна институция и с приетите инструменти съгласно това решение.
2. Пряка публична финансова помощ е получена от кредитна институция, когато финансовата помощ е получена от кредитната институция в съответствие с решението и инструментите по параграф 1.
Член 62
Задължение на НКО да информират ЕЦБ за възможни искания за получаване или получаване на публична финансова помощ от по-малко значимо поднадзорно лице
1. Без да се засяга задължението, посочено в член 96, да информира ЕЦБ за влошаването на финансовото състояние на по-малко значимо поднадзорно лице, НКО информира ЕЦБ, веднага щом узнае за евентуалната необходимост от публична финансова помощ за по-малко значимо поднадзорно лице, която да бъде предоставена на национално ниво непряко от ЕМС и/или от ЕМС.
2. НКО представя оценката си относно финансовото състояние на по-малко значимото поднадзорно лице на ЕЦБ за разглеждане, преди да я представи на ЕМС, освен в надлежно обосновани неотложни случаи.
Член 63
Начало и край на прекия надзор
1. Поднадзорно лице, по отношение на което е поискана пряка публична финансова помощ от ЕМС или което е получило пряка публична финансова помощ от ЕМС, се класифицира като значимо поднадзорно лице от датата, на която от негово име е била поискана пряка публична финансова помощ.
2. Датата, на която ЕЦБ поема прекия надзор, се определя в решение на ЕЦБ в съответствие с дял 2.
3. Член 52, параграф 3 се прилага съответно.
Член 64
Обхват
Ако по отношение на поднадзорно лице, което е част от поднадзорна група, е поискана пряка публична финансова помощ, всички поднадзорни лица, които са част от тази поднадзорна група, се класифицират като значими.
ДЯЛ 7
ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ЗНАЧИМОСТТА ВЪЗ ОСНОВА НА ТОВА, ЧЕ ПОДНАДЗОРНОТО ЛИЦЕ Е ЕДНА ОТ ТРИТЕ НАЙ-ЗНАЧИМИ КРЕДИТНИ ИНСТИТУЦИИ В УЧАСТВАЩА ДЪРЖАВА ЧЛЕНКА
Член 65
Критерии за определяне на трите най-значими кредитни институции в участваща държава членка
1. Кредитна институция или поднадзорна група се класифицира като значима, ако е една от трите най-значими кредитни институции или поднадзорни групи в участваща държава членка.
2. За целите на идентифицирането на трите най-значими кредитни институции или поднадзорни групи в участваща държава членка ЕЦБ и съответният НКО вземат предвид размера, съответно на поднадзорното лице и поднадзорната група, определен в съответствие с членове 50-55.
Член 66
Процес на преглед
1. По отношение на всяка участваща държава членка ЕЦБ определя до 1 октомври всяка календарна година дали три кредитни институции или поднадзорни групи с предприятие майка, установено в такава участваща държава членка, следва да бъдат класифицирани като значими поднадзорни лица или не.
2. По искане на ЕЦБ НКО информират до 1 октомври на въпросната календарна година ЕЦБ за трите най-значими кредитни институции или поднадзорни групи, установени в техните съответни участващи държави членки. Трите най-значими кредитни институции или поднадзорни групи се определят от НКО въз основа на критериите, посочени в членове 50-55.
3. За всяка от трите най-значими кредитни институции или поднадзорни групи в участващите държави членки съответният НКО предоставя на ЕЦБ доклад, в който се посочват сведения за упражнявания до момента надзор и профила на риска във всеки отделен случай, освен ако кредитната институция или поднадзорната група вече е класифицирана като значима.
При получаване на информацията, посочена в параграф 2, ЕЦБ извършва своя собствена оценка. За тази цел ЕЦБ може да изиска от съответния НКО да предостави всяка относима информация.
4. Ако на 1 октомври на съответната година една или повече от трите най-значими кредитни институции или поднадзорни групи в участваща държава членка не са класифицирани като значими поднадзорни лица, ЕЦБ приема решение в съответствие с дял 2 по отношение на която и да е от трите най-значими кредитни институции или поднадзорни групи, които не са класифицирани като значими.
5. Член 52, параграф 3 се прилага съответно.
ДЯЛ 8
РЕШЕНИЕ НА ЕЦБ ЗА УПРАЖНЯВАНЕ НА ПРЯК НАДЗОР НАД ПО-МАЛКО ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА ПО ЧЛЕН 6, ПАРАГРАФ 5, БУКВА Б) ОТ РЕГЛАМЕНТА ЗА ЕНМ
Член 67
Критерии за решение на ЕЦБ по член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ
1. ЕЦБ може, съгласно член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ, да реши по всяко време посредством решение на ЕЦБ да упражнява пряко надзора над по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група, когато това е необходимо за осигуряване на последователното прилагане на високи надзорни стандарти.
2. Преди да приеме решението на ЕЦБ по параграф 1, ЕЦБ взема предвид, inter alia, следните фактори:
а)
дали по-малко значимото поднадзорно лице или по-малко значимата поднадзорна група се доближава до изпълнението на един от критериите, съдържащи се в член 6, параграф 4 от Регламента за ЕНМ или не;
б)
взаимосвързаността на по-малко значимото поднадзорно лице или по-малко значимата поднадзорна група с други кредитни институции;
в)
дали съответното по-малко значимо поднадзорно лице е дъщерно предприятие на поднадзорно лице, чието главно управление е в неучастваща държава членка или трета държава, и е установило едно или повече дъщерни предприятия, които също са кредитни институции, или един или повече клонове в участващи държави членки, от които един или повече са значими;
г)
факта, че указанията на ЕЦБ не са били следвани от НКО;
д)
факта, че НКО не е изпълнил актовете, посочени в алинея първа на член 4, параграф 3 от Регламента за ЕНМ;
е)
факта, че по-малко значимото поднадзорно лице е поискало или е получило непряко финансова помощ от ЕИФС или ЕМС.
Член 68
Процедура за изготвяне на решение на ЕЦБ по член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ по искане на НКО
1. По искане на НКО ЕЦБ оценява дали е необходимо или не да упражнява пряк надзор в съответствие с Регламента за ЕНМ по отношение на по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група за осигуряване на последователното прилагане на високи надзорни стандарти.
2. Искането на НКО: а) посочва по-малко значимото поднадзорно лице или по-малко значимата поднадзорна група, по отношение на които НКО счита, че ЕЦБ следва да поеме пряк надзор, и б) излага защо е необходим надзор от ЕЦБ над по-малко значимото поднадзорно лице или по-малко значимата поднадзорна група за осигуряване на последователното прилагане на високи надзорни стандарти.
3. Искането на НКО се придружава от доклад, в който се посочват сведения за упражнявания до момента надзор и профила на риска на съответното по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група.
4. Ако не се съгласи с искането на НКО, ЕЦБ се консултира със съответния НКО преди окончателната си оценка дали е необходим надзор от ЕЦБ над по-малко значимото поднадзорно лице или по-малко значимата поднадзорна група за осигуряване на последователното прилагане на високи надзорни стандарти.
5. Ако реши, че такъв пряк надзор от ЕЦБ над по-малко значимото поднадзорно лице или по-малко значимата поднадзорна група е необходим за осигуряване на последователното прилагане на високи надзорни стандарти, ЕЦБ приема решение на ЕЦБ в съответствие с дял 2.
Член 69
Процедура за изготвяне на решения на ЕЦБ по член 6, параграф 5, буква б) от Регламента за ЕНМ по собствена инициатива на ЕЦБ
1. ЕЦБ може да поиска от НКО да представи доклад, в който се посочват сведения за упражнявания до момента надзор и профила на риска на по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група. ЕЦБ посочва датата, до която този доклад следва да ѝ бъде предоставен.
2. ЕЦБ се консултира с НКО преди окончателната си оценка дали е необходим надзор от ЕЦБ над по-малко значимото поднадзорно лице или по-малко значимата поднадзорна група за осигуряване на последователното прилагане на високи надзорни стандарти.
3. Ако заключи, че такъв пряк надзор от ЕЦБ над по-малко значимото поднадзорно лице или по-малко значимата поднадзорна група е необходим за осигуряване на последователното прилагане на високи надзорни стандарти, ЕЦБ приема решение на ЕЦБ в съответствие с дял 2.
ДЯЛ 9
ОСОБЕНИ ОБСТОЯТЕЛСТВА, КОИТО МОГАТ ДА ОБОСНОВАТ КЛАСИФИКАЦИЯТА НА ПОДНАДЗОРНО ЛИЦЕ КАТО ПО-МАЛКО ЗНАЧИМО, ВЪПРЕКИ ЧЕ КРИТЕРИИТЕ ЗА КЛАСИФИКАЦИЯ КАТО ЗНАЧИМО СА ИЗПЪЛНЕНИ
Член 70
Особени обстоятелства, водещи до класификацията на значимо поднадзорно лице като по-малко значимо
1. Особените обстоятелства, посочени в член 6, параграф 4, втора и пета алинеи от Регламента за ЕНМ (наричани по-долу „особените обстоятелства“), са налице, когато съществуват специфични и фактически обстоятелства, които правят класификацията на поднадзорно лице като значимо неподходяща, като се вземат предвид целите и принципите на Регламента за ЕНМ и по-специално необходимостта от осигуряване на последователното прилагане на високи надзорни стандарти.
2. Терминът „особени обстоятелства“ се тълкува стриктно.
Член 71
Оценка на съществуването на особени обстоятелства
1. Съществуването на особени обстоятелства, които обосновават класификацията на иначе значимо поднадзорно лице като по-малко значимо, се определя за всеки отделен случай и специално за съответното поднадзорно лице или поднадзорна група, а не за категории поднадзорни лица.
2. Прилага се съответно член 40.
3. Прилагат се съответно членове 44-46 и членове 48 и 49. ЕЦБ посочва в решение на ЕЦБ мотивите за своето заключение, че съществуват особени обстоятелства.
Член 72
Преглед
1. С помощта на съответните НКО ЕЦБ извършва преглед поне веднъж годишно дали продължават да съществуват особени обстоятелства по отношение на поднадзорно лице или поднадзорна група, които са класифицирани като по-малко значими поради особени обстоятелства.
2. Съответното поднадзорно лице представя информацията и документите, поискани от ЕЦБ за извършване на прегледа по параграф 1.
3. Ако счита, че вече не съществуват особени обстоятелства, ЕЦБ приема решение на ЕЦБ, чийто адресат е съответното поднадзорно лице, с което се определя, че същото е класифицирано като значимо и че вече не съществуват особени обстоятелства.
4. Прилага се съответно дял 2 на част IV.
ЧАСТ V
ОБЩИ ПРОЦЕДУРИ
ДЯЛ 1
СЪТРУДНИЧЕСТВО ВЪВ ВРЪЗКА СЪС ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ИЗДАВАНЕ НА ЛИЦЕНЗ ЗА ИЗВЪРШВАНЕ НА ДЕЙНОСТ НА КРЕДИТНА ИНСТИТУЦИЯ
Член 73
Уведомяване на ЕЦБ относно заявление за издаване на лиценз за извършване на дейност на кредитна институция
1. НКО, който получи заявление за издаване на лиценз за извършване на дейност на кредитна институция, която ще бъде установена в участваща държава членка, уведомява ЕЦБ за получаването на това заявление в срок до 15 работни дни.
2. НКО уведомява ЕЦБ и относно срока, в който решението по заявлението трябва да бъде прието и съобщено на заявителя съгласно съответното национално право.
3. Ако заявлението е непълно, НКО по собствена инициатива или по искане на ЕЦБ изисква от заявителя да предостави необходимата допълнителна информация. НКО изпраща получената допълнителна информация на ЕЦБ в срок до 15 работни дни след нейното получаване.
Член 74
Оценка на заявленията от НКО
НКО, до който е подадено заявление, оценява дали заявителят отговаря на всички условия за издаване на лиценз, установени в съответното национално право на държавата членка на НКО.
Член 75
Решения на НКО за отхвърляне на заявление
НКО отхвърлят заявленията, които не отговарят на условията за издаване на лиценз, установени в съответното национално право, и изпращат копие на решението си на ЕЦБ.
Член 76
Проекти на решения на НКО за издаване на лиценз за извършване на дейност на кредитна институция
1. След като се увери, че заявлението отговаря на всички условия за издаване на лиценз, установени в съответното национално право, НКО изготвя проект на решение, с което се предлага ЕЦБ да предостави лиценз на заявителя за извършване на дейност на кредитна институция (наричан по-долу „проекта на решение за издаване на лиценз“).
2. НКО осигурява, че проектът на решение за издаване на лиценз е съобщен на ЕЦБ и заявителя най-малко 20 работни дни преди края на максималния срок за оценка, предвиден от съответното национално право.
3. НКО може да предложи включване на препоръки, условия и/или ограничения в проекта на решение за издаване на лиценз в съответствие с националното право и правото на Съюза. В такива случаи НКО е отговорен за оценката на изпълнението на условията и/или ограниченията.
Член 77
Оценка на ЕЦБ на заявления и изслушване на заявители
1. ЕЦБ оценява заявлението въз основа на условията за издаване на лиценз, установени в съответното право на Съюза. Ако прецени, че условията не са изпълнени, ЕЦБ предоставя на заявителя възможността да изрази писмено становище относно фактите и възраженията, свързани с оценката, в съответствие с член 31.
2. Ако счете, че е необходима среща, както и в други обосновани случаи, ЕЦБ може да удължи максималния срок за приемане на решение по заявлението в съответствие с член 14, параграф 3 от Регламента за ЕНМ. Удължаването на срока се съобщава на заявителя в съответствие с член 35 от настоящия регламент.
Член 78
Решения на ЕЦБ по заявления
1. ЕЦБ приема решение въз основа на проект на решение за издаване на лиценз, получен от НКО, в срок до 10 работни дни, освен ако е прието решение за удължаване на максималния срок в съответствие с член 77, параграф 2. ЕЦБ може да потвърди проекта на решение за издаване на лиценз, като по този начин даде съгласие за издаването на лиценз, или да възрази срещу проекта на решение за издаване на лиценз.
2. ЕЦБ основава решението си на оценката си на заявлението, на проекта на решение за издаване на лиценз и на становището, представено от заявителя съгласно член 77.
3. В случай че ЕЦБ не приеме решение в срока, посочен в параграф 1, проектът на решение за издаване на лиценз, подготвен от НКО, се счита за приет.
4. ЕЦБ приема решение за издаване на лиценз, ако заявителят отговаря на всички условия за издаване на лиценз съгласно съответното право на Съюза и съответното национално право на държавата членка, в която е установен заявителят.
5. Решението за издаване на лиценз обхваща дейността на заявителя като кредитна институция, както е уредена в съответното национално право, без да се засягат допълнителните изисквания за издаване на лиценз съгласно съответното национално право за дейности, различни от дейността по публично привличане на влогове или други възстановими средства и предоставяне на кредити за своя собствена сметка.
Член 79
Процедура за прекратяването на действието на лиценза
Действието на лиценза се прекратява в случаите, посочени в член 18, буква а) от Директива 2013/36/ЕС, когато съответното национално право предвижда това. НКО уведомяват ЕЦБ за отделните случаи на прекратяване на действието на лиценз. В тези случаи ЕЦБ оповестява прекратяването на действието на лиценза в съответствие с приложимото национално право, след като информира съответния НКО и заинтересованото поднадзорно лице.
ДЯЛ 2
СЪТРУДНИЧЕСТВО ВЪВ ВРЪЗКА С ОТНЕМАНЕ НА ЛИЦЕНЗ
Член 80
Предложение на НКО за отнемане на лиценз
1. Ако счита, че лиценз на кредитна институция следва да бъде отнет изцяло или отчасти съгласно съответното право на Съюза или съответното национално право, включително отнемане по искане на кредитната институция, съответният НКО представя на ЕЦБ проект на решение, с което предлага отнемането на лиценза (наричан по-долу „проекта на решение за отнемане“), заедно с всички свързани придружителни документи.
2. НКО координира своите действия с националния орган, компетентен за преструктуриране на кредитни институции (наричан по-долу „националния орган за преструктуриране“), във връзка с всеки проект на решение за отнемане, който е относим към националния орган за преструктуриране.
Член 81
Оценка на ЕЦБ на проекта на решение за отнемане
1. ЕЦБ оценява своевременно проекта на решение за отнемане. По-специално, ЕЦБ взема предвид причините за неотложност, изложени от НКО.
2. Прилага се правото на изслушване, уредено в член 31.
Член 82
Оценка по собствена инициатива на ЕЦБ и консултация с НКО
1. Ако узнае обстоятелства, които могат да дадат основания за отнемането на лиценз, ЕЦБ оценява по собствена инициатива дали лицензът следва да бъде отнет съгласно съответното право на Съюза.
2. ЕЦБ може да се консултира със съответните НКО по всяко време. Ако възнамерява да отнеме лиценз, ЕЦБ се консултира с НКО на държавата членка, в която е установена кредитната институция, най-малко 25 работни дни преди датата, на която планира да приеме своето решение. В надлежно обосновани неотложни случаи срокът за консултацията може да бъде намален на пет работни дни.
3. Ако възнамерява да отнеме лиценз, ЕЦБ уведомява съответните НКО относно становищата, представени от кредитната институция. Прилага се правото на изслушване на кредитната институция, уредено в член 31.
4. ЕЦБ координира действията си с националния орган за преструктуриране във връзка с предложение за отнемане на лиценз в съответствие с член 14, параграф 5 от Регламента за ЕНМ. ЕЦБ уведомява НКО, незабавно след като се свърже с националния орган за преструктуриране.
Член 83
Решение на ЕЦБ за отнемането на лиценз
1. ЕЦБ приема решение за отнемане на лиценз своевременно. При това ЕЦБ може да приеме или да отхвърли съответния проект на решение за отнемане.
2. В процеса на приемане на своето решение ЕЦБ взема предвид всяко от следните: а) оценката си на обстоятелствата, обосноваващи отнемането; б) когато е приложимо, проекта на решение за отнемане на НКО; в) консултацията със съответния НКО и, когато НКО не е националният орган за преструктуриране, с националния орган за преструктуриране (наричани заедно с НКО „националните органи“); г) становищата, представени от кредитната институция по член 81, параграф 2 и член 82, параграф 3.
3. ЕЦБ също така взема решение в случаите, описани в член 84, ако съответният национален орган за преструктуриране не възразява срещу отнемането на лиценза или ако ЕЦБ определи, че националните органи не са предприели подходящи действия, необходими за запазване на финансовата стабилност.
Член 84
Процедура в случай на евентуални мерки за преструктуриране, които националните органи следва да предприемат
1. Ако националният орган за преструктуриране представи своето възражение срещу намерението на ЕЦБ да отнеме лиценз, ЕЦБ и националният орган за преструктуриране постигат съгласие относно срока, в който ЕЦБ няма да пристъпва към отнемане на лиценза. ЕЦБ уведомява НКО, незабавно след като се свърже с националния орган за преструктуриране с оглед постигането на това съгласие.
2. След изтичането на договорения срок ЕЦБ преценява дали възнамерява да пристъпи към отнемане на лиценза или да удължи договорения срок в съответствие с член 14, параграф 6 от Регламента за ЕНМ, като взема предвид постигнатия напредък. ЕЦБ се консултира със съответния НКО и с националния орган за преструктуриране, ако последният е различен от НКО. НКО уведомява ЕЦБ за мерките, предприети от тези органи, и за оценката му на последиците от отнемането.
3. Ако националният орган за преструктуриране не възразява срещу отнемането на лиценза или ако ЕЦБ определи, че националните органи не са предприели подходящи действия, необходими за запазване на финансовата стабилност, се прилага член 83.
ДЯЛ 3
СЪТРУДНИЧЕСТВО ВЪВ ВРЪЗКА С ПРИДОБИВАНЕ НА КВАЛИФИЦИРАНИ ДЯЛОВИ УЧАСТИЯ
Член 85
Уведомления до НКО за придобиване на квалифицирани дялови участия
1. НКО, който получи уведомление за намерение за придобиване на квалифицирано дялово участие в кредитна институция, установена в тази участваща държава членка, уведомява ЕЦБ за уведомлението не по-късно от пет работни дни след потвърждението за получаването му в съответствие с член 22, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС.
2. НКО уведомява ЕЦБ, ако трябва да спре срока за оценка поради искане за допълнителна информация. НКО изпраща тази допълнителна информация на ЕЦБ в срок до 5 работни дни след получаването ѝ от НКО.
3. НКО уведомява ЕЦБ и за датата, до която решението за противопоставяне или непротивопоставяне на придобиването на квалифицирано дялово участие трябва да бъде съобщено на заявителя съгласно съответното национално право.
Член 86
Оценка на евентуални придобивания
1. НКО, който е уведомен за намерение за придобиване на квалифицирано дялово участие в кредитна институция, оценява дали евентуалното придобиване отговаря на всички условия, установени в съответното право на Съюза и съответното национално право. След тази оценка НКО изготвя проект на решение за ЕЦБ за противопоставяне или непротивопоставяне на придобиването.
2. НКО представя на ЕЦБ проекта на решение за противопоставяне или непротивопоставяне на придобиването най-малко 15 работни дни преди изтичането на срока за оценка, определен от съответното право на Съюза.
Член 87
Решение на ЕЦБ относно придобиване
ЕЦБ решава дали да се противопостави или не на придобиването въз основа на оценката си на планираното придобиване и проекта на решение на НКО. Прилага се правото на изслушване, уредено в член 31.
ДЯЛ 4
УВЕДОМЯВАНЕ ЗА РЕШЕНИЯ ОТНОСНО ОБЩИ ПРОЦЕДУРИ
Член 88
Процедура за уведомяване за решения
1. ЕЦБ уведомява своевременно страните за следните решения в съответствие с член 35:
а)
решение на ЕЦБ за отнемане на лиценз на кредитна институция;
б)
решение на ЕЦБ относно придобиване на квалифицирано дялово участие в кредитна институция.
2. ЕЦБ уведомява своевременно съответния НКО за следните решения:
а)
решение на ЕЦБ относно заявление за издаване на лиценз на кредитна институция;
б)
решение на ЕЦБ за отнемане на лиценз на кредитна институция;
в)
решение на ЕЦБ относно придобиване на квалифицирано дялово участие в кредитна институция.
3. НКО уведомява заявителя на лиценз за следните решения:
а)
проект на решение за издаване на лиценз;
б)
решение на НКО за отхвърляне на заявление за издаване на лиценз, когато заявителят не отговаря на условията за издаване на лиценз, установени в съответното национално право;
в)
решение на ЕЦБ за възражение срещу проекта на решение за издаване на лиценз, посочен в буква а);
г)
решение на ЕЦБ за издаване на лиценз.
4. НКО уведомява съответния национален орган за преструктуриране относно решението на ЕЦБ за отнемане на лиценз на кредитна институция.
5. ЕЦБ уведомява Европейския банков орган (ЕБО) за всяко решение на ЕЦБ за издаване или отнемане на лиценз на кредитна институция, както и за всяко прекратяване на действието на лиценз. Заедно с това ЕЦБ посочва мотивите на решенията за отнемане на лиценз или за прекратяване на действието на лиценз.
ЧАСТ VI
ПРОЦЕДУРИ ЗА НАДЗОР НАД ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА
ДЯЛ 1
НАДЗОР НАД ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА И ПОДПОМАГАНЕ ОТ НКО
Член 89
Надзор над значими поднадзорни лица
ЕЦБ извършва пряк надзор над значими поднадзорни лица в съответствие с процедурите, посочени в част II, по-специално по отношение на задачите и съставянето на съвместни надзорни екипи.
Член 90
Роля на НКО при подпомагане на ЕЦБ
1. НКО подпомага ЕЦБ при изпълнението на задачите ѝ при условията, предвидени в Регламента за ЕНМ и настоящия регламент, и по-специално извършва следните дейности:
а)
представя проекти на решения на ЕЦБ по отношение на значими поднадзорни лица, установени в неговата участваща държава членка, в съответствие с член 91;
б)
подпомага ЕЦБ при изготвяне и прилагане на актове, свързани с изпълнението на задачите, възложени на ЕЦБ с Регламента за ЕНМ, включително подпомагане при дейности по проверка и текуща оценка на състоянието на определено значимо поднадзорно лице;
в)
подпомага ЕЦБ при привеждане в изпълнение на решенията ѝ, като използва при необходимост правомощията, посочени в член 9, параграф 1, трета алинея и член 11, параграф 2 от Регламента за ЕНМ.
2. При подпомагане на ЕЦБ НКО следва указанията на ЕЦБ по отношение на значимите поднадзорни лица.
Член 91
Проекти на решения, изготвяни от НКО за разглеждане от ЕЦБ
1. В съответствие с член 6, параграф 3 и член 6, параграф 7, буква б) от Регламента за ЕНМ ЕЦБ може да поиска от НКО да изготви проект на решение по отношение на упражняването на задачите, посочени в член 4 от Регламента за ЕНМ, за разглеждане от ЕЦБ.
В искането се посочва срокът за изпращане на проекта на решение на ЕЦБ.
2. НКО може също и по собствена инициатива да представи на ЕЦБ проект на решение по отношение на значимо поднадзорно лице за разглеждане от ЕЦБ чрез съвместния надзорен екип.
Член 92
Обмен на информация
ЕЦБ и НКО своевременно обменят информация относно значими поднадзорни лица, когато съществуват сериозни признаци, че не може да се разчита, че тези значими поднадзорни лица ще продължат да изпълняват задълженията си към кредиторите и по-специално, че не могат вече да осигуряват достатъчна степен на сигурност за активите, поверени им от вложителите, или че съществуват сериозни признаци за обстоятелства, които могат да доведат до констатацията, че съответната кредитна институция е неспособна да изплати депозитите съгласно посоченото в член 1, параграф 3, точка i) от Директива 94/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (15). ЕЦБ и НКО извършват това преди решение относно такава констатация.
ДЯЛ 2
СЪОТВЕТСТВИЕ С ИЗИСКВАНИЯТА ЗА НАДЕЖДНОСТ И ПРИГОДНОСТ НА ЛИЦАТА, ОТГОВАРЯЩИ ЗА УПРАВЛЕНИЕТО НА КРЕДИТНИ ИНСТИТУЦИИ
Член 93
Оценка на пригодността на членовете на ръководните органи на значими поднадзорни лица
1. За да се гарантира, че институциите разполагат с надеждна управленска организация, и без да се засяга съответното право на Съюза, съответното национално право и част V, значимото поднадзорно лице уведомява съответния НКО за всяка промяна на членовете на ръководните му органи и техните управленски и надзорни функции (наричани по-долу „ръководителите“) по смисъла на член 3, параграф 1, точка 7 и член 3, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС, включително подновяването на мандата на ръководителите. Съответният НКО уведомява ЕЦБ за всяка промяна своевременно, като я информира за срока, в който трябва да се приеме и съобщи решение съгласно съответното национално право.
2. За да оцени пригодността на ръководителите на значимите поднадзорни лица, ЕЦБ разполага с надзорните правомощия, които имат компетентните органи съгласно съответното право на Съюза и съответното национално право.
Член 94
Текущ преглед на пригодността на ръководителите
1. Значимото поднадзорно лице уведомява своевременно съответния НКО за всички нови факти, които могат да засегнат първоначалната оценка на пригодността или други обстоятелства, които биха могли да повлияят на пригодността на ръководител, веднага щом поднадзорното лице или съответният ръководител узнае за тези факти или обстоятелства. Съответният НКО уведомява своевременно ЕЦБ за тези нови факти или обстоятелства.
2. ЕЦБ може да инициира ново оценяване въз основа на новите факти или обстоятелства, посочени в параграф 1, или ако ЕЦБ узнае за нови факти, които могат да засегнат първоначалната оценка на съответния ръководител, или за други обстоятелства, които биха могли да повлияят на пригодността на ръководител. ЕЦБ взема решение относно подходящото действие съгласно съответното право на Съюза и съответното национално право и уведомява своевременно съответния НКО за това действие.
ДЯЛ 3
ДРУГИ ПРОЦЕДУРИ, ПРИЛАГАНИ ОТ ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА
Член 95
Искания, уведомления или заявления от значими поднадзорни лица
1. Без да се засягат специалните процедури, уредени подробно в част V, и текущото му взаимодействие с неговия НКО, значимото поднадзорно лице отправя до ЕЦБ всичките си искания, уведомления или заявления, които се отнасят се до изпълнението на задачите, възложени на ЕЦБ.
2. ЕЦБ предоставя на разположение на съответния НКО тези искания, уведомления или заявления и може да поиска от НКО да изготви проект на решение в съответствие с член 91.
3. В случай на съществени изменения в сравнение с лиценза, предоставен по първоначалното искане, уведомление или заявление, значимото поднадзорно лице отправя ново искане, уведомление или заявление до ЕЦБ в съответствие с процедурата, посочена в параграф 1.
ЧАСТ VII
ПРОЦЕДУРИ ЗА НАДЗОР НАД ПО-МАЛКО ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА
ДЯЛ 1
УВЕДОМЯВАНЕ НА ЕЦБ ОТ НКО ОТНОСНО СЪЩЕСТВЕНИ НАДЗОРНИ ПРОЦЕДУРИ НА НКО И ПРОЕКТИ НА СЪЩЕСТВЕНИ НАДЗОРНИ РЕШЕНИЯ
Член 96
Влошаване на финансовото състояние на по-малко значимо поднадзорно лице
Без да се засяга прилагането на член 62, НКО уведомява ЕЦБ, в случай че състоянието на по-малко значимо поднадзорно лице се влошава бързо и значително, особено ако това влошаване би могло да доведе до искане за пряка или непряка финансова помощ от ЕМС.
Член 97
Уведомяване на ЕЦБ от НКО относно съществени надзорни процедури на НКО
1. За да се даде възможност на ЕЦБ да упражнява надзор над функционирането на системата съгласно установеното в член 6, параграф 5, буква в) от Регламента за ЕНМ, НКО предоставя на ЕЦБ информацията, отнасяща се до съществени надзорни процедури на НКО, засягащи по-малко значими поднадзорни лица. ЕЦБ определя общи критерии, по-специално като взема предвид състоянието по отношение на риска и потенциалното влияние върху националната финансова система на съответното по-малко значимо поднадзорно лице, за определянето на това каква информация за кои по-малко значими поднадзорни лица се съобщава. Информацията се предоставя от НКО предварително или в надлежно обосновани неотложни случаи - едновременно с откриване на процедурата.
2. Съществените надзорни процедури на НКО, посочени в параграф 1, обхващат:
а)
отстраняването на членове на управителните съвети на по-малко значимите поднадзорни лица и назначаването на квестори, които да поемат ръководството на по-малко значимите поднадзорни лица; и
б)
процедурите, които имат значително влияние върху по-малко значимото поднадзорно лице.
3. В допълнение на изискванията за информация, установени от ЕЦБ в съответствие с настоящия член, ЕЦБ може по всяко време да поиска от НКО информация относно изпълнението на задачите, които те осъществяват по отношение на по-малко значими поднадзорни лица.
4. В допълнение на изискванията за информация, установени от ЕЦБ в съответствие с настоящия член, НКО уведомяват по собствена инициатива ЕЦБ за всяка друга надзорна процедура на НКО, която:
а)
те считат за съществена; или
б)
която може да засегне отрицателно репутацията на ЕНМ.
5. Ако ЕЦБ поиска от НКО да подложи на допълнителна оценка конкретни аспекти на съществена надзорна процедура на НКО, в искането се посочва за кои аспекти се отнася. ЕЦБ и НКО осигуряват съответно, че другата страна разполага с достатъчно време, за да даде възможност процедурата и ЕНМ като цяло да функционират ефективно.
Член 98
Уведомяване на ЕЦБ от НКО относно проекти на съществени надзорни решения
1. За да се даде възможност на ЕЦБ да упражнява надзор над функционирането на системата съгласно установеното в член 6, параграф 5, буква в) от Регламента за ЕНМ, НКО изпраща на ЕЦБ проекти на надзорни решения, които отговарят на критериите, установени в параграфи 2 и 3, когато проектът на решение засяга по-малко значимите поднадзорни лица, за които ЕЦБ счита, че въз основа на общите критерии, определени от ЕЦБ във връзка с тяхното състояние по отношение на риска и потенциалното влияние върху националната финансова система, информацията трябва да ѝ бъде съобщена.
2. При спазване на параграф 1 проектите на надзорни решения се изпращат на ЕЦБ, преди да бъдат адресирани до по-малко значими поднадзорни лица, ако тези решения:
а)
се отнасят до отстраняването на членове на управителните съвети на по-малко значимите поднадзорни лица и назначаването на квестори; или
б)
имат значително влияние върху по-малко значимото поднадзорно лице.
3. В допълнение на изискванията за информация, установени в параграфи 1 и 2, НКО предават на ЕЦБ всички други проекти на надзорни решения:
а)
по които се иска становище на ЕЦБ; или
б)
които могат да засегнат отрицателно репутацията на ЕНМ.
4. НКО изпращат на ЕЦБ проекти на решения, които отговарят на критериите, установени в параграфи 1, 2 и 3, и които поради това се считат за проекти на съществени надзорни решения, най-малко 10 дни преди планираната дата на приемане на решението. ЕЦБ изразява становище по проекта на решението в разумен срок преди планираното приемане на решението. В неотложни случаи съответният НКО определя разумен срок за изпращането на ЕЦБ на проект на решение, което отговаря на критериите, установени в параграфи 1, 2 и 3.
ДЯЛ 2
ПОСЛЕДВАЩО ДОКЛАДВАНЕ ОТ НКО НА ЕЦБ ПО ОТНОШЕНИЕ НА ПО-МАЛКО ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА
Член 99
Общо задължение на НКО да докладват на ЕЦБ
1. За да се даде възможност на ЕЦБ да упражнява надзор над функционирането на ЕНМ съгласно член 6, параграф 5, буква в) от Регламента за ЕНМ и без да се засяга глава 1, ЕЦБ може да изиска от НКО да докладват редовно на ЕЦБ относно мерките, които са предприели, и относно изпълнението на задачите, които трябва да осъществяват в съответствие с член 6, параграф 6 от Регламента за ЕНМ. ЕЦБ уведомява НКО ежегодно относно категориите по-малко значими поднадзорни лица и естеството на изискуемата информация.
2. Изискванията, установени в съответствие с параграф 1, не засягат правото на ЕЦБ да използва посочените в членове 10-13 от Регламента за ЕНМ правомощия по отношение на по-малко значими поднадзорни лица.
Член 100
Периодичност и обхват на отчетите, представяни от НКО на ЕЦБ
НКО представят на ЕЦБ годишен доклад относно по-малко значими поднадзорни лица, по-малко значими поднадзорни групи или категории по-малко значими поднадзорни лица в съответствие с изискванията на ЕЦБ.
ЧАСТ VIII
СЪТРУДНИЧЕСТВО МЕЖДУ ЕЦБ, НКО И ОНРО ВЪВ ВРЪЗКА С МАКРОПРУДЕНЦИАЛНИ ЗАДАЧИ И ИНСТРУМЕНТИ
ДЯЛ 1
ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА МАКРОПРУДЕНЦИАЛНИ ИНСТРУМЕНТИ
Член 101
Общи разпоредби
1. За целите на настоящата част макропруденциални инструменти са следните инструменти:
а)
капиталовите буфери по смисъла на членове 130-142 от Директива 2013/36/ЕС;
б)
мерките за лицензирани на национално равнище кредитни институции или подгрупа от такива кредитни институции съгласно член 458 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
в)
други мерки, които се приемат от ОНРО или НКО и които имат за цел справяне със системни или макропруденциални рискове, уредени в и при спазване на процедурите, установени в Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС, в случаите, които са изрично посочени в приложимото право на Съюза.
2. Макропруденциалните процедури, посочени в член 5, параграфи 1 и 2 от Регламента за ЕНМ, не съставляват надзорни процедури на ЕЦБ или НКО по смисъла на настоящия регламент, без да се засяга член 22 от Регламента за ЕНМ по отношение на решенията, чийто адресати са отделни поднадзорни лица.
Член 102
Прилагане на макропруденциални инструменти от ЕЦБ
ЕЦБ прилага посочените в член 101 макропруденциални инструменти в съответствие с настоящия регламент, както и с член 5, параграф 2 и член 9, параграф 2 от Регламента за ЕНМ, а в случай че макропруденциалните инструменти са уредени в директива - при спазване на условията за транспониране на тази директива в националното право. Ако ОНРО не определи ниво на буфера, това не възпрепятства ЕЦБ да определи изискване за буфер в съответствие с настоящия регламент и член 5, параграф 2 от Регламента за ЕНМ.
ДЯЛ 2
ПРОЦЕДУРНИ РАЗПОРЕДБИ ЗА ИЗПОЛЗВАНЕ НА МАКРОПРУДЕНЦИАЛНИ ИНСТРУМЕНТИ
Член 103
Списък на НКО и ОНРО, отговорни за макропруденциални инструменти
ЕЦБ събира от НКО и ОНРО на участващите държави членки информация относно това кои са органите, определени за съответните макропруденциални инструменти, посочени в член 101, и макропруденциалните инструменти, които могат да използват тези органи.
Член 104
Обмен на информация и сътрудничество във връзка с използването на макропруденциални инструменти от НКО или ОНРО
1. Съгласно член 5, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, когато възнамерява да приложи такива инструменти, съответният НКО или ОНРО уведомява ЕЦБ за намерението си десет работни дни, преди да бъде взето подобно решение. Независимо от това, ако възнамерява да използва макропруденциален инструмент, НКО или ОНРО уведомява ЕЦБ колкото е възможно по-рано за идентифицирания от него макропруденциален или системен риск за финансовата система и когато е възможно - за подробностите за планирания инструмент. Тази информация включва, доколкото е възможно, спецификите на планираната мярка, включително планираната дата на прилагане.
2. Уведомлението за намерението се предоставя от НКО или ОНРО на ЕЦБ.
3. Ако възрази на планираната мярка на НКО или ОНРО, ЕЦБ представя мотивите си за това в срок до пет работни дни след датата на получаване на уведомлението за намерението. Възражението е писмено и съдържа мотивите за възражението. НКО или ОНРО разглежда обстойно мотивите на ЕЦБ, преди да пристъпи към вземане на съответното решение.
Член 105
Обмен на информация и сътрудничество във връзка с използването на макропруденциални инструменти от ЕЦБ
1. В съответствие с член 5, параграф 2 от Регламента за ЕНМ, когато ЕЦБ възнамерява по собствена инициатива или въз основа на предложение на НКО или ОНРО да приложи по-високи изисквания за капиталови буфери или по-строги мерки, целящи справяне със системни или макропруденциални рискове, ЕЦБ си сътрудничи тясно с ОНРО в съответните държави членки и по-специално съобщава намерението си на ОНРО или НКО 10 работни дни преди приемането на такова решение. Независимо от това, ако възнамерява да приложи по-високи изисквания за капиталови буфери или по-строги мерки, целящи справяне със системни или макропруденциални рискове на равнището на кредитни институции при условията на процедурите, посочени в Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС, в случаите, които са изрично упоменати в правото на Съюза, ЕЦБ уведомява съответния НКО или ОНРО колкото е възможно по-рано за идентифицирания от ЕЦБ макропруденциален или системен риск за финансовата система и когато е възможно - за подробностите за планирания инструмент. Тази информация включва във възможно най-голяма степен спецификите на планираната мярка, включително планираната дата на прилагане.
2. Ако някой от съответните НКО или ОНРО възрази на планираната мярка на ЕЦБ, той представя своите мотиви пред ЕЦБ в срок до пет работни дни след датата на получаване на уведомлението на ЕЦБ за намерението. Възражението е писмено и съдържа мотивите за възражението. ЕЦБ разглежда обстойно мотивите, преди да пристъпи към вземане на съответното решение.
ЧАСТ IX
ПРОЦЕДУРИ ЗА ТЯСНО СЪТРУДНИЧЕСТВО
ДЯЛ 1
ОБЩИ ПРИНЦИПИ И РАЗПОРЕДБИ
Член 106
Процедура за установяването на тясно сътрудничество
ЕЦБ оценява искания от държави членки извън еврозоната за установяването на тясно сътрудничество в съответствие с процедурата, уредена в Решение ЕЦБ/2014/5 (16).
Член 107
Принципи, които се прилагат, когато е установено тясно сътрудничество
1. От датата, на която се прилага решение на ЕЦБ по член 7, параграф 2 от Регламента за ЕНМ за установяване на тясно сътрудничество между ЕЦБ и НКО от държава членка извън еврозоната, и до прекратяването или спирането на това тясно сътрудничество ЕЦБ изпълнява задачите, посочени в член 4, параграфи 1 и 2 и член 5 от Регламента за ЕНМ, по отношение на поднадзорни лица и групи, установени в съответната участваща държава членка в тясно сътрудничество, в съответствие с член 6 от Регламента за ЕНМ.
2. Ако е установено тясно сътрудничество съгласно член 7, параграф 2 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ и НКО в тясно сътрудничество се намират по отношение на значими поднадзорни лица и групи и по-малко значими поднадзорни лица и групи, установени в участващата държава членка в тясно сътрудничество, в сходно положение със значими поднадзорни лица и групи и по-малко значими поднадзорни лица и групи, установени в държава членка от еврозоната, като се взема предвид това, че ЕЦБ няма пряко приложими правомощия над значими поднадзорни лица и групи и по-малко значими поднадзорни лица и групи, установени в участващата държава членка в тясно сътрудничество.
3. В съответствие с член 6 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ може да издава на НКО в тясно сътрудничество указания по отношение на значими поднадзорни лица и групи и само общи указания по отношение на по-малко значими поднадзорни лица и групи.
4. Тясното сътрудничество се преустановява на датата, на която е отменена дерогацията по член 139 от ДФЕС по отношение на участваща държава членка в тясно сътрудничество в съответствие с член 140, параграф 2 от ДФЕС, като разпоредбите на настоящата част престават да прилагат.
Член 108
Правни инструменти, отнасящи се до надзора във връзка с тясното сътрудничество
1. По отношение на задачите, посочени в член 4, параграфи 1 и 2 и член 5 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ може да дава указания, да отправя искания или да издава насоки.
2. Ако счита, че във връзка със задачите, посочени в член 4, параграфи 1 и 2 от Регламента за ЕНМ, следва да бъде приета определена мярка от НКО в тясно сътрудничество по отношение на поднадзорно лице или група, ЕЦБ отправя до този НКО:
а)
по отношение на значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група - общо или конкретно указание, искане или насоки, изискващи издаване на надзорно решение по отношение на това значимо поднадзорно лице или тази значима поднадзорна група в участващата държава членка в тясно сътрудничество; или
б)
по отношение на по-малко значимо поднадзорно лице или по-малко значима поднадзорна група - общо указание или насоки.
3. Ако счита, че във връзка със задачите, посочени в член 5 от Регламента за ЕНМ, следва да бъде приета определена мярка от НКО или ОНРО в тясно сътрудничество, ЕЦБ може да отправи до този НКО или ОНРО общо или конкретно указание, искане или насоки, изискващи прилагането на по-високи изисквания за капиталови буфери или на по-строги мерки, целящи справяне със системни или макропруденциални рискове.
4. ЕЦБ посочва в указанието, искането или насоките съответен срок за приемане на мярката от НКО в тясно сътрудничество, който е най-малко 48 часа, освен ако е необходимо по-ранно приемане за предотвратяване на непоправими вреди. При определяне на срока ЕЦБ взема предвид административното и процесуалното право, което трябва да спазва съответният НКО в тясно сътрудничество.
5. НКО в тясно сътрудничество предприема всички необходими мерки за изпълнение на указанията, исканията или насоките на ЕЦБ и уведомява своевременно ЕЦБ за предприетите от него мерки.
ДЯЛ 2
ТЯСНО СЪТРУДНИЧЕСТВО ПО ОТНОШЕНИЕ НА ЧАСТИ III, IV, V, VIII, X И XI
Член 109
Езиков режим при режима на тясно сътрудничество
Правилата, посочени в член 23, се прилагат mutatis mutandis по отношение на НКО в тясно сътрудничество.
Член 110
Оценка на значимостта на кредитни институции при режима на тясно сътрудничество
1. Разпоредбите на част IV относно определянето на статута на поднадзорни лица или поднадзорни групи като значими или по-малко значими се прилагат mutatis mutandis по отношение на поднадзорни лица и поднадзорни групи в участващи държави членки в тясно сътрудничество в съответствие с разпоредбите на настоящия член.
2. НКО в тясно сътрудничество гарантира, че уредените в част IV процедури могат да се прилагат по отношение на поднадзорни лица и поднадзорни групи, установени в неговата държава членка.
3. При обстоятелства, при които част IV предвижда, че адресат на решение на ЕЦБ е поднадзорно лице или поднадзорна група, вместо да адресира решение до поднадзорното лице или поднадзорната група, ЕЦБ издава указния до НКО в тясно сътрудничество, а НКО адресира решение до поднадзорното лице или поднадзорната група в съответствие с тези указния.
Член 111
Общи процедури при режима на тясно сътрудничество
1. Разпоредбите на част V относно общите процедури се прилагат mutatis mutandis по отношение на поднадзорни лица и поднадзорни групи в участващите държави членки в тясно сътрудничество при спазване на разпоредбите на настоящия член.
2. НКО в тясно сътрудничество гарантира, че уредените в част V процедури могат да се прилагат по отношение на поднадзорни лица, установени в неговата държава членка. По-специално, НКО в тясно сътрудничество гарантира, че ЕЦБ получава информацията и документацията, които са необходими за изпълнение на задачите, които са ѝ възложени от Регламента за ЕНМ.
3. При обстоятелства, при които част V предвижда, че адресат на решение на ЕЦБ е поднадзорно лице или поднадзорна група, вместо да адресира решение до поднадзорното лице или поднадзорната група, ЕЦБ издава указния до НКО в тясно сътрудничество, а НКО адресира решение до поднадзорното лице или поднадзорната група в съответствие с тези указния.
4. При обстоятелства, при които част V предвижда съответният НКО да изготви проект на решение, НКО в тясно сътрудничество представя проект на решение на ЕЦБ и иска указания.
Член 112
Макропруденциални инструменти при режима на тясно сътрудничество
Разпоредбите на част VIII относно сътрудничеството между ЕЦБ, НКО и ОНРО по отношение на макропруденциалните задачи и инструменти се прилагат mutatis mutandis по отношение на поднадзорни лица и поднадзорни групи в участващи държави членки в тясно сътрудничество.
Член 113
Административни санкции при режима на тясно сътрудничество
1. Разпоредбите на част X относно административните санкции се прилагат mutatis mutandis по отношение на поднадзорни лица и поднадзорни групи в участващи държави членки в тясно сътрудничество.
2. При обстоятелства, при които член 18 от Регламента за ЕНМ във връзка с част X от настоящия регламент предвижда, че адресат на решение на ЕЦБ е поднадзорно лице или поднадзорна група, вместо да адресира решение до поднадзорното лице или поднадзорната група, ЕЦБ издава указния до НКО в тясно сътрудничество, а НКО адресира решение до поднадзорното лице или поднадзорната група в съответствие с тези указния.
3. В случаи, когато член 18 от Регламента за ЕНМ или част X от настоящия регламент предвиждат съответният НКО да адресира решение до значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група, НКО в тясно сътрудничество инициира производство с оглед предприемане на действие, за да се гарантира, че подходящите административни санкции се налагат само по указания на ЕЦБ. НКО в тясно сътрудничество уведомява ЕЦБ когато е прието решение.
Член 114
Правомощия за провеждане на разследвания по членове 10-13 от Регламента за ЕНМ при режима на тясно сътрудничество
1. Разпоредбите на част XI, които се отнасят до сътрудничеството във връзка с членове 10-13 от Регламента за ЕНМ, се прилагат mutatis mutandis по отношение на поднадзорни лица и поднадзорни групи в участващи държави членки в тясно сътрудничество.
2. НКО в тясно сътрудничество упражнява правомощията за провеждане на разследвания по членове 10-13 от Регламента за ЕНМ в съответствие с указанията на ЕЦБ.
3. НКО в тясно сътрудничество предоставя на ЕЦБ констатациите в резултат на упражняването на правомощията за провеждане на разследвания по членове 10-13 от Регламента за ЕНМ.
4. НКО в тясно сътрудничество гарантира, че определените служители на ЕЦБ могат да участват като наблюдатели в разследванията по членове 10-13 от Регламента за ЕНМ.
ДЯЛ 3
ТЯСНО СЪТРУДНИЧЕСТВО ПО ОТНОШЕНИЕ НА ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА
Член 115
Надзор над значими поднадзорни лица в участваща държава членка в тясно сътрудничество
1. Части II и VI се прилагат mutatis mutandis по отношение на значими поднадзорни лица и значими поднадзорни групи, установени в участваща държава членка в тясно сътрудничество, в съответствие с разпоредбите на настоящия член.
2. НКО в тясно сътрудничество гарантира, че ЕЦБ получава цялата информация и доклади от и по отношение на значими поднадзорни лица и значими поднадзорни групи, които самият НКО в тясно сътрудничество получава и които са необходими за изпълнение на задачите, възложени на ЕЦБ с Регламента за ЕНМ.
3. За надзора над всяко значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група, установени в участваща държава членка в тясно сътрудничество, се създава съвместен надзорен екип. Членовете на съвместния надзорен екип се назначават в съответствие с член 4. НКО в тясно сътрудничество назначава подкоординатора от НКО, който да действа пряко по отношение на значимото поднадзорно лице или значимата поднадзорна група в съответствие с указанията на координатора на СНЕ.
4. НКО в тясно сътрудничество гарантира, че определените служители на ЕЦБ са поканени да участват в проверките на място, извършвани по отношение на значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група. ЕЦБ може да определя броя на служителите на ЕЦБ, които ще участват като наблюдатели.
5. В случаите на надзор на консолидирана основа и колегии от надзорни органи, при наличие на обстоятелства, при които предприятие майка е установено в държава членка от еврозоната или в участваща държава членка извън еврозоната, ЕЦБ като компетентен орган е консолидиращ надзорен орган и председател на колегията от надзорни органи. ЕЦБ приканва съответния НКО в тясно сътрудничество да назначи служител на НКО като наблюдател. ЕЦБ може да действа, като дава указания на съответния НКО в тясно сътрудничество.
Член 116
Решения по отношение на значими поднадзорни лица и значими поднадзорни групи
1. Без да се засягат правомощията на НКО във връзка със задачи, които не са възложени на ЕЦБ с Регламента за ЕНМ, НКО в тясно сътрудничество приема решения по отношение на значими поднадзорни лица и значими поднадзорни групи в своята държава членка само по указания на ЕЦБ. НКО в тясно сътрудничество може също така да иска указания от ЕЦБ.
2. НКО в тясно сътрудничество незабавно предоставя на разположение на ЕЦБ всяко решение по отношение на значимо поднадзорно лице или значима поднадзорна група.
3. НКО в тясно сътрудничество уведомява ЕЦБ относно: а) решения, които приема съгласно своите правомощия по отношение на задачи, които не са възложени на ЕЦБ с Регламента за ЕНМ; и б) решения, които приема съгласно указанията на ЕЦБ в съответствие с предвиденото в настоящата част.
ДЯЛ 4
ТЯСНО СЪТРУДНИЧЕСТВО ПО ОТНОШЕНИЕ НА ПО-МАЛКО ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА И ПО-МАЛКО ЗНАЧИМИ ПОДНАДЗОРНИ ГРУПИ
Член 117
Надзор над по-малко значими поднадзорни лица и по-малко значими поднадзорни групи
1. Част VII се прилага mutatis mutandis по отношение на по-малко значими поднадзорни лица и по-малко значими поднадзорни групи в участващи държави членки в тясно сътрудничество в съответствие със следните разпоредби.
2. С цел осигуряване последователност на резултатите от надзора в рамките на ЕНМ, ЕЦБ може да издава общи указания и насоки и да отправя искания до НКО в тясно сътрудничество, с които го задължава да приеме надзорно решение по отношение на по-малко значими поднадзорни лица или по-малко значими поднадзорни групи, установени в участващата държава членка в тясно сътрудничество. Тези общи указания, насоки или искания могат да се отнасят до групи или категории кредитни институции.
3. ЕЦБ може също така да отправи до НКО в тясно сътрудничество искане за допълнителна оценка на аспекти на съществена надзорна процедура на НКО съгласно предвиденото в член 6, параграф 7, буква в), точка ii) от Регламента за ЕНМ.
ДЯЛ 5
ПРОЦЕДУРА В СЛУЧАЙ НА НЕСЪГЛАСИЕ НА УЧАСТВАЩА ДЪРЖАВА ЧЛЕНКА В ТЯСНО СЪТРУДНИЧЕСТВО
Член 118
Процедура в случай на несъгласие с проект на решение на Надзорния съвет съгласно член 7, параграф 8 от Регламента за ЕНМ
1. ЕЦБ уведомява НКО в тясно сътрудничество за цялостния проект на решение на Надзорния съвет по отношение на поднадзорно лице или поднадзорна група, намиращи се в участваща държава членка в тясно сътрудничество, при спазване на изискванията за поверителност съгласно правото на Съюза.
2. Ако не е съгласен с цялостния проект на решение на Надзорния съвет, НКО в тясно сътрудничество уведомява писмено Управителния съвет за мотивите за своето несъгласие в срок до пет работни дни от получаване на цялостния проект на решение.
3. Управителният съвет взема решение по въпроса в срок до пет работни дни от получаване на такова уведомление, като взема изцяло предвид посочените мотиви за несъгласието, и предоставя на НКО в тясно сътрудничество писмени мотиви за решението си.
4. Участваща държава членка в тясно сътрудничество може да поиска ЕЦБ да прекрати нейното тясно сътрудничество с незабавно действие, след което няма да бъде обвързана от взетите впоследствие решения на Управителния съвет.
Член 119
Процедура в случай на несъгласие с възражение на Управителния съвет срещу проект на решение на Надзорния съвет съгласно член 7, параграф 7 от Регламента за ЕНМ
1. ЕЦБ уведомява НКО в тясно сътрудничество за всяко възражение на Управителния съвет срещу цялостен проект на решение на Надзорния съвет.
2. Ако не е съгласен с възражението на Управителния съвет срещу цялостния проект на решение на Надзорния съвет, НКО в тясно сътрудничество уведомява ЕЦБ за мотивите за несъгласието си в срок до пет работни дни от получаване на възражението на Управителния съвет.
3. Управителният съвет дава писменото си становище относно мотивираното несъгласие, изразено от НКО в тясно сътрудничество, в срок до 30 дни от получаване на мотивираното несъгласие, като потвърждава или оттегля възражението си, посочвайки мотивите си за това. ЕЦБ уведомява НКО в тясно сътрудничество за това.
4. Ако Управителният съвет потвърди възражението си, НКО в тясно сътрудничество може в срок до пет дни от уведомяването, че Управителният съвет е потвърдил възражението си, да уведоми ЕЦБ, че няма да бъде обвързан от решения, приети след изменение на първоначалния цялостен проект на решение, срещу който възразява Управителният съвет.
В такъв случай ЕЦБ разглежда възможността за спиране или прекратяване на тясното сътрудничество с НКО в тясно сътрудничество, като надлежно взема предвид съображението за ефективност на надзора, и взема съответното решение. ЕЦБ взема предвид по-специално факторите, посочени в член 7, параграф 7 от Регламента за ЕНМ.
ЧАСТ X
АДМИНИСТРАТИВНИ САНКЦИИ
ДЯЛ 1
ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ОТНОШЕНИЕ КЪМ РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 2532/98 НА СЪВЕТА (17)
Член 120
Определение на административни санкции
За целите на настоящата част „административни санкции“ са:
а)
административни имуществени санкции, уредени и налагани съгласно член 18, параграф 1 от Регламента за ЕНМ;
б)
глоби и периодични парични санкции, уредени в член 2 от Регламент (ЕО) № 2532/98 и наложени съгласно член 18, параграф 7 от Регламента за ЕНМ.
Член 121
Отношение към Регламент (ЕО) № 2532/98
1. За целите на процедурите, уредени в член 18, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, се прилагат съдържащите се в настоящия регламент процесуални правила в съответствие с член 18, параграф 4 от Регламента за ЕНМ.
2. За целите на процедурите, уредени в член 18, параграф 7 от Регламента за ЕНМ, съдържащите се в настоящия регламент процесуални правила допълват правилата, установени в Регламент (ЕО) № 2532/98, и се прилагат в съответствие с членове 25 и 26 от Регламента за ЕНМ.
Член 122
Правомощия на ЕЦБ да налага административни санкции съгласно член 18, параграф 7 от Регламента за ЕНМ
ЕЦБ налага административни санкции, определени в член 120, буква б), ако е налице неизпълнение на задължения съгласно регламенти или решения на ЕЦБ, по отношение на:
а)
значими поднадзорни лица; или
б)
по-малко значими поднадзорни лица, когато съответните регламенти или решения на ЕЦБ налагат задължения на по-малко значими поднадзорни лица по отношение на ЕЦБ.
ДЯЛ 2
ПРОЦЕСУАЛНИ ПРАВИЛА ЗА НАЛАГАНЕТО НА АДМИНИСТРАТИВНИ САНКЦИИ, РАЗЛИЧНИ ОТ ПЕРИОДИЧНИ ПАРИЧНИ САНКЦИИ, НА ПОДНАДЗОРНИ ЛИЦА В ДЪРЖАВИ ЧЛЕНКИ ОТ ЕВРОЗОНАТА
Член 123
Създаване на независимо звено за разследване
1. ЕЦБ създава вътрешно независимо звено за разследване (наричано по-долу „звеното за разследване“), което се състои от разследващи служители, определени от ЕЦБ.
2. Разследващите служители не могат да участват и не трябва да са участвали в продължение на две години преди заемането на длъжността на разследващ служител в прекия или непряк надзор или лицензиране на съответното поднадзорно лице.
3. Разследващите служители изпълняват разследващите си функции, независимо от Надзорния съвет и Управителния съвет, и не участват в разискванията на Надзорния съвет и Управителния съвет.
Член 124
Отнасяне на предполагаеми нарушения до звеното за разследване
ЕЦБ отнася случая до звеното за разследване, когато при изпълнение на задачите си съгласно Регламента за ЕНМ счете, че съществува основание да подозира, че едно или повече нарушения:
а)
съгласно съответното пряко приложимо право на Съюза, както е посочено в член 18, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, се извършват или са извършени от значимо поднадзорно лице, чието главно управление е в държава членка от еврозоната; или
б)
на регламент или решение на ЕЦБ, както е посочено в член 18, параграф 7 от Регламента за ЕНМ, се извършват или са извършени от поднадзорно лице, чието главно управление е в държава членка от еврозоната.
Член 125
Правомощия на звеното за разследване
1. За целите на разследването на предполагаеми нарушения съгласно посоченото в член 124 звеното за разследване може да упражнява правомощията, предоставени на ЕЦБ съгласно Регламента за ЕНМ.
2. Когато е отправено искане до съответното поднадзорно лице в съответствие с правомощията, предоставени на ЕЦБ съгласно Регламента за ЕНМ във връзка с разследване, звеното за разследване посочва предмета и целта на разследването.
3. При изпълнение на задачите си звеното за разследване има достъп до всички документи и информация, събрани от ЕЦБ и, когато е приложимо, от съответните НКО в хода на надзорните им дейности.
Член 126
Процесуални права
1. При завършване на разследване и преди изготвяне и представяне пред Надзорния съвет на предложение за цялостен проект на решение, звеното за разследване уведомява писмено съответното поднадзорно лице относно констатациите от извършеното разследване и относно повдигнатите срещу тях възражения.
2. В посоченото в параграф 1 уведомление звеното за разследване информира съответното поднадзорно лице относно правото му да представи писмено становище пред звеното за разследване относно фактическите резултати и повдигнатите срещу лицето възражения, посочени в уведомлението, включително отделните разпоредби, които се предполага, че са нарушени, като определя разумен срок за получаване на такова становище. ЕЦБ не е длъжна да взема предвид писмени становища, получени след изтичането на определения от звеното за разследване срок.
3. Звеното за разследване може също така след уведомление в съответствие с параграф 1 да покани съответното поднадзорно лице да присъства на устно изслушване. Страните, обект на разследване, могат да бъдат представлявани и/или подпомагани на изслушването от адвокати или други квалифицирани лица. Устните изслушвания не се провеждат публично.
4. Правото на достъп до преписката на звеното за разследване от разследваното поднадзорно лице се определя в съответствие с член 32.
Член 127
Разглеждане на преписката от Надзорния съвет
1. Ако счита, че на поднадзорното лице следва да се наложи административна санкция, звеното за разследване представя на Надзорния съвет предложение за цялостен проект на решение, с което се постановява, че съответното поднадзорно лице е извършило нарушение и се посочва налаганата административна санкция. Звеното за разследване също така предоставя своята преписка по разследването на Надзорния съвет.
2. Звеното за разследване основава своето предложение за цялостен проект на решение само на фактите и възраженията, по които поднадзорното лице е имало възможността да представи становище.
3. Ако счита, че предоставената от звеното за разследване преписка е непълна, Надзорният съвет може да я върне на звеното за разследване заедно с мотивирано искане за допълнителна информация. Прилага се съответно член 125.
4. Ако въз основа на пълна преписка се съгласи с предложението за цялостен проект на решение на звеното за разследване по отношение на едно или повече нарушения и с фактическото основание, Надзорният съвет приема цялостния проект на решение, предложен от звеното за разследване относно нарушението или нарушенията, за които е съгласен, че са извършени. Доколкото Надзорният съвет не е съгласен с предложението, решението се приема съгласно съответните параграфи от настоящия член.
5. Ако въз основа на пълна преписка счита, че фактите, описани в предложението за цялостен проект на решение съгласно посоченото в параграф 1, не разкриват достатъчно доказателства за нарушение, както е посочено в член 124, Надзорният съвет може да приеме цялостен проект на решение за прекратяване на делото.
6. Ако въз основа на пълна преписка е съгласен с постановеното в предложението за цялостен проект на решение на звеното за разследване, че съответното поднадзорно лице е извършило нарушение, но не е съгласен с предложената препоръка относно административни санкции, Надзорният съвет приема цялостния проект на решение, като посочва административната санкция, която счита за подходяща.
7. Ако въз основа на пълна преписка не е съгласен с предложението на звеното за разследване, но приеме, че поднадзорното лице е извършило друго нарушение или че е налице друго фактическо основание за предложението на звеното за разследване, Надзорният съвет уведомява писмено съответното поднадзорно лице за своите констатации и за повдигнатите срещу съответното поднадзорно лице възражения. Член 126, параграфи 2-4 се прилагат съответно по отношение на Надзорния съвет.
8. Надзорният съвет изготвя цялостен проект на решение, с което се определя дали съответното поднадзорно лице е извършило нарушение или не и се посочват налаганите административни санкции, ако има такава.
9. Цялостните проекти на решения, които се приемат от Надзорния съвет и се предлагат на Управителния съвет, се основават само на фактите и възраженията, по които поднадзорното лице е имало възможността да представи становище.
Член 128
Определение на общия годишен оборот за целите на определяне на горната граница за административни имуществени санкции
Общият годишен оборот, посочен в член 18, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, е годишният оборот, определен в член 67 от Директива 2013/36/ЕС, на поднадзорно лице съгласно последния наличен годишен финансов отчет на това поднадзорно лице. В случай че извършилото нарушение поднадзорно лице принадлежи към поднадзорна група, съответният общ годишен оборот е общият годишен оборот, извлечен от последния наличен консолидиран годишен финансов отчет на поднадзорната група.
ДЯЛ 3
ПЕРИОДИЧНИ ПАРИЧНИ САНКЦИИ
Член 129
Процесуални правила, приложими за периодични парични санкции
1. В случай на продължаващо нарушение на регламент или надзорно решение на ЕЦБ, ЕЦБ може да наложи периодична парична санкция с оглед принуждаване на съответните субекти да изпълнят регламента или надзорното решение. ЕЦБ прилага процесуалните правила на член 22 от Регламента за ЕНМ и дял 2 на част III от настоящия регламент.
2. Периодичната парична санкция следва да бъде ефективна и пропорционална. Периодичната парична санкция се изчислява за всеки ден на нарушението до изпълнението на съответния регламент или надзорно решение на ЕЦБ от страна на съответния субект.
3. Горните граници за периодичните парични санкции са съгласно определеното в Регламент (ЕО) № 2532/98. Съответният период започва да тече от датата, посочена в решението, с което се налага периодичната парична санкция. Най-ранната дата, посочена в решението, е датата, на която съответният субект е уведомен писмено за мотивите на ЕЦБ за налагане на периодичната парична санкция.
4. Периодичните парични санкции могат да се налагат за периоди, не по-дълги от шест месеца, считано от датата, посочена в решението по параграф 3.
ДЯЛ 4
ДАВНОСТ
Член 130
Давност за налагане на административни санкции
1. Правомощието на ЕЦБ да налага административни санкции на поднадзорни лица се погасява с изтичане на петгодишна давност, която започва да тече от деня, в който е извършено нарушението. В случай на продължаващи или повторни нарушения, давността започва да тече от деня, в който е преустановено нарушението.
2. Всяко действие, предприето от ЕЦБ за целите на разследването или производство във връзка с нарушение по член 124, води до прекъсване на давността за налагане на административни имуществени санкции. Давността се прекъсва, считано от датата, на която съответното поднадзорно лице е уведомено за действието.
3. След всяко прекъсване давността започва да тече отначало. Въпреки това давността изтича най-късно в деня, в който изтича срок, два пъти по-дълъг от давността, през който ЕЦБ не е наложила административна санкция. Този срок се удължава с времето, през което давността е спряна по реда на параграф 5.
4. Давността за налагане на административни санкции спира да тече за времето, през което решението на Управителния съвет на ЕЦБ е предмет на производство по преглед пред Административния съвет за преглед или на производство по обжалване пред Съда.
5. Давността спира да тече и по време на висящо наказателно производство срещу поднадзорното лице във връзка със същите факти.
Член 131
Давност за принудително изпълнение на административни санкции
1. Правомощието на ЕЦБ да приведе в изпълнение решение, прието по член 18, параграфи 1 и 7 от Регламента за ЕНМ, се погасява с изтичане на петгодишна давност, която започва да тече от датата на приемане на въпросното решение.
2. Всяко действие на ЕЦБ, насочено към принудително изпълнение на плащане или на условия на плащане съгласно съответната административна санкция, води до прекъсване на давността за принудително изпълнение на административните санкции.
3. След всяко прекъсване давността започва да тече отначало.
4. Давността за принудително изпълнение на административни санкции спира да тече за времето, през което:
а)
е определен срок за плащане;
б)
принудителното изпълнение на плащане е спряно по силата на решение на Управителния съвет на ЕЦБ или на Съда.
ДЯЛ 5
ПУБЛИКУВАНЕ НА РЕШЕНИЯ И ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ
Член 132
Публикуване на решения относно административни санкции
1. ЕЦБ публикува, своевременно и след като съответното поднадзорно лице е било уведомено за решението на своя уебсайт, решенията за налагане на административни санкции, определени в член 120, на поднадзорни лица в участваща държава членка, включително информация относно вида и естеството на нарушението и относно това кое е съответното поднадзорно лице, освен ако такова публикуване:
а)
би застрашило стабилността на финансовите пазари или текущо наказателно разследване; или
б)
би причинило - доколкото това може да се установи - несъразмерни вреди на съответното поднадзорно лице.
При тези обстоятелства решенията относно административните санкции се публикуват анонимно. Вместо това, когато има вероятност тези обстоятелствата да престанат да съществуват в рамките на разумен срок, публикуването съгласно настоящия параграф може да бъде отложено за този срок.
2. Ако решение по параграф 1 е предмет на висящо производство по обжалване пред Съда, ЕЦБ своевременно публикува на официалния си уебсайт и информация относно статута на въпросното обжалване и резултата от него.
3. ЕЦБ осигурява публикуваната съгласно параграфи 1 и 2 информация да остане на нейния официален уебсайт в продължение на най-малко пет години.
Член 133
Уведомяване на ЕБО
При спазване на изискванията за опазване на професионалната тайна по член 27 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ информира ЕБО за всички административни санкции, определени в член 120, които са наложени на поднадзорно лице в държава членка от еврозоната, включително всяко обжалване по отношение на тези санкции и резултата от него.
ДЯЛ 6
СЪТРУДНИЧЕСТВО МЕЖДУ ЕЦБ И НКО В ДЪРЖАВИ ЧЛЕНКИ ОТ ЕВРОЗОНАТА СЪГЛАСНО ЧЛЕН 18, ПАРАГРАФ 5 ОТ РЕГЛАМЕНТА ЗА ЕНМ
Член 134
Значими поднадзорни лица
1. По отношение на значими поднадзорни лица НКО започват производство само по искане на ЕЦБ, когато е необходимо за целите на изпълнението на задачите, възложени на ЕЦБ съгласно Регламента за ЕНМ, с оглед на предприемане на действие за осигуряване налагането на подходящи санкции в случаи, които не са обхванати от член 18, параграф 1 от Регламента за ЕНМ. Тези случаи включват прилагането на:
а)
неимуществени санкции в случай на нарушение на пряко приложимо право на Съюза от юридически или физически лица, както и на имуществени санкции в случай на нарушение на пряко приложимо право на Съюза от физически лица;
б)
имуществени или неимуществени санкции в случай на нарушение на национално право за транспониране на съответни директиви на Съюза от юридически или физически лица;
в)
имуществени или неимуществени санкции, налагани съгласно съответното национално законодателство, което възлага специфични правомощия на НКО в държави членки от еврозоната, които понастоящем не са изискуеми от съответното право на Съюза.
Разпоредбите на настоящия параграф не засягат възможността НКО да започне производство по собствена инициатива по отношение на прилагането на националното право за задачи, които не са възложени на ЕЦБ.
2. НКО може да прикани ЕЦБ да поиска от него да започне производство в случаите, посочени в параграф 1.
3. НКО на участваща държава членка уведомява ЕЦБ относно завършването на производство за налагане на санкции, започнато по искане на ЕЦБ съгласно параграф 1. По-специално ЕЦБ се уведомява относно наложените санкции, ако има такива.
Член 135
Докладване по отношение на по-малко значими поднадзорни лица
Съответният НКО уведомява редовно ЕЦБ относно всички административни санкции, наложени на по-малко значими поднадзорни лица във връзка с изпълнението на надзорните му задачи.
ДЯЛ 7
ПРЕСТЪПЛЕНИЯ
Член 136
Доказателства за факти, пораждащи съмнения за престъпление
Когато при изпълнение на задачите си по Регламента за ЕНМ има основание да подозира, че може да е извършено престъпление, ЕЦБ отправя искане до съответния НКО да отнесе случая до подходящите органи за разследване и възможно наказателно преследване в съответствие с националното право.
ДЯЛ 8
ПРИХОДИ ОТ САНКЦИИ
Член 137
Приходи от санкции
Приходите от административни санкции, налагани от ЕЦБ съгласно член 18, параграфи 1 и 7 от Регламента за ЕНМ, са собственост на ЕЦБ.
ЧАСТ XI
ДОСТЪП ДО ИНФОРМАЦИЯ, ДОКЛАДВАНЕ, РАЗСЛЕДВАНИЯ И ПРОВЕРКИ НА МЯСТО
ДЯЛ 1
ОБЩИ ПРИНЦИПИ
Член 138
Сътрудничество между ЕЦБ и НКО във връзка с правомощията, посочени в членове 10-13 от Регламента за ЕНМ
Разпоредбите, установени в настоящата част, се прилагат по отношение на значими поднадзорни лица. Те се прилагат и по отношение на по-малко значими поднадзорни лица, ако ЕЦБ реши съгласно член 6, параграф 5, буква г) от Регламента за ЕНМ да упражни правомощията, посочени в членове 10-13 от Регламента за ЕНМ, по отношение на по-малко значимо поднадзорно лице. Това обаче не засяга компетентността на НКО да упражнява надзор над по-малко значими поднадзорни лица пряко съгласно член 6, параграф 6 от Регламента за ЕНМ.
ДЯЛ 2
СЪТРУДНИЧЕСТВО ВЪВ ВРЪЗКА С ИСКАНИЯ ЗА ИНФОРМАЦИЯ
Член 139
Искания за информация ad hoc съгласно член 10 от Регламента за ЕНМ
1. В съответствие с член 10 от Регламента за ЕНМ и при спазване и съблюдаване на съответното право на Съюза, ЕЦБ може да поиска от юридическо или физическо лице, посочено в член 10, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, да предостави цялата информация, необходима за изпълнението на задачите, възложени на ЕЦБ с Регламента за ЕНМ. ЕЦБ посочва съответната информация и разумен срок, в който тя следва да се предостави на ЕЦБ.
2. Преди да поиска предоставяне на информация в съответствие с член 10, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, ЕЦБ първо взема предвид информацията, която вече е на разположение на НКО.
3. ЕЦБ предоставя на разположение на съответния НКО копие на информацията, получена от юридическото или физическото лице, до което е било отправено искането за информация.
ДЯЛ 3
ОТЧЕТНОСТ
Член 140
Задачи, свързани с надзорната отчетност пред компетентни органи
1. ЕЦБ отговаря за спазването на съответното право на Съюза, което налага изисквания на кредитните институции в областта на отчетността пред компетентни органи.
2. За тази цел ЕЦБ има задачите и правомощията по отношение на значими поднадзорни лица съгласно установеното в съответното право на Съюза относно надзорната отчетност. НКО имат задачите и правомощията по отношение на по-малко значими поднадзорни лица съгласно установеното в съответното право на Съюза относно отчетността пред компетентни органи.
3. Независимо от параграф 2 и освен ако е предвидено друго, всяко поднадзорно лице съобщава на своя съответен НКО информацията, която се отчита редовно съгласно съответното право на Съюза. Освен ако изрично е предвидено друго, цялата информация, отчитана от поднадзорни лица, се предоставя на НКО. Те извършват първоначалните проверки на данните и предоставят информацията на разположение на ЕЦБ.
4. ЕЦБ организира процесите, свързани със събирането и прегледа на качеството на данните, отчитани от поднадзорни лица, при спазване и съблюдаване на съответното право на Съюза и техническите стандарти за изпълнение на ЕБО.
Член 141
Искания за информация, предоставяна периодично съгласно член 10 от Регламента за ЕНМ
1. В съответствие с член 10 от Регламента за ЕНМ, по-специално правомощието на ЕЦБ да иска предоставяне на информация периодично и в определени формати за целите на надзора и свързаната с него статистическа отчетност, и при спазване и съблюдаване на съответното право на Съюза, ЕЦБ може да иска от поднадзорните лица да отчитат допълнителна надзорна информация, когато такава информация в необходима за ЕЦБ, за да изпълнява възложените ѝ с Регламента за ЕНМ задачи. При спазване на условията, предвидени в съответното право на Съюза, ЕЦБ може да определя по-конкретно категориите информация, която следва да се отчита, както и процесите, форматите, периодичността и сроковете за предоставяне на съответната информация.
2. Ако ЕЦБ изисква от юридически или физически лица, посочени в член 10, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, да предоставят периодично информация, се прилага съответно член 140, параграфи 3 и 4 от настоящия регламент.
ДЯЛ 4
СЪТРУДНИЧЕСТВО ПО ОТНОШЕНИЕ НА ОБЩИ РАЗСЛЕДВАНИЯ
Член 142
Започване на общо разследване съгласно член 11 от Регламента за ЕНМ
ЕЦБ провежда разследване на юридически или физически лица, посочени в член 10, параграф 1 от Регламента за ЕНМ, въз основа на решение на ЕЦБ. В това решение се посочва следното:
а)
правното основание за решението и неговата цел;
б)
намерението да упражни правомощията, предвидени в член 11, параграф 1 от Регламента за ЕНМ;
в)
фактът, че всяко възпрепятстване на разследването от разследваното лице съставлява нарушение на решение на ЕЦБ по смисъла на член 18, параграф 7 от Регламента за ЕНМ, без да се засяга националното право, както е изложено в член 11, параграф 2 от Регламента за ЕНМ.
ДЯЛ 5
ПРОВЕРКИ НА МЯСТО
Член 143
Решение на ЕЦБ за извършване на проверка на място съгласно член 12 от Регламента за ЕНМ
1. Съгласно член 12 от Регламента за ЕНМ, за да изпълнява възложените ѝ с Регламента за ЕНМ задачи, ЕЦБ назначава екипи за извършване на проверки на място съгласно установеното в член 144 за извършване на всички необходими проверки на място в помещенията на юридически лица, посочени в член 10, параграф 1 от Регламента за ЕНМ.
2. Без да се засяга член 142 и съгласно член 12, параграф 3 от Регламента за ЕНМ, проверките на място се извършват въз основа на решение на ЕЦБ, в което се посочва най-малко следното:
а)
предметът и целта на проверката на място; и
б)
фактът, че всяко възпрепятстване на проверката на място от юридическото лице, обект на проверката, съставлява нарушение на решение на ЕЦБ по смисъла на член 18, параграф 7 от Регламента за ЕНМ, без да се засяга националното право, както е изложено в член 11, параграф 2 от Регламента за ЕНМ.
3. Ако проверката на място следва разследване, проведено въз основа на решение на ЕЦБ, посочено в член 142, и при условие че проверката на място има същата цел и обхват като разследването, на длъжностните лица и на другите лица, оправомощени от ЕЦБ и от НКО, се предоставя достъп до служебните помещения и площи на юридическото лице, обект на разследването, въз основа на същото решение в съответствие с член 12, параграфи 2 и 4 от Регламента за ЕНМ и без да се засяга член 13 от същия регламент.
Член 144
Създаване и състав на екипите за извършване на проверки на място
1. ЕЦБ отговаря за създаването и състава на екипите за извършване на проверки на място с участието на НКО в съответствие с член 12 от Регламента за ЕНМ.
2. ЕЦБ определя ръководителя на екипа за извършване на проверки на място измежду служителите на ЕЦБ и НКО.
3. ЕЦБ и НКО се консултират помежду си и постигат съгласие относно използването на ресурси на НКО във връзка с екипите за извършване на проверки на място.
Член 145
Процедура и уведомяване за проверка на място
1. ЕЦБ съобщава на юридическото лице, обект на проверка на място, решението на ЕЦБ, посочено в член 143, параграф 2, и самоличността на членовете на екипа за извършване на проверка на място най-малко пет работни дни преди началото на проверката на място. ЕЦБ уведомява относно тази проверка НКО на държавата членка, в която ще се извърши проверката на място, най-малко една седмица преди уведомяването на юридическото лице, обект на проверката на място.
2. Ако това е необходимо за целите на правилното извършване и ефикасността на проверката, ЕЦБ може да извърши проверка на място, без да уведомява предварително съответното поднадзорно лице. НКО се уведомява възможно най-скоро преди началото на такава проверка на място.
Член 146
Извършване на проверки на място
1. Лицата, извършващи проверките на място, следват указанията на ръководителя на екипа за извършване на проверка на място.
2. Когато лицето, обект на проверка на място, е значимо поднадзорно лице, ръководителят на екипа за извършване на проверка на място носи отговорност за координацията между екипа за извършване на проверка на място и съвместния надзорен екип, отговарящ за надзора над това значимо поднадзорно лице.
ЧАСТ XII
ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 147
Начало на прекия надзор от ЕЦБ, когато ЕЦБ поема задачите си за първи път
1. Най-малко два месеца преди 4 ноември 2014 г. ЕЦБ адресира решение до всяко поднадзорно лице, по отношение на което поема възложените ѝ с Регламента за ЕНМ задачи, с което потвърждава, че то е значимо поднадзорно лице. За лица, които са членове на значима поднадзорна група, ЕЦБ съобщава решението на ЕЦБ на поднадзорното лице на най-високото равнище на консолидация в участващите държави членки и гарантира, че всички поднадзорни лица в рамките на значимата поднадзорна група са надлежно информирани. Тези решения влизат в сила от 4 ноември 2014 г.
2. Независимо от параграф 1, ако започне да изпълнява възложените ѝ задачи преди 4 ноември 2014 г., ЕЦБ адресира решение до съответното лице и до съответните НКО. Освен ако друго е предвидено в него, това решение влиза в сила при съобщаването му. Съответните НКО се уведомяват предварително за намерението за издаване на такова решение възможно най-скоро.
3. Преди приемането на решение по параграф 1 ЕЦБ предоставя възможност за представяне на писмено становище на съответното поднадзорно лице.
Член 148
Определяне на формата на доклада, в който се посочват сведения за упражнявания до момента надзор и профила на риска и който се предоставя от НКО на ЕЦБ
1. Най-късно до 4 август 2014 г. НКО съобщават на ЕЦБ кои са кредитните институции, които са лицензирали, и ѝ предоставят доклад относно тези кредитни институции във формата, определен от ЕЦБ.
2. Независимо от параграф 1, ако започне изпълнение на възложените ѝ задачи преди 4 ноември 2014 г., ЕЦБ може да поиска от НКО да съобщят на ЕЦБ кои са съответните кредитни институции и да ѝ предоставят доклад във формата, определен от ЕЦБ, в разумен срок, който се посочва в искането.
Член 149
Непрекъсваемост на съществуващи процедури
1. Освен ако ЕЦБ реши друго, когато НКО е започнал надзорни процедури, за които ЕЦБ придобива компетентност въз основа на Регламента за ЕНМ, и това настъпи преди 4 ноември 2014 г., се прилагат процедурите, уредени в член 48.
2. Чрез дерогация от член 48 настоящият член се прилага по отношение на общи процедури.
Член 150
Надзорни решения, приемани от НКО
Без да се засяга упражняването на правомощията от ЕЦБ, които са ѝ предоставени с Регламента за ЕНМ, надзорните решения, приемани от НКО преди 4 ноември 2014 г., остават незасегнати.
Член 151
Държави членки, чиято парична единица става еврото
1. При спазване на параграф 2, когато дерогация по член 139 от ДФЕС е отменена за държава членка в съответствие с член 140, параграф 2 от ДФЕС, членове 148-150 се прилагат съответно по отношение на надзорни процедури или решения, които за започнати или взети от НКО на тази държава членка.
2. Посочването на 4 ноември 2014 г. в членове 149 и 150 се тълкува като посочване на датата, на която е прието еврото в съответната държава членка.
Член 152
Непрекъсваемост на съществуващи договорености
Всички съществуващи договорености за сътрудничество с други органи, сключени от НКО преди 4 ноември 2014 г., които обхващат поне отчасти задачи, прехвърлени на ЕЦБ с Регламента за ЕНМ, продължават да се прилагат. ЕЦБ може да реши да участва в такива съществуващи договорености за сътрудничество в съответствие с процедурата, приложима по отношение на въпросните договорености, или да установи нови договорености за сътрудничество с трети лица за задачите, които са ѝ възложени с Регламента за ЕНМ. НКО продължава да прилага съществуващите договорености за сътрудничество само доколкото не са заменени от договорености за сътрудничество на ЕЦБ. Когато е необходимо за изпълнение на съществуващи договорености за сътрудничество, НКО отговаря за подпомагането на ЕЦБ, по-специално чрез упражняване на неговите права и изпълнение на отговорностите му съгласно договореностите в координация с ЕЦБ.
Член 153
Заключителни разпоредби
Настоящият регламент влиза в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено във Франкфурт на Майн на 16 април 2014 година.
REGLAMENTO (UE) No 468/2014 DEL BANCO CENTRAL EUROPEO
de 16 de abril de 2014
por el que se establece el marco de cooperación en el Mecanismo Único de Supervisión entre el Banco Central Europeo y las autoridades nacionales competentes y con las autoridades nacionales designadas (Reglamento Marco del MUS)
(BCE/2014/17)
EL CONSEJO DE GOBIERNO DEL BANCO CENTRAL EUROPEO,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea y, en particular, su artículo 127, apartado 6, y su artículo 132,
Vistos los Estatutos del Sistema Europeo de Bancos Centrales y del Banco Central Europeo, en particular, su artículo 34,
Visto el Reglamento (UE) no 1024/2013 del Consejo, de 15 de octubre de 2013, que encomienda al Banco Central Europeo tareas específicas respecto de políticas relacionadas con la supervisión prudencial de las entidades de crédito (1), y, en particular, su artículo 4, apartado 3, su artículo 6 y su artículo 33, apartado 2,
Visto el Acuerdo interinstitucional entre el Parlamento Europeo y el Banco Central Europeo relativo a las normas prácticas de ejecución de la rendición de cuentas democrática y de la supervisión del ejercicio de las tareas encomendadas al BCE en el marco del Mecanismo Único de Supervisión (2),
Vistos la consulta pública y el análisis llevados a cabo de conformidad con lo dispuesto en el artículo 4, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1024/2013,
Vista la propuesta del Consejo de Supervisión y en consulta con las autoridades nacionales competentes,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento (UE) no 1024/2013 (en lo sucesivo, «el Reglamento del MUS») establece un Mecanismo Único de Supervisión (MUS) compuesto por el Banco Central Europeo (BCE) y las autoridades nacionales competentes (ANC) de los Estados miembros participantes.
(2)
En el marco de lo dispuesto en el artículo 6 del Reglamento del MUS, el BCE tendrá competencias exclusivas para ejercer las funciones microprudenciales que le confiere el artículo 4 de dicho reglamento en relación con las entidades de crédito establecidas en los Estados miembros participantes. El BCE será responsable del funcionamiento eficaz y coherente del MUS y de vigilar el funcionamiento del sistema, basándose en las competencias y procedimientos establecidos en el artículo 6 del Reglamento del MUS.
(3)
En caso de que resulte procedente, y sin perjuicio de la responsabilidad y obligación de rendición de cuentas del BCE respecto de las funciones que le atribuye el Reglamento del MUS, las ANC asumirán la responsabilidad de prestar asistencia al BCE, en las condiciones establecidas en el Reglamento del MUS y en el presente Reglamento, en la preparación y aplicación de todos los actos relativos a las funciones a que se refiere el artículo 4 del Reglamento del MUS respecto de todas las entidades de crédito, incluida la asistencia en actividades de verificación. A tal efecto, las ANC deberán atenerse a las instrucciones impartidas por el BCE cuando desempeñen las funciones mencionadas en el artículo 4 del Reglamento del MUS.
(4)
El BCE, las ANC y las autoridades nacionales designadas (AND) han de ejercer las funciones macroprudenciales a que se refiere el artículo 5 del Reglamento del MUS y seguir las modalidades de cooperación previstas en el mismo, en el presente Reglamento y en el derecho de la Unión aplicable, sin perjuicio del cometido del Eurosistema y de la Junta Europea de Riesgo Sistémico.
(5)
En el MUS, las responsabilidades de supervisión respectivas del BCE y de las ANC se asignan en función del carácter significativo o menos significativo de las entidades que entran en el ámbito de aplicación del MUS. El presente Reglamento establece, en particular, el método concreto de evaluación de dicho carácter significativo o menos significativo, contemplado en el artículo 6, apartado 7, del Reglamento del MUS. El BCE tiene competencias supervisoras directas con respecto a las entidades de crédito, sociedades financieras de cartera, sociedades financieras mixtas de cartera establecidas en los Estados miembros participantes y sucursales en Estados miembros participantes de entidades de crédito establecidas en Estados miembros no participantes que sean significativas. Las ANC son responsables de la supervisión directa de las entidades que sean menos significativas, sin perjuicio de la facultad del BCE de decidir en casos específicos la supervisión directa de dichas entidades cuando sea necesario para la aplicación coherente de las normas de supervisión.
(6)
A fin de tener en cuenta los avances recientes en la legislación de la Unión en materia de sanciones y la jurisprudencia del Tribunal Europeo de Derechos Humanos en relación con el principio de separación entre la fase de investigación y la de toma de decisiones, el BCE creará una unidad de investigación independiente que investigará de manera autónoma los incumplimientos de las normas y decisiones de supervisión.
(7)
El artículo 6, apartado, 7, del Reglamento del MUS dispone que el BCE debe, en consulta con las ANC y sobre la base de una propuesta del Consejo de Supervisión, adoptar y hacer públicas unas disposiciones marco para organizar las modalidades prácticas de cooperación entre el BCE y las ANC dentro del MUS.
(8)
El artículo 33, apartado 2, del Reglamento del MUS dispone que el BCE debe publicar mediante reglamentos y decisiones las modalidades operativas detalladas para la ejecución de las funciones que le confiere el citado reglamento. El presente Reglamento recoge las disposiciones por las que se aplica el artículo 33, apartado 2, relativo a la cooperación entre el BCE y las ANC dentro del MUS.
(9)
En consecuencia, el presente Reglamento desarrolla y especifica en mayor medida los procedimientos de cooperación establecidos en el Reglamento del MUS entre el BCE y las ANC dentro del MUS y, si procede, con las AND, y garantiza así el funcionamiento eficaz y coherente de este mecanismo.
(10)
El BCE atribuye gran importancia a la evaluación global de las entidades de crédito, incluida la evaluación de los balances que debe realizar antes de la asunción de sus funciones. Ello es aplicable a todo Estado miembro que se incorpore a la zona del euro, y por tanto al MUS, después de la fecha de comienzo de la supervisión según lo previsto en el artículo 33, apartado 2, del Reglamento del MUS.
(11)
Para el buen funcionamiento del MUS es esencial que haya plena cooperación entre el BCE y las ANC y que intercambien toda la información que pueda afectar a sus respectivas funciones, en particular toda la información de que dispongan las ANC relativa a los procedimientos que puedan afectar a la seguridad y la solidez de las entidades supervisadas o interactúen con los procedimientos de supervisión relativos a dichas entidades.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
PARTE I
DISPOSICIONES GENERALES
Artículo 1
Objeto y finalidad
1. El presente Reglamento establece normas relativas a lo siguiente:
a)
las disposiciones marco a que se refiere el artículo 6, apartado 7, del Reglamento del MUS, a saber, unas disposiciones marco para organizar las modalidades prácticas de aplicación del artículo 6 del Reglamento del MUS relativo a la cooperación dentro del MUS, a fin de incluir:
i)
la metodología concreta para evaluar y revisar el carácter significativo o menos significativo de una entidad supervisada en virtud de los criterios establecidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS, y los procedimientos que resulten de esta evaluación,
ii)
la determinación de los procedimientos, incluidos los plazos, en lo que respecta también a la posibilidad de que las ANC elaboren proyectos de decisiones para ser sometidos a la consideración del BCE, relativos a la relación entre el BCE y las ANC en lo que se refiere a la supervisión de entidades supervisadas significativas,
iii)
la determinación de los procedimientos, incluidos los plazos, relativos a la relación entre el BCE y las ANC en lo que se refiere a la supervisión de entidades supervisadas menos significativas. En particular, dichos procedimientos requerirán que las ANC, en función de los casos definidos en el presente Reglamento:
-
notifiquen al BCE todo procedimiento de supervisión relevante,
-
evalúen ulteriormente, a petición del BCE, aspectos concretos del procedimiento,
-
transmitan al BCE los proyectos de decisiones de supervisión relevantes, sobre los que el BCE podrá manifestar su opinión;
b)
la cooperación y el intercambio de información entre el BCE y las ANC en el MUS con respecto a los procedimientos relativos a las entidades supervisadas significativas y las entidades supervisadas menos significativas, incluidos los procedimientos comunes aplicables a las autorizaciones para acceder a la actividad de entidad de crédito, la revocación de dichas autorizaciones y la evaluación de las adquisiciones y enajenaciones de participaciones cualificadas;
c)
los procedimientos relativos a la cooperación entre el BCE, las ANC y las AND en relación con las funciones e instrumentos macroprudenciales con arreglo al artículo 5 del Reglamento del MUS;
d)
los procedimientos relativos al funcionamiento de la cooperación estrecha con arreglo al artículo 7 del Reglamento del MUS y aplicables al BCE, las ANC y las AND;
e)
los procedimientos relativos a la cooperación entre el BCE y las ANC con respecto a los artículos 10 a 13 del Reglamento del MUS, incluidos determinados aspectos relacionados con la información facilitada a efectos de supervisión;
f)
los procedimientos relativos a la adopción de decisiones de supervisión dirigidas a entidades supervisadas y a otras personas;
g)
el régimen lingüístico entre el BCE y las ANC, y entre el BCE y las entidades supervisadas y otras personas;
h)
los procedimientos aplicables a la potestad sancionadora del BCE y de las ANC dentro del MUS en relación con las funciones encomendadas al BCE en virtud del Reglamento del MUS;
i)
las disposiciones transitorias.
2. El presente Reglamento no afecta a las funciones de supervisión que el Reglamento del MUS no haya encomendado al BCE y que, por tanto, siguen correspondiendo a las autoridades nacionales.
3. El presente Reglamento deberá leerse especialmente junto con la Decisión BCE/2004/2 (3) y el Reglamento interno del Consejo de Supervisión del Banco Central Europeo (4), en particular en lo relativo a la toma de decisiones en el MUS, incluido el procedimiento aplicable al Consejo de Supervisión y al Consejo de Gobierno en lo que se refiere a la no oposición del Consejo de Gobierno contemplada en el artículo 26, apartado 8, del Reglamento del MUS y en otros actos jurídicos del BCE aplicables, incluida la Decisión BCE/2014/16 (5).
Artículo 2
Definiciones
A efectos del presente Reglamento, se aplicarán las definiciones que se recogen en el Reglamento del MUS salvo que se disponga lo contrario, además de las definiciones siguientes. Se entenderá por:
1) «autorización»: una autorización según se define en el artículo 4, apartado 1, punto 42, del Reglamento (UE) no 575/2013 del Parlamento Europeo y del Consejo (6);
2) «sucursal»: una sucursal según se define en el artículo 4, apartado 1, punto 17, del Reglamento (UE) no 575/2013;
3) «procedimientos comunes»: los procedimientos establecidos en la parte V con respecto a la autorización para acceder a la actividad de entidad de crédito, a la revocación de la autorización para el ejercicio de dicha actividad y a las decisiones relativas a las participaciones cualificadas;
4) «Estado miembro perteneciente a la zona del euro»: un Estado miembro cuya moneda sea el euro;
5) «grupo»: un grupo de empresas de las cuales al menos una sea una entidad de crédito y que se componga de una empresa matriz y de sus filiales, o de empresas vinculadas entre sí mediante una relación con arreglo a lo dispuesto en el artículo 22 de la Directiva 2013/34/UE del Parlamento Europeo y del Consejo (7), incluido cualquiera de sus subgrupos;
6) «equipo conjunto de supervisión» (ECS): un equipo de supervisores a cargo de la supervisión de una entidad supervisada significativa o de un grupo supervisado significativo;
7) «entidad supervisada menos significativa»: tanto a) una entidad supervisada menos significativa de un Estado miembro perteneciente a la zona del euro, como b) una entidad supervisada menos significativa de un Estado miembro no perteneciente a la zona del euro que sea un Estado miembro participante;
8) «entidad supervisada menos significativa de un Estado miembro perteneciente a la zona del euro»: una entidad supervisada establecida en un Estado miembro perteneciente a la zona del euro que no tenga la condición de entidad supervisada significativa con arreglo al artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS;
9) «autoridad nacional competente» (ANC): una autoridad nacional competente según se define en el artículo 2, punto 2, del Reglamento del MUS. La presente definición se entenderá sin perjuicio de las disposiciones de la legislación nacional que asignen determinadas funciones de supervisión a un banco central nacional (BCN) no designado como ANC. En este caso, el BCN ejercerá estas funciones en el marco establecido en la legislación nacional y en el presente Reglamento. La referencia a una ANC en el presente Reglamento deberá aplicarse en este caso, según proceda, al BCN para las funciones que la legislación nacional le haya encomendado;
10) «ANC en estrecha cooperación»: una ANC designada por un Estado miembro participante en estrecha cooperación de conformidad con la Directiva 2013/36/UE del Parlamento Europeo y del Consejo (8);
11) «autoridad nacional designada» (AND): una autoridad nacional designada según se define en el artículo 2, punto 7, del Reglamento del MUS;
12 «AND en estrecha cooperación»: una AND no perteneciente a la zona del euro designada por un Estado miembro participante en estrecha cooperación a efectos de las funciones relacionadas con el artículo 5 del Reglamento del MUS;
13) «Estado miembro no perteneciente a la zona del euro»: un Estado miembro cuya moneda no sea el euro;
14) «empresa matriz»: una empresa matriz según se define en el artículo 4, apartado 1, punto 15, del Reglamento (UE) no 575/2013;
15) «Estado miembro participante en estrecha cooperación»: un Estado miembro no perteneciente a la zona del euro que colabore estrechamente con el BCE de conformidad con el artículo 7 del Reglamento del MUS;
16) «entidad supervisada significativa»: tanto a) una entidad supervisada significativa de un Estado miembro perteneciente a la zona del euro, como b) una entidad supervisada menos significativa de un Estado miembro participante no perteneciente a la zona del euro;
17) «entidad supervisada significativa de un Estado miembro perteneciente a la zona del euro»: una entidad supervisada establecida en un Estado miembro perteneciente a la zona del euro que tenga la condición de entidad supervisada significativa en virtud de una decisión del BCE basada en el artículo 6, apartado 4, o en el artículo 6, apartado 5, letra b), del Reglamento del MUS;
18) «entidad supervisada significativa de un Estado miembro participante no perteneciente a la zona del euro»: una entidad supervisada establecida en un Estado miembro participante no perteneciente a la zona del euro que tenga la condición de entidad supervisada significativa en virtud de una decisión del BCE basada en el artículo 6, apartado 4, o en el artículo 6, apartado 5, letra b), del Reglamento del MUS;
19) «filial»: una filial según se define en el artículo 4, apartado 1, punto 16, del Reglamento (UE) no 575/2013;
20) «entidad supervisada»: cualquiera de las siguientes: a) una entidad de crédito establecida en un Estado miembro participante; b) una sociedad financiera de cartera establecida en un Estado miembro participante; c) una sociedad financiera mixta de cartera establecida en un Estado miembro participante, siempre que cumpla las condiciones contempladas en el punto 21, letra b); o d) una sucursal establecida en un Estado miembro participante por una entidad de crédito establecida en un Estado miembro no participante.
Una entidad de contrapartida central (ECC) según se define en el artículo 2, apartado 1, del Reglamento (UE) no 648/2012 del Parlamento Europeo y del Consejo (9), que tenga la condición de entidad de crédito con arreglo a la Directiva 2013/36/UE, se considerará entidad supervisada de conformidad con el Reglamento del MUS, el presente Reglamento y el derecho de la Unión aplicable, sin perjuicio de la supervisión de las ECC por las ANC conforme al Reglamento (UE) no 648/2012;
21) «grupo supervisado»: cualquiera de los siguientes:
a)
un grupo cuya empresa matriz sea una entidad de crédito o una sociedad financiera de cartera con sede central en un Estado miembro participante;
b)
un grupo cuya empresa matriz sea una sociedad financiera mixta de cartera con sede central en un Estado miembro participante, siempre que el coordinador del conglomerado financiero, en el sentido de la Directiva 2002/87/CE del Parlamento Europeo y del Consejo (10), sea una autoridad competente para la supervisión de entidades de crédito y sea además el coordinador en su función de supervisor de dichas entidades;
c)
entidades supervisadas con sus respectivas sedes centrales en el mismo Estado miembro participante, siempre que estén afiliadas de forma permanente a un organismo central que las supervise según las condiciones establecidas en el artículo 10 del Reglamento (UE) no 575/2013 y que radique en el mismo Estado miembro participante;
22) «grupo supervisado significativo»: un grupo supervisado que tenga la condición de grupo supervisado significativo en virtud de una decisión del BCE basada en el artículo 6, apartado 4, o en el artículo 6, apartado 5, letra b), del Reglamento del MUS;
23) «grupo supervisado menos significativo»: un grupo supervisado que no tenga la condición de grupo supervisado significativo con arreglo al artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS;
24) «procedimiento de supervisión del BCE»: toda actividad del BCE encaminada a preparar la adopción de una decisión de supervisión, incluidos los procedimientos comunes y la imposición de sanciones pecuniarias administrativas. Todos los procedimientos de supervisión del BCE están sujetos a lo dispuesto en la parte III. La parte III también es aplicable a la imposición de sanciones pecuniarias administrativas, salvo que se disponga lo contrario en la parte X;
25) «procedimiento de supervisión de la ANC»: toda actividad de la ANC encaminada a preparar la adopción de una decisión de supervisión por la ANC que vaya dirigida a una o varias entidades supervisadas o grupos supervisados o a otra u otras personas, incluida la imposición de sanciones pecuniarias administrativas;
26) «decisión de supervisión del BCE»: un acto jurídico adoptado por el BCE en el ejercicio de las funciones y competencias que le han sido conferidas por el Reglamento del MUS que revista la forma de decisión del BCE, esté dirigido a una o varias entidades supervisadas o grupos supervisados o a una o varias personas y no sea un acto jurídico de aplicación general;
27) «tercer país»: un país que no sea Estado miembro ni forme parte del Espacio Económico Europeo;
28) «día hábil»: un día que no sea sábado, domingo o festivo en el BCE conforme a su calendario (11)
PARTE II
ORGANIZACIÓN DEL MUS
TÍTULO 1
ESTRUCTURAS PARA LA SUPERVISIÓN DE LAS ENTIDADES SUPERVISADAS SIGNIFICATIVAS Y MENOS SIGNIFICATIVAS
CAPÍTULO 1
Supervisión de las entidades supervisadas significativas
Artículo 3
Equipos conjuntos de supervisión
1. Se establecerá un equipo conjunto de supervisión (ECS) para supervisar cada entidad supervisada significativa o grupo supervisado significativo de los Estados miembros participantes. Cada ECS estará integrado por personal del BCE y de las ANC nombrado de conformidad con el artículo 4, que llevará a cabo su labor bajo la coordinación de un empleado del BCE designado a tal fin (en lo sucesivo, «el coordinador del ECS») y uno o más subcoordinadores de las ANC, según se especifica en el artículo 6.
2. Sin perjuicio de otras disposiciones del presente Reglamento, las funciones del ECS serán, entre otras, las siguientes:
a)
llevar a cabo el proceso de revisión y evaluación supervisora (PRES) a que se refiere el artículo 97 de la Directiva 2013/36/UE para la entidad supervisada significativa o grupo supervisado significativo que supervise;
b)
teniendo en cuenta el PRES, participar en la preparación de un programa de evaluación supervisora que se propondrá al Consejo de Supervisión e incluirá un plan de inspección in situ, según lo establecido en el artículo 99 de la Directiva 2013/36/UE, para la entidad supervisada significativa o grupo supervisado significativo que supervise;
c)
aplicar el programa de evaluación supervisora aprobado por el BCE y toda decisión de supervisión del BCE respecto de la entidad supervisada significativa o con el grupo supervisado significativo que supervise;
d)
asegurar la coordinación con el equipo de inspección in situ contemplado en la parte XI, en lo que se refiere a la aplicación del plan de inspección in situ;
e)
actuar de enlace con las ANC cuando proceda.
Artículo 4
Establecimiento y composición de los ECS
1. El BCE será responsable del establecimiento y la composición de los ECS. Las respectivas ANC designarán a los empleados que formarán parte de los ECS de conformidad con el apartado 2.
2. De conformidad con los principios establecidos en el artículo 6, apartado 8, del Reglamento del MUS y sin perjuicio de lo dispuesto en su artículo 31, las ANC designarán como miembros de un ECS a uno o varios de sus empleados. Un empleado de una ANC podrá formar parte de más de un ECS.
3. No obstante lo dispuesto en el apartado 2, el BCE podrá solicitar a las ANC que modifiquen sus nombramientos si procede a efectos de la composición de un ECS.
4. Cuando más de una ANC ejerza funciones de supervisión en un Estado miembro participante, o cuando la legislación nacional de un Estado miembro participante confiera a un BCN funciones supervisoras concretas y el BCN no sea una ANC, las autoridades correspondientes coordinarán su participación en los ECS.
5. El BCE y las ANC consultarán entre sí y acordarán la utilización de recursos de las ANC en relación con los ECS.
Artículo 5
Participación del personal de los BCN de los Estados miembros participantes
1. Los BCN de los Estados miembros participantes que intervengan en la supervisión prudencial de una entidad supervisada significativa o de un grupo supervisado significativo de conformidad con su legislación nacional, pero que no sean ANC, también podrán nombrar a uno o varios de sus empleados miembros de un ECS.
2. Se informará al BCE de dichos nombramientos y se aplicará lo dispuesto en el artículo 4.
3. Cuando se haya nombrado miembros de ECS a empleados de BCN de Estados miembros participantes, las referencias a las ANC en relación con los ECS se entenderán hechas también a esos BCN.
Artículo 6
Coordinador del ECS y subcoordinadores
1. El coordinador del ECS, asistido por los subcoordinadores de las ANC según se definen en el apartado 2, se ocupará de coordinar los trabajos del ECS. A tal fin, los miembros del ECS seguirán las instrucciones del coordinador del ECS en lo que se refiere a sus tareas en el ESC. Ello se entenderá sin perjuicio de sus funciones y obligaciones en las ANC respectivas.
2. Cada ANC que designe a más de un empleado para formar parte del ECS nombrará subcoordinador a uno de ellos (en lo sucesivo, «el subcoordinador de la ANC»). Los subcoordinadores de las ANC asistirán al coordinador del ECS en la organización y coordinación de las tareas del ECS, en particular en lo que concierne a los empleados nombrados por la misma ANC que nombró al subcoordinador de la ANC en cuestión. El subcoordinador de la ANC podrá dar instrucciones a los miembros del ECS nombrados por la misma ANC, siempre que no entren en conflicto con las instrucciones recibidas del coordinador del ECS.
CAPÍTULO 2
Supervisión de las entidades supervisadas menos significativas
Artículo 7
Participación del personal de otras ANC en el equipo de supervisión de una ANC
Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 31, apartado 1, del Reglamento del MUS, cuando, en relación con la supervisión de las entidades menos significativas, el BCE determine que es conveniente que empleados de otra u otras ANC participen en el equipo de supervisión de una ANC, el BCE podrá exigir a esta última que incluya a empleados de las otras ANC.
TÍTULO 2
SUPERVISIÓN EN BASE CONSOLIDADA Y PARTICIPACIÓN DEL BCE Y DE LAS ANC EN LOS COLEGIOS DE SUPERVISORES
Artículo 8
Supervisión en base consolidada
1. A efectos del artículo 111 de la Directiva 2013/36/UE, el BCE supervisará en base consolidada las entidades de crédito, las sociedades financieras de cartera o las sociedades financieras mixtas de cartera que sean significativas en base consolidada, si la empresa matriz es una entidad matriz de un Estado miembro participante o una entidad matriz de la UE establecida en un Estado miembro participante.
2. La ANC pertinente supervisará en base consolidada las entidades de crédito, las sociedades financieras de cartera o las sociedades financieras mixtas de cartera que sean menos significativas en base consolidada.
Artículo 9
El BCE como presidente del colegio de supervisores
1. Cuando el BCE sea el supervisor en base consolidada, presidirá el colegio establecido en virtud del artículo 116 de la Directiva 2013/36/UE. Las ANC de los Estados miembros participantes en los que estén establecidas la entidad matriz, las filiales y las sucursales significativas con arreglo al artículo 51 de la Directiva 2013/36/UE, si las hubiere, tendrán derecho a participar como observadoras en el colegio de supervisores.
2. Si no se ha establecido el colegio en virtud del artículo 116 de la Directiva 2013/36/UE, y una entidad supervisada significativa cuenta con sucursales en Estados miembros no participantes que se consideren significativas de conformidad con el artículo 51, apartado 1, de la Directiva 2013/36/UE, el BCE establecerá un colegio de supervisores con las autoridades competentes de los Estados miembros de acogida.
Artículo 10
El BCE y las ANC como miembros del colegio de supervisores
Si el supervisor en base consolidada no está en un Estado miembro participante, el BCE y las ANC participarán en el colegio de supervisores con arreglo a las normas siguientes y al derecho de la Unión aplicable:
a)
si todas las entidades supervisadas en los Estados miembros participantes son entidades supervisada significativas, el BCE participará como miembro en el colegio de supervisores, mientras que las ANC tendrán derecho a participar como observadoras en ese mismo colegio;
b)
si todas las entidades supervisadas en los Estados miembros participantes son entidades supervisadas menos significativas, las ANC participarán como miembros en el colegio de supervisores;
c)
si las entidades supervisadas en los Estados miembros participantes son tanto entidades supervisadas significativas como entidades supervisadas menos significativas, el BCE y las ANC participarán como miembros en el colegio de supervisores. Las ANC de los Estados miembros participantes donde las entidades supervisadas significativas estén establecidas tendrán derecho a participar como observadoras en el colegio de supervisores.
TÍTULO 3
PROCEDIMIENTOS PARA EL DERECHO DE ESTABLECIMIENTO Y LA LIBRE PRESTACIÓN DE SERVICIOS
CAPÍTULO 1
Procedimientos para el derecho de establecimiento y la libre prestación de servicios en el MUS
Artículo 11
Derecho de establecimiento de las entidades de crédito en el MUS
1. Cualquier entidad supervisada significativa que desee establecer una sucursal en el territorio de otro Estado miembro participante notificará su intención a la ANC del Estado miembro participante en el que tenga su sede central. La información se facilitará de conformidad con los requisitos previstos en el artículo 35, apartado 2, de la Directiva 2013/36/UE. La ANC informará inmediatamente al BCE de la recepción de dicha notificación.
2. Cualquier entidad supervisada menos significativa que desee establecer una sucursal en el territorio de otro Estado miembro participante notificará su intención a su ANC de conformidad con los requisitos previstos en el artículo 35, apartado 2, de la Directiva 2013/36/UE.
3. Si el BCE no adopta una decisión en sentido contrario dentro de los dos meses posteriores a la recepción de la notificación, la sucursal a que se refiere el apartado 1 podrá establecerse y comenzar sus actividades. El BCE comunicará esta información a la ANC del Estado miembro participante en el que vaya a establecerse la sucursal.
4. Si la ANC no adopta una decisión en sentido contrario dentro de los dos meses posteriores a la recepción de la notificación, la sucursal a que se refiere el apartado 2 podrá establecerse y comenzar sus actividades. La ANC comunicará esta información al BCE y a la ANC del Estado miembro participante en el que vaya a establecerse la sucursal.
5. En caso de que cambie la información facilitada en virtud de lo dispuesto en los apartados 1 y 2, la entidad supervisada notificará por escrito este cambio a la ANC que recibió la información inicial como mínimo un mes antes aplicar el cambio. Esta ANC informará a la ANC del Estado miembro en el que esté establecida la sucursal.
Artículo 12
Ejercicio de la libre prestación de servicios por parte de las entidades de crédito en el MUS
1. Cualquier entidad supervisada significativa que desee ejercer la libre prestación de servicios desarrollando por primera vez sus actividades en el territorio de otro Estado miembro lo notificará a la ANC del Estado miembro participante donde la entidad supervisada significativa tenga su sede central. La información se facilitará de conformidad con los requisitos previstos en el artículo 39, apartado 1, de la Directiva 2013/36/UE. La ANC informará de inmediato al BCE de la recepción de la notificación, y comunicará la notificación también a la ANC del Estado miembro participante donde vayan a prestarse los servicios.
2. Cualquier entidad supervisada menos significativa que desee ejercer la libre prestación de servicios desarrollando por primera vez sus actividades en el territorio de otro Estado miembro lo notificará a su ANC de conformidad con los requisitos previstos en el artículo 39, apartado 1, de la Directiva 2013/36/UE. La notificación se comunicará al BCE y a la ANC del Estado miembro participante donde vayan a prestarse los servicios.
CAPÍTULO 2
Procedimientos para el derecho de establecimiento y la libertad de las entidades de crédito establecidas en Estados miembros no participantes de prestar servicios en el MUS
Artículo 13
Notificación del ejercicio del derecho de establecimiento dentro del MUS de las entidades de crédito establecidas en Estados miembros no participantes
1. Cuando la autoridad competente de un Estado miembro no participante comunique la información a que se refiere el artículo 35, apartado 2, de la Directiva 2013/36/UE de conformidad con el procedimiento previsto en el apartado 3 de dicho artículo a la ANC del Estado miembro participante donde vaya a establecerse la sucursal, esta ANC notificará inmediatamente al BCE la recepción de la comunicación.
2. Dentro de los dos meses posteriores a la recepción de la comunicación por parte de la autoridad competente de un Estado miembro no participante, el BCE, en el caso de una sucursal que sea significativa en virtud de los criterios establecidos en el artículo 6 del Reglamento del MUS y en la parte IV del presente Reglamento, o la ANC pertinente, en el caso de una sucursal que sea menos significativa en función de los criterios establecidos en el artículo 6 del Reglamento del MUS y en la parte IV del presente Reglamento, se prepararán para supervisar la sucursal de conformidad con los artículos 40 a 46 de la Directiva 2013/36/UE y, si es preciso, indicarán las condiciones con arreglo a las cuales, en aras del interés general, la sucursal podrá desarrollar su actividad en el Estado miembro de acogida.
3. Las ANC informarán al BCE de las condiciones con arreglo a las cuales, de conformidad con la legislación nacional y en aras del interés general, una sucursal desarrollará sus actividades en su Estado miembro.
4. Toda modificación de la información facilitada por la entidad de crédito que desee establecer una sucursal en virtud de lo previsto en el artículo 35, apartado 2, letras b), c) o d), de la Directiva 2013/36/UE, deberá notificarse a la ANC a que se refiere el apartado 1.
Artículo 14
Autoridad competente del Estado miembro de acogida para las sucursales
1. De conformidad con lo dispuesto en el artículo 4, apartado 2, del Reglamento del MUS, el BCE ejercerá las funciones de la autoridad competente del Estado miembro de acogida cuando una sucursal sea significativa con arreglo al artículo 6, apartado 4, de dicho reglamento.
2. Cuando una sucursal sea menos significativa con arreglo al artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS, la ANC del Estado miembro participante donde esté establecida la sucursal ejercerá las funciones de la autoridad competente del Estado miembro de acogida.
Artículo 15
Notificación del ejercicio de la libre prestación de servicios dentro del MUS por parte de las entidades de crédito establecidas en los Estados miembros no participantes
Cuando la autoridad competente de un Estado miembro no participante presente una notificación con arreglo al artículo 39, apartado 2, de la Directiva 2013/36/UE, la ANC del Estado miembro participante donde se ejercerá la libre prestación de servicios será la destinataria de la notificación. La ANC notificará inmediatamente al BCE la recepción de dicha notificación.
Artículo 16
Autoridad competente del Estado miembro de acogida para la libre prestación de servicios
1. De conformidad con lo dispuesto en el artículo 4, apartado 2, y dentro del ámbito de aplicación del artículo 4, apartado 1, del Reglamento del MUS, el BCE desempeñará las funciones de la autoridad competente del Estado miembro de acogida en lo que respecta a las entidades de crédito establecidas en los Estados miembros no participantes que ejercen la libre prestación de servicios en los Estados miembros participantes.
2. Si la libre prestación de servicios está sujeta, en aras del interés general, a determinadas condiciones con arreglo a la legislación nacional de los Estados miembros participantes, las ANC informarán al BCE de dichas condiciones.
CAPÍTULO 3
Procedimientos para el derecho de establecimiento y la libre prestación de servicios en relación con los Estados miembros no participantes
Artículo 17
Derecho de establecimiento y ejercicio de la libre prestación de servicios en relación con los Estados miembros no participantes
1. Una entidad supervisada significativa que desee establecer una sucursal o ejercer la libre prestación de servicios en el territorio de un Estado miembro no participante notificará su intención a la ANC correspondiente de conformidad con el derecho aplicable de la Unión. La ANC informará de inmediato al BCE de la recepción de la notificación. El BCE ejercerá las funciones de la autoridad competente del Estado miembro de origen.
2. Una entidad supervisada menos significativa que desee establecer una sucursal o ejercer la libre prestación de servicios en el territorio de un Estado miembro no participante notificará su intención a la ANC pertinente de conformidad con el derecho aplicable de la Unión. La ANC pertinente ejercerá las funciones de la autoridad competente del Estado miembro de origen.
TÍTULO 4
SUPERVISIÓN ADICIONAL DE LOS CONGLOMERADOS FINANCIEROS
Artículo 18
Coordinador
1. El BCE asumirá la función de coordinador de un conglomerado financiero conforme a los criterios establecidos en la legislación de la UE pertinente en relación con una entidad supervisada significativa.
2. La ANC asumirá la función de coordinador de un conglomerado financiero conforme a los criterios establecidos en la legislación de la UE pertinente en relación con una entidad supervisada menos significativa.
PARTE III
DISPOSICIONES GENERALES APLICABLES AL FUNCIONAMIENTO DEL MUS
TÍTULO 1
PRINCIPIOS Y OBLIGACIONES
Artículo 19
Generalidades
La presente parte establece: a) normas generales para la aplicación del MUS por el BCE y las ANC, y b) las disposiciones que habrá de aplicar el BCE al llevar cabo un procedimiento de supervisión del BCE.
Los principios y disposiciones generales aplicables a la estrecha cooperación del BCE y las ANC se establecen en la parte IX.
Artículo 20
Deber de cooperar de buena fe
El BCE y las ANC estarán sujetas al deber de cooperar de buena fe y a la obligación de intercambiar información.
Artículo 21
Obligación general de intercambiar información
1. Sin perjuicio de la potestad del BCE de recibir directamente la información presentada regularmente por las entidades supervisadas, o para tener acceso directo a la misma, las ANC deberán, en particular, facilitar al BCE de forma oportuna y precisa la información necesaria para que pueda ejercer las funciones que le atribuye el Reglamento del MUS. Dicha información incluirá la derivada de las verificaciones e inspecciones in situ efectuadas por las ANC.
2. Cuando el BCE obtenga información directamente de las personas físicas o jurídicas a que se refiere el artículo 10, apartado 1, del Reglamento del MUS, proporcionará dicha información a las ANC interesadas de forma oportuna y precisa. Dicha información incluirá, en particular, la información necesaria para que las ANC cumplan su función de prestar asistencia al BCE.
3. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 2, el BCE facilitará periódicamente a las ANC la información actualizada necesaria para que desempeñen sus funciones de supervisión prudencial.
Artículo 22
Derecho del BCE de impartir instrucciones a las ANC y a las AND para que hagan uso de sus competencias y adopten medidas si el BCE tiene la función de supervisión pero no las competencias asociadas
1. Cuando sea necesario para el desempeño de las funciones que le atribuye el Reglamento del MUS, el BCE podrá remitir instrucciones a las ANC o a las AND, o a ambas, para exigirles que hagan uso de sus competencias de conformidad con las condiciones establecidas en la legislación nacional y previstas en el artículo 9 del Reglamento del MUS, en caso de que dicho Reglamento no atribuya dichas competencias al BCE.
2. Las ANC o, en relación con el artículo 5 del Reglamento del MUS, las AND, o ambas, informarán al BCE del ejercicio de esas competencias sin demora injustificada.
Artículo 23
Régimen lingüístico entre el BCE y las ANC
El BCE y las ANC adoptarán medidas relativas a sus comunicaciones en el MUS, incluidas la lengua o las lenguas que deban emplearse.
Artículo 24
Régimen lingüístico entre el BCE y las personas físicas o jurídicas, incluidas las entidades supervisadas
1. Todo documento que una entidad supervisada u otra persona física o jurídica individualmente sujeta a procedimientos de supervisión del BCE envíe a este podrá estar redactado en cualquiera de las lenguas oficiales de la Unión que elija la entidad supervisada o la persona.
2. El BCE, las entidades supervisadas y cualquier otra persona física o jurídica individualmente sujeta a procedimientos de supervisión del BCE podrán acordar utilizar exclusivamente una lengua oficial de la Unión en sus comunicaciones escritas, incluso en lo que se refiere a las decisiones de supervisión del BCE.
La revocación del acuerdo sobre el uso de una lengua solo afectará a los aspectos del procedimiento de supervisión del BCE que aún no se hayan aplicado.
Si los participantes en una audiencia oral solicitan ser oídos en una lengua oficial de la Unión distinta de la utilizada en el procedimiento de supervisión del BCE deberán comunicarlo al BCE con suficiente antelación para que este pueda adoptar las medidas necesarias.
TÍTULO 2
DISPOSICIONES GENERALES RELATIVAS A LAS GARANTÍAS PROCEDIMENTALES RESPECTO DE LA ADOPCIÓN DE LAS DECISIONES DE SUPERVISIÓN DEL BCE
CAPÍTULO 1
Procedimientos de supervisión del BCE
Artículo 25
Principios generales
1. Cualquiera de los procedimientos de supervisión del BCE iniciados de conformidad con el artículo 4 y la sección 2 del capítulo III del Reglamento del MUS se desarrollarán con arreglo al artículo 22 del Reglamento del MUS y a las disposiciones del presente título.
2. Las disposiciones del presente título no se aplicarán a los procedimientos llevados a cabo por el Comité Administrativo de Revisión.
Artículo 26
Las partes
1. Las partes en un procedimiento de supervisión del BCE serán:
a)
las que presenten una solicitud;
b)
aquellas a las que el BCE pretenda dirigir o haya dirigido una decisión de supervisión.
2. Las ANC no tendrán la consideración de partes.
Artículo 27
Representación de las partes
1. Las partes podrán estar representadas por sus representantes legales o estatutarios o por cualquier otro representante facultado por mandato escrito para adoptar todas y cada una de las medidas relacionadas con el procedimiento de supervisión del BCE.
2. Cualquier revocación del mandato únicamente será efectiva tras la recepción por parte del BCE de la revocación escrita. El BCE acusará recibo de dicha revocación.
3. Cuando una parte haya designado un representante en un procedimiento de supervisión del BCE, el BCE contactará únicamente con el representante nombrado en ese procedimiento supervisor, salvo que circunstancias especiales requieran que contacte directamente con la parte. En este último caso, se informará al representante.
Artículo 28
Obligaciones generales del BCE y de las partes en un procedimiento de supervisión del BCE
1. Un procedimiento de supervisión del BCE podrá ser iniciado de oficio o a instancia de parte. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 3, el BCE determinará los hechos que sean pertinentes para adoptar su decisión final en cada procedimiento de supervisión iniciado de oficio.
2. En su evaluación, el BCE tendrá en cuenta todas las circunstancias pertinentes.
3. A reserva de lo dispuesto en el derecho de la Unión, las partes estarán obligadas a participar en el procedimiento de supervisión del BCE y a prestar su asistencia a fin de clarificar los hechos. En los procedimientos de supervisión del BCE iniciados a instancia de parte, el BCE podrá limitar su determinación de los hechos a solicitar a la parte que facilite la información pertinente basada en hechos.
Artículo 29
Pruebas en los procedimientos de supervisión del BCE
1. Para determinar los hechos de un caso el BCE hará uso de las pruebas que, tras su debida consideración, considere oportunas.
2. Las partes, a reserva de lo dispuesto en el derecho de la Unión, ayudarán al BCE a determinar los hechos del caso. En particular, sin perjuicio de los límites establecidos en la legislación de la Unión en relación con los procedimientos sancionadores, las partes expondrán de forma veraz los hechos de los que tengan conocimiento.
3. El BCE podrá establecer plazos para que las partes presenten pruebas.
Artículo 30
Testigos y peritos en los procedimientos de supervisión del BCE
1. El BCE podrá oír a testigos y peritos si lo considera necesario.
2. Cuando el BCE nombre a un perito determinará su función en un acuerdo y establecerá el plazo en el que deba presentar su informe.
3. Cuando el BCE oiga a testigos o peritos estos tendrán derecho, previa solicitud, al reembolso de sus gastos de viaje y manutención. Los testigos tendrán derecho a recibir una indemnización por lucro cesante, y los peritos a recibir los honorarios acordados por sus servicios después de presentada su minuta. La compensación se establecerá de conformidad con las disposiciones correspondientes aplicables a la indemnización de testigos y a la remuneración de peritos, respectivamente, del Tribunal de Justicia de la Unión Europea.
4. El BCE podrá exigir que las personas mencionadas en el artículo 11, apartado 1, letra c), del Reglamento del MUS comparezcan como testigos en su sede o en cualquier otro lugar en un Estado miembro participante determinado por el BCE. Cuando una persona de las mencionadas en el artículo 11, apartado 1, letra c), del Reglamento del MUS sea una persona jurídica, estarán obligadas a comparecer en virtud de lo dispuesto en la frase anterior las personas físicas que representen a esa persona jurídica.
Artículo 31
Derecho a ser oído
1. Antes de que el BCE pueda adoptar una decisión de supervisión dirigida a una parte y que afecte negativamente a sus derechos, se deberá dar a esa parte la oportunidad de comentar en un escrito al BCE los hechos, las objeciones y los fundamentos jurídicos pertinentes para la decisión de supervisión del BCE. Si el BCE lo considera oportuno podrá ofrecer a las partes la posibilidad de comentar en una reunión los hechos, las objeciones y los fundamentos jurídicos pertinentes para su decisión de supervisión. La notificación por la cual el BCE dé a una parte la oportunidad de formular sus comentarios mencionará el contenido material de la decisión de supervisión prevista y los hechos materiales, las objeciones y los fundamentos jurídicos en los que el BCE pretenda basar su decisión. La sección 1 del capítulo III del Reglamento del MUS no estará sujeta a las disposiciones del presente artículo.
2. Si el BCE da a una parte la oportunidad de comentar en una reunión los hechos, las objeciones y los fundamentos jurídicos pertinentes para su decisión de supervisión, la ausencia de la parte no será motivo para posponer la reunión, a menos que esté debidamente justificada. Si la parte justifica su ausencia debidamente, el BCE podrá posponer la reunión o dar a la parte la posibilidad de comentar por escrito los hechos, las objeciones y los fundamentos jurídicos pertinentes para la decisión de supervisión del BCE. Este redactará las actas de la reunión, que serán firmadas por las partes, y les facilitará un duplicado.
3. En principio se dará a la parte la oportunidad de presentar comentarios por escrito en un plazo de dos semanas a partir de la recepción de una notificación que exponga los hechos, las objeciones y los fundamentos jurídicos en los que el BCE pretenda basar su decisión de supervisión.
A solicitud de la parte, el BCE podrá ampliar el plazo según proceda.
En determinadas circunstancias, el BCE podrá reducir el plazo a tres días hábiles. El plazo también se acortará a tres días hábiles en las situaciones contempladas en los artículos 14 y 15 del Reglamento del MUS.
4. No obstante lo establecido en el apartado 3 y sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 5, el BCE podrá adoptar una decisión de supervisión dirigida a una parte y que afecte negativamente a sus derechos sin dar a esa parte la oportunidad de comentar los hechos, las objeciones y los fundamentos jurídicos pertinentes para la decisión de supervisión antes de su adopción, en el caso de que se considere necesaria una decisión urgente para evitar un daño significativo al sistema financiero.
5. En caso de que se adopte una decisión de supervisión urgente de conformidad con el apartado 4, se ofrecerá a la parte la posibilidad de exponer por escrito los hechos, las objeciones y los fundamentos jurídicos pertinentes para la decisión de supervisión del BCE sin demora injustificada tras su adopción. En principio, se dará a la parte la oportunidad de presentar sus comentarios por escrito en un plazo de dos semanas a partir de la recepción de la decisión de supervisión del BCE. A solicitud de la parte, el BCE podrá ampliar el plazo, el cual, no obstante, no podrá superar los seis meses. El BCE revisará su decisión de supervisión a la luz de los comentarios de la parte y podrá confirmarla, revocarla, enmendarla o revocarla y sustituirla por una nueva decisión de supervisión.
6. En los procedimientos de supervisión del BCE relacionados con sanciones con arreglo al artículo 18 del Reglamento del MUS y a la parte X del presente Reglamento, los apartados 4 y 5 no serán de aplicación.
Artículo 32
Acceso a expedientes en un procedimiento de supervisión del BCE
1. En los procedimientos de supervisión del BCE se respetarán plenamente los derechos de defensa de las partes interesadas. A estos efectos y tras iniciarse el procedimiento de supervisión, las partes tendrán derecho de acceso al expediente del BCE, sin perjuicio de los intereses legítimos de las personas físicas y jurídicas distintas de la parte de que se trate en la protección de sus secretos comerciales. El derecho de acceso al expediente no se aplicará a la información confidencial. Las ANC reenviarán al BCE, sin demora injustificada, cualquier solicitud por ellas recibida relativa al acceso a expedientes relacionados con procedimientos de supervisión.
2. Los expedientes constarán de toda la documentación que el BCE haya obtenido, elaborado o recopilado durante el procedimiento de supervisión, con independencia del medio de almacenamiento.
3. Lo dispuesto en el presente artículo no impedirá que el BCE o las ANC revelen y utilicen la información necesaria para demostrar que se ha producido una infracción.
4. El BCE podrá determinar que el acceso a los expedientes se conceda de una o varias de las maneras siguientes, tomando debidamente en cuenta las capacidades técnicas de las partes:
a)
mediante CD-ROM o cualquier otro dispositivo electrónico de almacenamiento de datos, incluidos aquellos de los que pueda disponerse en el futuro;
b)
mediante copias en papel, enviadas por correo, del expediente en cuestión;
c)
invitándolas a examinar el expediente en cuestión en la sede del BCE.
5. A efectos del presente artículo, la información confidencial podrá incluir documentos internos del BCE y las ANC, así como correspondencia entre el BCE y una ANC o entre ANC.
CAPÍTULO 2
Decisiones de supervisión del BCE
Artículo 33
Motivación de las decisiones de supervisión del BCE
1. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 2, toda decisión de supervisión del BCE irá acompañada de un escrito de motivación de la adopción de la decisión.
2. El escrito de motivación incluirá los hechos materiales y los fundamentos jurídicos en los que se base la decisión de supervisión del BCE.
3. Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 31, apartado 4, el BCE basará sus decisiones de supervisión exclusivamente en los hechos y las objeciones sobre los que las partes hayan podido manifestarse.
Artículo 34
Efecto suspensivo
Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 278 del TFUE y en el artículo 24, apartado 8, del Reglamento del MUS, el BCE podrá decidir suspender la aplicación de una decisión de supervisión suya: a) manifestándolo en la propia decisión de supervisión, o b) en casos distintos a la solicitud de revisión por parte del Comité Administrativo de Revisión, a petición del destinatario de la decisión de supervisión.
Artículo 35
Notificación de las decisiones de supervisión del BCE
1. El BCE podrá notificar una decisión de supervisión suya a una parte: a) verbalmente, b) mediante notificación o entrega en mano de una copia de la decisión de supervisión, c) por correo certificado con acuse de recibo, d) por servicio de mensajería urgente, e) por telefax, o f) electrónicamente de conformidad con el apartado 10.
2. Si se ha apoderado por escrito a un representante, el BCE podrá notificar su decisión de supervisión al representante. En tales casos, el BCE no estará obligado a notificar su decisión de supervisión también a la entidad supervisada representada.
3. En caso de que una decisión de supervisión del BCE se notifique verbalmente, la notificación de la decisión se considerará efectuada al destinatario si un empleado del BCE ha informado: a) en el caso de personas físicas, a la persona física pertinente, o b) en el caso de personas jurídicas, a un agente de la persona jurídica autorizado para recibir la decisión de supervisión del BCE. En tal caso, sin demora injustificada después de la notificación verbal, se facilitará al destinatario una copia escrita de la decisión de supervisión del BCE.
4. En caso de que una decisión de supervisión del BCE se notifique por correo certificado con acuse de recibo, la notificación de la decisión se considerará efectuada al destinatario el décimo día después de haber hecho entrega de la carta al proveedor de servicios de correo, a menos que el acuse de recibo indique que la carta se recibió en una fecha diferente.
5. En caso de que una decisión de supervisión del BCE se notifique por servicio de mensajería urgente, la notificación de la decisión se considerará efectuada al destinatario el décimo día después de haber hecho entrega de la carta al servicio de mensajería, a menos que el documento de entrega del servicio de mensajería indique que la carta se recibió en una fecha diferente.
6. A efectos de los apartados 4 y 5, la decisión de supervisión del BCE se remitirá a una dirección adecuada a efectos de notificación (dirección válida). Una dirección válida es:
a)
en el caso de un procedimiento de supervisión del BCE iniciado a instancia del destinatario de la decisión de supervisión, la dirección facilitada por el destinatario en su solicitud;
b)
en el caso de una entidad supervisada, la última dirección comercial de la sede central facilitada al BCE por la entidad supervisada;
c)
en el caso de una persona física, la última dirección facilitada al BCE y, si no se le ha facilitado dirección y la persona física es un empleado, directivo o accionista de una entidad supervisada, la dirección comercial de la entidad supervisada de conformidad con lo dispuesto en la letra b).
7. A instancia del BCE, toda persona que sea parte en un procedimiento de supervisión del BCE facilitará a este una dirección válida.
8. Si una persona está establecida o domiciliada en un Estado que no es un Estado miembro, el BCE podrá requerir a la parte que designe en un período de tiempo razonable un destinatario autorizado que sea residente en un Estado miembro o que cuente con oficina en un Estado miembro. En caso de que tras dicho requerimiento no se designe un destinatario autorizado y hasta que se designe, toda comunicación podrá ser notificada de conformidad con los apartados 3 a 5 y 9 a la dirección de la parte de que disponga el BCE.
9. Cuando la persona destinataria de una decisión de supervisión del BCE haya facilitado al BCE un número de fax, el BCE podrá notificar la decisión trasmitiendo por fax una copia de la misma. La decisión de supervisión del BCE se considerará notificada al destinatario si el BCE recibe un informe confirmando que el fax se ha enviado correctamente.
10. El BCE podrá determinar los criterios en virtud de los cuales sus decisiones de supervisión podrán notificarse electrónicamente o por otros medios análogos.
TÍTULO 3
DENUNCIA DE INFRACCIONES
Artículo 36
Denuncia de infracciones
Cualquier persona, actuando de buena fe, podrá presentar directamente una denuncia al BCE si tiene indicios razonables para considerar que la denuncia pondrá de manifiesto infracciones de los actos jurídicos a que se refiere el artículo 4, apartado 3, del Reglamento del MUS cometidas por entidades de crédito, sociedades financieras de cartera, sociedades financieras mixtas de cartera o autoridades competentes (incluido el propio BCE).
Artículo 37
Protección adecuada de la denuncia de infracciones
1. Cuando una persona, actuando de buena fe, presente una denuncia sobre supuestas infracciones de los actos jurídicos a que se refiere el artículo 4, apartado 3, del Reglamento del MUS por parte de entidades supervisadas o autoridades competentes, la denuncia se tratará como confidencial.
2. Todos los datos personales relativos tanto a la persona que presente la denuncia confidencial como a la persona supuestamente responsable de una infracción quedarán protegidos en virtud del régimen aplicable de protección de datos de la UE.
3. El BCE no revelará la identidad de la persona que haya presentado una denuncia confidencial sin obtener primero su consentimiento explícito, a menos que se exija lo contrario por orden judicial en el contexto de investigaciones o procedimientos judiciales ulteriores.
Artículo 38
Procedimiento de seguimiento de las denuncias
1. El BCE examinará todas las denuncias relativas a entidades supervisadas significativas, y examinará las denuncias relativas a entidades supervisadas menos significativas referentes a infracciones de los reglamentos y decisiones del BCE. En este último caso, cuando las ANC reciban las denuncias, las reenviarán al BCE, sin comunicar la identidad del denunciante, a menos que este dé su consentimiento explícito.
2. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 1, el BCE reenviará las denuncias relativas a las entidades supervisadas menos significativas a la ANC pertinente, sin comunicar la identidad del denunciante, a menos que este dé su consentimiento explícito.
3. El BCE intercambiará información con las ANC a fin de: a) determinar si las denuncias se enviaron tanto al BCE como a la ANC pertinente y coordinar esfuerzos, y b) conocer el resultado del seguimiento de las denuncias reenviadas a las ANC.
4. El BCE determinará, conforme a su buen juicio, la manera de valorar las denuncias recibidas y las medidas que se han de adoptar.
5. En el caso de supuestas infracciones cometidas por entidades supervisadas, la entidad supervisada correspondiente facilitará al BCE toda la información y documentación que este solicite para valorar las denuncias recibidas.
6. En el caso de supuestas infracciones cometidas por autoridades competentes (distintas del BCE), el BCE solicitará a la autoridad competente correspondiente que presente sus comentarios sobre los hechos denunciados.
7. En su informe anual, al que se refiere el artículo 20, apartado 2, del Reglamento del MUS, el BCE proporcionará información resumida o agregada sobre las denuncias recibidas, de modo que no pueda identificarse a entidades supervisadas o personas concretas.
PARTE IV
DETERMINACIÓN DE LA CONDICIÓN DE ENTIDAD SUPERVISADA SIGNIFICATIVA O MENOS SIGNIFICATIVA
TÍTULO 1
DISPOSICIONES GENERALES RELATIVAS A LA CLASIFICACIÓN DE ENTIDADES SUPERVISADAS COMO SIGNIFICATIVAS O MENOS SIGNIFICATIVAS
Artículo 39
Clasificación de una entidad supervisada a nivel individual como significativa
1. Una entidad supervisada se considerará entidad supervisada significativa si el BCE así lo determina en una decisión suya dirigida a la entidad supervisada pertinente de conformidad con los artículos 43 a 49, en la que explique los motivos de dicha decisión.
2. Una entidad supervisada dejará de ser clasificada como entidad supervisada significativa si el BCE determina, en una decisión suya dirigida a la entidad supervisada en la que explique los motivos de la decisión, que la entidad supervisada es una entidad supervisada menos significativa o que ha dejado ser una entidad supervisada.
3. Una entidad supervisada puede ser clasificada como entidad supervisada significativa atendiendo a cualquiera de los criterios siguientes:
a)
su tamaño, determinado de conformidad con los artículos 50 a 55 (en lo sucesivo, «el criterio del tamaño»);
b)
su importancia para la economía de la Unión o de cualquier Estado miembro participante, determinada de conformidad con los artículos 56 a 58 (en lo sucesivo, «el criterio de la importancia económica»);
c)
su importancia en lo que se refiere a las actividades transfronterizas, determinada de conformidad con los artículos 59 a 60 (en lo sucesivo, «el criterio de las actividades transfronterizas»);
d)
la solicitud de asistencia financiera pública directa del Mecanismo Europeo de Estabilidad (MEDE), o la recepción de dicha asistencia, determinadas de conformidad con los artículos 61 a 64 (en lo sucesivo, «el criterio de la asistencia financiera pública directa»);
e)
el hecho de que la entidad supervisada sea una de las tres entidades de crédito más significativas de un Estado miembro participante, determinado de conformidad con los artículos 65 y 66.
4. Las entidades supervisadas significativas serán supervisadas directamente por el BCE salvo que circunstancias particulares justifiquen su supervisión por parte de la ANC pertinente de conformidad con el título 9 de la presente parte.
5. El BCE también supervisará directamente a una entidad supervisada menos significativa o a un grupo supervisado menos significativo con arreglo a una decisión suya adoptada en virtud del artículo 6, apartado 5, letra b), del Reglamento del MUS, a fin de que el BCE ejerza directamente todas las competencias pertinentes a que se refiere el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS. A efectos del MUS, la entidad supervisada menos significativa o el grupo supervisado menos significativo afectados por esa decisión se clasificarán como significativos.
6. Antes de adoptar las decisiones a que se refiere el presente artículo, el BCE consultará con las ANC pertinentes. Todas las decisiones del BCE a que se refiere el presente artículo se notificarán asimismo a las ANC pertinentes.
Artículo 40
Clasificación como significativas de las entidades supervisadas que forman parte de un grupo
1. Si una o varias entidades supervisadas forman parte de un grupo supervisado, los criterios para determinar su carácter significativo se establecerán al máximo nivel de consolidación dentro de los Estados miembros participantes, de conformidad con las disposiciones establecidas en los títulos 3 a 7 de la parte IV.
2. Cada una de las entidades supervisadas que formen parte de un grupo supervisado se considerará entidad supervisada significativa en cualquiera de las circunstancias siguientes:
a)
el grupo supervisado al máximo nivel de consolidación dentro de los Estados miembros participantes cumple el criterio del tamaño, el criterio de la importancia económica o el criterio de las actividades transfronterizas;
b)
una de las entidades supervisadas que forma parte del grupo supervisado cumple el criterio de la asistencia financiera pública directa;
c)
una de las entidades supervisadas que forma parte del grupo supervisado es una de las tres entidades de crédito más significativas de un Estado miembro participante.
3. Cuando se determine que un grupo supervisado es significativo o que ha dejado de ser significativo, el BCE adoptará una decisión sobre su clasificación como entidad supervisada significativa o sobre la revocación de su clasificación como entidad supervisada significativa, y facilitará las fechas de comienzo y fin de la supervisión directa por parte del BCE de cada una de las entidades supervisadas que formen parte del grupo supervisado en cuestión, de conformidad con los criterios y procedimientos previstos en el artículo 39.
Artículo 41
Disposiciones específicas con respecto a las sucursales de entidades de crédito establecidas en Estados miembros no participantes
1. Todas las sucursales abiertas en un mismo Estado miembro participante por una entidad de crédito establecida en un Estado miembro no participante se considerarán una sola entidad supervisada a efectos del presente Reglamento.
2. Las sucursales abiertas en diferentes Estados miembros participantes por una entidad de crédito establecida en un Estado miembro no participante se tratarán individualmente como entidades supervisadas independientes a efectos del presente Reglamento.
3. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 1, las sucursales de una entidad de crédito establecida en un Estado miembro no participante se evaluarán individualmente como entidades supervisadas independientes, y por separado de las filiales de la misma entidad de crédito, al determinar si se cumple cualquiera de los criterios establecidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS.
Artículo 42
Disposiciones específicas con respecto a las filiales de entidades de crédito establecidas en Estados miembros no participantes y en terceros países
1. Las filiales establecidas en uno o varios Estados miembros participantes por una entidad de crédito con sede central en un Estado miembro no participante o en un tercer país se evaluarán por separado de las sucursales de dicha entidad de crédito al determinar si se cumple cualquiera de los criterios establecidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS.
2. Las filiales siguientes se evaluarán por separado al determinar si se cumple cualquiera de los criterios establecidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS:
a)
las establecidas en un Estado miembro participante;
b)
las pertenecientes a un grupo cuya empresa matriz tenga su sede central en un Estado miembro no participante o en un tercer país, y
c)
las no pertenecientes a un grupo supervisado dentro de los Estados miembros participantes.
TÍTULO 2
PROCEDIMIENTO DE CLASIFICACIÓN DE ENTIDADES SUPERVISADAS COMO ENTIDADES SUPERVISADAS SIGNIFICATIVAS
CAPÍTULO 1
Clasificación de una entidad supervisada como significativa
Artículo 43
Revisión de la condición de la entidad supervisada
1. Salvo disposición en contrario en el presente Reglamento, el BCE revisará, como mínimo una vez al año, si una entidad supervisada significativa o un grupo supervisado significativo sigue cumpliendo alguno de los criterios establecidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS.
2. Salvo disposición en contrario en el presente Reglamento, cada ANC revisará, como mínimo una vez al año, si una entidad supervisada menos significativa o un grupo supervisado menos significativo cumple alguno de los criterios establecidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS. En el caso de un grupo supervisado menos significativo, llevará a cabo la revisión la ANC pertinente del Estado miembro participante en el que esté establecida la empresa matriz, determinada al máximo nivel de consolidación dentro de los Estados miembros participantes.
3. El BCE podrá revisar, en cualquier momento una vez recibida la información pertinente, en particular en los casos especificados en el artículo 52: a) si una entidad supervisada cumple alguno de los criterios establecidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS, y b) si una entidad supervisada significativa ya no cumple ninguno de los criterios establecidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS.
4. Si una ANC considera que una entidad supervisada menos significativa o un grupo supervisado menos significativo cumple alguno de los criterios establecidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS, deberá informar al BCE sin demora injustificada.
5. A instancia del BCE o de una ANC, el BCE y la ANC pertinente colaborarán para determinar si se cumple alguno de los criterios establecidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS con respecto a una entidad supervisada o a un grupo supervisado.
6. Si el BCE decide: a) asumir la supervisión directa de una entidad supervisada o de un grupo supervisado, o b) dejar de supervisar una entidad supervisada o un grupo supervisado, el BCE y la ANC pertinente colaborarán para garantizar la transición ordenada de las competencias supervisoras. En particular, cuando el BCE asuma la supervisión directa de una entidad supervisada, la ANC pertinente elaborará un informe en el que figure el historial de supervisión y el perfil de riesgo de la entidad supervisada, mientras que dicho informe será elaborado por el BCE cuando sea la ANC la que asuma las competencias para supervisar a la entidad en cuestión.
7. El BCE determinará si una entidad supervisada o un grupo supervisado es significativo aplicando los criterios establecidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS en el orden establecido en dicho artículo, concretamente: a) el tamaño, b) la importancia para la economía de la Unión o de un Estado miembro participante, c) la importancia de las actividades transfronterizas, d) la solicitud o recepción de asistencia financiera pública directamente del MEDE, e) el hecho de que se trate de una de las tres entidades de crédito más significativas de un Estado miembro participante.
Artículo 44
Procedimiento aplicable para determinar el carácter significativo de una entidad supervisada
1. Al adoptar decisiones sobre la clasificación de una entidad supervisada o de un grupo supervisado como significativos conforme al presente título, y salvo disposición en contrario, el BCE aplicará las normas de procedimiento del título 2 de la parte III del presente Reglamento.
2. El BCE notificará por escrito, en el plazo establecido en el artículo 45, su decisión sobre la clasificación de una entidad supervisada o un grupo supervisado como significativos a cada entidad supervisada en cuestión y comunicará también dicha decisión a la ANC pertinente. Para las entidades supervisadas que formen parte de un grupo supervisado significativo, el BCE notificará su decisión a la entidad supervisada al máximo nivel de consolidación dentro de los Estados miembros participantes y se asegurará de que se informe debidamente a todas las entidades supervisadas del grupo supervisado significativo.
3. Para las entidades supervisadas que no reciban notificación del BCE con arreglo al apartado 1, la relación a que se refiere el artículo 49, apartado 2, servirá de notificación de su clasificación como menos significativas.
4. El BCE dará a cada entidad supervisada pertinente la oportunidad de presentar comentarios por escrito antes de adoptar una decisión en virtud de lo previsto en el apartado 1.
5. Además, el BCE dará a las ANC pertinentes, de conformidad con el artículo 39, apartado 6, la oportunidad de formular observaciones y comentarios por escrito, que el BCE tendrá debidamente en cuenta.
6. Una entidad supervisada o un grupo supervisado se clasificará como entidad supervisada significativa o grupo supervisado significativo a partir de la fecha de notificación de la decisión del BCE en la que se determine que es una entidad supervisada significativa o un grupo supervisado significativo.
CAPÍTULO 2
Comienzo y fin de la supervisión directa por parte del BCE
Artículo 45
Comienzo de la supervisión directa por parte del BCE
1. El BCE especificará en una decisión la fecha en la que asumirá la supervisión directa de una entidad supervisada o de un grupo supervisado que hayan sido clasificados como entidad supervisada significativa o grupo supervisado significativo. La decisión del BCE podrá ser la misma decisión a que se refiere el artículo 44, apartado 2. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 2, el BCE notificará su decisión a cada entidad supervisada afectada al menos un mes antes de la fecha en que asumirá la supervisión directa.
2. Si el BCE asume la supervisión directa de una entidad supervisada o de un grupo supervisado basándose en la solicitud de asistencia financiera pública directa del MEDE o en su recepción, el BCE notificará oportunamente la decisión a que se refiere el apartado 1 a cada entidad supervisada afectada, como mínimo una semana antes de la fecha en que asumirá la supervisión directa.
3. El BCE facilitará a las ANC pertinentes copia de las decisiones a que se refiere el apartado 1.
4. El BCE asumirá la supervisión directa de una entidad supervisada o de un grupo supervisado en los 12 meses siguientes a la fecha en la que el BCE notifique a la entidad supervisada o al grupo supervisado una decisión del BCE de conformidad con el artículo 44, apartado 2.
5. A efectos del presente artículo, en el caso de un grupo supervisado, el BCE notificará su decisión a la entidad supervisada al máximo nivel de consolidación dentro de los Estados miembros participantes y se asegurará de que se informa debidamente dentro del plazo aplicable a todas las entidades supervisadas del grupo.
Artículo 46
Fin de la supervisión directa por parte del BCE
1. Cuando el BCE decida poner fin a la supervisión directa de una entidad supervisada o de un grupo supervisado, enviará su decisión a cada entidad supervisada afectada especificando la fecha y los motivos por los que cesa dicha supervisión. El BCE adoptará esa decisión al menos un mes antes de la fecha en que cesará la supervisión directa. Asimismo, el BCE facilitará una copia de esa decisión a las ANC pertinentes. Será de aplicación a este supuesto lo dispuesto en el artículo 45, apartado 5.
2. Antes de adoptar una decisión en virtud del apartado 1, el BCE dará a cada entidad supervisada afectada la oportunidad de presentar alegaciones por escrito.
3. La decisión del BCE en la que se especifique la fecha en la que cesará la supervisión directa de una entidad supervisada por parte del BCE podrá adoptarse junto con la decisión en la que se clasifique a esa entidad supervisada como menos significativa.
Artículo 47
Motivos para poner fin a la supervisión directa por parte del BCE
1. En el caso de que una entidad supervisada significativa sea clasificada como tal por razón de: a) su tamaño, b) su importancia para la economía de la Unión o de cualquier Estado miembro participante, o c) la importancia de sus actividades transfronterizas, o porque forme parte de un grupo supervisado que cumpla al menos uno de esos criterios, el BCE adoptará una decisión poniendo fin a su clasificación como entidad supervisada significativa y a la supervisión directa si, durante tres años naturales consecutivos, ni la entidad supervisada significativa a nivel individual ni el grupo supervisado al que pertenece han cumplido alguno de los criterios antes mencionados a que se refiere el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS.
2. En el caso de que una entidad supervisada sea clasificada como significativa por haber solicitado asistencia financiera pública directa del MEDE para: a) la propia entidad, b) el grupo supervisado al que pertenece la entidad supervisada, o c) cualquier entidad supervisada perteneciente a dicho grupo, y no sea significativa por otras razones, el BCE adoptará una decisión poniendo fin a su clasificación como entidad supervisada significativa y a la supervisión directa si se le ha denegado la asistencia financiera pública directa, si esta se ha reembolsado en su totalidad o si ha concluido. En caso de que dicha asistencia hubiera sido reembolsada o hubiera concluido, solo podrá adoptarse una decisión de este tipo tres años naturales después de que la asistencia financiera pública directa se haya reembolsado en su totalidad o haya concluido.
3. En el caso de que una entidad supervisada sea clasificada como significativa por considerarse conforme a los artículos 65 y 66 una de las tres entidades de crédito más significativas de un Estado miembro participante, o por pertenecer al grupo supervisado de una de esas entidades, y no sea significativa por otras razones, el BCE adoptará una decisión poniendo fin a su clasificación como entidad supervisada significativa y a la supervisión directa si, durante tres años naturales consecutivos, la entidad supervisada en cuestión no ha sido una de las tres entidades de crédito más significativas de un Estado miembro participante.
4. En el caso de que una entidad supervisada esté supervisada directamente por el BCE de conformidad con una decisión adoptada por el BCE en virtud de lo dispuesto en el artículo 6, apartado 5, letra b), del Reglamento del MUS, y no sea significativa por otras razones, el BCE adoptará una decisión poniendo fin a la supervisión directa si, conforme a su buen juicio, dicha supervisión ya no es necesaria para garantizar la aplicación coherente de nomas de supervisión estrictas.
Artículo 48
Procedimientos pendientes
1. De producirse un cambio de competencias entre el BCE y una ANC, la autoridad cuyas competencias de supervisión vayan a cesar (en lo sucesivo, «la autoridad cesante») informará a la autoridad que las vaya a asumir (en lo sucesivo, «la autoridad que asume la supervisión») de cualquier procedimiento de supervisión iniciado formalmente que requiera una decisión. La autoridad cesante facilitará esa información inmediatamente después de tener conocimiento del cambio inminente de competencias, y la actualizará continuamente y, por regla general, mensualmente, cuando haya nueva información que presentar sobre un procedimiento de supervisión. La autoridad que asume la supervisión podrá, en casos debidamente justificados, permitir que la información se presente con menor frecuencia. A efectos de los artículos 48 y 49, se entenderá por procedimiento de supervisión un procedimiento de supervisión del BCE o de las ANC.
Antes de que se produzca el cambio de competencias, la autoridad cesante se pondrá en contacto sin demora injustificada con la autoridad que asume la supervisión tras el inicio formal de cualquier nuevo procedimiento de supervisión que requiera una decisión.
2. Si se produce un cambio en las competencias de supervisión, la autoridad cesante realizará los esfuerzos necesarios para concluir cualquier procedimiento de supervisión pendiente que requiera una decisión antes de la fecha en que haya de producirse dicho cambio.
3. En caso de que un procedimiento de supervisión iniciado formalmente no pudiera concluirse antes de la fecha en la que se produzca el cambio de competencias, la autoridad cesante seguirá siendo competente para finalizar el procedimiento de supervisión pendiente. A tal efecto, dicha autoridad conservará también todas las facultades pertinentes hasta que el procedimiento de supervisión haya concluido, y lo finalizará de conformidad con la legislación aplicable a las facultades conservadas. La autoridad cesante informará a la autoridad que asume la supervisión antes de tomar cualquier decisión en relación con un procedimiento de supervisión que estuviera pendiente antes del cambio de competencias, y le facilitará una copia de la decisión adoptada y de cualquier documentación pertinente relacionada con dicha decisión.
4. No obstante lo dispuesto en el apartado 3, el BCE podrá decidir en el plazo de un mes a partir de la recepción de la información necesaria para completar su evaluación del procedimiento de supervisión iniciado formalmente, y en consulta con la ANC pertinente, hacerse cargo del procedimiento de supervisión en cuestión. Si por exigencias de la legislación nacional se requiere una decisión del BCE antes de que termine el período de evaluación que se menciona en la frase anterior, la ANC proporcionará al BCE la información necesaria y especificará en particular el plazo en el que el BCE habrá de decidir si pretende o no hacerse cargo del procedimiento. Si opta por hacerlo, el BCE notificará a la ANC pertinente y a las partes interesadas la decisión de hacerse cargo del procedimiento de supervisión en cuestión. El BCE especificará en su decisión las consecuencias de que se haga cargo de ese procedimiento de supervisión.
5. El BCE y la ANC correspondiente cooperarán en la conclusión de cualquier procedimiento pendiente y, a tal efecto, podrán intercambiar toda información pertinente.
6. El presente artículo no se aplicará a los procedimientos comunes.
CAPÍTULO 3
Relación de entidades supervisadas
Artículo 49
Publicación
1. El BCE publicará una relación en la que figure la denominación de cada entidad supervisada y grupo supervisado directamente por el BCE, con indicación si fuera pertinente para la entidad supervisada del grupo supervisado al que pertenezca, así como el fundamento jurídico específico en el que se basa dicha supervisión directa. La relación incluirá, en el caso de que el carácter significativo se base en el criterio del tamaño, el valor total de los activos de la entidad supervisada o del grupo supervisado. El BCE publicará asimismo la denominación de aquellas entidades supervisadas que, aunque cumplan uno de los criterios establecidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS y, por tanto, podrían ser clasificadas como significativas, el BCE considera que son menos significativas debido a circunstancias particulares de conformidad con lo dispuesto en el título 9 de la parte IV, y, en consecuencia, no son supervisadas directamente por el BCE.
2. El BCE publicará una relación en la que figure la denominación de cada entidad supervisada por una ANC y el nombre de la ANC pertinente.
3. Las relaciones a que se refieren los apartados 1 y 2 se publicarán en formato electrónico y estarán disponibles en la dirección del BCE en internet.
4. Las relaciones a que se refieren los apartados 1 y 2 se actualizarán regularmente.
TÍTULO 3
DETERMINACIÓN DEL CARÁCTER SIGNIFICATIVO EN FUNCIÓN DEL TAMAÑO
Artículo 50
Determinación del carácter significativo en función del tamaño
1. La determinación de si una entidad supervisada o un grupo supervisado son significativos en función del criterio del tamaño se basará en el valor total de sus activos.
2. Una entidad supervisada o un grupo supervisado serán clasificados como significativos si el valor total de sus activos supera los 30 000 millones EUR (en lo sucesivo, «el umbral de tamaño»).
Artículo 51
Bases para determinar si una entidad supervisada es significativa en función del criterio del tamaño
1. Si la entidad supervisada forma parte de un grupo supervisado, el valor total de sus activos se determinará en función de la información consolidada prudencial al cierre del ejercicio correspondiente al grupo supervisado de conformidad con la legislación aplicable.
2. En el caso de que no sea posible determinar los activos totales en función de la información a que se refiere el apartado 1, el valor total de los activos se determinará en función de las últimas cuentas anuales consolidadas auditadas preparadas de conformidad con las Normas internacionales de información financiera (NIIF) aplicables en la Unión con arreglo al Reglamento (CE) no 1606/2002 del Parlamento Europeo y del Consejo (12) y, si no se dispone de dichas cuentas anuales, las cuentas anuales consolidadas preparadas de conformidad con la legislación contable nacional aplicable.
3. Si la entidad supervisada no forma parte de un grupo supervisado, el valor total de los activos se determinará en función de la información individual prudencial al cierre del ejercicio de conformidad con la legislación aplicable.
4. En el caso de que no sea posible determinar los activos totales utilizando la información a que se refiere el apartado 3, el valor total de los activos se determinará en función de las últimas cuentas anuales auditadas preparadas de conformidad con las NIIF aplicables en la Unión con arreglo al Reglamento (CE) no 1606/2002 y, si no se dispone de dichas cuentas anuales, las cuentas anuales preparadas de conformidad con la legislación contable nacional aplicable.
5. Si la entidad supervisada es una sucursal de una entidad de crédito establecida en un Estado miembro no participante, el valor total de sus activos se determinará sobre la base de los datos estadísticos presentados conforme al Reglamento (CE) no 25/2009 (BCE/2008/32) del Banco Central Europeo (13).
Artículo 52
Bases para determinar el carácter significativo en función del criterio del tamaño en circunstancias específicas o excepcionales
1. En relación con una entidad supervisada menos significativa, si se produce un cambio sustancial de carácter excepcional en las circunstancias pertinentes para determinar el carácter significativo en función del criterio del tamaño, la ANC pertinente revisará si sigue cumpliéndose el umbral de tamaño.
Si se produce dicho cambio con respecto a una entidad supervisada significativa, el BCE revisará si continúa cumpliendo el umbral de tamaño.
Entre los cambios sustanciales de carácter excepcional en las circunstancias pertinentes para determinar el carácter significativo en función del criterio del tamaño se incluye cualquiera de los siguientes: a) la fusión de dos o más entidades de crédito, b) la venta o la transmisión de una división de negocio sustancial, c) la transmisión de acciones de una entidad de crédito de forma que deje de pertenecer al grupo supervisado al que pertenecía antes de la venta, d) la decisión final de llevar a cabo la liquidación ordenada de la entidad supervisada (o grupo supervisado), y e) situaciones de hecho comparables.
2. Las entidades supervisadas menos significativas y, en el caso de un grupo supervisado menos significativo, la entidad supervisada menos significativa al máximo nivel de consolidación dentro de los Estados miembros participantes, informarán a la ANC pertinente de cualquiera de los cambios contemplados en el apartado 1.
Las entidades supervisadas significativas y, en el caso de un grupo supervisado significativo, la entidad supervisada al máximo nivel de consolidación dentro de los Estados miembros participantes, informarán al BCE de cualquiera de los cambios contemplados en el apartado 1.
3. Sin perjuicio de la regla de los tres años establecida en el artículo 47, apartados 1 a 3, y en el caso de circunstancias excepcionales, incluidas aquellas a hace referencia el apartado 1, el BCE decidirá, mediante consulta con las ANC, si las entidades supervisadas afectadas son significativas o menos significativas y la fecha a partir de la cual la supervisión será llevada a cabo por el BCE o las ANC.
Artículo 53
Grupos de empresas consolidadas
1. Con el fin de determinar el carácter significativo en función del criterio del tamaño, el grupo supervisado de empresas consolidadas estará formado por las empresas que deban ser consolidadas a efectos prudenciales de conformidad con el derecho de la Unión.
2. A efectos de determinar el carácter significativo en función del criterio del tamaño, el grupo supervisado de empresas consolidadas incluirá a las filiales y sucursales establecidas en Estados miembros no participantes y en terceros países.
Artículo 54
Método de consolidación
El método de consolidación será el método de consolidación aplicable a efectos prudenciales de conformidad con la legislación de la Unión.
Artículo 55
Método para calcular los activos totales
A efectos de determinar el carácter significativo de una entidad de crédito en función del criterio del tamaño, el «valor total de los activos» se extraerá de la línea «total activo» del balance preparado a efectos prudenciales de conformidad con el derecho de la Unión.
TÍTULO 4
DETERMINACIÓN DEL CARÁCTER SIGNIFICATIVO EN FUNCIÓN DE LA IMPORTANCIA PARA LA ECONOMÍA DE LA UNIÓN O DE CUALQUIER ESTADO MIEMBRO PARTICIPANTE
Artículo 56
Umbral de importancia económica nacional
Las entidades supervisadas establecidas en un Estado miembro participante o los grupos supervisados cuya empresa matriz esté establecida en un Estado miembro participante se clasificarán como significativos en función de su importancia para la economía del Estado miembro participante de que se trate si:
(umbral de importancia económica nacional)
y
A ≥ 5000 millones EUR
siendo
A
el valor total de los activos determinado con arreglo a los artículos 51 a 55 para un año natural dado, y
B
el producto interior bruto a precios de mercado según la definición del punto 8.89 del anexo A del Reglamento (UE) no 549/2013 del Parlamento Europeo y del Consejo (14) (SEC 2010) y publicado por Eurostat para el año natural dado.
Artículo 57
Criterios para determinar el carácter significativo en función de la importancia para la economía de la Unión o de cualquier Estado miembro participante
1. El BCE tendrá en cuenta los criterios siguientes, en particular, al evaluar si una entidad supervisada o un grupo supervisado son significativos para la economía de la Unión o de un Estado miembro participante por motivos distintos de los expuestos en el artículo 56:
a)
la importancia de la entidad supervisada o del grupo supervisado para sectores económicos concretos de la Unión o de un Estado miembro participante;
b)
la interconexión de la entidad supervisada o del grupo supervisado con la economía de la Unión o de un Estado miembro participante;
c)
la sustituibilidad de la entidad supervisada o del grupo supervisado tanto en su calidad de participante en el mercado como de proveedor de servicios a clientes;
d)
la complejidad estructural, operativa y del negocio de la entidad supervisada o del grupo supervisado.
2. El artículo 52, apartado 3, será de aplicación a estos efectos.
Artículo 58
Determinación del carácter significativo en función de la importancia para la economía de cualquier Estado miembro participante a solicitud de una ANC
1. Cualquier ANC podrá notificar al BCE que considera que una entidad supervisada es significativa con respecto a su economía nacional.
2. El BCE evaluará la notificación de la ANC con arreglo a los criterios establecidos en el artículo 57, apartado 1.
3. El artículo 57 será de aplicación a estos efectos.
TÍTULO 5
DETERMINACIÓN DEL CARÁCTER SIGNIFICATIVO EN FUNCIÓN DE LA IMPORTANCIA DE LAS ACTIVIDADES TRANSFRONTERIZAS
Artículo 59
Criterios para determinar el carácter significativo en función de la importancia de las actividades transfronterizas de un grupo supervisado
1. El BCE podrá considerar que un grupo supervisado es significativo en función de sus actividades transfronterizas únicamente cuando la empresa matriz del grupo supervisado haya establecido filiales, que a su vez sean entidades de crédito, en más de un Estado miembro participante.
2. El BCE podrá considerar que un grupo supervisado es significativo en función de sus actividades transfronterizas únicamente si el valor total de sus activos excede de 5 000 millones EUR y:
a)
la ratio entre sus activos transfronterizos y sus activos totales es superior al 20 %, o
b)
la ratio entre sus pasivos transfronterizos y sus pasivos totales es superior al 20 %.
3. El artículo 52, apartado 3, será de aplicación a estos efectos.
Artículo 60
Activos y pasivos transfronterizos
1. Por «activos transfronterizos», en el contexto de un grupo supervisado, se entenderá la parte de los activos totales con respecto a la cual la contraparte es una entidad de crédito u otra persona física o jurídica ubicada en un Estado miembro participante distinto del Estado miembro en el cual tiene su sede central la empresa matriz del grupo supervisado de que se trate.
2. Por «pasivos transfronterizos», en el contexto de un grupo supervisado, se entenderá la parte de los pasivos totales con respecto a la cual la contraparte es una entidad de crédito u otra persona física o jurídica ubicada en un Estado miembro participante distinto del Estado miembro en el cual tiene su sede central la empresa matriz del grupo supervisado de que se trate.
TÍTULO 6
DETERMINACIÓN DEL CARÁCTER SIGNIFICATIVO EN FUNCIÓN DE LA SOLICITUD O RECEPCIÓN DE ASISTENCIA FINANCIERA PÚBLICA DEL MEDE
Artículo 61
Solicitud o recepción de asistencia financiera pública directa del MEDE
1. Se solicita asistencia financiera pública directa para una entidad supervisada cuando un miembro del MEDE solicita la concesión de asistencia financiera por el MEDE a dicha entidad en virtud de una decisión adoptada por el Consejo de Gobernadores del MEDE con arreglo al artículo 19 del Tratado por el que se establece el Mecanismo Europeo de Estabilidad en relación con la recapitalización directa de una entidad de crédito y con los instrumentos adoptados de conformidad con dicha decisión.
2. Una entidad de crédito recibe asistencia financiera pública directa cuando haya recibido la asistencia financiera con arreglo a la decisión y a los instrumentos contemplados en el apartado 1.
Artículo 62
Obligación de las ANC de informar al BCE de la posible solicitud o recepción de asistencia financiera pública por parte de una entidad supervisada menos significativa
1. Sin perjuicio de la obligación establecida en el artículo 96 de informar al BCE del deterioro de la situación financiera de una entidad supervisada menos significativa, las ANC informarán al BCE en cuanto tengan conocimiento de la posible necesidad de que se conceda a una entidad supervisada menos significativa asistencia financiera pública a nivel nacional indirectamente del MEDE, por el MEDE o de ambas formas.
2. Las ANC presentarán a la consideración del BCE su evaluación de la situación financiera de la entidad supervisada menos significativa antes de remitirla al MEDE, salvo en casos de urgencia debidamente justificados.
Artículo 63
Comienzo y fin de la supervisión directa
1. Una entidad supervisada en relación con la cual se solicite o se haya recibido del MEDE asistencia financiera pública directa será clasificada como entidad supervisada significativa a partir de la fecha en que se solicitó la asistencia en su nombre.
2. La fecha en la que el BCE asumirá la supervisión directa se especificará en una decisión del BCE con arreglo a lo dispuesto en el título 2.
3. El artículo 52, apartado 3, será de aplicación a estos efectos.
Artículo 64
Alcance
Si se solicita asistencia financiera pública directa con respecto a una entidad supervisada que forma parte de un grupo supervisado, todas las entidades supervisadas integradas en dicho grupo serán clasificadas como significativas.
TÍTULO 7
DETERMINACIÓN DEL CARÁCTER SIGNIFICATIVO EN FUNCIÓN DE QUE LA ENTIDAD SUPERVISADA SEA UNA DE LAS TRES ENTIDADES DE CRÉDITO MÁS SIGNIFICATIVAS DE UN ESTADO MIEMBRO PARTICIPANTE
Artículo 65
Criterios para determinar las tres entidades de crédito más significativas de un Estado miembro participante
1. Una entidad de crédito o un grupo supervisado serán clasificados como significativos si son una de las tres entidades de crédito o grupos supervisados más significativos de un Estado miembro participante.
2. A efectos de identificar las tres entidades de crédito o grupos supervisados más significativos de un Estado miembro participante, el BCE y la ANC pertinente tendrán en cuenta el tamaño de la entidad supervisada y del grupo supervisado respectivamente, con arreglo a lo dispuesto en los artículos 50 a 55.
Artículo 66
Proceso de revisión
1. A más tardar el 1 de octubre de cada año natural, el BCE determinará, para cada Estado miembro participante, si tres entidades de crédito o grupos supervisados cuya empresa matriz esté establecida en dicho Estado miembro participante deben ser clasificados como entidades supervisadas significativas.
2. A solicitud del BCE, las ANC informarán a este de cuáles son las tres entidades de crédito o grupos supervisados más significativos establecidos en sus respectivos Estados miembros participantes a más tardar el 1 de octubre del año natural en cuestión. Las ANC determinarán cuáles son las tres entidades de crédito o grupos supervisados más significativos en función de los criterios establecidos en los artículos 50 a 55.
3. Para cada una de las tres entidades de crédito o grupos supervisados más significativos establecidos en los Estados miembros participantes, la ANC pertinente facilitará al BCE un informe en el que figuren su historial de supervisión y su perfil de riesgo, a menos que la entidad de crédito o el grupo supervisado ya estén clasificados como significativos.
Al recibir la información a que se refiere el apartado 2, el BCE llevará a cabo su propia evaluación. Para ello, podrá solicitar a la ANC que facilite cualquier información pertinente.
4. En el caso de que, a 1 de octubre de un determinado año, una o varias de las tres entidades de crédito o grupos supervisados más significativos establecidos en un Estado miembro participante no se clasifiquen como entidades supervisadas significativas, el BCE adoptará una decisión con arreglo a lo dispuesto en el título 2 con respecto a cualquiera de las tres entidades de crédito o grupos supervisados más significativos que no se clasifiquen como significativos.
5. El artículo 52, apartado 3, será de aplicación a estos efectos.
TÍTULO 8
DECISIÓN DEL BCE DE SUPERVISAR DIRECTAMENTE ENTIDADES SUPERVISADAS MENOS SIGNIFICATIVAS CON ARREGLO AL ARTÍCULO 6, APARTADO 5, LETRA B), DEL REGLAMENTO DEL MUS
Artículo 67
Criterios para adoptar una decisión del BCE con arreglo al artículo 6, apartado 5, letra b), del Reglamento del MUS
1. El BCE podrá decidir en cualquier momento, con arreglo al artículo 6, apartado 5, letra b), del Reglamento del MUS, mediante una decisión, ejercer directamente la supervisión de una entidad supervisada menos significativa o de un grupo supervisado menos significativo cuando ello sea necesario para garantizar la aplicación coherente de normas de supervisión estrictas.
2. Antes de adoptar la decisión a que se refiere el apartado 1, el BCE tendrá en cuenta, entre otros, cualquiera de los factores siguientes:
a)
si la entidad supervisada menos significativa o el grupo supervisado menos significativo está cerca de cumplir uno de los criterios contenidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS;
b)
la interconexión de la entidad supervisada menos significativa o del grupo supervisado menos significativo con otras entidades de crédito;
c)
si la entidad de crédito menos significativa de que se trate es filial de una entidad supervisada que tiene establecida su sede central en un Estado miembro no participante o en un tercer país y que ha establecido una o varias filiales que también son entidades de crédito, o una o varias sucursales, en Estados miembros participantes, de las cuales una o varias son significativas;
d)
que la ANC no haya seguido las instrucciones del BCE;
e)
que la ANC no haya cumplido con los actos a que se refiere el párrafo primero del artículo 4, apartado 3, del Reglamento del MUS;
f)
que la entidad supervisada menos significativa haya solicitado o recibido indirectamente asistencia financiera de la EFSF o del MEDE.
Artículo 68
Procedimiento para elaborar una decisión del BCE con arreglo al artículo 6, apartado 5, letra b), del Reglamento del MUS a solicitud de una ANC
1. A solicitud de una ANC, el BCE evaluará si es necesario ejercer la supervisión directamente de conformidad con el Reglamento del MUS con respecto a una entidad supervisada menos significativa o a un grupo supervisado menos significativo con el fin de garantizar la aplicación coherente de normas de supervisión estrictas.
2. En la solicitud de la ANC: a) se identificará la entidad supervisada menos significativa o grupo supervisado menos significativo con respecto a los cuales la ANC considera que el BCE debería asumir la supervisión directa, y b) se explicará por qué es necesaria la supervisión de la entidad supervisada menos significativa o del grupo supervisado menos significativo por parte del BCE para garantizar la aplicación coherente de normas de supervisión estrictas.
3. La solicitud de la ANC irá acompañada de un informe en el que figuren el historial de supervisión y el perfil de riesgo de la entidad supervisada menos significativa o del grupo supervisado menos significativo de que se trate.
4. En caso de que el BCE no esté de acuerdo con la solicitud de la ANC, consultará con ella antes de emitir su valoración final en cuanto a si es necesaria la supervisión por parte del BCE de la entidad supervisada menos significativa o del grupo supervisado menos significativo para garantizar la aplicación coherente de normas de supervisión estrictas.
5. En el caso de que el BCE decida que debe supervisar directamente a la entidad supervisada menos significativa o al grupo supervisado menos significativo para garantizar la aplicación coherente de normas de supervisión estrictas, adoptará una decisión con arreglo a lo dispuesto en el título 2.
Artículo 69
Procedimiento para elaborar decisiones del BCE con arreglo al artículo 6, apartado 5, letra b), del Reglamento del MUS por iniciativa propia del BCE
1. El BCE podrá solicitar a una ANC que presente un informe en el que figuren el historial de supervisión y el perfil de riesgo de una entidad supervisada menos significativa o de un grupo supervisado menos significativo. El BCE especificará la fecha límite en la que deba presentarse dicho informe.
2. El BCE consultará con la ANC antes de emitir su valoración final en cuanto a si es necesaria la supervisión por parte del BCE de la entidad supervisada menos significativa o del grupo supervisado menos significativo para garantizar la aplicación coherente de normas de supervisión estrictas.
3. En el caso de que el BCE llegue a la conclusión de que debe supervisar directamente a la entidad supervisada menos significativa o al grupo supervisado menos significativo para garantizar la aplicación coherente de normas de supervisión estrictas, adoptará una decisión con arreglo a lo dispuesto en el título 2.
TÍTULO 9
CIRCUNSTANCIAS PARTICULARES QUE PUEDEN JUSTIFICAR LA CLASIFICACIÓN DE UNA ENTIDAD SUPERVISADA COMO MENOS SIGNIFICATIVA AUN CUANDO SE CUMPLAN LOS CRITERIOS PARA SU CLASIFICACIÓN COMO SIGNIFICATIVA
Artículo 70
Circunstancias particulares que inducen a clasificar una entidad supervisada significativa como menos significativa
1. Se dan circunstancias particulares en el sentido del artículo 6, apartado 4, párrafos segundo y quinto, del Reglamento del MUS (en lo sucesivo, «las circunstancias particulares»), cuando existen circunstancias específicas de hecho que hagan inadecuada la clasificación de una entidad supervisada como significativa teniendo en cuenta los objetivos y principios del Reglamento del MUS y, en concreto, la necesidad de garantizar la aplicación coherente de normas de supervisión estrictas.
2. La expresión «circunstancias particulares» se interpretará en sentido estricto.
Artículo 71
Valoración de la existencia de circunstancias particulares
1. La determinación de si existen circunstancias particulares que justifiquen la clasificación como entidad supervisada menos significativa de una entidad supervisada que en otras circunstancias sería significativa se realizará caso por caso con carácter específico para la entidad supervisada o grupo supervisado de que se trate, y no respecto de categorías de entidades supervisadas.
2. El artículo 40 será de aplicación a estos efectos.
3. Los artículos 44 a 46 y los artículos 48 y 49 serán de aplicación a estos efectos. El BCE expondrá en una decisión los motivos que le han hecho llegar a la conclusión de que existen circunstancias particulares.
Artículo 72
Revisión
1. El BCE revisará, con el apoyo de las ANC pertinentes y como mínimo una vez al año, si continúan existiendo circunstancias particulares con respecto a una entidad supervisada o un grupo supervisado que han sido clasificados como menos significativos debido a circunstancias particulares.
2. La entidad supervisada de que se trate facilitará cuanta información y documentación solicite el BCE con el fin de efectuar la revisión contemplada en el apartado 1.
3. En caso de que el BCE considere que han dejado de existir las circunstancias particulares, adoptará una decisión dirigida a la entidad supervisada pertinente en la que determine que se clasifica como significativa y que ya no existen las circunstancias particulares.
4. El título 2 de la parte IV será de aplicación a estos efectos.
PARTE V
PROCEDIMIENTOS COMUNES
TÍTULO 1
COOPERACIÓN EN RELACIÓN CON LA SOLICITUD DE AUTORIZACIÓN PARA ACCEDER A LA ACTIVIDAD DE ENTIDAD DE CRÉDITO
Artículo 73
Notificación al BCE de la solicitud de autorización para acceder a la actividad de entidad de crédito
1. Las ANC que reciban una solicitud de autorización para acceder a la actividad de entidad de crédito en un Estado miembro participante informarán al BCE de la recepción de dicha solicitud en un plazo de 15 días hábiles.
2. Las ANC también informarán al BCE del plazo establecido en la legislación nacional pertinente para tomar una decisión en relación con la solicitud y notificarla al solicitante.
3. Si la solicitud no está completa, la ANC, por iniciativa propia o a solicitud del BCE, pedirá al solicitante que proporcione la información adicional necesaria. La ANC enviará toda información adicional recibida al BCE dentro de los 15 días hábiles siguientes a su recepción.
Artículo 74
Valoración de las solicitudes por parte de las ANC
Las ANC destinatarias de la solicitud valorarán si el solicitante cumple todas las condiciones de autorización establecidas en la legislación nacional aplicable del Estado miembro al que pertenezcan.
Artículo 75
Decisiones denegatorias por parte de las ANC
Las ANC denegarán las solicitudes que no cumplan las condiciones de autorización establecidas en la legislación nacional aplicable y remitirán una copia de su decisión al BCE.
Artículo 76
Proyectos de decisiones de las ANC relativas a la autorización para acceder a la actividad de entidad de crédito
1. Si la ANC está convencida de que la solicitud cumple todas las condiciones de autorización establecidas en la legislación nacional aplicable, elaborará un proyecto de decisión en el que proponga al BCE que conceda al solicitante la autorización para acceder a la actividad de entidad de crédito (en lo sucesivo, «el proyecto de decisión de autorización»).
2. La ANC velará por que el proyecto de decisión de autorización sea notificado al BCE y al solicitante al menos 20 días hábiles antes de que finalice el plazo máximo de evaluación fijado en la legislación nacional aplicable.
3. La ANC podrá proponer que se añadan recomendaciones, condiciones o restricciones a un proyecto de decisión de autorización con arreglo a la legislación nacional y de la Unión. En estos casos, la ANC será responsable de evaluar el cumplimiento de las condiciones o restricciones.
Artículo 77
Evaluación de las solicitudes y audiencia de los solicitantes por parte del BCE
1. El BCE evaluará las solicitudes con arreglo a las condiciones de autorización establecidas en la legislación pertinente de la Unión. Si considera que no se cumplen dichas condiciones, otorgará al solicitante la oportunidad de formular por escrito sus comentarios sobre los hechos y objeciones que sean pertinentes para la evaluación, con arreglo al artículo 31.
2. Si se considera necesaria una reunión, y en otros casos debidamente justificados, el BCE podrá ampliar el plazo máximo para tomar una decisión en relación con una solicitud con arreglo al artículo 14, apartado 3, del Reglamento del MUS. La ampliación será notificada al solicitante de conformidad con el artículo 35 del presente Reglamento.
Artículo 78
Decisiones del BCE sobre las solicitudes
1. El BCE tomará una decisión sobre el proyecto de decisión de autorización que reciba de la ANC en un plazo de diez días hábiles, a menos que se haya decidido ampliar el plazo máximo con arreglo a lo dispuesto en el artículo 77, apartado 2. El BCE podrá apoyar el proyecto de decisión de autorización y, por tanto, conceder la autorización, u oponer objeciones a dicho proyecto.
2. El BCE basará su decisión en su evaluación de la solicitud, del proyecto de decisión de autorización y de cualquier comentario facilitado por el solicitante con arreglo al artículo 77.
3. Si el BCE no toma una decisión en el plazo del apartado 1, se considerará adoptado el proyecto de decisión de autorización redactado por la ANC.
4. El BCE adoptará una decisión concediendo la autorización si el solicitante cumple todas las condiciones de autorización de conformidad con lo dispuesto en la legislación pertinente de la Unión y en la legislación nacional del Estado miembro en el que esté establecido el solicitante.
5. La decisión por la que se conceda una autorización se referirá a las actividades del solicitante como entidad de crédito según lo dispuesto en la legislación nacional aplicable, sin perjuicio de cualquier requisito adicional que la legislación nacional aplicable prevea para actividades distintas de la aceptación de depósitos u otros fondos reembolsables procedentes de particulares y la concesión de créditos por cuenta propia.
Artículo 79
Procedimiento de caducidad de la autorización
La autorización caducará en las situaciones previstas en el artículo 18, letra a), de la Directiva 2013/36/UE, cuando la legislación nacional aplicable así lo disponga. Las ANC informarán al BCE de los casos concretos de caducidad de una autorización. Luego de informar a la ANC y a la entidad supervisada pertinentes, el BCE hará pública la caducidad de la autorización conforme a la legislación nacional aplicable.
TÍTULO 2
COOPERACIÓN EN RELACIÓN CON LA REVOCACIÓN DE UNA AUTORIZACIÓN
Artículo 80
Propuesta de revocación de una autorización por parte de las ANC
1. En el caso en que la ANC pertinente considere que deba revocarse en todo o en parte la autorización de una entidad de crédito con arreglo a la legislación nacional o de la Unión aplicable, incluso si la revocación es a petición de la entidad de crédito, presentará al BCE un proyecto de decisión en el que proponga la revocación de la autorización (en lo sucesivo, «el proyecto de decisión de revocación»), junto con la documentación justificativa pertinente.
2. La ANC se coordinará con la autoridad nacional competente en materia de resolución de entidades de crédito (en lo sucesivo, «la autoridad nacional de resolución») en relación con cualquier proyecto de decisión de revocación que afecte a la autoridad nacional de resolución.
Artículo 81
Evaluación de un proyecto de decisión de revocación por parte del BCE
1. El BCE evaluará el proyecto de decisión de revocación sin demora injustificada. En concreto, tendrá en cuenta los motivos de urgencia esgrimidos por la ANC.
2. El derecho a ser oído previsto en el artículo 31 será de aplicación a estos efectos.
Artículo 82
Evaluación por iniciativa propia del BCE y consulta con las ANC
1. Si el BCE tuviera conocimiento de circunstancias que pudieran justificar la revocación de una autorización, evaluará, por iniciativa propia, si dicha autorización debe revocarse de conformidad con el derecho aplicable de la Unión.
2. El BCE podrá consultar en cualquier momento con las ANC pertinentes. Si el BCE tiene la intención de revocar una autorización, consultará con la ANC del Estado miembro en el que se encuentre establecida la entidad de crédito al menos 25 días hábiles antes de la fecha en la que prevé tomar la decisión. En casos urgentes debidamente justificados, el plazo máximo para la consulta podrá reducirse a cinco días hábiles.
3. Si el BCE tiene la intención de revocar una autorización, informará a las ANC pertinentes de los comentarios formulados por la entidad de crédito. El derecho de la entidad de crédito a ser oída previsto en el artículo 31 será de aplicación a estos efectos.
4. El BCE coordinará toda propuesta de revocación de una autorización con la autoridad nacional de resolución conforme al artículo 14, apartado 5, del Reglamento del MUS, e informará a la ANC pertinente inmediatamente después de iniciar el contacto con la autoridad nacional de resolución.
Artículo 83
Decisión del BCE relativa a la revocación de una autorización
1. El BCE tomará una decisión con respecto a la revocación de una autorización sin demora injustificada. Para ello, podrá aceptar o rechazar el proyecto de decisión de revocación pertinente.
2. El BCE tomará su decisión teniendo en cuenta lo siguiente: a) su evaluación de las circunstancias que justifican la revocación; b) si procede, el proyecto de decisión de revocación de la ANC; c) la consulta con la ANC pertinente y, si la ANC no es además la autoridad nacional de resolución, con la autoridad nacional de resolución (en lo sucesivo, conjuntamente con la ANC, «las autoridades nacionales»), y d) cualesquiera comentarios formulados por la entidad de crédito con arreglo a lo dispuesto en el artículo 81, apartado 2, y el artículo 82, apartado 3.
3. El BCE tomará asimismo una decisión en los casos descritos en el artículo 84 si la autoridad nacional de resolución pertinente no presenta objeciones a la revocación de la autorización, o si el BCE determina que las autoridades nacionales no han aplicado las medidas adecuadas necesarias para mantener la estabilidad financiera.
Artículo 84
Procedimiento en el caso de que las autoridades nacionales tengan que adoptar posibles medidas de resolución
1. Si la autoridad nacional de resolución notifica su objeción a la intención del BCE de revocar una autorización, el BCE y la citada autoridad acordarán un plazo durante el cual el BCE se abstendrá de proceder a la revocación. El BCE informará de ello a la ANC inmediatamente después de iniciar el contacto con la autoridad nacional de resolución para llegar a este acuerdo.
2. Una vez transcurrido el plazo acordado, el BCE evaluará si procede con la revocación de la autorización o amplía el plazo acordado de conformidad con el artículo 14, apartado 6, del Reglamento del MUS, teniendo en cuenta los progresos realizados. El BCE consultará con la ANC pertinente y con la autoridad nacional de resolución, si fuera distinta de la ANC. La ANC informará al BCE de las medidas adoptadas por estas autoridades y de su evaluación de las consecuencias de una revocación.
3. Si la autoridad nacional de resolución no plantea objeciones a la revocación de una autorización, o si el BCE determina que las autoridades nacionales no han aplicado las medidas adecuadas necesarias para mantener la estabilidad financiera, será de aplicación lo dispuesto en el artículo 83.
TÍTULO 3
COOPERACIÓN EN RELACIÓN CON LA ADQUISICIÓN DE PARTICIPACIONES CUALIFICADAS
Artículo 85
Notificación a las ANC de la adquisición de una participación cualificada
1. Las ANC que reciban una notificación de la intención de adquirir una participación cualificada en una entidad de crédito establecida en su Estado miembro participante informarán al BCE de dicha notificación en los cinco días hábiles siguientes a acusar recibo de la misma conforme al artículo 22, apartado 2, de la Directiva 2013/36/UE.
2. Las ANC informarán al BCE si tienen que interrumpir el plazo de evaluación como consecuencia de una solicitud de información adicional, y remitirán al BCE la información adicional en los cinco días hábiles siguientes a su recepción.
3. Las ANC también informarán al BCE del plazo máximo establecido en la legislación nacional aplicable para notificar al solicitante la decisión de oponerse o no oponerse a la adquisición de una participación cualificada.
Artículo 86
Evaluación de posibles adquisiciones
1. La ANC a la que se notifique la intención de adquirir una participación cualificada en una entidad de crédito evaluará si la posible adquisición cumple todas las condiciones establecidas en la legislación nacional y de la Unión aplicable. Tras esta evaluación, la ANC elaborará un proyecto de decisión para que el BCE se oponga o no se oponga a la adquisición.
2. La ANC presentará al BCE el proyecto de decisión para que se oponga o no se oponga a la adquisición al menos 15 días hábiles antes de que expire el plazo de evaluación establecido en la legislación aplicable de la Unión.
Artículo 87
Decisión del BCE relativa a la adquisición
El BCE decidirá si se opone o no a la adquisición basándose en su evaluación de la adquisición propuesta y en el proyecto de decisión de la ANC. El derecho a ser oído previsto en el artículo 31 será de aplicación a estos efectos.
TÍTULO 4
NOTIFICACIÓN DE DECISIONES SOBRE PROCEDIMIENTOS COMUNES
Artículo 88
Procedimientos para la notificación de decisiones
1. El BCE notificará las siguientes decisiones a las partes, sin demora injustificada, con arreglo a lo dispuesto en el artículo 35:
a)
la decisión del BCE relativa a la revocación de la autorización de una entidad de crédito;
b)
la decisión del BCE relativa a la adquisición de una participación cualificada en una entidad de crédito.
2. El BCE notificará a la ANC pertinente, sin demora injustificada, cualquiera de las siguientes decisiones:
a)
la decisión del BCE relativa a la solicitud de autorización de una entidad de crédito;
b)
la decisión del BCE relativa a la revocación de la autorización de una entidad de crédito, y
c)
la decisión del BCE relativa a la adquisición de una participación cualificada en una entidad de crédito.
3. La ANC notificará al solicitante de una autorización las siguientes decisiones:
a)
el proyecto de decisión de autorización;
b)
la decisión de la ANC de denegar la solicitud de autorización cuando el solicitante no cumpla las condiciones de autorización establecidas en la legislación nacional aplicable;
c)
la decisión del BCE de plantear objeciones al proyecto de decisión de autorización a que se refiere la letra a);
d)
la decisión de autorización del BCE.
4. La ANC notificará a la autoridad nacional de resolución pertinente la decisión del BCE sobre la revocación de la autorización de una entidad de crédito.
5. El BCE notificará a la Autoridad Bancaria Europea (ABE) toda decisión del BCE de conceder o revocar una autorización de entidad de crédito y todo caso de caducidad de una autorización, especificando los motivos de su decisión de revocar la autorización o de la caducidad de la autorización.
PARTE VI
PROCEDIMIENTOS PARA LA SUPERVISIÓN DE LAS ENTIDADES SUPERVISADAS SIGNIFICATIVAS
TÍTULO 1
SUPERVISIÓN DE ENTIDADES SUPERVISADAS SIGNIFICATIVAS Y ASISTENCIA POR PARTE DE LAS ANC
Artículo 89
Supervisión de entidades supervisadas significativas
El BCE ejercerá la supervisión directa de las entidades supervisadas significativas de conformidad con los procedimientos establecidos en la parte II, en especial con respecto a las funciones y la composición de los ECS.
Artículo 90
Función de las ANC en su labor de asistencia al BCE
1. Las ANC prestarán asistencia al BCE en el desempeño de sus funciones con arreglo a las condiciones establecidas en el Reglamento del MUS y en el presente Reglamento, y, en concreto, llevarán a cabo todas las actividades siguientes:
a)
presentarán al BCE proyectos de decisiones relativas a entidades supervisadas significativas establecidas en su Estado miembro participante, de conformidad con el artículo 91;
b)
asistirán al BCE en la preparación y aplicación de todos los actos relativos al ejercicio de las funciones que se atribuyen al BCE en virtud del Reglamento del MUS, incluida la asistencia en las actividades de verificación y en la evaluación diaria de la situación de las entidades supervisadas significativas, y
c)
asistirán al BCE en la ejecución de sus decisiones, utilizando cuando sea necesario las competencias contempladas en el párrafo tercero del artículo 9, apartado 1, y en el artículo 11, apartado 2, del Reglamento del MUS.
2. Cuando presten asistencia al BCE, las ANC se atendrán a las instrucciones impartidas por el BCE en relación con las entidades de crédito supervisadas significativas.
Artículo 91
Proyectos de decisiones elaborados por las ANC para su consideración por el BCE
1. De conformidad con el artículo 6, apartado 3 y apartado 7, letra b), del Reglamento del MUS, el BCE podrá solicitar a una ANC que elabore un proyecto de decisión relativa al desempeño de las funciones contempladas en el artículo 4 del Reglamento del MUS para someterlo a su consideración.
La solicitud deberá especificar el plazo para remitir el proyecto de decisión al BCE.
2. Las ANC también podrán, por iniciativa propia, someter a la consideración del BCE, a través del ECS, un proyecto de decisión con respecto a una entidad supervisada significativa.
Artículo 92
Intercambio de información
El BCE y las ANC intercambiarán, sin demora injustificada, información relativa a las entidades supervisadas significativas cuando haya indicios serios de que ya no se puede confiar en que dichas entidades cumplan sus obligaciones frente a sus acreedores y, en particular, de que ya no pueden garantizar los activos que les han sido confiados por sus depositantes, o cuando haya indicios serios de circunstancias que pudieran llevar a la determinación de que la entidad de crédito en cuestión es incapaz de restituir los depósitos según se establece en el artículo 1, apartado 3, inciso i), de la Directiva 94/19/CE del Parlamento Europeo y del Consejo (15). El BCE y las ANC efectuarán este intercambio de información antes de que se tome una decisión sobre dicha determinación.
TÍTULO 2
CUMPLIMIENTO DE LOS REQUISITOS DE IDONEIDAD POR PARTE DE LAS PERSONAS RESPONSABLES DE LA GESTIÓN DE ENTIDADES DE CRÉDITO
Artículo 93
Evaluación de la idoneidad de los miembros de los órganos de administración de entidades supervisadas significativas
1. Para garantizar que las entidades dispongan de estructuras de gobernanza sólidas, y sin perjuicio de la legislación nacional y de la Unión aplicable y de la parte V, las entidades supervisadas significativas notificarán a la ANC pertinente cualquier cambio en la composición de su órganos de administración en sus funciones de dirección y de supervisión (en lo sucesivo, «los directivos») en el sentido del artículo 3, apartados 1, punto 7, y del artículo 3, apartado 2, de la Directiva 2013/36/UE, incluida la renovación de los directivos en su cargo. Las ANC pertinentes notificarán dicho cambio al BCE sin demora injustificada y le informarán del plazo previsto en la legislación nacional aplicable para adoptar y notificar una decisión.
2. Para evaluar la idoneidad de los directivos de entidades supervisadas significativas, el BCE gozará de las competencias de supervisión atribuidas a las autoridades competentes con arreglo a la legislación nacional y de la Unión aplicable.
Artículo 94
Revisión continua de la idoneidad de los directivos
1. Las entidades supervisadas significativas informarán a la ANC pertinente de cualesquiera hechos nuevos que puedan afectar a la evaluación inicial de idoneidad o de cualesquiera otras cuestiones que podrían incidir en la idoneidad de un directivo sin demora injustificada en cuanto la entidad supervisada o el directivo correspondiente tengan conocimiento de esos hechos o cuestiones. La ANC pertinente notificará al BCE esos hechos o cuestiones sin demora injustificada.
2. El BCE podrá iniciar una nueva evaluación basándose en los nuevos hechos o cuestiones mencionados en el apartado 1 o cuando tenga conocimiento de cualesquiera hechos nuevos que puedan afectar a la evaluación inicial del directivo en cuestión o de cualesquiera otras cuestiones que podrían incidir en la idoneidad de un directivo. A continuación, el BCE decidirá las medidas adecuadas con arreglo a la legislación nacional y de la Unión aplicable e informará de dichas medidas a la ANC pertinente sin demora injustificada.
TÍTULO 3
OTROS PROCEDIMIENTOS DE APLICACIÓN POR PARTE DE LAS ENTIDADES SUPERVISADAS SIGNIFICATIVAS
Artículo 95
Peticiones, notificaciones o solicitudes por parte de las entidades supervisadas significativas
1. Sin perjuicio de los procedimientos específicos previstos en particular en la parte V y de su interacción normal con su ANC, las entidades supervisadas significativas dirigirán al BCE todas sus peticiones, notificaciones o solicitudes relativas al desempeño de las funciones atribuidas al BCE.
2. El BCE pondrá a disposición de la ANC pertinente dichas peticiones, notificaciones o solicitudes y podrá solicitarle que elabore un proyecto de decisión de conformidad con lo dispuesto en el artículo 91.
3. En caso de cambios sustanciales con respecto a la autorización concedida para la petición, notificación o solicitud inicial, la entidad supervisada significativa deberá dirigir una nueva petición, notificación o solicitud al BCE de conformidad con el procedimiento contemplado en el apartado 1.
PARTE VII
PROCEDIMIENTOS PARA LA SUPERVISIÓN DE ENTIDADES SUPERVISADAS MENOS SIGNIFICATIVAS
TÍTULO 1
NOTIFICACIÓN AL BCE POR LAS ANC DE SUS PROCEDIMIENTOS DE SUPERVISIÓN Y PROYECTOS DE DECISIONES DE SUPERVISIÓN RELEVANTES
Artículo 96
Deterioro de la situación financiera de una entidad supervisada menos significativa
Las ANC deberán informar al BCE cuando la situación de una entidad supervisada menos significativa se deteriore de forma rápida y significativa, especialmente si dicho deterioro pudiera traducirse en una solicitud de asistencia financiera directa o indirecta del MEDE, sin perjuicio de la aplicación del artículo 62.
Artículo 97
Notificación al BCE por las ANC de sus procedimientos de supervisión relevantes
1. Para que el BCE pueda ejercer la vigilancia del funcionamiento del sistema, según establece el artículo 6, apartado 5, letra c), del Reglamento del MUS, las ANC le proporcionarán información sobre sus procedimientos de supervisión relevantes relativos a las entidades supervisadas menos significativas. El BCE establecerá criterios generales, en particular teniendo en cuenta la situación de riesgo y el impacto potencial en el sistema financiero nacional de la entidad supervisada menos significativa de que se trate, para determinar qué información deberá notificarse en relación con qué entidades supervisadas menos significativas. La información será facilitada por las ANC con carácter previo o, en casos debidamente justificados de emergencia, simultáneamente a la apertura de un procedimiento.
2. Los procedimientos de supervisión relevantes de las ANC a los que hace referencia el apartado 1 serán:
a)
el cese de miembros de los órganos de administración de las entidades supervisadas menos significativas y el nombramiento de directivos especiales que asuman la gestión de dichas entidades, y
b)
los procedimientos que tengan un impacto significativo sobre la entidad supervisada menos significativa.
3. Además de los requisitos de información que establezca conforme al presente artículo, el BCE podrá en cualquier momento solicitar de las ANC información sobre la ejecución de las tareas que desempeñen en relación con las entidades supervisadas menos significativas.
4. Sin perjuicio de los requisitos de información que establezca el BCE conforme al presente artículo, las ANC notificarán al BCE, por iniciativa propia, cualquier otro de sus procedimientos de supervisión:
a)
que consideren relevante, o
b)
que pueda afectar negativamente a la reputación del MUS.
5. Si el BCE solicita a una ANC que evalúe con más detalle aspectos concretos de un procedimiento de supervisión relevante de la ANC, en la solicitud especificará cuáles son dichos aspectos. El BCE y la ANC se asegurarán respectivamente de que la otra parte disponga de tiempo suficiente para que el procedimiento y el MUS en su conjunto funcionen eficazmente.
Artículo 98
Notificación al BCE por las ANC de proyectos de decisiones de supervisión relevantes
1. Para que el BCE pueda ejercer la vigilancia del funcionamiento del sistema, según establece el artículo 6, apartado 5, letra c), del Reglamento del MUS, las ANC remitirán al BCE los proyectos de decisiones de supervisión que satisfagan los criterios establecidos en los apartados 2 y 3 y que afecten a entidades supervisadas menos significativas con respecto a las que el BCE considere que esta información le deba ser notificada, atendiendo a los criterios generales establecidos por el BCE sobre la situación de riesgo y el posible impacto de las entidades en el sistema financiero nacional.
2. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 1, los proyectos de decisiones de supervisión se enviarán al BCE antes de dirigirlos a las entidades supervisadas menos significativas si:
a)
se refieren al cese de miembros de los órganos de administración de las entidades supervisadas menos significativas y al nombramiento de directivos especiales, o
b)
tienen un impacto significativo en la entidad supervisada menos significativa.
3. Además de los requisitos de información establecidos en los apartados 1 y 2, las ANC deberán transmitir al BCE cualquier otro proyecto de decisión de supervisión:
a)
para la que requieran la opinión del BCE, o
b)
que pueda afectar negativamente a la reputación del MUS.
4. Las ANC remitirán al BCE los proyectos de decisiones que satisfagan los criterios establecidos en los apartados 1, 2 y 3 y que, por tanto, se consideren proyectos de decisiones de supervisión relevantes, al menos diez días antes de la fecha en la que prevean adoptar la decisión. El BCE expresará su opinión sobre dichos proyectos en un plazo razonable antes de la citada fecha. En caso de urgencia, la ANC pertinente fijará un plazo razonable para remitir al BCE un proyecto de decisión que satisfaga los criterios establecidos en los apartados 1, 2 y 3.
TÍTULO 2
INFORMACIÓN POSTERIOR QUE LAS ANC FACILITARÁN AL BCE EN RELACIÓN CON LAS ENTIDADES SUPERVISADAS MENOS SIGNIFICATIVAS
Artículo 99
Obligación general de las ANC de informar al BCE
1. Para que el BCE pueda ejercer la vigilancia del funcionamiento del MUS con arreglo al artículo 6, apartado 5, letra c), del Reglamento del MUS, y sin perjuicio de lo dispuesto en el capítulo 1, el BCE podrá exigir a las ANC que le informen periódicamente sobre las medidas que hayan adoptado y sobre el ejercicio de las funciones que deben desempeñar de conformidad con el artículo 6, apartado 6, del Reglamento del MUS. El BCE informará anualmente a las ANC de las categorías de entidades supervisadas menos significativas y de la naturaleza de la información requerida.
2. Los requisitos establecidos de conformidad con el apartado 1 deberán entenderse sin perjuicio del derecho del BCE a hacer uso de los poderes contemplados en los artículos 10 a 13 del Reglamento del MUS con respecto a las entidades supervisadas menos significativas.
Artículo 100
Periodicidad y alcance de los informes que las ANC presentarán al BCE
Las ANC presentarán al BCE un informe anual sobre las entidades supervisadas menos significativas, los grupos supervisados menos significativos o las categorías de entidades supervisadas menos significativas con arreglo a los requisitos establecidos por el BCE.
PARTE VIII
COOPERACIÓN ENTRE EL BCE, LAS ANC Y LAS AND EN RELACIÓN CON LAS FUNCIONES E INSTRUMENTOS MACROPRUDENCIALES
TÍTULO 1
DEFINICIÓN DE INSTRUMENTOS MACROPRUDENCIALES
Artículo 101
Disposiciones generales
1. A efectos de la presente parte, se entenderá por instrumentos macroprudenciales cualquiera de los instrumentos siguientes:
a)
los colchones de capital con arreglo a los artículos 130 a 142 de la Directiva 2013/36/UE;
b)
las medidas aplicables a las entidades de crédito autorizadas en el propio Estado miembro, o a un subconjunto de esas entidades, con arreglo al artículo 458 del Reglamento (UE) no 575/2013;
c)
cualquier otra medida destinada a subsanar riesgos sistémicos o macroprudenciales que adopten las AND o las ANC conforme a lo previsto en el Reglamento (UE) no 575/2013 y la Directiva 2013/36/UE y con sujeción a sus procedimientos en los casos expresamente previstos en la legislación aplicable de la Unión.
2. Los procedimientos macroprudenciales contemplados en el artículo 5, apartados 1 y 2, del Reglamento del MUS no constituirán procedimientos de supervisión del BCE o de las ANC con arreglo al presente Reglamento, sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 22 del Reglamento del MUS en relación con las decisiones dirigidas a entidades supervisadas concretas.
Artículo 102
Aplicación de los instrumentos macroprudenciales por parte del BCE
El BCE aplicará los instrumentos macroprudenciales mencionados en el artículo 101 de conformidad con el presente Reglamento y con el artículo 5, apartado 2, y el artículo 9, apartado 2, del Reglamento del MUS, y, cuando los instrumentos macroprudenciales estén contemplados en una directiva, con sujeción a la incorporación de dicha directiva al derecho interno. El hecho de que una AND no fije un porcentaje de colchón no impide al BCE fijar un colchón obligatorio con arreglo al presente Reglamento y al artículo 5, apartado 2, del Reglamento del MUS.
TÍTULO 2
DISPOSICIONES DE PROCEDIMIENTO PARA EL USO DE INSTRUMENTOS MACROPRUDENCIALES
Artículo 103
Relación de las ANC y las AND responsables de los instrumentos macroprudenciales
El BCE recabará de las ANC y de las AND de los Estados miembros participantes información relativa a la identidad de las autoridades designadas para los respectivos instrumentos macroprudenciales mencionados en el artículo 101 y a los instrumentos macroprudenciales que pueden emplear dichas autoridades.
Artículo 104
Intercambio de información y cooperación en relación con el uso de instrumentos macroprudenciales por parte de las ANC o las AND
1. De conformidad con el artículo 5, apartado 1, del Reglamento del MUS, cuando la ANC o AND pertinente tenga la intención de aplicar instrumentos macroprudenciales lo notificará al BCE diez días hábiles antes de tomar una decisión de este tipo. No obstante, si la ANC o AND tiene la intención de utilizar un instrumento macroprudencial, informará al BCE cuanto antes de que ha identificado un riesgo macroprudencial o sistémico para el sistema financiero y, si fuera posible, de los detalles del instrumento que prevea emplear. Esta información comprenderá, en la medida de lo posible, las características específicas de la medida que se pretenda adoptar, incluida la fecha de aplicación prevista.
2. La notificación de intenciones será presentada al BCE por la ANC o AND.
3. En caso de que el BCE se oponga a la medida prevista por la ANC o AND expondrá los motivos de su oposición por escrito en un plazo de cinco días hábiles a partir de la fecha de recepción de la notificación de intenciones. La ANC o AND considerará debidamente los motivos del BCE antes de proceder con la decisión, según resulte oportuno.
Artículo 105
Intercambio de información y cooperación en relación con el uso de instrumentos macroprudenciales por parte del BCE
1. De conformidad con el artículo 5, apartado 2, del Reglamento del MUS, cuando, por iniciativa propia o a propuesta de una ANC o AND, el BCE tenga la intención de imponer requisitos más estrictos en lo que respecta a los colchones de capital o de aplicar medidas más rigurosas para subsanar riesgos sistémicos o macroprudenciales, cooperará estrechamente con la AND del Estado miembro correspondiente y, en particular, notificará su intención a la AND o ANC diez días hábiles antes de tomar una decisión de este tipo. No obstante, si el BCE tiene la intención de imponer requisitos más estrictos en lo que respecta a los colchones de capital o de aplicar medidas más rigurosas para subsanar riesgos sistémicos o macroprudenciales a nivel de las entidades de crédito sujetas a los procedimientos establecidos en el Reglamento (UE) no 575/2013 y en la Directiva 2013/36/UE en los casos específicamente estipulados en la legislación de la Unión, informará a la ANC o AND pertinente en cuanto sea posible de que ha identificado un riesgo sistémico o macroprudencial para el sistema financiero y, si fuera posible, de los detalles del instrumento que prevea emplear. Esta información comprenderá, en la medida de lo posible, las características específicas de la medida que se pretenda adoptar, incluida la fecha de aplicación prevista.
2. En caso de que la ANC o AND interesada se oponga a la medida prevista por el BCE le transmitirá sus motivos por escrito en un plazo de cinco días hábiles a partir de la fecha de recepción de la notificación de intenciones del BCE. El BCE considerará debidamente estos motivos antes de proceder con la decisión, según resulte oportuno.
PARTE IX
PROCEDIMIENTOS PARA LA COOPERACIÓN ESTRECHA
TÍTULO 1
PRINCIPIOS GENERALES Y DISPOSICIONES COMUNES
Artículo 106
Procedimiento para el establecimiento de una cooperación estrecha
El BCE evaluará las solicitudes de Estados miembros no pertenecientes a la zona del euro relativas al establecimiento de una cooperación estrecha conforme al procedimiento establecido en la Decisión BCE/2014/5 (16).
Artículo 107
Principios aplicables una vez establecida la cooperación estrecha
1. A partir de la fecha en la que sea de aplicación una decisión del BCE adoptada con arreglo al artículo 7, apartado 2, del Reglamento del MUS por la que se establece la cooperación estrecha entre el BCE y la ANC de un Estado miembro no perteneciente a la zona del euro, y hasta el cese o la suspensión de dicha cooperación estrecha, el BCE desempeñará las funciones contempladas en el artículo 4, apartados 1 y 2, y en el artículo 5 del Reglamento del MUS en relación con las entidades y grupos supervisados establecidos en el Estado miembro participante en estrecha cooperación de que se trate, de conformidad con el artículo 6 del Reglamento del MUS.
2. Si se ha establecido la cooperación estrecha con arreglo al artículo 7, apartado 2, del Reglamento del MUS, el BCE y la ANC en estrecha cooperación se encontrarán, con respecto a las entidades y grupos supervisados significativos y a las entidades y grupos supervisados menos significativos establecidos en el Estados miembro participante en estrecha cooperación, en una situación comparable a la de las entidades y grupos supervisados significativos y las entidades y grupos supervisados menos significativos establecidos en Estados miembros pertenecientes a la zona del euro, teniendo en cuenta que el BCE no posee competencias directamente aplicables sobre las entidades y grupos supervisados significativos y las entidades y grupos supervisados menos significativos establecidos en el Estado miembro participante en estrecha cooperación.
3. De conformidad con el artículo 6 del Reglamento del MUS, el BCE podrá dirigir instrucciones a la ANC en estrecha cooperación en relación con entidades y grupos supervisados significativos, y solo instrucciones generales en relación con entidades y grupos supervisados menos significativos.
4. La cooperación estrecha se dará por terminada en la fecha en la que la excepción prevista en el artículo 139 del TFUE sea suprimida con respecto a un Estado miembro participante en estrecha cooperación de conformidad con el artículo 140, apartado 2, del TFUE, y, por tanto, las disposiciones de la presente parte dejarán de ser aplicables.
Artículo 108
Instrumentos jurídicos para la supervisión en relación con la cooperación estrecha
1. En relación con las funciones contempladas en el artículo 4, apartados 1 y 2, y en el artículo 5 del Reglamento del MUS, el BCE podrá dar instrucciones, formular solicitudes o emitir orientaciones.
2. Si el BCE considera que la ANC en estrecha cooperación debe adoptar una medida relacionada con las funciones a que se refiere el artículo 4, apartados 1 y 2, del Reglamento del MUS en relación con una entidad o grupo supervisado, dirigirá a dicha ANC:
a)
con respecto a una entidad supervisada significativa o un grupo supervisado significativo, una instrucción general o específica, una solicitud o una orientación que exija la emisión de una decisión de supervisión en relación con dicha entidad o grupo en el Estado miembro participante en estrecha cooperación, o
b)
con respecto a una entidad supervisada menos significativa o un grupo supervisado menos significativo, una instrucción general o una orientación.
3. Si el BCE considera que la ANC o AND en estrecha cooperación debe adoptar una medida relacionada con las funciones a que se hace referencia en el artículo 5 del Reglamento del MUS, podrá dirigir a dicha ANC o AND una instrucción general o específica, una solicitud o una orientación que exija la imposición de requisitos más estrictos en lo que respecta a los colchones de capital o la aplicación de medidas más rigurosas para subsanar riesgos sistémicos o macroprudenciales.
4. El BCE fijará en la instrucción, solicitud u orientación un plazo oportuno para la adopción de la medida por parte de la ANC en estrecha cooperación, que no deberá ser inferior a 48 horas, salvo que sea indispensable una adopción más temprana a fin de evitar un daño irreparable. Al fijar el plazo, el BCE tendrá en cuenta la legislación en materia administrativa y procesal que deba cumplir la ANC en estrecha cooperación de que se trate.
5. Las ANC en estrecha cooperación adoptarán todas las medidas necesarias para atenerse a las instrucciones, solicitudes u orientaciones del BCE e informarán al BCE, sin demora injustificada, de las medidas que hayan adoptado.
TÍTULO 2
COOPERACIÓN ESTRECHA EN RELACIÓN CON LAS PARTES III, IV, V, VIII, X Y XI
Artículo 109
Régimen lingüístico en el régimen de cooperación estrecha
Las medidas a que se refiere el artículo 23 serán de aplicación mutatis mutandis con respecto a las ANC en estrecha cooperación.
Artículo 110
Evaluación del carácter significativo o menos significativo de las entidades de crédito en el régimen de cooperación estrecha
1. Las disposiciones de la parte IV relativas a la determinación de la condición de las entidades supervisadas o los grupos supervisados como significativos o menos significativos serán de aplicación mutatis mutandis con respecto a las entidades supervisadas o los grupos supervisados establecidos en Estados miembros participantes en estrecha cooperación con arreglo a lo dispuesto en el presente artículo.
2. Las ANC en estrecha cooperación garantizarán que los procedimientos establecidos en la parte IV puedan aplicarse a las entidades supervisadas o los grupos supervisados establecidos en su Estado miembro.
3. En aquellas circunstancias en las que la parte IV establezca que el BCE debe dirigir una decisión a una entidad supervisada o a un grupo supervisado, el BCE, en vez de dirigirla a la entidad supervisada o al grupo supervisado, dará instrucciones a la ANC en estrecha cooperación y esta dirigirá una decisión a la entidad supervisada o al grupo supervisado de conformidad con dichas instrucciones.
Artículo 111
Procedimientos comunes en el régimen de cooperación estrecha
1. Las disposiciones de la parte V relativas a los procedimientos comunes serán de aplicación mutatis mutandis a las entidades supervisadas y grupos supervisados establecidos en los Estados miembros participantes en estrecha cooperación, sin perjuicio de lo dispuesto en el presente artículo.
2. Las ANC en estrecha cooperación velarán por que los procedimientos establecidos en la parte V puedan aplicarse a las entidades supervisadas establecidas en su Estado miembro. En particular, las ANC en estrecha cooperación se asegurarán de que el BCE reciba la información y la documentación necesarias para el desempeño de las funciones que le atribuye el Reglamento del MUS.
3. En aquellas circunstancias en las que la parte V establezca que el BCE debe dirigir una decisión a una entidad supervisada o grupo supervisado, el BCE, en vez de dirigirla a la entidad supervisada o al grupo supervisado, dará instrucciones a la ANC en estrecha cooperación y esta dirigirá una decisión a la entidad supervisada o al grupo supervisado de conformidad con dichas instrucciones.
4. En aquellas circunstancias en las que la parte V establezca que la ANC pertinente elabore un proyecto de decisión, la ANC en estrecha cooperación presentará un proyecto de decisión al BCE y solicitará instrucciones.
Artículo 112
Instrumentos macroprudenciales en el régimen de cooperación estrecha
Las disposiciones de la parte VIII relativas a la cooperación entre el BCE, las ANC y las AND con relación a las funciones y los instrumentos macroprudenciales serán de aplicación mutatis mutandis a las entidades y grupos supervisados establecidos en Estados miembros participantes en estrecha cooperación.
Artículo 113
Sanciones administrativas en el régimen de cooperación estrecha
1. Las disposiciones de la parte X relativas a las sanciones administrativas serán de aplicación, mutatis mutandis, a las entidades supervisadas y los grupos supervisados establecidos en Estados miembros participantes en estrecha cooperación.
2. En aquellas circunstancias en las que el artículo 18 del Reglamento del MUS, en relación con la parte X del presente Reglamento, establezca que el BCE debe dirigir una decisión a una entidad supervisada o grupo supervisado, el BCE, en vez de dirigirla a la entidad supervisada o al grupo supervisado, dará instrucciones a la ANC en estrecha cooperación y esta dirigirá una decisión a la entidad supervisada o al grupo supervisado de conformidad con dichas instrucciones.
3. En aquellos casos en los que el artículo 18 del Reglamento del MUS o la parte X del presente Reglamento establezcan que la ANC pertinente debe dirigir una decisión a una entidad supervisada significativa o a un grupo supervisado significativo, la ANC en estrecha cooperación iniciará los procedimientos oportunos con vistas a la adopción de medidas para garantizar que se imponen las sanciones administrativas adecuadas únicamente con arreglo a las instrucciones del BCE. La ANC en estrecha cooperación informará al BCE una vez que se haya adoptado una decisión.
Artículo 114
Competencias de investigación con arreglo a los artículos 10 a 13 del Reglamento del MUS en el régimen de cooperación estrecha
1. Las disposiciones de la parte XI relativas a la cooperación en relación con los artículos 10 a 13 del Reglamento del MUS serán de aplicación mutatis mutandis a las entidades supervisadas y grupos supervisados establecidos en Estados miembros participantes en estrecha cooperación.
2. Las ANC en estrecha cooperación ejercerán las competencias de investigación con arreglo a los artículos 10 a 13 del Reglamento del MUS de acuerdo con las instrucciones del BCE.
3. Las ANC en estrecha cooperación presentarán al BCE las conclusiones derivadas del ejercicio de las competencias de investigación con arreglo a los artículos 10 a 13 del Reglamento del MUS.
4. Las ANC en estrecha cooperación se asegurarán de que los empleados del BCE que se designen puedan participar en calidad de observadores en cualquier investigación con arreglo a los artículos 10 a 13 del Reglamento del MUS.
TÍTULO 3
COOPERACIÓN ESTRECHA CON RESPECTO A ENTIDADES SUPERVISADAS SIGNIFICATIVAS
Artículo 115
Supervisión de entidades supervisadas significativas establecidas en un Estado miembro participante en estrecha cooperación
1. Las partes II y VI serán de aplicación mutatis mutandis a las entidades supervisadas significativas y los grupos supervisados significativos establecidos en un Estado miembro participante en estrecha cooperación con arreglo a lo dispuesto en el presente artículo.
2. Las ANC en estrecha cooperación se asegurarán de que el BCE reciba toda la información y todos los informes de las entidades supervisadas significativas y los grupos supervisados significativos que las propias ANC en estrecha cooperación reciban y que sean necesarios para desempeñar las funciones atribuidas al BCE de conformidad con el Reglamento del MUS.
3. Deberá establecerse un ECS para supervisar cada entidad supervisada significativa o grupo supervisado significativo establecido en un Estado miembro participante en estrecha cooperación. Los miembros del ECS serán designados de conformidad con lo dispuesto en el artículo 4. La ANC en estrecha cooperación designará a su subcoordinador para que actúe directamente en relación con la entidad supervisada significativa o el grupo supervisado significativo de conformidad con las instrucciones del coordinador del ECS.
4. Las ANC en estrecha cooperación se asegurarán de que el personal designado por el BCE sea invitado a participar en cualquier inspección in situ llevada a cabo con respecto a una entidad supervisada significativa o un grupo supervisado significativo. El BCE podrá determinar el número de empleados del BCE que participarán en calidad de observadores.
5. En el contexto de la supervisión consolidada y de los colegios de supervisores, en aquellas circunstancias en las que una empresa matriz esté establecida en un Estado miembro perteneciente a la zona del euro o en un Estado miembro participante no perteneciente a la zona del euro, el BCE, como autoridad competente, será el supervisor en base consolidada y presidirá el colegio de supervisores. El BCE invitará a la ANC en estrecha cooperación pertinente a designar a un empleado de la ANC en calidad de observador. El BCE podrá actuar dando instrucciones a la ANC en estrecha cooperación pertinente.
Artículo 116
Decisiones con respecto a entidades supervisadas significativas y grupos supervisados significativos
1. Sin perjuicio de las competencias atribuidas a las ANC con respecto a funciones no encomendadas al BCE de conformidad con el Reglamento del MUS, las ANC en estrecha cooperación adoptarán decisiones relativas a entidades supervisadas significativas o grupos supervisados significativos establecidos en su Estado miembro únicamente con arreglo a las instrucciones del BCE. Las ANC en estrecha cooperación también podrán solicitar instrucciones al BCE.
2. Las ANC en estrecha cooperación pondrán inmediatamente a disposición del BCE cualquier decisión con respecto a una entidad supervisada significativa o un grupo supervisado significativo.
3. Las ANC en estrecha cooperación informarán al BCE de: a) las decisiones que adopten en el ejercicio de sus facultades con respecto a funciones no encomendadas al BCE de conformidad con el Reglamento del MUS; y b) las decisiones que adopten de acuerdo con las instrucciones del BCE o según lo dispuesto en esta parte.
TÍTULO 4
COOPERACIÓN ESTRECHA CON RESPECTO A ENTIDADES SUPERVISADAS MENOS SIGNIFICATIVAS Y GRUPOS SUPERVISADOS MENOS SIGNIFICATIVOS
Artículo 117
Supervisión de entidades supervisadas menos significativas y grupos supervisados menos significativos
1. La parte VII será de aplicación mutatis mutandis a las entidades supervisadas menos significativas y los grupos supervisados menos significativos establecidos en Estados miembros participantes en estrecha cooperación con arreglo a las siguientes disposiciones.
2. Con el fin de garantizar la coherencia de los resultados de la supervisión dentro del MUS, el BCE podrá dirigir instrucciones generales y orientaciones y formular solicitudes a las ANC en estrecha cooperación exigiéndoles que adopten decisiones de supervisión con respecto a entidades supervisadas menos significativas o grupos supervisados menos significativos establecidos en el Estado miembro participante en estrecha cooperación. Esas instrucciones generales, orientaciones o solicitudes podrán referirse a grupos o categorías de entidades de crédito.
3. El BCE también podrá dirigir a las ANC en estrecha cooperación solicitudes para que evalúen con más detalle aspectos concretos de los procedimientos relevantes de las ANC según lo dispuesto en el artículo 6, apartado 7, letra c) inciso ii), del Reglamento del MUS.
TÍTULO 5
PROCEDIMIENTO EN CASO DE DESACUERDO POR PARTE DE UN ESTADO MIEMBRO PARTICIPANTE EN ESTRECHA COOPERACIÓN
Artículo 118
Procedimiento en caso de desacuerdo con un proyecto de decisión del Consejo de Supervisión con arreglo al artículo 7, apartado 8, del Reglamento del MUS
1. El BCE informará a la ANC en estrecha cooperación del proyecto completo de decisión del Consejo de Supervisión en relación con una entidad supervisada o un grupo supervisado radicados en un Estado miembro participante en estrecha cooperación, con sujeción a los requisitos de confidencialidad previstos en la legislación de la Unión.
2. En caso de que la ANC en estrecha cooperación esté en desacuerdo con el proyecto completo de decisión del Consejo de Supervisión, notificará al Consejo de Gobierno por escrito los motivos de su desacuerdo, en un plazo de cinco días hábiles a partir de la recepción del proyecto.
3. El Consejo de Gobierno tomará una decisión sobre el asunto en un plazo de cinco días hábiles a partir de la recepción de la notificación, teniendo plenamente en cuenta los motivos del desacuerdo, y explicará por escrito su decisión a la ANC en estrecha cooperación.
4. Un Estado miembro participante en estrecha cooperación podrá solicitar al BCE que ponga fin a su cooperación estrecha con efecto inmediato, con lo que no estará vinculado por ninguna decisión posterior del Consejo de Gobierno.
Artículo 119
Procedimiento en caso de desacuerdo con una objeción del Consejo de Gobierno a un proyecto de decisión del Consejo de Supervisión con arreglo al artículo 7, apartado 7, del Reglamento del MUS
1. El BCE informará a las ANC en estrecha cooperación de cualquier objeción del Consejo de Gobierno a un proyecto completo de decisión del Consejo de Supervisión.
2. En caso de que la ANC en estrecha cooperación esté en desacuerdo con la objeción del Consejo de Gobierno al proyecto completo de decisión del Consejo de Supervisión, notificará al BCE los motivos de su desacuerdo en un plazo de cinco días hábiles a partir de la recepción de la objeción del Consejo de Gobierno.
3. El Consejo de Gobierno emitirá su dictamen por escrito sobre el desacuerdo motivado manifestado por la ANC en estrecha cooperación en un plazo de 30 días a partir de la recepción de dicho desacuerdo, y confirmará o retirará su objeción, declarando los motivos para hacerlo. El BCE informará de ello a la ANC en estrecha cooperación.
4. En caso de que el Consejo de Gobierno confirme su objeción, la ANC en estrecha cooperación podrá notificar al BCE, en un plazo de cinco días a partir de que sea informada de dicha confirmación, que no quedará vinculada por ninguna decisión que se adopte tras la modificación del proyecto completo de decisión inicial que ha sido objetado por el Consejo de Gobierno.
El BCE considerará a continuación suspender o dar por terminada la cooperación estrecha con la ANC en estrecha cooperación, teniendo debidamente en cuenta la eficacia de la supervisión, y adoptará una decisión al respecto. El BCE tomará en consideración, en concreto, los factores mencionados en el artículo 7, apartado 7, del Reglamento del MUS.
PARTE X
SANCIONES ADMINISTRATIVAS
TÍTULO 1
DEFINICIONES Y RELACIÓN CON EL REGLAMENTO (CE) no 2532/98 Del Consejo (17)
Artículo 120
Definición de sanciones administrativas
A los efectos de la presente parte, se entenderá por «sanciones administrativas» lo siguiente:
a)
las sanciones pecuniarias administrativas establecidas e impuestas con arreglo al artículo 18, apartado 1, del Reglamento del MUS;
b)
las multas y las multas coercitivas establecidas en el artículo 2 del Reglamento (CE) no 2532/98 e impuestas con arreglo al artículo 18, apartado 7, del Reglamento del MUS.
Artículo 121
Relación con el Reglamento (CE) no 2532/98
1. A los efectos de los procedimientos previstos en el artículo 18, apartado 1, del Reglamento del MUS, serán de aplicación las normas de procedimiento contenidas en el presente Reglamento, de conformidad con el artículo 18, apartado 4, del Reglamento del MUS.
2. A los efectos de los procedimientos previstos en el artículo 18, apartado 7, del Reglamento del MUS, las normas de procedimiento contenidas en el presente Reglamento complementarán a las establecidas en el Reglamento (CE) no 2532/98 y se aplicarán conforme a lo dispuesto en los artículos 25 y 26 del Reglamento del MUS.
Artículo 122
Potestad del BCE para imponer sanciones administrativas con arreglo al artículo 18, apartado 7, del Reglamento del MUS
El BCE impondrá sanciones administrativas, según se definen en el artículo 120, letra b), en caso de incumplimiento de las obligaciones establecidas en sus reglamentos o decisiones:
a)
a las entidades supervisadas significativas, o
b)
a las entidades supervisadas menos significativas en aquellos casos en que los reglamentos o decisiones pertinentes del BCE impongan a dichas entidades obligaciones frente al BCE.
TÍTULO 2
NORMAS DE PROCEDIMIENTO PARA LA IMPOSICIÓN DE SANCIONES ADMINISTRATIVAS DISTINTAS DE LAS MULTAS COERCITIVAS A ENTIDADES SUPERVISADAS ESTABLECIDAS EN ESTADOS MIEMBROS PERTENECIENTES A LA ZONA DEL EURO
Artículo 123
Establecimiento de una unidad de investigación independiente
1. El BCE establecerá una unidad interna de investigación independiente (en lo sucesivo, «la unidad de investigación») que estará integrada por investigadores designados por el BCE.
2. Los investigadores no participarán, ni habrán participado durante los dos años anteriores a asumir la función de investigador, en la supervisión directa o indirecta ni en la autorización de la entidad supervisada de que se trate.
3. Los investigadores desempeñarán sus funciones de investigación con independencia respecto al Consejo de Supervisión y al Consejo de Gobierno y no participarán en las deliberaciones de ninguno de estos dos órganos.
Artículo 124
Remisión de supuestos incumplimientos a la unidad de investigación
Cuando el BCE, en el desempeño de las funciones que le atribuye el Reglamento del MUS, considere que hay motivos para sospechar:
a)
que una entidad supervisada significativa con sede central en un Estado miembro perteneciente a la zona del euro incurre o ha incurrido en uno o varios incumplimientos de la legislación de la Unión directamente aplicable conforme al artículo 18, apartado 1, del Reglamento del MUS, o
b)
que una entidad supervisada con sede central en un Estado miembro perteneciente a la zona del euro incurre o ha incurrido en uno o varios incumplimientos de un reglamento o una decisión del BCE conforme al artículo 18, apartado 7, del Reglamento del MUS,
remitirá el asunto a la unidad de investigación.
Artículo 125
Competencias de la unidad de investigación
1. A los efectos de investigar los presuntos incumplimientos a los que se refiere el artículo 124, la unidad de investigación podrá ejercer las competencias otorgadas al BCE de conformidad con el Reglamento del MUS.
2. Cuando se curse una solicitud a la entidad supervisada de que se trate con arreglo a las competencias otorgadas al BCE de conformidad con el Reglamento del MUS en el contexto de una investigación, la unidad de investigación especificará el objeto y la finalidad de la investigación.
3. En el desempeño de sus funciones, la unidad de investigación tendrá acceso a toda la documentación e información recopiladas por el BCE y, en su caso, por las ANC pertinentes durante sus actividades de supervisión.
Artículo 126
Derechos de procedimiento
1. Una vez concluida la investigación y antes de que se elabore una propuesta de proyecto de decisión completo para su presentación al Consejo de Supervisión, la unidad de investigación notificará por escrito a la entidad supervisada de que se trate las conclusiones de la investigación realizada y las objeciones planteadas contra la entidad.
2. En la notificación a la que se refiere el apartado 1, la unidad de investigación informará a la entidad supervisada de que se trate de su derecho a formular alegaciones por escrito a la unidad de investigación en relación con las conclusiones de hecho y con las objeciones planteadas contra la entidad en esas conclusiones, incluidas las disposiciones concretas supuestamente infringidas, y fijará un plazo razonable para la recepción de dichas alegaciones. El BCE no estará obligado a tener en cuenta las alegaciones por escrito recibidas una vez transcurrido el plazo establecido por la unidad de investigación.
3. Asimismo, tras la notificación de conformidad con lo dispuesto en el apartado 1, la unidad de investigación podrá invitar a la entidad supervisada en cuestión a comparecer en audiencia oral. En la audiencia, las partes objeto de investigación podrán estar representadas o ser asistidas por abogados u otras personas cualificadas. Las audiencias orales no serán públicas.
4. El derecho de acceso al expediente de la unidad de investigación por parte de la entidad supervisada sometida a investigación se determinará de conformidad con el artículo 32.
Artículo 127
Examen del expediente por parte del Consejo de Supervisión
1. Cuando considere que deba imponerse una sanción administrativa a una entidad supervisada, la unidad de investigación presentará una propuesta de proyecto completo de decisión al Consejo de Supervisión en la que se determine que la entidad supervisada en cuestión ha cometido una infracción y se especifique la sanción administrativa que deba imponerse. La unidad de investigación presentará asimismo su expediente de la investigación al Consejo de Supervisión.
2. La unidad de investigación basará su propuesta de proyecto completo de decisión únicamente en los hechos y las objeciones sobre los que la entidad supervisada haya tenido la oportunidad de formular alegaciones.
3. En el caso de que el Consejo de Supervisión considere que el expediente presentado por la unidad de investigación está incompleto, podrá devolverlo a la unidad junto con una solicitud de información adicional debidamente motivada. El artículo 125 será de aplicación a estos efectos.
4. Si el Consejo de Supervisión, basándose en un expediente completo, está conforme con la propuesta de proyecto completo de decisión de la unidad de investigación con respecto a una o varias infracciones y con los fundamentos de hecho de la decisión, adoptará el proyecto completo de decisión propuesto por la unidad de investigación respecto de la infracción o las infracciones que considera cometidas. En la medida en que el Consejo de Supervisión no esté de acuerdo con la propuesta, se adoptará una decisión con arreglo a los apartados pertinentes del presente artículo.
5. Si el Consejo de Supervisión, basándose en un expediente completo, considera que los hechos descritos en la propuesta de proyecto completo de decisión a la que se refiere el apartado 1 no parecen aportar pruebas suficientes de infracción con arreglo al artículo 124, podrá adoptar un proyecto completo de decisión que ponga fin al caso.
6. Si el Consejo de Supervisión, basándose en un expediente completo, está conforme con la conclusión de la propuesta de proyecto completo de decisión de la unidad de investigación de que la entidad supervisada en cuestión ha cometido una infracción, pero está en desacuerdo con la recomendación propuesta en relación con las sanciones administrativas, adoptará el proyecto completo de decisión, especificando la sanción administrativa que considere adecuada.
7. Si el Consejo de Supervisión, basándose en un expediente completo, está en desacuerdo con la propuesta de la unidad de investigación, pero concluye que la entidad supervisada ha cometido una infracción diferente o que existen fundamentos de hecho diferentes que respaldan la propuesta de la unidad de investigación, informará a la entidad supervisada interesada por escrito de sus conclusiones y de las objeciones planteadas contra la entidad. El artículo 126, apartados 2 a 4, será de aplicación a estos efectos en relación con el Consejo de Supervisión.
8. El Consejo de Supervisión preparará un proyecto completo de decisión en el que se determine si la entidad supervisada en cuestión ha cometido una infracción y se especifiquen las sanciones administrativas que en su caso correspondan.
9. Los proyectos completos de decisiones adoptados por el Consejo de Supervisión y que hayan de proponerse al Consejo de Gobierno se basarán únicamente en los hechos y las objeciones sobre los que la entidad supervisada ha tenido la oportunidad de formular alegaciones.
Artículo 128
Definición del volumen de negocios total anual a efectos de determinar el límite máximo de las sanciones pecuniarias administrativas
El volumen de negocios total anual a que se refiere el artículo 18, apartado 1, del Reglamento del MUS, se entenderá como el volumen de negocios anual, según se define en el artículo 67 de la Directiva 2013/36/UE, de una entidad supervisada conforme a sus últimas cuentas anuales. Cuando la entidad supervisada que haya cometido la infracción pertenezca a un grupo supervisado, el volumen de negocios total anual pertinente será el volumen de negocios total anual que resulte de las cuentas anuales en base consolidada.
TÍTULO 3
MULTAS COERCITIVAS
Artículo 129
Normas de procedimiento aplicables a las multas coercitivas
1. En caso de incumplimiento continuado de un reglamento o una decisión de supervisión del BCE, este podrá imponer una multa coercitiva con el fin de obligar a las personas de que se trate a cumplir el reglamento o la decisión de supervisión. El BCE aplicará las normas de procedimiento establecidas en el artículo 22 del Reglamento del MUS y en el título 2 de la parte III del presente Reglamento.
2. Las multas coercitivas serán efectivas y proporcionadas. Se calcularán por cada día de infracción hasta que la persona en cuestión cumpla el reglamento o la decisión de supervisión del BCE de que se trate.
3. Los límites máximos de las multas coercitivas serán los especificados en el Reglamento (CE) no 2532/98. El período correspondiente comenzará a contar en la fecha estipulada en la decisión en la que se imponga la multa. La decisión no podrá estipular una fecha anterior a aquella en la que la persona en cuestión haya recibido una notificación por escrito de los motivos alegados por el BCE para imponer la multa coercitiva.
4. Podrán imponerse multas coercitivas por períodos máximos de seis meses a partir de la fecha estipulada en la decisión a que se hace referencia en el apartado 3.
TÍTULO 4
PLAZOS
Artículo 130
Plazos de prescripción para la imposición de sanciones administrativas
1. La potestad del BCE para imponer sanciones administrativas a las entidades supervisadas estará sujeta a un plazo de prescripción de cinco años, que empezará a contar en la fecha en la que se cometa la infracción. En caso de infracciones continuadas o reiteradas, el plazo de prescripción comenzará a contar en la fecha en la que cese la infracción.
2. Toda acción emprendida por el BCE a efectos de la investigación o del procedimiento relativo a un incumplimiento con arreglo al artículo 124 hará que se interrumpa el plazo de prescripción para imponer sanciones pecuniarias administrativas. El plazo de prescripción se interrumpirá con efectos a partir de la fecha en que se notifique la acción a la entidad supervisada de que se trate.
3. Cada interrupción hará que el plazo de prescripción comience a correr de nuevo. Sin embargo, el plazo expirará como muy tarde una vez transcurrido un período igual al doble de la duración del plazo de prescripción sin que el BCE haya impuesto una sanción administrativa. Dicho período se ampliará por el tiempo que dure la interrupción del plazo de prescripción con arreglo al apartado 5.
4. El plazo de prescripción para imponer sanciones administrativas se interrumpirá mientras la decisión final del Consejo de Gobierno del BCE se encuentre pendiente de revisión por parte del Comité Administrativo de Revisión o esté recurrida ante el Tribunal de Justicia.
5. El plazo de prescripción también se interrumpirá mientras haya pendiente un proceso penal contra la entidad supervisada en relación con los mismos hechos.
Artículo 131
Plazos de prescripción para la ejecución de sanciones administrativas
1. La potestad del BCE para exigir el cumplimiento de una decisión adoptada con arreglo al artículo 18, apartados 1 y 7, del Reglamento del MUS estará sujeta a un plazo de prescripción de cinco años, que comenzará a contar en la fecha de adopción de la decisión en cuestión.
2. El plazo de prescripción para la ejecución de las sanciones administrativas se interrumpirá cuando el BCE emprenda cualquier acción destinada a ejecutar el pago o las condiciones de pago previstas en la sanción administrativa en cuestión.
3. Cada interrupción hará que el plazo de prescripción comience a correr de nuevo.
4. El plazo de prescripción para la ejecución de las sanciones administrativas se interrumpirá:
a)
durante el plazo otorgado para el pago;
b)
durante el período en el que se suspenda la ejecución del pago con arreglo a una decisión sea del Consejo de Gobierno del BCE, sea del Tribunal de Justicia.
TÍTULO 5
PUBLICACIÓN DE DECISIONES E INTERCAMBIO DE INFORMACIÓN
Artículo 132
Publicación de decisiones en relación con sanciones administrativas
1. El BCE publicará en su dirección en internet, sin demora injustificada y previa notificación a la entidad supervisada pertinente, toda decisión por la que se imponga una sanción administrativa, según se define en el artículo 120, a una entidad supervisada establecida en un Estado miembro participante, facilitando información sobre el tipo y la naturaleza del incumplimiento y sobre la identidad de la entidad supervisada de que se trate, salvo que ello:
a)
ponga en peligro la estabilidad de los mercados financieros o una investigación penal en curso, o
b)
cause, en la medida en que pueda determinarse, un perjuicio desproporcionado a la entidad supervisada de que se trate.
En estas circunstancias, las decisiones sobre sanciones administrativas se publicarán de forma anónima. Como alternativa, cuando sea probable que estas circunstancias cesen en un plazo de tiempo razonable, la publicación prevista en el presente apartado podrá posponerse hasta pasado este plazo.
2. Cuando haya pendiente un recurso ante el Tribunal de Justicia con respecto a una decisión de las contempladas en el apartado 1, el BCE publicará asimismo en su dirección oficial en internet información sobre la situación de dicho recurso y el resultado del mismo, sin demora injustificada.
3. El BCE se asegurará de que la información publicada según lo dispuesto en los apartados 1 y 2 permanezca en su dirección oficial en internet durante un plazo mínimo de cinco años.
Artículo 133
Información a la ABE
Sin perjuicio de las obligaciones de secreto profesional a que se refiere el artículo 27 del Reglamento del MUS, el BCE informará a la ABE de todas las sanciones administrativas, según se definen en el artículo 120, que se impongan a una entidad supervisada establecida en un Estado miembro perteneciente a la zona del euro, así como de cualquier recurso relativo a dichas sanciones y del resultado del mismo.
TÍTULO 6
COOPERACIÓN ENTRE EL BCE Y LAS ANC DE ESTADOS MIEMBROS PERTENECIENTES A LA ZONA DEL EURO CON ARREGLO AL ARTÍCULO 18, APARTADO 5, DEL REGLAMENTO DEL MUS
Artículo 134
Entidades supervisadas significativas
1. Con respecto a las entidades supervisadas significativas, las ANC solo iniciarán procedimientos a solicitud del BCE cuando sea necesario para el desempeño de las funciones que el Reglamento del MUS atribuye al BCE, con vistas a adoptar medidas para garantizar que se imponen las sanciones adecuadas en los casos no recogidos en el artículo 18, apartado 1, del Reglamento del MUS. Estos casos se refieren a la aplicación de:
a)
sanciones no pecuniarias en caso de incumplimiento de la legislación de la Unión directamente aplicable por parte de personas físicas o jurídicas, así como sanciones pecuniarias en caso de incumplimiento de dicha legislación por parte de personas físicas;
b)
sanciones pecuniarias o no pecuniarias en caso de incumplimiento de cualquier legislación nacional de transposición de directivas pertinentes de la Unión por parte de personas físicas o jurídicas;
c)
sanciones pecuniarias o no pecuniarias que hayan de imponerse de conformidad con la legislación nacional aplicable que otorgue competencias específicas a las ANC de Estados miembros pertenecientes a la zona del euro y que no exija actualmente la legislación pertinente de la Unión.
Lo dispuesto en el presente apartado se entenderá sin perjuicio de la posibilidad de las ANC de iniciar procedimientos por iniciativa propia en relación con la aplicación de la legislación nacional a las funciones no atribuidas al BCE.
2. Las ANC podrán pedir al BCE que les solicite que inicien procedimientos en los casos contemplados en el apartado 1.
3. Las ANC de los Estados miembros participantes notificarán al BCE la conclusión de un procedimiento sancionador iniciado a solicitud del BCE de conformidad con lo dispuesto en el apartado 1. En particular, el BCE será informado de las sanciones impuestas, en su caso.
Artículo 135
Información con respecto a las entidades supervisadas menos significativas
Las ANC pertinentes notificarán periódicamente al BCE todas las sanciones administrativas impuestas a las entidades supervisadas menos significativas en relación con el ejercicio de sus funciones de supervisión.
TÍTULO 7
DELITOS
Artículo 136
Indicios de hechos que pudieran ser constitutivos de delito
Cuando, en el desempeño de las funciones que le atribuye el Reglamento del MUS, el BCE tenga motivo para sospechar que puede haberse cometido un delito, solicitará a la ANC pertinente que remita el asunto a las autoridades competentes para su investigación y posible enjuiciamiento por la vía penal, de conformidad con la legislación nacional.
TÍTULO 8
INGRESOS POR SANCIONES
Artículo 137
Ingresos por sanciones
Los ingresos procedentes de sanciones administrativas impuestas por el BCE con arreglo al artículo 18, apartados 1 y 7, del Reglamento del MUS serán propiedad del BCE.
PARTE XI
ACCESO A LA INFORMACIÓN, PRESENTACIÓN DE INFORMACIÓN, INVESTIGACIONES E INSPECCIONES IN SITU
TÍTULO 1
PRINCIPIOS GENERALES
Artículo 138
Cooperación entre el BCE y las ANC en relación con las competencias de los artículos 10 a 13 del Reglamento del MUS
Las disposiciones de la presente parte serán de aplicación a las entidades supervisadas significativas. Serán asimismo de aplicación a las entidades supervisadas menos significativas si el BCE decide, con arreglo a lo dispuesto en el artículo 6, apartado 5, letra d), del Reglamento del MUS, ejercer las competencias de los artículos 10 a 13 de dicho reglamento con respecto a una entidad supervisada menos significativa. No obstante, esto se entenderá sin perjuicio de las competencias de las ANC de supervisar directamente a las entidades supervisadas menos significativas, según lo dispuesto en el artículo 6, apartado 6, del Reglamento del MUS.
TÍTULO 2
COOPERACIÓN EN RELACIÓN CON SOLICITUDES DE INFORMACIÓN
Artículo 139
Solicitudes de información ad hoc de conformidad con el artículo 10 del Reglamento del MUS
1. De conformidad con el artículo 10 del Reglamento del MUS y sin perjuicio de lo dispuesto en la legislación aplicable de la Unión, el BCE podrá exigir a las personas físicas o jurídicas mencionadas en el apartado 1 de dicho artículo que le proporcionen cuanta información sea necesaria para desempeñar las funciones que le atribuye el Reglamento del MUS. El BCE especificará la información requerida y un plazo razonable en el que deba facilitarse.
2. Antes de exigir la información de conformidad con el artículo 10, apartado 1, del Reglamento del MUS, el BCE tendrá en cuenta la información de que ya dispongan las ANC.
3. El BCE pondrá a disposición de la ANC pertinente una copia de toda la información recibida de la persona física o jurídica a la que se haya dirigido la solicitud de información.
TÍTULO 3
PRESENTACIÓN DE INFORMACIÓN
Artículo 140
Funciones relacionadas con la presentación de información de supervisión a las autoridades competentes
1. El BCE será responsable de asegurar el cumplimiento de la legislación aplicable de la Unión que imponga a las entidades de crédito obligaciones de información a las autoridades competentes.
2. A estos efectos, el BCE tendrá las funciones y competencias establecidas en la legislación aplicable de la Unión sobre la presentación de información de supervisión en relación con las entidades supervisadas significativas. Las ANC tendrán las funciones y competencias establecidas en la legislación aplicable de la Unión sobre la presentación de información a las autoridades competentes en relación con las entidades supervisadas menos significativas.
3. No obstante lo dispuesto en el apartado 2 y salvo que se disponga lo contrario, toda entidad supervisada transmitirá a la ANC pertinente la información que deba presentarse de forma periódica de conformidad con la legislación aplicable de la Unión. Salvo disposición expresa en contrario, las entidades supervisadas presentarán toda la información a las ANC, quienes realizarán las comprobaciones iniciales de la misma y la pondrán a disposición del BCE.
4. El BCE organizará los procesos relativos a la recopilación y la revisión de calidad de la información presentada por las entidades supervisadas, sin perjuicio de lo dispuesto en la legislación aplicable de la Unión y en las normas técnicas de aplicación de la ABE.
Artículo 141
Solicitudes de información a intervalos regulares con arreglo al artículo 10 del Reglamento del MUS
1. De conformidad con lo dispuesto en el artículo 10 del Reglamento del MUS, en particular la facultad del BCE de exigir que se le proporcione información a intervalos regulares y en determinados formatos con fines de supervisión y con fines estadísticos conexos, y con sujeción a la legislación aplicable de la Unión y en cumplimiento de la misma, el BCE podrá exigir a las entidades supervisadas que presenten información de supervisión adicional cuando sea necesaria para el desempeño por el BCE de las funciones que le atribuye el Reglamento del MUS. Sin perjuicio de las condiciones establecidas en la legislación aplicable de la Unión, el BCE podrá especificar en concreto las categorías de información que deben presentarse así como los procesos, los formatos, las frecuencias y los plazos para proporcionar la información.
2. Si el BCE exige a las personas físicas o jurídicas especificadas en el artículo 10, apartado 1, del Reglamento del MUS, que faciliten información a intervalos regulares, será de aplicación el artículo 140, apartados 3 y 4, del presente Reglamento.
TÍTULO 4
COOPERACIÓN EN RELACIÓN CON INVESTIGACIONES GENERALES
Artículo 142
Apertura de investigaciones generales con arreglo al artículo 11 del Reglamento del MUS
El BCE abrirá investigación sobre las personas físicas o jurídicas a que se refiere el artículo 10, apartado 1, del Reglamento del MUS en virtud de una decisión. La decisión especificará todos los aspectos siguientes:
a)
el fundamento jurídico de la decisión y su finalidad;
b)
la intención de ejercer las facultades establecidas en el artículo 11, apartado 1, del Reglamento del MUS;
c)
la información de que cualquier obstrucción a la investigación por parte de la persona investigada constituye un incumplimiento de una decisión del BCE con arreglo al artículo 18, apartado 7, del Reglamento del MUS, sin perjuicio de lo dispuesto en la legislación nacional, según se establece en el artículo 11, apartado 2, del Reglamento del MUS.
TÍTULO 5
INSPECCIONES IN SITU
Artículo 143
Decisión del BCE de ejecutar una inspección in situ con arreglo al artículo 12 del Reglamento del MUS
1. De conformidad con el artículo 12 del Reglamento del MUS, con el fin de desempeñar las funciones que le atribuye el Reglamento del MUS, el BCE designará equipos de inspección in situ, según lo dispuesto en el artículo 144, para ejecutar cuantas inspecciones in situ sean necesarias en los locales profesionales de las personas jurídicas a que se refiere el artículo 10, apartado 1, del Reglamento del MUS.
2. Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 142 y de conformidad con el artículo 12, apartado 3, del Reglamento del MUS, las inspecciones in situ se ejecutarán con arreglo a una decisión del BCE que especificará, como mínimo, los aspectos siguientes:
a)
el objeto y la finalidad de la inspección in situ, y
b)
la información de que cualquier obstrucción a la inspección in situ por parte de la persona jurídica inspeccionada constituirá un incumplimiento de una decisión del BCE con arreglo al artículo 18, apartado 7, del Reglamento del MUS, sin perjuicio de lo dispuesto en la legislación nacional, según se establece en el artículo 11, apartado 2, del Reglamento del MUS.
3. Si la inspección in situ se ejecuta tras una investigación llevada a cabo en virtud de una decisión del BCE conforme al artículo 142, y siempre que la inspección in situ tenga la misma finalidad y alcance que la investigación, los agentes y demás personas acreditadas por el BCE y por la ANC tendrán acceso a los locales y terrenos de uso profesional de la persona jurídica investigada con arreglo a la misma decisión, de conformidad con el artículo 12, apartados 2 y 4, del Reglamento del MUS y sin perjuicio de su artículo 13.
Artículo 144
Establecimiento y composición de los equipos de inspección in situ
1. El BCE será responsable del establecimiento y la composición de los equipos de inspección in situ con la participación de las ANC, de conformidad con el artículo 12 del Reglamento del MUS.
2. El BCE designará al jefe del equipo de inspección in situ de entre los empleados del BCE y de la ANC.
3. El BCE y las ANC consultarán entre sí y acordarán la utilización de recursos de las ANC en relación con los equipos de inspección in situ.
Artículo 145
Procedimiento y notificación de inspecciones in situ
1. El BCE notificará la decisión a la que se refiere el artículo 143, apartado 2, y la identidad de los miembros del equipo de inspección in situ, a la persona jurídica sometida a dicha inspección, al menos cinco días hábiles antes de su comienzo. El BCE informará de la inspección in situ a la ANC del Estado miembro donde vaya a ejecutarse al menos una semana antes de remitir la notificación a la persona jurídica objeto de dicha inspección.
2. Cuando así lo requieran la correcta ejecución y la eficacia de la inspección, el BCE podrá ejecutar una inspección in situ sin notificación previa a la entidad supervisada de que se trate. La ANC será informada tan pronto como sea posible antes de que comience la inspección.
Artículo 146
Ejecución de inspecciones in situ
1. Quienes ejecuten la inspección in situ seguirán las instrucciones del jefe del equipo de inspección in situ.
2. Cuando la entidad sujeta a la inspección in situ sea una entidad supervisada significativa, el jefe del equipo de inspección in situ será responsable de la coordinación entre dicho equipo y el ECS encargado de la supervisión de esa entidad supervisada significativa.
PARTE XII
DISPOSICIONES TRANSITORIAS Y FINALES
Artículo 147
Comienzo de la supervisión directa por parte del BCE cuando asuma sus funciones por primera vez
1. Al menos dos meses antes del 4 de noviembre de 2014, el BCE dirigirá una decisión a cada entidad supervisada con respecto a la cual asuma las funciones que le atribuye el Reglamento del MUS para confirmarles su carácter significativo. En el caso de entidades pertenecientes a un grupo supervisado significativo, el BCE notificará su decisión a la entidad supervisada al máximo nivel de consolidación dentro de los Estados miembros participantes y se asegurará de que se informa debidamente a todas las entidades supervisadas del grupo supervisado significativo. Estas decisiones surtirán efecto a partir del 4 de noviembre de 2014.
2. No obstante lo dispuesto en el apartado 1, en el caso de que el BCE comience a desempeñar las funciones que tiene atribuidas antes del 4 de noviembre de 2014, dirigirá una decisión a la entidad interesada y a las ANC pertinentes. Salvo que en ella se disponga lo contrario, la decisión surtirá efecto en el momento de su notificación. Las ANC pertinentes serán informadas con antelación, y tan pronto como sea posible, de la intención de adoptar una decisión de este tipo.
3. Antes de adoptar una decisión con arreglo a lo dispuesto en el apartado 1, el BCE dará a la entidad supervisada pertinente la oportunidad de formular alegaciones por escrito.
Artículo 148
Determinación del formato del informe sobre el historial de supervisión y el perfil de riesgo que las ANC deberán proporcionar al BCE
1. A más tardar el 4 de agosto de 2014, las ANC comunicarán al BCE la identidad de las entidades de crédito que cuentan con su autorización, y le facilitarán un informe sobre dichas entidades en el formato que especifique el BCE.
2. No obstante lo dispuesto en el apartado 1, en caso de que el BCE comience a desempeñar las funciones que tiene atribuidas antes del 4 de noviembre de 2014, podrá solicitar a las ANC que le comuniquen la identidad de las entidades de crédito pertinentes y le faciliten un informe en el formato que el BCE especifique en un plazo de tiempo razonable, que deberá figurar en la solicitud.
Artículo 149
Continuidad de los procedimientos en curso
1. Salvo que el BCE decida lo contrario, en caso de que una ANC haya iniciado antes del 4 de noviembre de 2014 procedimientos de supervisión respecto de los cuales el BCE sea competente con arreglo al Reglamento del MUS, serán de aplicación los procedimientos establecidos en el artículo 48.
2. Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 48, el presente artículo se aplicará a los procedimientos comunes.
Artículo 150
Decisiones de supervisión adoptadas por las ANC
Sin perjuicio del ejercicio por parte del BCE de las competencias que le atribuye el Reglamento del MUS, las decisiones de supervisión que las ANC hayan adoptado antes del 4 de noviembre de 2014 no se verán afectadas.
Artículo 151
Estados miembros que adopten el euro
1. Con sujeción a lo dispuesto en el apartado 2, los artículos 148 a 150 serán de aplicación a los procedimientos de supervisión iniciados o a las decisiones de supervisión adoptadas por las ANC de Estados miembros respecto de los cuales la excepción prevista en el artículo 139 del TFUE se suprima de conformidad con el artículo 140, apartado 2, de dicho Tratado.
2. La referencia al 4 de noviembre de 2014 contenida en los artículos 149 y 150 se entenderá referida a la fecha en la que el Estado miembro de que se trate adopte el euro.
Artículo 152
Continuidad de los acuerdos en vigor
Todos los acuerdos de cooperación en vigor celebrados entre una ANC y otras autoridades antes del 4 de noviembre de 2014 y que se refieran, al menos en parte, a funciones transferidas al BCE por el Reglamento del MUS, continuarán siendo aplicables. El BCE podrá decidir participar en esos acuerdos con arreglo al procedimiento que les sea aplicable o establecer nuevos acuerdos de cooperación con terceros para las funciones que le han sido transferidas por el Reglamento del MUS. Las ANC seguirán aplicando los acuerdos de cooperación en vigor únicamente en la medida en que no sean sustituidos por acuerdos de cooperación del BCE. Cuando sea necesario para la ejecución de los acuerdos de cooperación en vigor, las ANC serán responsables de prestar asistencia al BCE, en concreto coordinando con él el ejercicio de los derechos y el cumplimiento de las obligaciones que los acuerdos les atribuyan.
Artículo 153
Disposiciones finales
El presente Reglamento entrará en vigor el día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro, de conformidad con los Tratados.
Hecho en Fráncfort del Meno, el 16 de abril de 2014.