РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 510/2013 НА КОМИСИЯТА
от 3 юни 2013 година
за изменение на приложения I, II и III към Регламент (ЕО) № 1333/2008 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на употребата на железни оксиди и хидроксиди (Е 172), хидроксипропил метил целулоза (Е 464) и полисорбати (E 432-436) за маркиране на някои видове плодове
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1333/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 г. относно добавките в храните (1), и по-специално член 9, параграф 2, член 10, параграф 3 и член 30, параграф 5 от него,
като има предвид, че:
(1)
С приложение I към Регламент (ЕО) № 1333/2008 се установяват функционални класове на добавките в храните в храни и на добавки в храните в добавки в храните и в ензими в храните.
(2)
При необходимост, отчитайки научния прогрес или технологичното развитие, в приложение I към Регламент (ЕО) № 1333/2008 могат да бъдат добавени допълнителни функционални класове.
(3)
Научните изследвания показаха, че когато след депигментация на някои части (например след третиране с лазер) върху повърхността на плодове и зеленчуци се нанесат железни оксиди и хидроксиди (Е 172), се увеличава контрастът на тези части спрямо останалата повърхност чрез взаимодействие с някои освободени вещества от епидермиса. Този ефект може да бъде използван за маркиране на плодове или зеленчуци. Поради това е необходимо да се добави нов функционален клас „подобрители на контраста“ в приложение I към Регламент (ЕО) № 1333/2008.
(4)
С приложение II към Регламент (ЕО) № 1333/2008 се установява списък на Съюза на добавките в храните, одобрени за употреба в храни, и условията за тяхната употреба.
(5)
С приложение III към Регламент (ЕО) № 1333/2008 се установява списък на Съюза на добавките в храните, одобрени за употреба в добавки в храните, ензими в храните, ароматизанти в храните и хранителни вещества, и условията за тяхната употреба.
(6)
Списъците могат да бъдат изменяни в съответствие с процедурата по Регламент (ЕО) № 1331/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 г. за установяване на обща разрешителна процедура за добавките в храните, ензимите в храните и ароматизантите в храните (2).
(7)
Съгласно член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1331/2008 списъкът на Съюза на добавките в храните може да бъде актуализиран по инициатива на Комисията или при постъпване на заявление.
(8)
На 8 април 2011 г. беше подадено заявление за разрешаване на употребата на железни оксиди и хидроксиди (Е 172) като подобрители на контраста, хидроксипропил метил целулоза (Е 464) - като глазиращ агент за незаличимо маркиране на някои видове плодове, и полисорбати (E 432-436) - като емулгатори в препарати за подобряване на контраста, като заявлението бе предоставено на разположение на държавите членки.
(9)
Разработена е нова технология за маркиране с помощта на лазер с въглероден диоксид за гравиране на информация върху повърхността на пресни плодове. Вследствие на депигментиращото действие на лазерния лъч върху повърхността на някои храни се образува лесно забелязващ се знак, а на други - не. Затова технологично необходима е употребата на железни оксиди и хидроксиди (Е 172) като подобрители на контраста, хидроксипропил метил целулоза (Е 464) - като глазиращ агент, и полисорбати (E 432-436) - като емулгатори в препарати за подобряване на контраста, които да позволят незаличимото маркиране на някои видове плодове. Железните оксиди и хидроксиди (Е 172) осигуряват достатъчен контраст на маркираните зони спрямо останалата повърхност на плода, хидроксипропил метил целулозата (Е 464) образува тънък защитен слой върху маркираните зони, а чрез полисорбатите (E 432-436) се осигурява хомогенна дисперсия на препаратите от добавки в храните върху маркираните зони на хранителните продукти.
(10)
Употребата на добавки в храните следва да донесе предимства и ползи за потребителя. Новата технология за маркиране може да се използва, за да се възпроизведе цялата задължителна съгласно европейското или националното законодателството информация или част от нея. Освен това потребителите могат да имат полза от новата технология за маркиране, когато търговската марка и производственият метод се предоставят на доброволен принцип.
(11)
Също така новата технология за незаличимо маркиране предоставя алтернатива на използваните понастоящем лепящи се стикери и намалява рисковете от загубване, смесване или объркване на хранителните продукти, като по този начин улеснява транспорта и съхранението на плодовете. За тази цел може също да бъде от полза посочването на PLU-код (идентификационен номер, използван от стопанските субекти в хранителната промишленост за улесняване както на обслужването на касите, така и на инвентаризацията на продуктите), QR-код (матричен баркод, позволяващ кодираната информация да бъде сканирана с висока скорост) и баркод. Поради това е целесъобразно да се позволи предоставянето на тази информация върху някои видове плодове.
(12)
Железните оксиди и хидроксиди (Е 172), хидроксипропил метил целулозата (Е 464) и полисорбатите (E 432-436) следва да се използват в малки количества само върху повърхността на плодовете и не е вероятно да преминат във вътрешността им. По тази причина обработката на плодове, чиито обелки не се консумират, не би следвало да въздейства на човешкото здраве. Поради това е целесъобразно да се позволи използването на железни оксиди и хидроксиди (Е 172) и хидроксипропил метил целулоза (Е 464) единствено за маркиране на цитрусови плодове, пъпеши и нарове, а полисорбати (E 432-436) - в препарати за подобряване на контраста.
(13)
Железните оксиди и хидроксиди (Е 172) последно са оценени от Научния комитет по храните през 1975 г. (3). Беше установено, че само 1 % от железните оксиди и хидратираните железни оксиди е вероятно да се разтворят в стомашно-чревния тракт на човека и затова Комитетът установи допустим дневен прием, без да определя горна граница. Веществото хидроксипропил метил целулоза (Е 464) последно е оценено от Научния комитет по храните през 1992 г. (4) За 5 от модифицираните целулози допустимият дневен прием беше определен като „неуточнен“. През 1983 г. за групата на полисорбатите (E 432-436) Комитетът определи допустим дневен прием от 10 mg/kg телесно тегло/ден (5). В доклада на Комисията относно приема на добавки в храните в Европейския съюз (6) бе направено заключение, че по отношение на полисорбатите (Е 432-436) може да е необходима по-реалистична оценка на приема въз основа на действителните равнища на употреба на добавките в храните. Очаква се Европейският орган за безопасност на храните да извърши това по време на новата оценка на полисорбатите (Е 432-436), за която в Регламент (ЕС) № 257/2010 на Комисията (7) се предвижда, че трябва да бъде проведена до края на 2016 г. Дотогава следва да бъдат разглеждани само заявления за евентуално разширяване на употребата на тези вещества, при което общият прием се увеличава в незначителна степен.
(14)
Съгласно член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1331/2008 Комисията изисква становището на Европейския орган за безопасност на храните, за да актуализира списъците на Съюза на добавките в храните, установени в приложения II и III към Регламент (ЕО) № 1333/2008, освен в случаите, когато не е възможно въпросната актуализация да въздейства върху човешкото здраве. Тъй като разрешаването на употребата на железни оксиди и хидроксиди (Е 172) и хидроксипропил метил целулоза (Е 464) за маркиране на цитрусови плодове, пъпеши и нарове и на полисорбати (E 432-436) - в препарати за подобряване на контраста, представлява актуализация на тези списъци, която не е възможно да въздейства на човешкото здраве, не е необходимо да се изисква становището на Европейския орган за безопасност на храните.
(15)
Съгласно преходните разпоредби на Регламент (ЕС) № 1129/2011 на Комисията от 11 ноември 2011 г. за изменение на приложение II към Регламент (ЕО) № 1333/2008 на Европейския парламент и на Съвета посредством създаване на списък на Съюза на добавките в храните (8), приложение II за създаване на списък на Съюза на добавките в храните, одобрени за употреба в храни, и условията за тяхната употреба се прилага от 1 юни 2013 г. За да се разреши употребата на железни оксиди и хидроксиди (Е 172) и хидроксипропил метил целулоза (Е 464) за маркиране на някои видове плодове преди тази дата, е необходимо да се посочи по-ранна дата на прилагане по отношение на тези добавки в храните.
(16)
Поради това приложения I, II и III към Регламент (ЕО) № 1333/2008 следва да бъдат съответно изменени.
(17)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните и не бяха обект на възражение от страна на Европейския парламент и Съвета,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Приложения I, II и III към Регламент (ЕО) № 1333/2008 се изменят в съответствие с приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 3 юни 2013 година.
REGLAMENTO (UE) No 510/2013 DE LA COMISIÓN
de 3 de junio de 2013
por el que se modifican los anexos I, II y III del Reglamento (CE) no 1333/2008 del Parlamento Europeo y del Consejo en lo relativo a la utilización de óxidos e hidróxidos de hierro (E 172), hidroxipropil-metil-celulosa (E 464) y polisorbatos (E 432-436) para marcar determinadas frutas
(Texto pertinente a efectos del EEE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 1333/2008 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 16 de diciembre de 2008, sobre aditivos alimentarios (1), y, en particular, su artículo 9, apartado 2, su artículo 10, apartado 3, y su artículo 30, apartado 5,
Considerando lo siguiente:
(1)
El anexo I del Reglamento (CE) no 1333/2008 establece una lista de clases funcionales de aditivos alimentarios para ser empleados en productos alimenticios, aditivos alimentarios y enzimas alimentarias.
(2)
En caso necesario, como resultado del progreso científico o de las novedades tecnológicas, pueden añadirse clases funcionales al anexo I del Reglamento (CE) no 1333/2008.
(3)
La investigación y el desarrollo han mostrado que los óxidos e hidróxidos de hierro (E 172), al ser aplicados a la superficie de frutas o verduras tras la despigmentación de determinadas partes (por ejemplo, mediante láser), mejoran el contraste de estas partes con el resto de la superficie al interactuar con ciertos componentes de la epidermis liberados. Este efecto puede utilizarse para marcar las frutas o las verduras. Por tanto, conviene añadir la nueva clase funcional «potenciadores del contraste» al anexo I del Reglamento (CE) no 1333/2008.
(4)
El anexo II del Reglamento (CE) no 1333/2008 establece la lista de la Unión de aditivos alimentarios autorizados para su utilización en alimentos, y las condiciones de utilización.
(5)
El anexo III del Reglamento (CE) no 1333/2008 establece la lista de la Unión de aditivos alimentarios autorizados para su utilización en los aditivos alimentarios, enzimas alimentarias y aromas alimentarios y en los nutrientes, así como las condiciones de uso.
(6)
Dichas listas pueden modificarse de conformidad con el procedimiento contemplado en el Reglamento (CE) no 1331/2008 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 16 de diciembre de 2008, por el que se establece un procedimiento de autorización común para los aditivos, las enzimas y los aromas alimentarios (2).
(7)
Con arreglo a lo dispuesto en el artículo 3, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1331/2008, la lista de aditivos alimentarios de la Unión puede actualizarse, bien por iniciativa de la Comisión, bien en respuesta a una solicitud.
(8)
El 8 de abril de 2011 se presentó una solicitud, difundida a los Estados miembros, de autorización de utilización de óxidos e hidróxidos de hierro (E 172) como potenciadores del contraste, de hidroxipropil-metil-celulosa (E 464) como agente de recubrimiento para marcar indeleblemente determinadas frutas, y de polisorbatos (E 432-436) como emulgente en el preparado del potenciador del contraste.
(9)
Se ha desarrollado una nueva tecnología de marcado que utiliza un láser de dióxido de carbono para grabar la información en la superficie de la fruta fresca. Algunos productos alimenticios desarrollan una marca visible en su superficie debido a la acción directa de despigmentación de un rayo láser, pero otros no. Por tanto, existe la necesidad tecnológica de utilizar óxidos e hidróxidos de hierro (E 172) como potenciadores del contraste, de hidroxipropil-metil-celulosa (E 464) como agente de recubrimiento para marcar indeleblemente determinadas frutas, y de polisorbatos (E 432-436) como emulgente en el preparado del potenciador del contraste para mejorar el contraste y permitir el marcado indeleble de determinadas frutas. Los óxidos e hidróxidos de hierro (E 172) aportan un contraste suficiente de las zonas marcadas con respecto al resto de la superficie de la fruta, la hidroxipropil-metil-celulosa (E 464) forma una fina película protectora de las zonas marcadas y los polisorbatos (E 432-436) garantizan la dispersión homogénea del preparado de aditivos alimentarios en las zonas marcadas de los productos alimenticios.
(10)
La utilización de aditivos alimentarios debería aportar ventajas y beneficios para los consumidores. La nueva tecnología de marcado puede utilizarse para repetir toda o parte de la información obligatoria exigida por la legislación de la Unión o de los Estados miembros. Además, los consumidores podrán beneficiarse de la utilización de la nueva tecnología de marcado cuando la marca y el método de producción se proporcionen voluntariamente.
(11)
Por otra parte, la nueva tecnología de marcado indeleble representa una alternativa a las etiquetas autoadhesivas de papel extraíbles que se utilizan actualmente y limita el riesgo de perder, mezclar o intercambiar los productos alimenticios, por lo que facilita el transporte y el almacenamiento de las frutas en cuestión. A tal fin, también puede ser útil indicar el código PLU (número de identificación utilizado por los explotadores de empresas alimentarias para facilitar la salida y el control de inventario de los productos), el código QR (código de barras en matriz que permite escanear a gran velocidad la información codificada) y un código de barras. Por tanto, procede autorizar que dicha información esté presente en determinadas frutas.
(12)
Los óxidos e hidróxidos de hierro (E 172), la hidroxipropil-metil-celulosa (E 464) y los polisorbatos (E 432-436) deben utilizarse en pequeñas cantidades y solo en la parte externa de la fruta, y no se espera que migren significativamente a la parte interna. Por esta razón, el tratamiento de frutas cuyas pieles normalmente no se consumen no puede tener repercusiones en la salud humana. Por lo tanto, procede autorizar la utilización de los óxidos e hidróxidos de hierro (E 172) y de la hidroxipropil-metil-celulosa (E 464) solo para marcar los cítricos, los melones y las granadas, y autorizar la utilización de los polisorbatos (E 432-436) solo en el preparado del potenciador del contraste.
(13)
El Comité Científico de la Alimentación Humana evaluó por última vez los óxidos e hidróxidos de hierro (E 172) en 1975 (3). Se mostró que solo un 1 % de los óxidos e hidróxidos de hierro era susceptible de solubilizarse en el tubo gastrointestinal y, por tanto, el Comité determinó una ingesta diaria aceptable sin especificar un límite máximo. El Comité Científico de la Alimentación Humana evaluó por última vez la hidroxipropil-metil-celulosa (E 464) en 1992 (4). Se atribuyó una ingesta diaria aceptable «sin especificar» a un grupo de cinco celulosas modificadas. En 1983, el Comité atribuyó al grupo de los polisorbatos (E 432-436) una ingesta diaria admisible de 10 mg/kg de peso corporal/día (5). El Informe de la Comisión sobre la ingesta de aditivos alimentarios en la Unión Europea (6) concluyó que, por lo que se refiere a los polisorbatos (E 432-436), las evaluaciones de la ingesta deberían utilizar cálculos más realistas, basados en los niveles reales de utilización de los aditivos alimentarios. Está previsto que la Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria evalúe dicha ingesta con motivo de la reevaluación de los polisorbatos (E 432-436) que debe llevarse a cabo de aquí a finales de 2016, tal como se establece en el Reglamento (UE) no 257/2010 de la Comisión (7). Hasta entonces, solo deben examinarse para una posible ampliación del uso los productos cuyo aporte a la ingesta total de dichas sustancias no sea significativo.
(14)
Con arreglo a lo dispuesto en el artículo 3, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1331/2008, la Comisión debe recabar el dictamen de la Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria con vistas a la actualización de las listas de aditivos alimentarios de la Unión establecidas en los anexos II y III del Reglamento (CE) no 1333/2008, salvo en el caso de que la actualización de que se trate no sea susceptible de tener una repercusión en la salud humana. Como la autorización del uso de los óxidos e hidróxidos de hierro (E 172) y de la hidroxipropil-metil-celulosa (E 464) para marcar cítricos, melones y granadas, y de los polisorbatos (E 432-436) para su utilización en el preparado del potenciador del contraste constituyen actualizaciones de dichas listas que no son susceptibles de repercutir en la salud humana, no es necesario recabar el dictamen de la Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria.
(15)
Con arreglo a las disposiciones transitorias del Reglamento (UE) no 1129/2011 de la Comisión, de 11 de noviembre de 2011, por el que se modifica el anexo II del Reglamento (CE) no 1333/2008 del Parlamento Europeo y del Consejo para establecer una lista de aditivos alimentarios de la Unión (8), el anexo II por el que se establece la lista de la Unión de aditivos alimentarios autorizados para su utilización en alimentos, y condiciones de uso, es aplicable a partir del 1 de junio de 2013. A fin de permitir la utilización de los óxidos e hidróxidos de hierro (E 172) y la hidroxipropil-metil-celulosa (E 464) para marcar determinadas frutas antes de esa fecha, es necesario especificar una fecha de aplicación anterior con respecto a dichos aditivos alimentarios.
(16)
Por tanto, los anexos I, II y III del Reglamento (CE) no 1333/2008 deben modificarse en consecuencia.
(17)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité Permanente de la Cadena Alimentaria y de Sanidad Animal, y ni el Parlamento Europeo ni el Consejo se han opuesto a ellas.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Los anexos I, II y III del Reglamento (CE) no 1333/2008 quedan modificados con arreglo a lo dispuesto en el anexo del presente Reglamento.
Artículo 2
El presente Reglamento entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 3 de junio de 2013.