ДИРЕКТИВА 2014/90/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 23 юли 2014 година
относно морското оборудване и за отмяна на Директива 96/98/ЕО на Съвета
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 100, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Глобалното измерение на корабните превози е предпоставка Съюзът да прилага и подкрепя международната регулаторна рамка за морска безопасност. Международните конвенции по морска безопасност изискват държавата на знамето да гарантира, че оборудването, намиращо се на борда на корабите, отговаря на определени изисквания за безопасност по отношение на проектирането, конструкцията и експлоатационните показатели, както и да издаде съответните сертификати. За тази цел Международната морска организация (ММО) и международните и европейските органи за стандартизация са разработили подробни стандарти за експлоатационните показатели и за изпитването за определени видове морско оборудване.
(2)
Международните инструменти оставят значителна свобода на преценка на администрациите на знамето. При отсъствие на хармонизация това води до различни нива на безопасност на продуктите, които компетентните национални органи са сертифицирали като отговарящи на упоменатите конвенции и стандарти; в резултат на това е засегнато гладкото функциониране на вътрешния пазар, тъй като става трудно за държавите-членки да приемат оборудване, сертифицирано в друга държава-членка, да бъде монтирано на борда на кораби, плаващи под тяхното знаме, без да извършат допълнителна проверка.
(3)
Хармонизирането от страна на Съюза решава тези проблеми. Следователно в Директива 96/98/ЕО на Съвета (3) бяха определени общи правила, за да се премахнат различията при прилагането на международните стандарти посредством ясно определен набор от изисквания и еднакви процедури за сертифициране.
(4)
Съществуват редица други инструменти на правото на Съюза, които определят изисквания и условия, inter alia с цел да се гарантира свободното движение на стоки на вътрешния пазар или за екологични цели, за някои продукти, които са подобни по характер на оборудването, използвано на борда на кораби, но които не отговарят на международните стандарти, които могат значително да се различават от вътрешното законодателство на Съюза и постоянно се развиват. Поради това тези продукти не могат да бъдат сертифицирани от държавите-членки в съответствие със съответните международни конвенции за морска безопасност. Ето защо оборудването, което трябва да се монтира на борда на кораби на ЕС в съответствие с международните стандарти за безопасност, следва да се регламентира изключително с настоящата директива, която във всички случаи следва да се счита за lex specialis; освен това следва да бъде въведена специална маркировка, за да се посочи, че оборудването с тази маркировка е в съответствие с изискванията, определени в съответните международни конвенции и инструменти, които са влезли в сила.
(5)
Освен че в международните инструменти се определят подробни стандарти за експлоатация и изпитване за морското оборудване, понякога в тях се предвиждат мерки, които се отклоняват от нормативните изисквания, но при определени условия изпълняват успешно тези изисквания по същество. Международната конвенция от 1974 г. за безопасността на човешкия живот на море (SOLAS) дава възможност за алтернативно проектиране и механизми, които отделните държави-членки могат да прилагат на своя собствена отговорност.
(6)
Опитът от изпълнението на Директива 96/98/ЕО показа, че е необходимо да се предприемат допълнителни мерки с цел да се засилят механизмите за изпълнение и прилагане на тази директива и да се опрости регулаторната среда, като в същото време се гарантира, че изискванията на ММО се прилагат и изпълняват по хармонизиран начин в целия Съюз.
(7)
Поради това следва да бъдат определени изисквания за морското оборудване, така че то да отговаря на стандартите за безопасност, определени в приложимите международни инструменти, включително съответните стандарти за изпитване, за да се гарантира, че оборудването, което е в съответствие с тези изисквания, може да се движи безпрепятствено на вътрешния пазар и да се монтира на борда на кораби, плаващи под знамето на която и да е държава-членка.
(8)
За да се даде възможност за лоялна конкуренция при разработването на морско оборудване, следва да бъдат положени всички възможни усилия за насърчаване на използването на отворени стандарти, които да могат да бъдат предоставяни безплатно или срещу символична такса и които всички да могат да възпроизвеждат, разпространяват и използват без такса или срещу символична такса.
(9)
Решение № 768/2008/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (4) определя общи принципи и референтни разпоредби, предназначени да се прилагат в секторното законодателство, с цел да се създаде съгласувана основа за преразглеждане или преработване на това законодателство. Това решение представлява обща рамка с хоризонтален характер за бъдещото законодателство, хармонизиращо условията за предлагането на пазара на продукти, както и референтен текст за действащото законодателство. Тази обща рамка предоставя подходящи решения на проблемите, установени при изпълнението на Директива 96/98/ЕО. Поради това е необходимо в настоящата директива да се включат определенията и референтните разпоредби от Решение № 768/2008/ЕО, като се направят адаптациите, които се налагат поради специфичните характеристики на сектора на морското оборудване.
(10)
За да се дадат на органите за надзор на пазара допълнителни конкретни средства за улесняване на тяхната задача, поставянето на електронен етикет може да допълни или замени маркировката „щурвал“ в подходящия момент.
(11)
Отговорностите на икономическите оператори следва да бъдат определени по начин, който е пропорционален и недискриминиращ за икономическите оператори, които са се установили в Съюза, като се вземе предвид фактът, че значителна част от морското оборудване, което попада в обхвата на настоящата директива, може никога да не бъде внесено и разпространявано на територията на държавите-членки.
(12)
Като се има предвид, че морското оборудване се монтира на борда на корабите по време на тяхното строителство или ремонт някъде по света, надзорът на пазара става особено труден и не може да бъде подпомаган ефективно от граничния контрол. Ето защо задълженията съответно на държавите-членки и на икономическите оператори в рамките на Съюза следва да бъдат ясно определени. Държавите-членки следва да направят необходимото на борда на корабите, които плават под тяхно знаме, да се инсталира единствено оборудване, което отговаря на изискванията, и това задължение да се изпълнява посредством издаването, потвърждаването или подновяването от администрацията на държавата на знамето на сертификатите на тези кораби съгласно международните конвенции, както и посредством националните механизми за надзор на пазара, действащи в съответствие с рамката на Съюза за надзор на пазара, установена в глава III от Регламент (ЕО) № 765/2008 на Европейския парламент и на Съвета (5). При изпълнението на тези задължения държавите-членки следва да бъдат подпомагани от предоставените от Комисията информационни системи за оценяването, нотифицирането и мониторинга на органите, оправомощени да изпълняват задачи по оценяване на съответствието, обмена на информация във връзка с одобреното морско оборудване, оттеглените или отхвърлените заявления и неотговарящото на изискванията оборудване.
(13)
На първо място, поставянето на маркировката „щурвал“ върху морско оборудване от страна на производителя или, където е приложимо, от вносителя, следва да бъде гаранция в съответствие със задълженията им съгласно настоящата директива, че оборудването отговаря на изискванията и може да бъде пуснато на пазара с оглед да бъде монтирано на борда на кораб на ЕС. След това са необходими някои разпоредби, с които да се гарантира, че стандартите за безопасност продължават да са приложими след поставянето на маркировката „щурвал“, както и ефективното изпълнение на задачата на националните органи за надзор на пазара. Производителят или където е приложимо - вносителят или разпространителят, следва да предостави на компетентните органи пълна и достоверна информация във връзка с оборудването, на което е поставил маркировка „щурвал“, за да гарантира, че оборудването продължава да е безопасно. Производителят следва да съдейства на органите за надзор на пазара, включително по отношение на стандартите, в съответствие с които е произвел и сертифицирал оборудване, и също да извършва надлежна проверка на морското оборудване, което пуска на пазара. Във връзка с това всеки производител, който се намира извън Съюза, следва да определи упълномощен представител, който да осигурява съдействие на компетентните национални органи.
(14)
Спазването на международните стандарти за изпитване би могло най-добре да се доказва посредством процедури за оценяване на съответствието, като тези, определени в Решение № 768/2008/ЕО. Същевременно само онези процедури за оценяване на съответствието, които отговарят на изискванията на международните инструменти, следва да са на разположение на производителите.
(15)
С цел да се гарантира справедлива и ефикасна процедура при разглеждането на предполагаемо несъответствие, държавите-членки следва да бъдат насърчавани да вземат всички мерки, които водят до изчерпателна и обективна оценка на рисковете; ако Комисията се увери, че това условие е спазено, тя следва да не бъде задължена да повтори тази оценка при преразглеждането на ограничителните мерки, приети от държавите-членки по отношение на оборудването, което не е в съответствие.
(16)
При изпълнението на задълженията си за проучване по отношение на нотифицираните органи Комисията следва да информира държавите-членки и следва да си сътрудничи с тях доколкото е възможно, като се отчита независимата ѝ роля.
(17)
Когато органите за надзор на дадена държава-членка счетат, че дадено морско оборудване, попадащо в обхвата на настоящата директива, може да представлява риск за морската безопасност, здравето или околната среда, те следва да извършат оценки или тестове във връзка с въпросното оборудване. Ако рискът бъде потвърден, държавата-членка следва да изиска от съответния икономически оператор да предприеме подходящи коригиращи действия или дори да изтегли или да изземе въпросното оборудване.
(18)
Използването на морско оборудване, което няма маркировката „щурвал“, следва да бъде позволено при изключителни обстоятелства, особено когато не е възможно за кораб да бъде снабден с оборудване, което носи маркировката „щурвал“, в пристанище или съоръжение извън Съюза, или когато оборудване, което носи маркировката „щурвал“, не се предлага на пазара.
(19)
Необходимо е да се гарантира, че постигането на целите на настоящата директива не се възпрепятства от отсъствието на международни стандарти или от сериозни пропуски или аномалии в съществуващите стандарти, включително стандартите за изпитване, за конкретни елементи морско оборудване от обхвата на настоящата директива. Необходимо е също така да се определят конкретните елементи морско оборудване, за които може да се използва електронното етикетиране. Освен това е необходимо да се актуализира несъществен елемент от настоящата директива, по-конкретно позоваванията на стандартите, посочени в приложение III, когато се появят нови стандарти. Поради това на Комисията следва да се делегира правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз във връзка с приемането, при определени условия и като временна мярка, на хармонизирани технически спецификации и стандарти за изпитване, и с цел изменение на посочените позовавания. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(20)
За да се постигнат целите на настоящата директива, международните инструменти следва да се прилагат по един и същ начин на вътрешния пазар. Поради това е необходимо за всеки елемент морско оборудване, за който по международните конвенции се изисква одобрението на държавата на знамето, ясно и навреме да се идентифицират изискванията към проектирането, конструкцията и експлоатационните показатели, както и свързаните с тях стандарти за изпитване, определени в международните инструменти за това оборудване, и да се приемат общи критерии и процедури, включително срокове, за изпълнението на тези изисквания и стандарти от нотифицираните органи, органите на държавата-членка и икономическите оператори, в т.ч. всички оператори, отговорни за монтирането на оборудване на борда на кораб на ЕС. Необходимо е също да се гарантира, че постигането на целите на настоящата директива не се възпрепятства от пропуски в приложимите технически спецификации и стандарти за изпитване или в случаите, когато ММО не е успяла да осигури подходящи стандарти за морското оборудване, което попада в обхвата на настоящата директива.
(21)
Международните инструменти, с изключение на стандартите за изпитване, следва да се прилагат автоматично в последната им версия. За да се намали опасността въвеждането на нови стандарти за изпитване в законодателството на Съюза да доведе до несъразмерни трудности за флота на Съюза и за икономическите оператори, от гледна точка на яснотата и правната сигурност следва влизането в сила на такива нови стандарти за изпитване да не бъде автоматично, а да бъде изрично посочено от Комисията.
(22)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнението на настоящата директива, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (6).
(23)
За да се създадат условия за хармонизираното, своевременно и опростено прилагане на настоящата директива, актовете за изпълнение, приети в съответствие с настоящата директива, следва да възприемат формата на регламенти на Комисията.
(24)
В съответствие с установената практика комитетът, посочен в настоящата директива, може да играе полезна роля при разглеждането на въпросите относно прилагането на настоящата директива, поставени или от неговия председател, или от представител на държава-членка в съответствие с неговия процедурен правилник.
(25)
Когато се разглеждат въпроси във връзка с настоящата директива, които не са свързани с нейното прилагане или нарушаване, например в експертна група на Комисията, в съответствие със съществуващата практика Европейският парламент следва да получава пълна информация и документация и когато това е уместно - покана да присъства на заседанията.
(26)
Комисията се подпомага от Европейската агенция за морска безопасност в съответствие с Регламент (ЕО) № 1406/2002 на Европейския парламент и на Съвета (7) при ефективното изпълнение на съответните обвързващи правни актове на Съюза и при изпълнението на посочените в тях задачи, поверени на Комисията.
(27)
Компетентните органи и всички икономически оператори следва да положат всички възможни усилия за улесняване на писмената комуникация в съответствие с международната практика с оглед намирането на общи средства за комуникация.
(28)
Тъй като целите на настоящата директива, а именно да се повиши безопасността по море и да се предотврати замърсяването на морето посредством еднаквото прилагане на съответните международни инструменти, свързани с оборудването, което трябва да бъде монтирано на борда на кораби, както и да се гарантира свободното движение на такова оборудване в Съюза, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки, а поради обхвата на действието могат да бъдат постигнати по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не нахвърля необходимото за постигането на тези цели.
(29)
Мерките, които трябва да бъдат приети, представляват съществена промяна на разпоредбите на Директива 96/98/ЕО и поради това, с оглед на яснотата, тази директива следва да бъде отменена и заменена от настоящата директива,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА 1
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Цел
Целта на настоящата директива е да повиши безопасността по море и да предотврати замърсяването на морето посредством еднаквото прилагане на съответните международни инструменти, свързани с морското оборудване, което трябва да бъде монтирано на борда на кораби на ЕС, както и да осигури свободното движение на такова оборудване в Съюза.
Член 2
Определения
За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
1)
„морско оборудване“ означава оборудване, което попада в обхвата на настоящата директива в съответствие с член 3;
2)
„кораб на ЕС“ означава кораб, който плава под знамето на държава-членка и попада в обхвата на международните конвенции;
3)
„международни конвенции“ означава следните конвенции, заедно с техните протоколи и кодекси със задължително прилагане, приети под егидата на Международната морска организация (ММО), които са влезли в сила и определят специфични изисквания за одобрението от страна на държавата на знамето на оборудване, което трябва да бъде монтирано на борда на кораби:
-
Конвенцията от 1972 г. за международните правила за предпазване от сблъскване на море (COLREG),
-
Международната конвенция от 1973 г. за предотвратяване на замърсяването от кораби (MARPOL),
-
Международната конвенция от 1974 г. за безопасността на човешкия живот на море (SOLAS);
4)
„стандарти за изпитване“ означава стандартите за изпитване за морско оборудване, определени от:
-
Международната морска организация (ММО),
-
Международната организация по стандартизация (ISO),
-
Международната електротехническа комисия (IEC),
-
Европейския комитет по стандартизация (CEN),
-
Европейския комитет за електротехническа стандартизация (CENELEC),
-
Международния съюз по далекосъобщенията (ITU),
-
Европейския институт за стандарти в далекосъобщенията (ETSI),
-
Комисията, в съответствие с член 8 и член 27, параграф 6 от настоящата директива,
-
регулаторните органи, признати в споразуменията за взаимно признаване, по които Съюзът е страна;
5)
„международни инструменти“ означава международните конвенции, заедно с резолюциите и циркулярните писма на ММО, въвеждащи в действие въпросните конвенции в тяхната последна версия, и стандартите за изпитване;
6)
„маркировка щурвал“ означава символът, посочен в член 9 и определен в приложение I или, според случая, електронният етикет, посочен в член 11;
7)
„нотифициран орган“ означава организация, определена от компетентната национална администрация на дадена държава-членка в съответствие с член 17;
8)
„предлагане на пазара“ означава всяка доставка на корабно оборудване на пазара на Съюза в хода на търговска дейност, независимо дали срещу заплащане или безплатно;
9)
„пускане на пазара“ означава първото предлагане на морско оборудване на пазара на Съюза;
10)
„производител“ означава всяко физическо или юридическо лице, което произвежда морско оборудване или което възлага проектирането или производството на морско оборудване и го предлага на пазара със своето име или търговска марка;
11)
„упълномощен представител“ означава всяко физическо или юридическо лице, установено в Съюза, което е получило писмено пълномощно от производител да действа от негово име във връзка с определени задачи;
12)
„вносител“ означава всяко физическо или юридическо лице, установено в Съюза, което пуска на пазара на Съюза морско оборудване от трета държава;
13)
„разпространител“ означава всяко физическо или юридическо лице във веригата на доставка, различно от производителя или вносителя, което предлага морско оборудване на пазара;
14)
„икономически оператори“ означава производителят, упълномощеният представител, вносителят и разпространителят;
15)
„акредитация“ означава акредитация, както е дефинирана в член 2, точка 10 от Регламент (ЕО) № 765/2008;
16)
„национален орган по акредитация“ означава националният орган по акредитация, както е дефиниран в член 2, точка 11 от Регламент (ЕО) № 765/2008;
17)
„оценяване на съответствието“ означава процесът, провеждан от нотифицираните органи в съответствие с член 15, за доказване на това дали морското оборудване отговаря на изискванията, определени в настоящата директива;
18)
„орган за оценяване на съответствието“ означава орган, който извършва дейности по оценяване на съответствието, включително калибриране, изпитване, сертифициране и инспектиране;
19)
„изземване“ означава всяка мярка, целяща да постигне връщането на морското оборудване, което вече е монтирано на борда на кораби на ЕС или е закупено с намерение да бъде монтирано на борда на кораби на ЕС;
20)
„изтегляне“ означава всяка мярка, целяща да се предотврати морско оборудване, което е във веригата на доставка, да бъде предложено на пазара;
21)
„декларация на ЕС за съответствие“ означава декларация, издадена от производителя в съответствие с член 16;
22)
„продукт“ означава елемент от морско оборудване.
Член 3
Обхват
1. Настоящата директива се прилага за оборудването, което е монтирано или трябва да бъде монтирано на борда на кораб на ЕС и за което по силата на международните инструменти се изисква одобрението на администрацията на държавата на знамето, независимо от това дали корабът се намира в Съюза към момента на монтиране на оборудването.
2. Независимо от факта, че оборудването, посочено в параграф 1, може също така да попада в обхвата на инструменти на правото на Съюза, различни от настоящата директива, за целите, определени в член 1, това оборудване се подчинява само на настоящата директива.
Член 4
Изисквания към морското оборудване
1. Морско оборудване, което е монтирано на борда на кораб на ЕС на или след датата, посочена в член 39, параграф 1, втора алинея, трябва да отговаря на изискванията по отношение на проектирането, конструкцията и експлоатационните показатели, посочени в международните инструменти, приложими към момента на монтирането на борда на това оборудване.
2. Съответствието на морското оборудване с изискванията, посочени в параграф 1, се доказва единствено в съответствие със стандартите за изпитване и посредством процедурите за оценяване на съответствието, посочени в член 15.
3. Международните инструменти се прилагат, без да се засяга процедурата за проверка на съответствието, предвидена в член 5 от Регламент (ЕО) № 2099/2002 на Европейския парламент и на Съвета (8).
4. Изискванията и стандартите, посочени в параграфи 1 и 2, се изпълняват по еднакъв начин в съответствие с член 35, параграф 2.
Член 5
Прилагане
1. Когато държавите-членки издават, одобряват или подновяват сертификатите на корабите, плаващи под тяхното знаме, съгласно изискванията на международните конвенции, те гарантират, че морското оборудване на борда на тези кораби е в съответствие с изискванията на настоящата директива.
2. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че морското оборудване на борда на кораби, плаващи под тяхното знаме, е в съответствие с изискванията на международните инструменти, които се прилагат към оборудването, което вече е монтирано на борда. На Комисията се предоставят изпълнителни правомощия за осигуряване на уеднаквеното прилагане на тези мерки в съответствие с член 35, параграф 3.
Член 6
Функциониране на вътрешния пазар
Държавите-членки не забраняват пускането на пазара и монтирането на борда на кораби на ЕС на морско оборудване, нито отказват да издадат сертификатите, свързани с него, на корабите, плаващи под тяхното знаме, или подновяването на тези сертификати, ако това оборудване е в съответствие с настоящата директива.
Член 7
Прехвърляне на кораб да плава под знамето на държава-членка
1. В случай на кораб на държава извън ЕС, който трябва да бъде прехвърлен да плава под знамето на държава-членка, по време на прехвърлянето този кораб се подлага на проверка от приемащата държава-членка, за да се провери дали действителното състояние на неговото морско оборудване отговаря на издадените му сертификати за безопасност и дали отговаря на разпоредбите на настоящата директива и носи маркировката „щурвал“, или е еквивалентно в степен, която удовлетворява администрацията на тази държава-членка, на морско оборудване, сертифицирано в съответствие с настоящата директива, считано от 18 септември 2016 г.
2. Когато датата на инсталиране на борда на морско оборудване не може да бъде установена, държавите-членки могат да определят задоволителни изисквания за еквивалентност, като вземат предвид съответните международни инструменти.
3. В случай че оборудването не носи маркировката „щурвал“ или администрацията не го счита за еквивалентно, то се подменя.
4. За морското оборудване, което се счита за еквивалентно по силата на настоящия член, държавата-членка издава сертификат, който винаги се носи с оборудването. Този сертификат дава на държавата-членка на знамето разрешение оборудването да остане на борда на кораба и определя евентуалните ограничения или разпоредби, свързани с използването на оборудването.
Член 8
Стандарти за морското оборудване
1. Без да се нарушават разпоредбите на Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (9), изменена с Регламент (ЕС) № 1025/2012 на Европейския парламент и на Съвета (10), Съюзът цели разработването от страна на ММО и органите по стандартизация на подходящи международни стандарти, включително подробни технически спецификации и стандарти за изпитване, за морското оборудване, чиято употреба или монтиране на борда на корабите се считат за необходими за повишаването на морската безопасност и за предотвратяването на замърсяване на морето. Комисията извършва редовен мониторинг на това развитие.
2. При липса на международен стандарт за конкретен елемент морско оборудване, при изключителни обстоятелства, при надлежна обосновка чрез подходящ анализ и с цел да се избегне сериозна и неприемлива заплаха за морската безопасност, здравето или околната среда, и като се взема предвид текущата работа на равнище ММО, на Комисията се предоставя правомощието да приема, посредством делегирани актове в съответствие с член 37, хармонизирани технически спецификации и стандарти за изпитване за този конкретен елемент морско оборудване.
От особена важност е Комисията да провежда консултации с експерти, включително експерти на държавите-членки, в хода на подготовката на такива делегирани актове.
Тези технически спецификации и стандарти за изпитване се прилагат временно, докато ММО приеме стандарт за конкретния елемент морско оборудване.
3. При изключителни обстоятелства, при надлежна обосновка чрез подходящ анализ и ако това е необходимо, за да се избегне установена неприемлива заплаха за морската безопасност, здравето или околната среда поради сериозен пропуск или аномалия в съществуващ стандарт за конкретен елемент морско оборудване, посочен от Комисията в съответствие с член 35, параграф 2 или параграф 3, и като се отчита текущата работа на равнище ММО, на Комисията се предоставя правомощието да приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 37, хармонизирани технически спецификации и стандарти за изпитване за този конкретен елемент морско оборудване само до степента, необходима за преодоляване на сериозния пропуск или аномалия.
От особена важност е Комисията да провежда консултации с експерти, включително експерти на държавите-членки, в хода на подготовката на такива делегирани актове.
Тези технически спецификации и стандарти за изпитване се прилагат временно, докато ММО преразгледа стандарта, приложим за конкретния елемент морско оборудване.
4. Комисията предоставя безплатен достъп до техническите спецификации и стандартите, приети в съответствие с параграфи 2 и 3.
ГЛАВА 2
МАРКИРОВКА „ЩУРВАЛ“
Член 9
Маркировка „щурвал“
1. Върху морското оборудване, чието съответствие с изискванията, установени в настоящата директива, е доказано съгласно приложимите процедури за оценяване на съответствието, се полага маркировката „щурвал“.
2. Маркировката „щурвал“ не се полага върху никакъв друг продукт.
3. Формата на маркировката „щурвал“, която трябва да бъде използвана, е определена в приложение I.
4. Използването на маркировката „щурвал“ се подчинява на общите принципи, определени в член 30, параграфи 1 и 3-6 от Регламент (ЕО) № 765/2008, в които всяко позоваване на маркировката „СЕ“ трябва да се разбира като позоваване на маркировката „щурвал“.
Член 10
Правила и условия за полагането на маркировката „щурвал“
1. Маркировката „щурвал“ се полага върху продукта или върху табелката му с данни, така че да е видима, четлива и незаличима, и се включва в софтуера на продукта, ако има такъв. Когато това не е възможно или не може да бъде гарантирано поради естеството на продукта, тя се полага върху опаковката и в придружаващите документи.
2. Маркировката „щурвал“ се полага в края на производствения етап.
3. След маркировката „щурвал“ следват идентификационният номер на нотифицирания орган, когато този орган участва в етапа на контрол на продукцията, и годината, през която е положена маркировката.
4. Идентификационният номер на нотифицирания орган се полага от самия орган или, по негови указания, от производителя или от упълномощен представител на производителя.
Член 11
Електронен етикет
1. За да се улесни надзорът на пазара и да се предотврати фалшифицирането на конкретни елементи морско оборудване, посочени в параграф 3, производителите могат да използват подходяща и надеждна форма на електронно етикетиране вместо или в допълнение към маркировката „щурвал“. В такъв случай членове 9 и 10 се прилагат, по целесъобразност, mutatis mutandis.
2. Комисията прави анализ на разходите и ползите относно използването на електронен етикет като допълнение или на мястото на маркировката „щурвал“.
3. Комисията може да приема делегирани актове в съответствие с член 37, за да идентифицира конкретни елементи морско оборудване, за които може да се използва електронното етикетиране. От особена важност е Комисията да провежда консултации с експерти, включително експерти на държавите-членки, в хода на подготовката на такива делегирани актове.
4. На Комисията се предоставят изпълнителни правомощия за установяване под формата на регламенти на Комисията и в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 38, параграф 2 на подходящи технически критерии относно проектирането, експлоатационните показатели, поставянето и използването на електронни етикети.
5. За оборудването, идентифицирано в съответствие с параграф 3, маркировката „щурвал“ може, в срок от три години от датата на приемане на подходящите технически критерии, посочени в параграф 4, да бъде допълнена с подходяща и надеждна форма на електронен етикет.
6. За оборудването, идентифицирано в съответствие с параграф 3, маркировката „щурвал“ може, в срок от пет години от датата на приемане на подходящите технически критерии, посочени в параграф 4, да бъде заменена с подходяща и надеждна форма на електронен етикет.
ГЛАВА 3
ЗАДЪЛЖЕНИЯ НА ИКОНОМИЧЕСКИТЕ ОПЕРАТОРИ
Член 12
Задължения на производителите
1. С полагането на маркировката „щурвал“ производителите поемат отговорността да гарантират, че морското оборудване, на което е положена маркировката, е проектирано и произведено в съответствие с техническите спецификации и стандартите, прилагани в съответствие с член 35, параграф 2, и поемат задълженията, определени в параграфи 2-9 от настоящия член.
2. Производителите изготвят необходимата техническа документация и осигуряват извършването на приложимите процедури за оценяване на съответствието.
3. Когато съответствието на морското оборудване с приложимите изисквания е доказано с процедурата за оценяване на съответствието, производителите изготвят декларация на ЕС за съответствие съгласно член 16 и полагат маркировката „щурвал“ в съответствие с членове 9 и 10.
4. Производителите съхраняват техническата документация и декларацията на ЕС за съответствие, посочена в член 16, най-малко 10 години след полагането на маркировката „щурвал“ и в никакъв случай не за срок по-кратък от очаквания жизнен цикъл на въпросното морско оборудване.
5. Производителите гарантират, че са налице процедури, чрез които се осигурява съответствие на серийното производство. Промените в проектирането или в характеристиките на морското оборудване и промените в изискванията на международните инструменти, посочени в член 4, въз основа на които е декларирано съответствието на морско оборудване, се вземат предвид. Когато е необходимо, в съответствие с изискванията на приложение II, производителите извършват ново оценяване на съответствието.
6. Производителите гарантират, че върху техните продукти има нанесен тип, партиден или сериен номер или друг елемент, който позволява тяхното идентифициране, или когато размерът или естеството на продукта не го позволява, че необходимата информация е представена върху опаковката или в документ, който придружава продукта, или и двете, по целесъобразност.
7. Производителите посочват своето име, регистрираното търговско име или регистрираната търговска марка и адреса, на който с тях може да се осъществи връзка, върху продукта или, когато това не е възможно, върху опаковката му или в документ, придружаващ продукта, или и двете, по целесъобразност. Адресът трябва да посочва една точка за контакт с производителя.
8. Производителите гарантират, че продуктът се придружава от инструкции и цялата необходима информация за безопасното монтиране на борда и безопасното използване на продукта, включително ограниченията при използване, ако има такива, които могат лесно да бъдат разбрани от потребителите, заедно с всякаква друга документация, изисквана от международните инструменти или стандартите за изпитване.
9. Производители, които считат или имат основание да вярват, че даден продукт, върху който са положили маркировка „щурвал“, не е в съответствие с приложимите изисквания по отношение на проектирането, конструкцията и експлоатационните показатели и стандартите за изпитване, прилагани в съответствие с член 35, параграфи 2 и 3, незабавно предприемат необходимите коригиращи мерки, за да приведат този продукт в съответствие, да го изтеглят или да го изземат, ако това е целесъобразно. В допълнение, когато продуктът представлява риск, производителите незабавно информират компетентните национални органи на държавите-членки, като представят подробности, по-специално за несъответствието и за всякакви предприети коригиращи мерки.
10. Производителите, при обосновано искане от страна на компетентен орган, своевременно му предоставят цялата информация и документация, необходими за доказване на съответствието на продукта, на език, който може лесно да бъде разбран от този орган или е приемлив за него, предоставят на този орган достъп до своите помещения с цел надзор на пазара в съответствие с член 19 от Регламент (ЕО) № 765/2008, и осигуряват проби или достъп до проби в съответствие с член 25, параграф 4 от настоящата директива. По искане на органа те му сътрудничат при всяко действие, предприето за отстраняване на рисковете, свързани с продуктите, които са пуснали на пазара.
Член 13
Упълномощен представител
1. Производител, който не е разположен на територията на поне една държава-членка, определя чрез писмено пълномощно свой упълномощен представител за Съюза, като посочва в пълномощното името на упълномощения представител и адреса за връзка с него.
2. Изпълнението на задълженията, предвидени в член 12, параграф 1, и изготвянето на техническа документация не са част от пълномощното на упълномощения представител.
3. Упълномощеният представител изпълнява задачите, определени в пълномощното, получено от производителя. Пълномощното позволява на упълномощения представител да извършва най-малко следното:
а)
да съхранява декларацията на ЕС за съответствие и техническата документация на разположение на националните надзорни органи най-малко 10 години след полагането на маркировката „щурвал“ и в никакъв случай не за срок по-кратък от очаквания жизнен цикъл на въпросното морско оборудване;
б)
при обосновано искане от страна на компетентен орган да предоставя на този орган цялата информация и документация, необходими за доказване на съответствието на даден продукт;
в)
да сътрудничи на компетентните органи, по тяхно искане, при всяко действие, предприето за отстраняване на рисковете, създадени от продукти, обхванати от неговото пълномощно.
Член 14
Други икономически оператори
1. Вносителите посочват своето име, регистрираното търговско име или регистрираната търговска марка и адреса, на който с тях може да се осъществи връзка, върху продукта или, когато това не е възможно, върху опаковката му или в документ, придружаващ продукта, или и двете, по целесъобразност.
2. Вносителите и разпространителите, при обосновано искане от страна на компетентен орган, му предоставят цялата информация и документация, необходими за доказване на съответствието на даден продукт, на език, който може лесно да бъде разбран от този орган или е приемлив за него. По искане на органа те му сътрудничат при всяко действие, предприето за отстраняване на рисковете, свързани с продуктите, които са пуснали на пазара.
3. За целите на настоящата директива всеки вносител или разпространител се счита за производител и изпълнява задълженията на производителя по член 12, когато пуска морско оборудване на пазара или го монтира на борда на кораб на ЕС под свое име или своя търговска марка или когато модифицира вече пуснато на пазара морско оборудване по начин, който може да засегне съответствието с приложимите изисквания.
4. За срок от най-малко 10 години от полагането на маркировката „щурвал“ и в никакъв случай за срок по-кратък от очаквания жизнен цикъл на въпросното морско оборудване икономическите оператори при поискване посочват на органите за надзор на пазара:
а)
всеки икономически оператор, който им е доставил някакъв продукт;
б)
всеки икономически оператор, на когото те са доставили някакъв продукт.
ГЛАВА 4
ОЦЕНЯВАНЕ НА СЪОТВЕТСТВИЕТО И НОТИФИЦИРАНЕ НА ОРГАНИТЕ ЗА ОЦЕНЯВАНЕ НА СЪОТВЕТСТВИЕТО
Член 15
Процедури за оценяване на съответствието
1. Процедурите за оценяване на съответствието са определените в приложение II.
2. Държавите-членки гарантират, че производителят или упълномощния представител на производителя е възложил оценяването на съответствието на конкретен елемент морско оборудване на нотифициран орган, като се използва една от възможностите, предвидени с актове за изпълнение, приети от Комисията в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 38, параграф 2, по една от следните процедури:
а)
когато трябва да бъде използвано изследването на ЕО на типа (модул Б), преди да бъде пуснато на пазара, всяко морско оборудване се подлага на:
-
осигуряване на качеството на производството (модул Г); или
-
осигуряване на качеството на продукта (модул Д); или
-
проверка на продукта (модул Е);
б)
когато комплекти морско оборудване се произвеждат индивидуално или в малки количества, а не серийно или масово, процедурата по оценяване на съответствието може да се заключава в проверката на ЕО на изделие (модул Ж).
3. Комисията поддържа чрез информационната система, предоставена за тази цел, актуален списък на одобреното морско оборудване и оттеглените или отхвърлените заявления и го предоставя на заинтересованите страни.
Член 16
Декларация на ЕС за съответствие
1. Декларацията на ЕС за съответствие обявява, че изпълнението на изискванията, определени в съответствие с член 4, е доказано.
2. Декларацията на ЕС за съответствие следва структурата на образеца, определен в приложение III към Решение № 768/2008/ЕО. Тя съдържа елементите, посочени в съответните модули, определени в приложение II към настоящата директива, и се актуализира.
3. Като изготвя декларацията на ЕС за съответствие, производителят поема отговорността и задълженията, посочени в член 12, параграф 1.
4. Когато морското оборудване е монтирано на борда на кораб на ЕС, на кораба се осигурява копие от декларацията на ЕС за съответствие, обхващаща засегнатото оборудване, и се съхранява на борда, докато това оборудване бъде отстранено от кораба. Производителят осигурява превода ѝ на езика или езиците, изисквани от държавата-членка на знамето, включително поне на език, който обикновено се използва в сектора на морския транспорт.
5. Копие от декларацията на ЕС за съответствие се предоставя на нотифицирания орган или органи, който е провел съответните процедури за оценяване на съответствието.
Член 17
Нотифициране на органите за оценяване на съответствието
1. Държавите-членки нотифицират Комисията и другите държави-членки, чрез предоставената от Комисията за тази цел информационна система, за органите, оправомощени да изпълняват задачи по оценяване на съответствието като трета страна съгласно настоящата директива.
2. Нотифицираните органи отговарят на изискванията, предвидени в приложение III.
Член 18
Нотифициращи органи
1. Държавите-членки определят нотифициращ орган, отговорен за установяването и провеждането на необходимите процедури за оценка и нотифициране на органите за оценяване на съответствието, както и за мониторинга на нотифицираните органи, включително съответствието с член 20.
2. Мониторинг на нотифицираните органи се извършва най-малко веднъж на всеки две години. Комисията може да реши да участва като наблюдател в мониторинга.
3. Държавите-членки могат да решат, че оценката и мониторингът, посочени в параграф 1, трябва да се извършват от национален акредитиращ орган.
4. Когато нотифициращият орган делегира или по друг начин възлага извършването на оценката, нотифицирането или мониторинга, посочени в параграф 1, на орган, който не е правителствена структура, този орган трябва да бъде правен субект и да отговаря mutatis mutandis на изискванията, установени в приложение V. В допълнение този орган трябва да разполага с механизми за покриване на отговорност, произтичаща от неговата дейност.
5. Нотифициращият орган поема пълната отговорност за задачите, изпълнявани от органа, посочен в параграф 4.
6. Нотифициращият орган отговаря на изискванията, посочени в приложение V.
Член 19
Задължение за предоставяне на информация относно нотифициращите органи
1. Държавите-членки информират Комисията за своите процедури за оценка и нотифициране на органите за оценяване на съответствието и за мониторинга на такива органи, както и за всякакви промени във връзка с това.
2. Комисията осигурява чрез предоставената за тази цел информационна система достъп на обществеността до тази информация.
Член 20
Поделения и подизпълнители на нотифицираните органи
1. В случаите, в които нотифициран орган възлага на подизпълнител конкретни задачи, свързани с оценяване на съответствието, или използва поделение, той гарантира, че подизпълнителят или поделението отговарят на изискванията, посочени в приложение III, и надлежно информира нотифициращия орган.
2. Нотифицираните органи поемат пълната отговорност за задачите, изпълнявани от подизпълнители или поделения, без значение къде са установени те.
3. Дейностите могат да бъдат възлагани на подизпълнители или изпълнявани от поделения само със съгласието на клиента.
4. Нотифицираните органи съхраняват на разположение на нотифициращия орган съответните документи, свързани с оценката на квалификацията на подизпълнителя или на поделението и работата, извършена от подизпълнителя или на поделението съгласно настоящата директива.
Член 21
Промени в нотификациите
1. Когато нотифициращият орган е констатирал или е бил информиран, че даден нотифициран орган вече не отговаря на изискванията, установени в приложение III, или че не изпълнява задълженията си по настоящата директива, нотифициращият орган ограничава, прекратява временно или оттегля нотификацията, според случая, в зависимост от сериозността на неспазването на изискванията или на неизпълнението на задълженията. Той незабавно информира надлежно Комисията и другите държави-членки чрез информационната система, предоставена от Комисията за тази цел.
2. В случай на ограничаване, временно прекратяване или оттегляне на нотификацията, или в случай че нотифицираният орган преустанови дейността си, нотифициращата държава-членка предприема подходящите стъпки, за да гарантира, че досиетата на този орган се обработват от друг нотифициран орган или се съхраняват на разположение на отговорните нотифициращи органи и на органите за надзор на пазара, при поискване от тяхна страна.
Член 22
Оспорване на компетентността на нотифицирани органи
1. Комисията проучва всички случаи, в които въз основа на информацията, с която разполага или която ѝ е предоставена, се съмнява в компетентността на нотифицирания орган или в продължаващото изпълнение от нотифицирания орган на изискванията и отговорностите, които са му възложени.
2. Нотифициращата държава-членка предоставя на Комисията при поискване цялата информация, свързана с основанията за нотификацията или за запазването на компетентността на съответния орган.
3. Комисията гарантира, че цялата чувствителна информация, получена по време на проучванията ѝ, се третира като поверителна.
4. Когато Комисията констатира, че нотифицираният орган не отговаря или е престанал да отговаря на изискванията за нотифицирането му, тя незабавно информира нотифициращата държава-членка за това и отправя искане до държавата-членка незабавно да предприеме необходимите коригиращи мерки, включително ако е необходимо, отмяна на нотификацията.
Член 23
Оперативни задължения на нотифицираните органи
1. Нотифицираните органи извършват или възлагат извършването на оценяване на съответствието съгласно процедурите, предвидени в член 15.
2. Когато нотифициран орган установи, че задълженията, установени в член 12, не са изпълнени от производителя, той изисква от този производител незабавно да предприеме подходящите коригиращи мерки и не издава сертификат за съответствие.
3. Когато в процеса на наблюдение за съответствие след издаването на сертификата за съответствие нотифицираният орган установи, че даден продукт е престанал да отговаря на изискванията, той изисква от производителя да предприеме незабавно подходящи коригиращи мерки и прекратява временно или отнема сертификата, ако това се налага. Когато не са предприети коригиращи мерки или те не дават необходимия резултат, нотифицираният орган ограничава, прекратява временно или отнема сертификата, в зависимост от случая.
Член 24
Задължения на нотифицираните органи за предоставяне на информация
1. Нотифицираните органи информират нотифициращия орган за следното:
а)
всеки отказ, ограничаване, временно прекратяване или отнемане на сертификат за съответствие;
б)
всякакви обстоятелства, които влияят върху обхвата и условията за нотифициране;
в)
всякакви искания за информация, които са получили от органите за надзор на пазара във връзка с дейности за оценяване на съответствието;
г)
при поискване - за дейностите по оценяване на съответствието, извършени в обхвата на тяхната нотификация, и всякакви други извършени дейности, включително трансгранични, и дейности по възлагане на подизпълнители.
2. Нотифицираните органи предоставят на Комисията и на държавите-членки, при поискване, съответната информация относно въпроси, свързани с отрицателни и положителни резултати от оценяване на съответствието. Нотифицираните органи предоставят на другите нотифицирани органи, които извършват дейности за оценяване на съответствието, обхващащи същите продукти, информация относно отрицателни и, при поискване, относно положителни резултати от оценяване на съответствието.
ГЛАВА 5
НАДЗОР НА ПАЗАРА НА СЪЮЗА, КОНТРОЛ НА ПРОДУКТИТЕ, ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ
Член 25
Рамка на ЕС за надзор на пазара
1. По отношение на морското оборудване държавите-членки извършват надзор на пазара в съответствие с рамката на ЕС за надзор на пазара, определена в глава III от Регламент (ЕО) № 765/2008, при спазване на параграфи 2 и 3 от настоящия член.
2. Националните инфраструктури и програми за надзор на пазара вземат предвид специфичните особености на сектора на морското оборудване, включително различните процедури, изпълнявани в рамките на оценяването на съответствието, и по-специално отговорностите на администрацията на държавата на знамето, възложени ѝ с международните конвенции.
3. Надзорът на пазара може да включва документни проверки, както и проверки на морското оборудване, което носи маркировката „щурвал“, независимо дали е монтирано или не е монтирано на борда на корабите. Проверката на морско оборудване, което вече е монтирано на борда, се ограничава до такава проверка, каквато може да се извърши, докато съответното оборудване остава на борда напълно функционално.
4. Когато органите за надзор на пазара на дадена държава-членка, определени в Регламент (ЕО) № 765/2008, възнамеряват да извършат проверка на проба, те могат, когато това е разумно и осъществимо, да поискат от производителя да предостави необходимите проби или достъп на място до пробите за своя сметка.
Член 26
Процедура при морско оборудване, представляващо риск на национално равнище
1. Когато органите за надзор на пазара на дадена държава-членка имат достатъчно причини да вярват, че дадено морско оборудване, попадащо в обхвата на настоящата директива, представлява риск за морската безопасност, здравето или околната среда, те извършват оценка по отношение на засегнатото оборудване, която обхваща всички изисквания, определени в настоящата директива. Съответните икономически оператори оказват необходимото сътрудничество на органите за надзор на пазара.
Когато в хода на тази оценка органите за надзор на пазара открият, че морското оборудване не отговаря на изискванията, определени в настоящата директива, те без забавяне изискват от съответния икономически оператор да предприеме всички необходими коригиращи действия, за да приведе морското оборудване в съответствие с тези изисквания, да изтегли морското оборудване от пазара, или да го изземе в разумен, съобразен с характера на риска срок, който могат да определят.
Органите за надзор на пазара надлежно информират съответния нотифициран орган.
Спрямо мерки, посочени във втора алинея от настоящия параграф, се прилага член 21 от Регламент (ЕО) № 765/2008.
2. В случаите, в които органите за надзор на пазара считат, че несъответствието не е ограничено до тяхната национална територия или до корабите, плаващи под тяхното знаме, те информират Комисията и другите държави-членки чрез информационната система, предоставена им от Комисията за целите на надзора на пазара, за резултатите от оценката, извършена съгласно параграф 1, и за действията, чието предприемане са изискали от икономическия оператор.
3. Икономическият оператор гарантира, че са предприети всички подходящи коригиращи действия по отношение на всички засегнати продукти, които той предлага на пазара в целия Съюз или, ако е такъв случаят, е монтирал или доставил за монтиране на борда на кораби на ЕС.
4. В случаите, в които съответният икономически оператор не предприеме достатъчни коригиращи действия в срока, определен от органите за надзор на пазара в съответствие с параграф 1, втора алинея, или по друг начин не успее да изпълни задълженията си по настоящата директива, органите за надзор на пазара предприемат всички подходящи временни мерки, за да забранят или ограничат морското оборудване, което се предлага на техния национален пазар или което е монтирано на борда на кораби, плаващи под тяхното знаме, да изтеглят продукта от този пазар или да го изземат.
Органите за надзор на пазара без забавяне информират Комисията и другите държави-членки за тези мерки.
5. Информацията относно предприетите от органите за надзор на пазара мерки, посочени в параграф 4, включва всички налични подробности, по-специално данните, необходими за идентифицирането на несъответстващото морско оборудване, произхода на продукта, характера на твърдяното несъответствие и съществуващия риск, характера и продължителността на предприетите национални мерки, както и аргументите, изтъкнати от съответния икономически оператор. По-специално органите за надзор на пазара посочват дали несъответствието се дължи на:
а)
несъответствие на морското оборудване с приложимите изисквания към проектирането, конструкцията и експлоатационните показатели, както са определени в съответствие с член 4;
б)
неспазване на стандартите за изпитване, посочени в член 4, по време на процедурата за оценяване на съответствието;
в)
недостатъци в посочените стандарти за изпитване.
6. Държавите-членки, различни от държавата-членка, започнала процедурата, без забавяне информират Комисията и другите държави-членки за всички приети мерки и за всяка допълнителна информация, с която разполагат за несъответствието на засегнатото морско оборудване, и в случай на несъгласие с нотифицираната национална мярка - за своите възражения.
7. Когато в срок от четири месеца след получаването на информацията относно предприетите от органите за надзор на пазара мерки, посочени в параграф 4, не е повдигнато възражение от държава-членка или от Комисията по отношение на временна мярка, предприета от държава-членка, тази мярка се счита за оправдана.
8. Държавите-членки гарантират, че без забавяне са взети подходящите ограничителни мерки по отношение на засегнатото морско оборудване, такива като изтеглянето на продукта от пазарите им.
Член 27
Предпазна процедура на ЕС
1. Когато при приключването на процедурата, определена в член 26, параграфи 3 и 4, срещу дадена мярка, предприета от държава-членка, са повдигнати възражения, или когато Комисия счита, че дадена национална мярка може да е в противоречие със законодателството на Съюза, Комисията незабавно започва консултации с държавите-членки и със съответния икономически оператор или оператори и оценява съответната националната мярка. Въз основа на резултатите от тази оценка Комисията взема решение дали съответната национална мярка е оправдана или не.
2. За целите на параграф 1, когато Комисията е удовлетворена, че процедурата, следвана при приемането на националната мярка, е подходяща за изчерпателна и обективна оценка на риска и, че съответната национална мярка е в съответствие с член 21 от Регламент (ЕО) № 765/2008, тя може да се ограничи до проучване на целесъобразността и пропорционалността на съответната национална мярка по отношение на посочения риск.
3. Адресати на решението на Комисията са всички държави-членки, като Комисията незабавно го съобщава на тях и на съответния икономически оператор или оператори.
4. Ако се прецени, че съответната национална мярка е оправдана, всички държави-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че несъответстващото корабно оборудване е изтеглено от пазара им, а когато се налага - иззето. Те информират Комисията за това.
5. Ако се прецени, че съответната национална мярка е неоправдана, засегнатата държава-членка я оттегля.
6. Когато несъответствието на морското оборудване е отдадено на недостатъци в стандартите за изпитване, посочени в член 4, Комисията може, за да изпълни целта на настоящата директива, да потвърди, промени или отмени национална предпазна мярка чрез актове за изпълнение в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 38, параграф 2.
Освен това Комисията се оправомощава да приема, чрез делегирани актове в съответствие с процедурата по член 37, временни хармонизирани изисквания и стандарти за изпитване за този конкретен елемент морско оборудване. Критериите по член 8, параграф 3 се прилагат съответно. Тези изисквания и стандарти за изпитване се предоставят от Комисията безплатно.
7. Когато става въпрос за стандарт за изпитване, който е европейски стандарт, Комисията информира съответния европейски орган или органи по стандартизация и отнася въпроса до комитета, създаден по член 5 от Директива 98/34/ЕО. Комитетът незабавно се консултира със съответния европейски орган или органи по стандартизация и представя становището си.
Член 28
Съответстващи продукти, които представляват риск за морската безопасност, здравето или околната среда
1. Когато държава-членка, след като извърши оценката съгласно член 26, параграф 1 установи, че дадено морско оборудване, което е в съответствие с настоящата директива, въпреки това представлява риск за морската безопасност, за здравето или за околната среда, тя изисква от съответния икономически оператор да предприеме всички подходящи мерки, за да гарантира, че когато въпросното морско оборудване е пуснато на пазара, то вече не представлява този риск, да изтегли морското оборудване от пазара или да го изземе в рамките на разумен, съобразен с характера на риска срок, който може да е определила.
2. Икономическият оператор гарантира, че са предприети коригиращи действия по отношение на всички засегнати продукти, които той предлага на пазара в целия Съюз или е монтирал на борда на кораби на ЕС.
3. Държавата-членка незабавно информира Комисията и другите държави-членки. Предоставената информация включва всички налични подробности, по-специално данните, необходими за идентифицирането на засегнатото морско оборудване, произхода и веригата на доставка на морското оборудване, характера на съществуващия риск, характера и продължителността на предприетите национални мерки.
4. Комисията без забавяне започва консултации с държавите-членки и съответния икономически оператор или оператори и оценява предприетите национални мерки. Въз основа на резултатите от тази оценка Комисията взема решение дали мярката е оправдана или не и когато е необходимо предлага подходящи мерки. За тази цел член 27, параграф 2 се прилага mutatis mutandis.
5. Адресати на решението на Комисията са всички държави-членки, като Комисията незабавно го съобщава на тях и на съответния икономически оператор или оператори.
Член 29
Официално несъответствие
1. Без да се нарушават разпоредбите на член 26, когато дадена държава-членка направи някоя от следните констатации, тя изисква от съответния икономически оператор да прекрати въпросното несъответствие:
а)
маркировката „щурвал“ е положена в нарушение на член 9 или член 10;
б)
маркировката „щурвал“ не е положена;
в)
декларацията на ЕС за съответствие не е съставена;
г)
декларацията на ЕС за съответствие не е съставена правилно;
д)
техническата документация не е налице или не е пълна;
е)
декларацията на ЕС за съответствие не е била изпратена на кораба.
2. Когато несъответствието, посочено в параграф 1, продължи, засегнатата държава-членка предприема всички подходящи мерки да ограничи или да забрани предлагането на морското оборудване на пазара, или да гарантира неговото изземване или изтегляне от пазара.
Член 30
Изключения въз основа на технически иновации
1. При изключителни обстоятелства на технически иновации, администрацията на държавата на знамето може да разреши морско оборудване, което не отговаря на процедурите за оценяване на съответствието, да бъде монтирано на борда на кораб на ЕС, ако е установено чрез изпитания или по друг начин, който удовлетворява администрацията на държавата на знамето, че такова оборудване отговаря на целите на настоящата директива.
2. Процедурите за изпитания не правят никакво разграничение между морското оборудване, произведено в държавата-членка на знамето, и оборудването, произведено в други държави.
3. На морското оборудване, обхванато от настоящия член, държавата-членка на знамето издава сертификат, който трябва винаги да придружава оборудването и който дава разрешението на държавата-членка на знамето за монтиране на оборудването на борда на кораба и налага евентуалните ограничения или разпоредби, свързани с използването на оборудването.
4. В случай че държава-членка разреши монтирането на борда на кораб на ЕС на оборудване, обхванато от настоящия член, тази държава-членка съобщава незабавно на Комисията и на другите държави-членки данните, свързани с него, както и докладите за всички имащи отношение изпитвания, оценки и процедури за оценяване на съответствието.
5. В рамките на 12 месеца след получаването на съобщението, посочено в параграф 4, Комисията, ако счете, че условията, определени в параграф 1, не са изпълнени, може да поиска от засегнатата държава-членка да оттегли в рамките на определен срок предоставеното разрешение. За тази цел Комисията действа чрез актове за изпълнение. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 38, параграф 2.
6. Когато кораб, имащ на борда си морско оборудване, обхванато от параграф 1, е прехвърлен на друга държава-членка, приемащата държава-членка на знамето може да вземе необходимите мерки, които могат да включват изпитвания и практически демонстрации, за да се гарантира, че оборудването е най-малкото толкова ефективно, колкото оборудването, което отговаря на процедурите за оценяване на съответствието.
Член 31
Изключения за изпитване или оценка
Администрацията на държавата на знамето може да разреши морско оборудване, което не отговаря на процедурите за оценяване на съответствието, или не е обхванато от член 30, да се монтира на борда на кораб на ЕС с цел изпитване или оценка, ако са изпълнени всички изброени по-долу условия:
а)
на морското оборудване се издава сертификат от държавата-членка на знамето, който винаги придружава оборудването, декларира решението на тази държава-членка оборудването да бъде монтирано на борда на кораб на ЕС, налага всички необходими ограничения и определя всякакви други подходящи разпоредби по отношение на използването на засегнатото оборудване;
б)
разрешението е ограничено до срока, който държавата на знамето счита за необходим за приключване на изпитването и който следва да е възможно най-кратък;
в)
морското оборудване не може да бъде използвано вместо оборудване, което отговаря на изискванията на настоящата директива, и не може да заменя такова оборудване, което трябва да остане на борда на кораб на ЕС в годно за работа състояние и готово за незабавно използване.
Член 32
Изключения при изключителни обстоятелства
1. При изключителни обстоятелства, които са обосновани надлежно пред администрацията на държавата на знамето, когато е необходимо морското оборудване да бъде заменено в пристанище извън Съюза, и когато не е възможно в разумен срок и с разумно закъснение и разходи на борда да се монтира оборудване, което носи маркировката „щурвал“, на борда може да се монтира друго морско оборудване, при условията на параграфи 2-4.
2. Морското оборудване, монтирано на борда, се придружава от документация, издадена от държава - членка на ММО, която е страна по съответните конвенции, с която документация се удостоверява съответствието със съответните изисквания на ММО.
3. Администрацията на държавата на знамето бива информирана незабавно за естеството и характеристиките на такова друго морско оборудване.
4. Администрацията на държавата на знамето при първа възможност прави необходимото морското оборудване, посочено в параграф 1, заедно с документацията за изпитването му, да отговаря на съответните изисквания на международните инструменти и на настоящата директива.
5. Когато е доказано, че конкретно морско оборудване, носещо маркировката „щурвал“, не се предлага на пазара, държавата-членка на знамето може да разреши друго морско оборудване да бъде монтирано на борда, при спазването на параграфи 6-8.
6. Морското оборудване, за което е дадено разрешение, трябва да отговаря възможно в най-висока степен на изискванията и стандартите за изпитване, посочени в член 4.
7. Морското оборудване, монтирано на борда, следва да бъде придружено от временен сертификат за одобрение, издаден от държавата-членка на знамето или от друга държава-членка, в който се посочва следното:
а)
оборудването, носещо маркировката „щурвал“, което сертифицираното оборудване заменя;
б)
точните обстоятелства, при които е издаден сертификатът за одобрение, и по-специално отсъствието от пазара на оборудване, носещо маркировката „щурвал“;
в)
точните изисквания към проектирането, конструкцията и експлоатационните показатели, по отношение на които оборудването е одобрено от сертифициращата държава-членка;
г)
приложените стандарти за изпитване, ако има такива, в съответните процедури за одобрение.
8. Държавата-членка, която издава временен сертификат за одобрение, уведомява за това Комисията. Ако Комисията счете, че условията на параграфи 6 и 7 не са изпълнени, тя може да изиска от държавата-членка да отмени въпросния сертификат или да предприеме други подходящи мерки чрез актове за изпълнение. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 38, параграф 2.
ГЛАВА 6
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 33
Обмяна на опит
Комисията създава организация за обмен на опит между националните органи на държавите-членки, отговорни за политиката в областта на нотифицирането, особено по отношение на надзора на пазара.
Член 34
Координация на нотифицираните органи
1. Комисията гарантира създаването и правилното функциониране на подходяща координация и сътрудничество между нотифицираните органи под формата на секторна група от нотифицирани органи.
2. Държавите-членки гарантират, че органите, нотифицирани от тях, участват в работата на секторната група, пряко или чрез определени представители.
Член 35
Изпълнителни мерки
1. Държавите-членки съобщават на Комисията чрез информационната система, предоставена от нея за тази цел, имената и координатите за връзка на органите, отговорни за изпълнението на настоящата директива. Комисията изготвя, актуализира периодично и публикува списък на тези органи.
2. За всеки елемент морско оборудване, за който международните конвенции изискват одобрението на администрацията на държавата на знамето, Комисията посредством актове за изпълнение посочва кои са съответните изисквания към проектирането, конструкцията и експлоатационните показатели, както и стандартите за изпитване, предвидени в международните инструменти. При приемането на тези актове Комисията ясно посочва датите, от които тези изисквания и стандарти за изпитване трябва да се прилагат, включително датите за пускане на пазара и за монтиране на борда, в съответствие с международните инструменти и при отчитане на сроковете за корабостроене. Комисията може да установи и общи критерии и подробни процедури за тяхното прилагане.
3. Посредством актове за изпълнение Комисията посочва кои са съответните нови изисквания към проектирането, конструкцията и експлоатационните показатели, предвидени в международните инструменти и които се прилагат към оборудване, което вече е монтирано на борда, за да се гарантира, че оборудването, монтирано на борда на кораби на ЕС, е в съответствие с международните инструменти.
4. Комисията създава и поддържа база данни, съдържаща най-малко следната информация:
а)
списъка и основни данни от сертификатите за съответствие, издадени съгласно настоящата директива, които са предоставени от нотифицираните органи;
б)
списъка и основни данни от декларациите за съответствие, издадени съгласно настоящата директива, които са предоставени от производителите;
в)
актуален списък на приложимите международни инструменти и на изискванията и стандартите за изпитване, приложими по силата на член 4, параграф 4;
г)
списъка и пълния текст на критериите и процедурите, посочени в параграф 2;
д)
изискванията и условията за електронно етикетиране, посочени в член 11, когато е приложимо;
е)
всякаква друга полезна информация с оглед на това да се улесни правилното изпълнение на настоящата директива от държавите-членки, нотифицираните органи и икономическите оператори.
На държавите-членки се предоставя достъп до тази база данни. Тя се предоставя също така на обществеността, само за информационни цели.
5. Актовете за изпълнение, посочени в настоящия член, се приемат под формата на регламенти на Комисията в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 38, параграф 2.
Член 36
Изменения
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 37, с цел да се актуализират позоваванията на стандартите, посочени в приложение III, когато се появят нови стандарти.
Член 37
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в членове 8, 11, 27 и 36, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 17 септември 2014 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се подновява мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно подновяване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в членове 8, 11, 27 и 36, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посочено в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. Решението не засяга валидността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и на Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно членове 8, 11, 27 и 36, влиза в сила само ако Европейският парламент или Съветът не са представили възражения в срок от два месеца, след нотифицирането на акта на Европейския парламент и на Съвета, или ако преди изтичането на този срок Европейският парламент и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 38
Комитет
1. Комисията се подпомага от Комитета по морската безопасност и предотвратяването на замърсяването от кораби (КМБПЗК), създаден с Регламент (ЕО) № 2099/2002. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011. Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта на акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 39
Транспониране
1. Държавите-членки приемат и публикуват най-късно до 18 септември 2016 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
Те прилагат тези разпоредби от 18 септември 2016 г.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното право, които приемат в областта, обхваната от настоящата директива.
Член 40
Отмяна
1. Директива 96/98/ЕО се отменя, считано от 18 септември 2016 г.
2. Изискванията и стандартите за изпитване за морско оборудване, приложими към 18 септември 2016 г. в изпълнение на разпоредбите на националното право, приети от държавите-членки, за да се съобразят с Директива 96/98/ЕО, продължават да се прилагат до влизането в сила на актовете за изпълнение, посочени в член 35, параграф 2.
3. Позоваванията на отменената директива се приемат за позовавания на настоящата директива.
Член 41
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 42
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 23 юли 2014 година.
DIRECTIVA 2014/90/UE DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO
de 23 de julio de 2014
sobre equipos marinos, y por la que se deroga la Directiva 96/98/CE del Consejo
(Texto pertinente a efectos del EEE)
EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea y, en particular, su artículo 100, apartado 2,
Vista la propuesta de la Comisión Europea,
Previa transmisión del proyecto de acto legislativo a los Parlamentos nacionales,
Visto el dictamen del Comité Económico y Social Europeo (1),
Previa consulta al Comité de las Regiones,
De conformidad con el procedimiento legislativo ordinario (2),
Considerando lo siguiente:
(1)
La dimensión mundial de la navegación exige que la Comisión aplique y apoye el marco reglamentario internacional en materia de seguridad marítima. Los convenios internacionales sobre seguridad marítima exigen que los Estados del pabellón garanticen que el equipo instalado a bordo cumpla determinadas normas de seguridad en materia de diseño, construcción y rendimiento, y expidan los correspondientes certificados. A tal fin, la Organización Marítima Internacional (OMI) y los organismos internacionales y europeos de normalización han elaborado normas detalladas de rendimiento y ensayo para algunos tipos de equipos marinos.
(2)
Los instrumentos internacionales dejan un amplio margen de discreción a las administraciones del pabellón. Esta ausencia de armonización hace que existan distintos niveles de seguridad en los productos que las autoridades nacionales competentes han certificado como conformes con dichos convenios y normas, lo que afecta al buen funcionamiento del mercado interior, dado que los Estados miembros aceptan difícilmente que a bordo de los buques que enarbolan su pabellón se instalen equipos certificados en otro Estado miembro sin verificación adicional.
(3)
La armonización a nivel de la Unión resuelve estos problemas. La Directiva 96/98/CE del Consejo (3) establecía reglas comunes para eliminar las diferencias en la aplicación de las normas internacionales mediante una serie de requisitos claramente identificados y unos procedimientos de certificación uniformes.
(4)
La legislación de la Unión cuenta con otros instrumentos que establecen requisitos y condiciones, entre otras cosas, para garantizar la libre circulación de mercancías en el mercado interior o con fines medioambientales, para determinados productos de carácter similar a los equipos utilizados a bordo de los buques, pero que no cumplen las normas internacionales, las cuales pueden divergir considerablemente de la legislación interna de la Unión y evolucionan de forma constante. Por consiguiente, los Estados miembros no pueden certificar estos productos con arreglo a los convenios internacionales de seguridad marítima aplicables. Por ello, los equipos que vayan a ser instalados a bordo de buques de la UE de conformidad con normas internacionales de seguridad deben regirse exclusivamente por la presente Directiva, la cual se ha de considerar en todos los casos la lex specialis; por otra parte, habría que establecer un marcado específico para los equipos que cumplen los requisitos establecidos en los convenios e instrumentos internacionales correspondientes que hayan entrado en vigor.
(5)
Además de establecer normas detalladas de rendimiento y ensayo para equipos marinos, los instrumentos internacionales permiten en ocasiones que se adopten medidas que se apartan de los requisitos obligatorios pero que, en determinadas condiciones, sirven para que se alcance el propósito de dichos requisitos. El Convenio Internacional para la Seguridad de la Vida Humana en el Mar (SOLAS), de 1974, permite que los diferentes Estados miembros utilicen, bajo su responsabilidad, diseños y disposiciones alternativos.
(6)
La experiencia adquirida en la aplicación de la Directiva 96/98/CE ha puesto de manifiesto que es necesario adoptar medidas adicionales para mejorar los mecanismos de aplicación y cumplimiento de dicha Directiva, simplificar el marco regulador y garantizar, al mismo tiempo, la aplicación y transposición armonizada de los requisitos de la OMI en toda la Unión.
(7)
Por consiguiente, deben establecerse requisitos para que los equipos marinos cumplan las normas de seguridad contempladas en los instrumentos internacionales aplicables, incluidas las normas de ensayo aplicables, de modo que el equipo que cumpla dichos requisitos pueda circular libremente en el mercado interior e instalarse a bordo de buques que enarbolen el pabellón de cualquier Estado miembro.
(8)
Para que la competencia en el desarrollo de equipos marinos pueda ser leal, debe hacerse cuanto sea posible para fomentar el uso de normas abiertas a las que pueda accederse de forma gratuita o con un precio simbólico y que todo el mundo pueda copiar, distribuir y utilizar gratuitamente o previo pago de un precio simbólico.
(9)
La Decisión no 768/2008/CE del Parlamento Europeo y del Consejo (4) establece principios comunes y disposiciones de referencia aplicables a toda la legislación sectorial con el fin de establecer una base coherente para la revisión o refundición de dicha legislación. Dicha Decisión constituye un marco general de naturaleza horizontal para la futura legislación de armonización de las condiciones de comercialización de los productos y un texto de referencia para la legislación vigente en este ámbito. Este marco general ofrece soluciones adecuadas para los problemas detectados en la aplicación de la Directiva 96/98/CE. Por lo tanto, es necesario incorporar las definiciones y disposiciones de referencia de la Decisión no 768/2008/CE en la presente Directiva mediante las adaptaciones que exigen las características específicas del sector de los equipos marinos.
(10)
En su debido momento, para que las autoridades de vigilancia del mercado cuenten con medios adicionales y específicos destinados a facilitarles su tarea, la marca de la rueda de timón podría completarse con o sustituirse por una etiqueta electrónica.
(11)
Es necesario establecer las responsabilidades de los agentes económicos de manera que sean proporcionadas y no discriminatorias para aquellos agentes económicos que están establecidos en la Unión, teniendo en cuenta que una importante proporción de los equipos marinos incluidos en el ámbito de aplicación de la presente Directiva nunca se importará ni distribuirá en el territorio de los Estados miembros.
(12)
Dado que los equipos marinos se instalan a bordo de los buques en el momento de su construcción o reparación en todo el mundo, la vigilancia del mercado resulta especialmente difícil y no puede realizarse con eficacia mediante los controles fronterizos. Por consiguiente, deben especificarse claramente las obligaciones respectivas de los Estados miembros y de los agentes económicos de la Unión. Los Estados miembros deben asegurarse de que solo se instalen equipos conformes a bordo de buques que enarbolen su pabellón y de que se cumpla dicha obligación mediante la emisión, aprobación o renovación de los certificados de los buques por parte de la administración del Estado del pabellón en virtud de los convenios internacionales, así como a través de acuerdos de vigilancia sobre el terreno del mercado nacional, de conformidad con el marco de la vigilancia de mercado de la Unión a que se refiere el capítulo III del Reglamento (CE) no 765/2008 del Parlamento Europeo y del Consejo (5). Los Estados miembros deben ser apoyados en el cumplimiento de estas obligaciones por los sistemas de información que la Comisión pone a disposición para la evaluación, notificación y supervisión de los organismos autorizados a realizar tareas de evaluación de la conformidad, intercambio de información en relación con los equipos marinos aprobados, solicitudes retiradas o rechazadas e insuficiencias de los equipos.
(13)
En primer lugar, la colocación en el equipo marino de la marca de la rueda de timón por el fabricante o, en su caso, el importador debe ser la garantía de conformidad con sus obligaciones en virtud de la presente Directiva de que el equipo es conforme y puede comercializarse con el fin de ser instalado a bordo de un buque de la UE. Después son necesarias determinadas disposiciones para la continuación y aplicabilidad seguras de la marca de la rueda de timón tras su colocación y para el eficaz cumplimiento de la tarea de las autoridades nacionales de vigilancia del mercado. El fabricante o, en su caso, el importador o el distribuidor, debe estar obligado a facilitar a las autoridades competentes información completa y veraz en relación con el equipo marcado con la rueda de timón que garantice que el equipo marino sigue siendo seguro. El fabricante debe estar obligado a cooperar con las autoridades de vigilancia del mercado, también en lo relativo a las normas que se han seguido para elaborar y certificar el equipo, y también debe actuar con la debida diligencia en relación con el equipo marino que comercialice. A este respecto, los fabricantes establecidos fuera de la Unión deben designar un representante autorizado con el fin de asegurar la cooperación con las autoridades nacionales competentes.
(14)
La mejor manera de demostrar el cumplimiento de las normas de ensayo internacionales es llevar a cabo procedimientos de evaluación de la conformidad, como los establecidos en la Decisión no 768/2008/CE. Sin embargo, los fabricantes solo deben utilizar los procedimientos de evaluación de la conformidad que cumplan los requisitos de los instrumentos internacionales.
(15)
A fin de garantizar un procedimiento equitativo y eficaz de examen en caso de sospecha de posible incumplimiento, debe alentarse a los Estados miembros a adoptar todas las medidas que propicien una evaluación exhaustiva y objetiva de los riesgos; si la Comisión considera que se ha cumplido esta condición, no estará obligada a repetir dicha evaluación al examinar las medidas restrictivas adoptadas por los Estados miembros en relación con los equipos no conformes.
(16)
Al proceder a sus tareas de investigación en lo que respecta a los organismos notificados, la Comisión debe mantener informados a los Estados miembros y cooperar con ellos en la medida de lo posible, teniendo debidamente en cuenta su papel independiente.
(17)
Cuando las autoridades de vigilancia de un Estado miembro consideren que el equipo marino contemplado en la presente Directiva puede entrañar riesgos para la seguridad marítima, la salud o el medio ambiente, conviene que efectúen evaluaciones o pruebas en relación con el equipo en cuestión. En caso de que se detecte un riesgo, el Estado miembro debe llamar al agente económico correspondiente para que adopte la medida correctora apropiada o incluso retire o recupere el equipo en cuestión.
(18)
Debe permitirse la utilización de equipos marinos que no lleven la marca de la rueda de timón en circunstancias excepcionales, en particular cuando un buque no pueda obtener equipos provistos de la marca de la rueda de timón en un puerto o instalación situado fuera de la Unión o cuando dichos equipos se hayan agotado en el mercado.
(19)
Es necesario velar por que la consecución de los objetivos de la presente Directiva no se vea afectada por la ausencia de normas internacionales o por graves deficiencias o anomalías en las normas existentes, incluidas las normas de ensayo, para elementos específicos de los equipos marinos correspondientes al ámbito de aplicación de la presente Directiva. También es necesario identificar los elementos específicos del equipo marino que puedan beneficiarse del etiquetaje electrónico. Además, es necesario mantener actualizado un elemento no esencial de la presente Directiva, a saber, las referencias a normas contempladas en el anexo III, cuando llegue a disponerse de nuevas normas. Por ello, la competencia para adoptar actos de conformidad con el artículo 290 del Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea debe delegarse en la Comisión para que pueda adoptar, en determinadas condiciones y con carácter provisional, especificaciones técnicas y normas de ensayo armonizadas, y modificar dichas referencias. Reviste especial importancia que la Comisión lleve a cabo las consultas oportunas durante la fase preparatoria, en particular con expertos. Al preparar y elaborar actos delegados, la Comisión debe garantizar que los documentos pertinentes se transmitan al Parlamento Europeo y al Consejo de manera simultánea, oportuna y adecuada.
(20)
Con el fin de alcanzar los objetivos de la presente Directiva, los instrumentos internacionales deben aplicarse de forma uniforme en el mercado interior. Por ello es necesario identificar de forma clara y oportuna los requisitos de diseño, construcción y rendimiento para cada equipo marino para el que los convenios internacionales exijan la aprobación por parte del Estado del pabellón, así como las correspondientes normas de ensayo establecidas en los instrumentos internacionales para dicho equipo, y adoptar criterios y procedimientos comunes, plazos incluidos, para la aplicación de dichos requisitos y normas por los organismos notificados, las autoridades de los Estados miembros y los agentes económicos, incluido todo agente que instale equipos a bordo de un buque de la UE. Es asimismo necesario velar por que la consecución de los objetivos de la presente Directiva no se vea afectada por las deficiencias de las especificaciones técnicas y de las normas de ensayo aplicables ni tampoco en los casos en que la OMI no hubiera elaborado normas adecuadas para los equipos marinos incluidos en el ámbito de aplicación de la presente Directiva.
(21)
Los instrumentos internacionales, a excepción de las normas de ensayo, deben aplicarse automáticamente en su versión actualizada. Con el fin de reducir el riesgo de que la introducción de nuevas normas de ensayo en la legislación de la Unión provoque dificultades desproporcionadas para la flota de la Unión y para los agentes económicos, desde la perspectiva de una mayor claridad y seguridad jurídica, la entrada en vigor de las nuevas normas de ensayo no debe ser automática sino que, más bien, debe venir explícitamente determinada por la Comisión.
(22)
A fin de garantizar condiciones uniformes de ejecución de la presente Directiva, deben conferirse a la Comisión competencias de ejecución. Dichas competencias deben ejercerse de conformidad con el Reglamento (UE) no 182/2011 del Parlamento Europeo y del Consejo (6).
(23)
A fin de facilitar una ejecución armonizada, rápida y sencilla de la presente Directiva, conviene que los actos de ejecución adoptados con arreglo a la misma sean reglamentos de la Comisión.
(24)
Conforme a la práctica establecida, el Comité al que hace referencia la presente Directiva puede desempeñar una función útil en el examen de cuestiones relativas a la aplicación de la presente Directiva que puedan plantear tanto su Presidencia como el representante de un Estado miembro de acuerdo con las normas previstas por su reglamento interno.
(25)
Cuando se examinen, por ejemplo, en un grupo de expertos de la Comisión, aspectos relativos a la presente Directiva distintos de su ejecución o su incumplimiento, el Parlamento Europeo debe recibir, con arreglo a la práctica habitual, información y documentación completas al respecto y, en su caso, una invitación a asistir a reuniones.
(26)
De conformidad con el Reglamento (CE) no 1406/2002 del Parlamento Europeo y del Consejo (7), la Agencia Europea de Seguridad Marítima presta asistencia a la Comisión en la aplicación eficaz de los actos legislativos vinculantes de la Unión en la materia y en la realización de las tareas encomendadas a la Comisión en virtud de dicho Reglamento.
(27)
Las autoridades competentes y todos los agentes económicos deben esforzarse en todo lo posible para facilitar una comunicación escrita de conformidad con la práctica internacional, a fin de establecer medios comunes de comunicación.
(28)
Dado que los objetivos de la presente Directiva, a saber, mejorar la seguridad en el mar y prevenir la contaminación marina mediante la aplicación uniforme de los correspondientes instrumentos internacionales relativos a los equipos que se instalan a bordo de los buques, y garantizar la libre circulación de estos equipos en la Unión, no pueden ser alcanzados de manera suficiente por los Estados miembros, sino que, debido a las dimensiones de la acción, pueden lograrse mejor a escala de la Unión, esta puede adoptar medidas de acuerdo con el principio de subsidiariedad establecido en el artículo 5 del Tratado de la Unión Europea. De conformidad con el principio de proporcionalidad establecido en el mismo artículo, la presente Directiva no excede de lo necesario para alcanzar dichos objetivos.
(29)
Las medidas que se adopten representan una importante modificación de las disposiciones de la Directiva 96/98/CE y, por consiguiente, en aras de una mayor claridad, procede derogarla y sustituirla por la presente Directiva.
HAN ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA:
CAPÍTULO 1
DISPOSICIONES GENERALES
Artículo 1
Objeto
El objeto de la presente Directiva es aumentar la seguridad en el mar y prevenir la contaminación marina mediante la aplicación uniforme de los correspondientes instrumentos internacionales relativos a los equipos marinos que se instalen a bordo de buques de la UE y garantizar la libre circulación de dichos equipos dentro de la Unión.
Artículo 2
Definiciones
A efectos de la presente Directiva, se entenderá por:
1) «equipos marinos»: los equipos incluidos en el ámbito de aplicación de la presente Directiva de conformidad con el artículo 3;
2) «buque de la UE»: todo buque que enarbole el pabellón de un Estado miembro y esté sujeto a los convenios internacionales;
3)
«convenios internacionales» : los convenios siguientes, junto con sus protocolos y códigos de aplicación obligatoria, adoptados bajo los auspicios de la Organización Marítima Internacional (OMI), que hayan entrado en vigor y establezcan requisitos específicos para la aprobación por parte del Estado del pabellón de los equipos que vayan a ser instalados a bordo de los buques:
-
Convenio sobre reglas internacionales para prevenir colisiones en el mar de 1972 (COLREG),
-
Convenio internacional para prevenir la contaminación por los buques de 1973 (MARPOL),
-
Convenio Internacional para la seguridad de la vida humana en el mar de 1974 (SOLAS);
4)
«normas de ensayo» : las normas de ensayo para equipos marinos establecidas por:
-
la Organización Marítima Internacional (OMI),
-
la Organización Internacional de Normalización (ISO),
-
la Comisión Electrotécnica Internacional (CEI),
-
el Comité Europeo de Normalización (CEN),
-
el Comité Europeo de Normalización Electrónica (Cenelec),
-
la Unión Internacional de Telecomunicaciones (UIT),
-
el Instituto Europeo de Normas de Telecomunicaciones (ETSI),
-
la Comisión, de conformidad con el artículo 8 y el artículo 27, apartado 6, de la presente Directiva,
-
las autoridades reguladoras reconocidas en los acuerdos de reconocimiento mutuo en los que la Unión es parte;
5) «instrumentos internacionales»: los convenios internacionales y las resoluciones y circulares de la OMI que aplican dichos convenios, en su versión actualizada, y las normas de ensayo;
6) «marca de la rueda de timón»: el símbolo mencionado en el artículo 9 y definido en el anexo I o, en su caso, la etiqueta electrónica mencionada en el artículo 11;
7) «organismo notificado»: el organismo designado por la administración nacional competente de un Estado miembro de conformidad con lo dispuesto en el artículo 17;
8) «comercialización»: el suministro, remunerado o gratuito, de equipos marinos en el mercado de la Unión en el transcurso de una actividad comercial;
9) «introducción en el mercado»: la primera comercialización de equipos marinos en el mercado de la Unión;
10) «fabricante»: toda persona física o jurídica que fabrique equipos marinos o encargue diseñar o fabricar equipos marinos y los comercialice con su nombre o marca;
11) «representante autorizado»: toda persona física o jurídica establecida en la Unión que haya recibido un mandato por escrito de un fabricante para actuar en nombre de este en tareas específicas;
12) «importador»: toda persona física o jurídica establecida en la Unión que introduzca equipos marinos de un tercer país en el mercado de la Unión;
13) «distribuidor»: toda persona física o jurídica que forme parte de la cadena de suministro, que no sea el fabricante o el importador y que comercialice equipos marinos;
14) «agentes económicos»: el fabricante, el representante autorizado, el importador y el distribuidor;
15) «acreditación»: una acreditación con arreglo a la definición del artículo 2, punto 10, del Reglamento (CE) no 765/2008;
16) «organismo nacional de acreditación»: un organismo nacional de acreditación con arreglo al artículo 2, punto 11, del Reglamento (CE) no 765/2008;
17) «evaluación de la conformidad»: el proceso llevado a cabo por los organismos notificados, de conformidad con el artículo 15, para demostrar si los equipos marinos cumplen los requisitos de la presente Directiva;
18) «organismo de evaluación de la conformidad»: un organismo que desempeña actividades de evaluación de la conformidad que incluyen calibrado, ensayo, certificación e inspección;
19) «recuperación»: toda medida destinada a lograr la devolución de equipos marinos ya instalados a bordo de buques de la UE o que se hayan comprado con intención de instalarlos a bordo de buques de la UE;
20) «retirada»: toda medida destinada a prevenir la comercialización de equipos marinos que se hallen en la cadena de suministro;
21) «declaración UE de conformidad»: una declaración expedida por el fabricante de conformidad con el artículo 16;
22) «producto»: un equipo marino.
Artículo 3
Ámbito de aplicación
1. La presente Directiva se aplicará a los equipos instalados o que se vayan a instalar a bordo de buques de la UE y para los cuales los instrumentos internacionales exijan la aprobación por parte de la administración del Estado del pabellón, independientemente de que la embarcación se encuentre en la Unión en el momento en que sea dotada del equipo.
2. No obstante el hecho de que los equipos contemplados en el apartado 1 pueden incluirse igualmente en el ámbito de aplicación de instrumentos del Derecho de la Unión distintos a la presente Directiva, a efectos de lo dispuesto en el artículo 1, esos equipos solo estarán sujetos a la presente Directiva.
Artículo 4
Requisitos de los equipos marinos
1. Los equipos marinos que se instalen a bordo de buques de la UE a partir de la fecha mencionada en el artículo 39, apartado 1, párrafo segundo, deberán cumplir los requisitos de diseño, construcción y rendimiento de los instrumentos internacionales aplicables en el momento de la instalación a bordo de dichos equipos.
2. El cumplimiento por parte de los equipos marinos de los requisitos mencionados en el apartado 1 se demostrará exclusivamente de conformidad con las normas de ensayo y por medio de los procedimientos de evaluación de la conformidad contemplados en el artículo 15.
3. Se aplicarán los instrumentos internacionales, sin perjuicio del procedimiento de control de la conformidad previsto en el artículo 5 del Reglamento (CE) no 2099/2002 del Parlamento Europeo y del Consejo (8).
4. Los requisitos y normas mencionados en los apartados 1 y 2 se aplicarán de manera uniforme, de conformidad con el artículo 35, apartado 2.
Artículo 5
Aplicación
1. Cuando los Estados miembros expidan, refrenden o renueven los certificados de los buques que enarbolen su pabellón tal como exijan los convenios internacionales, velarán por que los equipos marinos instalados a bordo de los mismos cumplan los requisitos de la presente Directiva.
2. Los Estados miembros garantizarán que los equipos marinos instalados a bordo de los buques que enarbolen su pabellón cumplan los requisitos de los instrumentos internacionales aplicables a los equipos ya instalados a bordo. Se otorgan a la Comisión competencias de ejecución para garantizar la aplicación uniforme de dichas medidas, de conformidad con el artículo 35, apartado 3.
Artículo 6
Funcionamiento del mercado interior
Los Estados miembros no podrán prohibir la comercialización o la instalación a bordo de un buque de la UE de equipos marinos que cumplan lo dispuesto en la presente Directiva, ni podrán denegar la expedición de los certificados correspondientes a los buques que enarbolen su pabellón, ni la renovación de dichos certificados.
Artículo 7
Transferencia de un buque al pabellón de un Estado miembro
1. En el caso de que un buque que no esté registrado en la Unión vaya a ser transferido al pabellón de un Estado miembro, dicho buque, cuando vaya a registrarse, será sometido a inspección por parte del Estado miembro receptor para comprobar que las condiciones efectivas de sus equipos marinos corresponden a los certificados de seguridad y bien cumplen las disposiciones de la presente Directiva y llevan la marca de la rueda de timón o bien equivalen, a juicio de la administración de dicho Estado miembro, a equipos marinos homologados con arreglo a la presente Directiva a partir del 18 de septiembre de 2016.
2. En los casos en que no se pueda establecer la fecha de instalación a bordo de equipos marinos, los Estados miembros podrán determinar requisitos satisfactorios de equivalencia, teniendo en cuenta los instrumentos internacionales aplicables.
3. Si el equipo no lleva la marca de la rueda de timón o la administración considera que no es equivalente, tendrá que ser sustituido.
4. Cuando, de conformidad con el presente artículo, se considere que un equipo marino es equivalente, el Estado miembro expedirá un certificado, que deberá acompañar siempre al equipo. En dicho certificado constará la autorización del Estado miembro del pabellón para que el equipo pueda conservarse a bordo, así como toda restricción o disposición relativa a la utilización del equipo.
Artículo 8
Normas de los equipos marinos
1. Sin perjuicio de lo dispuesto en la Directiva 98/34/CE del Parlamento Europeo y del Consejo (9), modificada por el Reglamento (UE) no 1025/2012 del Parlamento Europeo y del Consejo (10), la Unión procurará que en la OMI y en los organismos de normalización se elaboren normas internacionales adecuadas, incluyendo especificaciones técnicas detalladas y normas de ensayo, para equipos marinos cuyo uso o instalación a bordo de los buques se considere necesario para aumentar la seguridad marítima y prevenir la contaminación marina. La Comisión hará un seguimiento periódico de esta labor normativa.
2. A falta de una norma internacional para un elemento específico del equipo marino, en circunstancias excepcionales debidamente justificadas por un análisis apropiado y a fin de repeler una amenaza grave e inaceptable a la seguridad marítima, a la salud o al medio ambiente, y teniendo en cuenta todo trabajo en curso a nivel de la OMI, la Comisión queda facultada para adoptar, mediante actos delegados de conformidad con el artículo 37, especificaciones técnicas y normas de ensayo armonizadas para dicho elemento específico del equipo marino.
Reviste especial importancia que la Comisión consulte a expertos, incluidos los de los Estados miembros, en la fase preparatoria de tales actos delegados.
Esas especificaciones técnicas y normas de ensayo se aplicarán de modo provisional, hasta que la OMI adopte una norma para dicho elemento específico del equipo marino.
3. En circunstancias excepcionales debidamente justificadas por un análisis apropiado y si es necesario para repeler una amenaza inaceptable detectada contra la seguridad marítima, la salud o el medio ambiente, debida a una deficiencia o anomalía graves en una norma vigente para un elemento específico de un equipo marino indicado por la Comisión con arreglo al artículo 35, apartados 2 o 3, y teniendo en cuenta todo trabajo en curso a nivel de la OMI, la Comisión queda facultada para adoptar, mediante actos delegados de conformidad con el artículo 37, especificaciones técnicas y normas de ensayo armonizadas para ese elemento específico del equipo marino, solo en la medida necesaria para subsanar dicha deficiencia o anomalía graves.
Reviste especial importancia que la Comisión consulte a expertos, incluidos los de los Estados miembros, en la fase preparatoria de tales actos delegados.
Esas especificaciones técnicas y normas de ensayo se aplicarán de modo provisional, hasta que la OMI revise la norma aplicable a dicho elemento específico del equipo marino.
4. La Comisión se asegurará de que las especificaciones técnicas y las normas adoptadas con arreglo a los apartados 2 y 3 estén disponibles de modo gratuito.
CAPÍTULO 2
MARCA DE LA RUEDA DE TIMÓN
Artículo 9
Marca de la rueda de timón
1. Los equipos marinos cuyo cumplimiento de los requisitos establecidos en la presente Directiva se haya demostrado con arreglo a los procedimientos de evaluación de la conformidad correspondientes llevarán colocada la marca de la rueda de timón.
2. La marca de la rueda de timón no se colocará en ningún otro producto.
3. En el anexo I figura el modelo de la marca de la rueda de timón que se utilizará.
4. El uso de la marca de la rueda de timón quedará sujeto a los principios generales establecidos en el artículo 30, apartados 1 y 3 a 6, del Reglamento (CE) no 765/2008, en los que las referencias al marcado CE se interpretarán como referencias a la marca de la rueda de timón.
Artículo 10
Reglas y condiciones para la colocación de la marca de la rueda de timón
1. La marca de la rueda de timón se colocará en el producto o su placa de datos de manera visible, legible e indeleble y, en su caso, se incluirá en su programa informático. Cuando esto no sea posible o no pueda garantizarse debido a la naturaleza del producto, se colocará en el embalaje y en los documentos adjuntos.
2. La marca de la rueda de timón deberá colocarse al final de la fase de producción.
3. La marca de la rueda de timón irá seguida del número de identificación del organismo notificado, cuando dicho organismo haya participado en la fase de control de la producción, y del año en que se coloque la marca.
4. El número de identificación del organismo notificado será colocado por el propio organismo o, siguiendo las instrucciones de este, por el fabricante o el representante autorizado de este último.
Artículo 11
Etiqueta electrónica
1. A fin de facilitar la vigilancia del mercado y prevenir la falsificación de elementos específicos de equipos marinos, a que se refiere el apartado 3, los fabricantes podrán emplear un formato apropiado y fiable de etiqueta electrónica, en sustitución o además de la marca de la rueda de timón. En tal caso, los artículos 9 y 10 se aplicarán mutatis mutandis, según proceda.
2. La Comisión realizará un análisis de coste-beneficio referente al empleo de la etiqueta electrónica como complemento o en sustitución de la marca de la rueda de timón.
3. La Comisión podrá adoptar actos delegados de conformidad con el artículo 37, a fin de determinar los elementos específicos del equipo marino que puedan beneficiarse del etiquetaje electrónico. Reviste especial importancia que la Comisión consulte a expertos, incluidos los de los Estados miembros, en la fase preparatoria de tales actos delegados.
4. Se otorgan a la Comisión competencias de ejecución para establecer, en forma de reglamentos de la Comisión y siguiendo el procedimiento de examen a que hace referencia el artículo 38, apartado 2, los criterios técnicos aplicables a propósito del diseño, el rendimiento, la colocación y el uso de etiquetas electrónicas.
5. Para el equipo identificado con arreglo al apartado 3, la marca de la rueda de timón podrá complementarse mediante un formato apropiado y fiable de etiqueta electrónica, en los tres años siguientes a la fecha de adopción de los criterios técnicos correspondientes a que se refiere el apartado 4.
6. Para el equipo identificado con arreglo al apartado 3, la marca de la rueda de timón podrá sustituirse con un formato apropiado y fiable de etiqueta electrónica, en los cinco años siguientes a la fecha de adopción de los criterios técnicos correspondientes a que se refiere el apartado 4.
CAPÍTULO 3
OBLIGACIONES DE LOS AGENTES ECONÓMICOS
Artículo 12
Obligaciones de los fabricantes
1. Al colocar la marca de la rueda de timón, los fabricantes asumirán la responsabilidad de garantizar que el equipo marino que lleve la marca haya sido diseñado y fabricado de conformidad con las especificaciones técnicas y normas aplicadas de conformidad con el artículo 35, apartado 2, así como las obligaciones contempladas en los apartados 2 a 9 del presente artículo.
2. Los fabricantes elaborarán la documentación técnica necesaria y llevarán a cabo los procedimientos de evaluación de la conformidad aplicables.
3. Cuando el cumplimiento de los requisitos aplicables a los equipos marinos se haya demostrado mediante el procedimiento de evaluación de la conformidad, los fabricantes redactarán una declaración UE de conformidad con arreglo al artículo 16 y colocarán la marca de la rueda de timón con arreglo a los artículos 9 y 10.
4. Los fabricantes conservarán la documentación técnica y la declaración UE de conformidad contemplada en el artículo 16 durante un período de al menos diez años desde la colocación de la marca de la rueda de timón y en ningún caso inferior al de vida útil prevista del equipo marino de que se trate.
5. Los fabricantes establecerán procedimientos para que la producción en serie mantenga la conformidad. Deberán tenerse debidamente en cuenta los cambios en el diseño o las características de los equipos marinos y los cambios en los requisitos contemplados en los instrumentos internacionales mencionados en el artículo 4, en los que se base la declaración de conformidad de dichos equipos. Cuando sea necesario y con arreglo al anexo II, los fabricantes realizarán una nueva evaluación de la conformidad.
6. Los fabricantes se asegurarán de que sus productos llevan un número de tipo, lote o serie o cualquier otro elemento que permita su identificación o, si el tamaño o la naturaleza del producto no lo permite, de que la información exigida se incluya en el embalaje o en un documento que acompañe al producto o, en su caso, en ambos.
7. Los fabricantes indicarán su nombre, su nombre comercial registrado o marca registrada y su dirección de contacto en el producto o, cuando no sea posible, en el embalaje o en un documento que lo acompañe o, en su caso, en ambos. En la dirección deberá indicarse un punto único en el que pueda contactarse con el fabricante.
8. Los fabricantes se asegurarán de que el producto vaya acompañado de instrucciones y toda la información necesaria para instalarlo a bordo y utilizarlo en condiciones de seguridad, incluidas las limitaciones de uso, en su caso, que puedan comprender fácilmente los usuarios, junto con el resto de la documentación exigida por los instrumentos internacionales o las normas de ensayo.
9. Los fabricantes que consideren o tengan motivos para pensar que un producto en el que han colocado la marca de la rueda de timón no es conforme con los requisitos aplicables de diseño, construcción y rendimiento y con las normas de ensayo aplicadas de conformidad con el artículo 35, apartados 2 y 3, adoptarán inmediatamente las medidas correctoras necesarias para hacerlo conforme, retirarlo del mercado o pedir su devolución, si procede. Además, cuando el producto entrañe algún riesgo, informarán inmediatamente de ello a las autoridades nacionales competentes de los Estados miembros y darán detalles, en particular, sobre la no conformidad y las medidas correctoras adoptadas.
10. Previa solicitud motivada de la autoridad competente, los fabricantes le facilitarán sin demora toda la información y documentación necesarias para demostrar la conformidad del producto, en una lengua que pueda comprender fácilmente o pueda aceptar dicha autoridad, permitirán a esta acceder a sus instalaciones para realizar actividades de vigilancia del mercado de conformidad con el artículo 19 del Reglamento (CE) no 765/2008 y le facilitarán muestras o acceso a las mismas de conformidad con el artículo 25, apartado 4, de la presente Directiva. Cooperarán con dicha autoridad, a petición suya, en cualquier acción destinada a evitar los riesgos que entrañen los productos que han introducido en el mercado.
Artículo 13
Representante autorizado
1. Los fabricantes no establecidos en el territorio de al menos un Estado miembro designarán, mediante mandato escrito, un representante autorizado para la Unión e indicarán en dicho mandato el nombre del representante autorizado y la dirección en la que se le pueda contactar.
2. El cumplimiento de las obligaciones establecidas en el artículo 12, apartado 1, y la redacción de la documentación técnica no formarán parte del mandato del representante autorizado.
3. El representante autorizado efectuará las tareas especificadas en el mandato recibido del fabricante. El mandato deberá permitir al representante autorizado realizar como mínimo las tareas siguientes:
a)
conservar la declaración UE de conformidad y la documentación técnica a disposición de las autoridades nacionales de vigilancia durante un período de al menos diez años desde la colocación de la marca de la rueda de timón, y en ningún caso inferior al de vida útil prevista del equipo marino de que se trate;
b)
previa solicitud motivada de la autoridad competente, facilitar a dicha autoridad toda la información y documentación necesarias para demostrar la conformidad del producto;
c)
cooperar con las autoridades competentes, a petición de estas, en cualquier acción destinada a eliminar los riesgos que entrañen los productos objeto de su mandato.
Artículo 14
Otros agentes económicos
1. Los importadores indicarán su nombre, su nombre comercial registrado o marca registrada y su dirección de contacto en el producto o, cuando no sea posible, en su embalaje o en un documento que lo acompañe o, en su caso, en ambos.
2. Previa solicitud motivada de la autoridad competente, los importadores y distribuidores le facilitarán toda la información y documentación necesarias para demostrar la conformidad del producto, en una lengua que pueda comprender fácilmente o pueda aceptar dicha autoridad. Cooperarán con dicha autoridad, a petición suya, en cualquier acción destinada a evitar los riesgos que entrañen los productos que han introducido en el mercado.
3. A efectos de la presente Directiva, se considerará fabricante y estará sujeto a las obligaciones del fabricante con arreglo al artículo 12, a un importador o distribuidor cuando introduzca un equipo marino en el mercado o lo instale a bordo de un buque de la UE con su nombre o marca o modifique un equipo marino que ya se haya introducido en el mercado de forma que pueda quedar afectado el cumplimiento de los requisitos aplicables.
4. Durante un período de al menos diez años desde la colocación de la marca de la rueda de timón y en ningún caso inferior al de vida útil prevista del equipo marino de que se trate, los agentes económicos identificarán, previa solicitud, ante las autoridades de vigilancia del mercado:
a)
a cualquier agente económico que les haya suministrado un producto;
b)
a cualquier agente económico al que hayan suministrado un producto.
CAPÍTULO 4
EVALUACIÓN DE LA CONFORMIDAD Y NOTIFICACIÓN DE ORGANISMOS DE EVALUACIÓN DE LA CONFORMIDAD
Artículo 15
Procedimientos de evaluación de la conformidad
1. En el anexo II figuran los procedimientos de evaluación de la conformidad.
2. Los Estados miembros velarán por que el fabricante o su representante autorizado se encarguen de que se realice, a través de un organismo notificado la evaluación de conformidad de un equipo marino específico utilizando para ello una de las opciones establecidas en los actos de ejecución adoptados por la Comisión de conformidad con el procedimiento de examen contemplado en el artículo 38, apartado 2, por medio de uno de los siguientes procedimientos:
a)
si se va a utilizar el examen de tipo CE (módulo B), antes de su introducción en el mercado, todos los equipos marinos serán objeto de:
-
aseguramiento de calidad de la producción (módulo D), o
-
aseguramiento de calidad del producto (módulo E), o
-
verificación de los productos (módulo F);
b)
cuando se trate de conjuntos de equipos marinos fabricados individualmente o en pequeñas cantidades y no en serie o a gran escala, el procedimiento de evaluación de la conformidad podrá ser la verificación CE por unidad (módulo G).
3. La Comisión conservará, por medio del sistema de información puesto a disposición para tal fin, una lista actualizada de los equipos marinos aprobados y de las solicitudes retiradas o denegadas, que se pondrá a disposición de las partes interesadas.
Artículo 16
Declaración UE de conformidad
1. En la declaración UE de conformidad se hará constar que ha quedado demostrado que se cumplen los requisitos establecidos con arreglo al artículo 4.
2. La declaración UE de conformidad utilizará la estructura del modelo que se recoge en el anexo III de la Decisión no 768/2008/CE. Incluirá los elementos indicados en los módulos correspondientes que figuran en el anexo II de la presente Directiva, los cuales se mantendrán actualizados.
3. Al elaborar la declaración UE de conformidad, el fabricante asumirá la responsabilidad y las obligaciones mencionadas en el artículo 12, apartado 1.
4. Cuando se instalen equipos marinos a bordo de un buque de la UE, se entregará a este una copia de la declaración UE de conformidad correspondiente al equipo, que deberá conservarse a bordo hasta que dicho equipo se retire del buque. Será traducida por el fabricante a la lengua o lenguas que exija el Estado miembro del pabellón, incluida, al menos, una lengua de uso común en el sector del transporte marítimo.
5. Se entregará una copia de la declaración UE de conformidad a los organismos notificados que hayan realizado los procedimientos de evaluación de la conformidad correspondientes.
Artículo 17
Notificación de los organismos de evaluación de la conformidad
1. Mediante el sistema de información facilitado por la Comisión a tal efecto, los Estados miembros notificarán a la Comisión y a los demás Estados miembros cuáles son los organismos autorizados para realizar tareas de evaluación de la conformidad con arreglo a la presente Directiva.
2. Los organismos notificados deberán cumplir los requisitos contemplados en el anexo III.
Artículo 18
Autoridades notificantes
1. Los Estados miembros designarán a una autoridad notificante que será responsable de establecer y aplicar los procedimientos necesarios para la evaluación y notificación de los organismos de evaluación de la conformidad y del seguimiento de los organismos notificados, incluido el cumplimiento de lo dispuesto en el artículo 20.
2. Los organismos notificados deberán ser objeto de seguimiento al menos cada dos años. La Comisión podrá participar en calidad de observador en el ejercicio de seguimiento.
3. Los Estados miembros podrán decidir que la evaluación y el seguimiento mencionados en el apartado 1 deban ser realizados por un organismo nacional de acreditación.
4. Cuando la autoridad notificante delegue o encomiende de cualquier otro modo la evaluación, la notificación o el seguimiento contemplados en el apartado 1 a un organismo que no sea un ente público, dicho organismo será una persona jurídica y cumplirá, mutatis mutandis, los requisitos establecidos en el anexo V. Además, deberá disponer de acuerdos destinados a cubrir las responsabilidades que se deriven de sus actividades.
5. La autoridad notificante asumirá la plena responsabilidad de las tareas realizadas por el organismo mencionado en el apartado 4.
6. La autoridad notificante deberá cumplir los requisitos contemplados en el anexo V.
Artículo 19
Obligación de información de las autoridades notificantes
1. Los Estados miembros informarán a la Comisión de sus procedimientos de evaluación y notificación de organismos de evaluación de la conformidad y de seguimiento de dichos organismos, así como de cualquier cambio en la información transmitida.
2. Mediante el sistema de información facilitado a tal efecto, la Comisión pondrá dicha información a disposición del público.
Artículo 20
Filiales y subcontrataciones de los organismos notificados
1. Cuando el organismo notificado subcontrate tareas específicas relacionadas con la evaluación de la conformidad o recurra a una filial, se asegurará de que el subcontratista o la filial cumplen los requisitos establecidos en el anexo III e informará a la autoridad notificante en consecuencia.
2. El organismo notificado asumirá la plena responsabilidad de las tareas realizadas por los subcontratistas o las filiales, con independencia de dónde estén establecidos.
3. Las actividades solo podrán subcontratarse o delegarse en una filial con el consentimiento del cliente.
4. El organismo notificado mantendrá a disposición de la autoridad notificante los documentos pertinentes sobre la evaluación de las cualificaciones del subcontratista o de la filial, así como el trabajo que cualquiera de estos realice con arreglo a la presente Directiva.
Artículo 21
Cambios en las notificaciones
1. Si una autoridad notificante comprueba o recibe información de que un organismo notificado ya no cumple los requisitos establecidos en el anexo III o no está cumpliendo sus obligaciones con arreglo a la presente Directiva, restringirá, suspenderá o retirará la notificación, según proceda, dependiendo de la gravedad del incumplimiento de los requisitos u obligaciones. Dicha autoridad informará inmediatamente a la Comisión y a los demás Estados miembros, a través del sistema de información facilitado por la Comisión a tal efecto.
2. En caso de restricción, suspensión o retirada de la notificación, o si el organismo notificado ha cesado su actividad, el Estado miembro notificante adoptará las medidas oportunas para garantizar que los expedientes de dicho organismo sean tratados por otro organismo notificado o se pongan a disposición de las autoridades notificantes y de vigilancia del mercado competentes cuando estas los soliciten.
Artículo 22
Cuestionamiento de la competencia de los organismos notificados
1. Sobre la base de la información de que disponga o que le haya sido comunicada, la Comisión investigará todos los casos en los que albergue dudas de que un organismo notificado sea competente o siga cumpliendo los requisitos y las responsabilidades a los que esté sujeto.
2. El Estado miembro notificante facilitará a la Comisión, a petición de esta, toda la información en que se base la notificación o el mantenimiento de la competencia del organismo en cuestión.
3. La Comisión garantizará el trato confidencial de toda la información sensible recabada en el transcurso de sus investigaciones.
4. Cuando la Comisión compruebe que un organismo notificado no cumple o ha dejado de cumplir los requisitos para su notificación, informará de ello sin demora al Estado miembro notificante y le pedirá que adopte sin dilaciones las medidas correctoras necesarias, incluida, si es precisa, la anulación de la notificación.
Artículo 23
Obligaciones operativas de los organismos notificados
1. Los organismos notificados realizarán evaluaciones de la conformidad o harán que se realicen siguiendo los procedimientos establecidos en el artículo 15.
2. Si un organismo notificado comprueba que un fabricante no cumple las obligaciones establecidas en el artículo 12, instará al fabricante a adoptar sin demora las medidas correctoras oportunas y no expedirá el certificado de conformidad.
3. Si, en el transcurso del seguimiento de la conformidad posterior a la expedición del certificado, un organismo notificado constata que el producto ya no es conforme, instará al fabricante a adoptar sin demora las medidas correctoras oportunas y, si es necesario, suspenderá o retirará el certificado. Si no se adoptan medidas correctoras o estas no surten el efecto necesario, el organismo notificado restringirá, suspenderá o retirará el certificado, según proceda.
Artículo 24
Obligación de los organismos notificados de facilitar información
1. Los organismos notificados comunicarán a la autoridad notificante:
a)
cualquier denegación, restricción, suspensión o retirada de un certificado de conformidad;
b)
cualquier circunstancia que afecte al ámbito y a las condiciones de notificación;
c)
cualquier solicitud de información sobre las actividades de evaluación de la conformidad que hayan recibido de las autoridades de vigilancia del mercado;
d)
previa solicitud, las actividades de evaluación de la conformidad realizadas dentro del ámbito para el que han sido notificados y cualquier otra actividad realizada, incluidas las actividades y la subcontratación transfronterizas.
2. Previa solicitud, los organismos notificados proporcionarán a la Comisión y a los Estados miembros información pertinente sobre cuestiones relacionadas con resultados negativos y positivos de la evaluación de conformidad. Los organismos notificados proporcionarán a los demás organismos que hayan sido notificados y que realicen actividades de evaluación de la conformidad sobre los mismos productos, información sobre cuestiones relacionadas con resultados negativos y, previa solicitud, con resultados positivos de la evaluación de conformidad.
CAPÍTULO 5
VIGILANCIA DEL MERCADO DE LA UNIÓN, CONTROL DE LOS PRODUCTOS Y DISPOSICIONES DE SALVAGUARDIA
Artículo 25
Marco de vigilancia del mercado de la Unión
1. Los Estados miembros realizarán la vigilancia del mercado de equipos marinos de conformidad con el marco de vigilancia del mercado de la UE, establecido en el capítulo III del Reglamento (CE) no 765/2008, y con arreglo a los apartados 2 y 3 del presente artículo.
2. Las infraestructuras y programas nacionales de vigilancia del mercado tendrán en cuenta las características específicas del sector de los equipos marinos, incluidos los diversos procedimientos llevados a cabo como parte de la evaluación de la conformidad, y, en particular, las responsabilidades que los convenios internacionales imponen a la administración del Estado del pabellón.
3. La vigilancia del mercado podrá incluir inspecciones documentales, así como inspecciones de los equipos marinos que lleven la marca de la rueda de timón, independientemente de que hayan sido instalados o no a bordo de buques. Las inspecciones de equipos marinos ya instalados a bordo se limitarán al examen que pueda llevarse a cabo mientras los equipos de que se trate sigan funcionando plenamente a bordo.
4. Si las autoridades de vigilancia del mercado de un Estado miembro, tal como se definen en el Reglamento (CE) no 765/2008, tienen la intención de realizar una inspección por muestreo, podrán solicitar al fabricante que les facilite, en la medida en que sea razonable y factible, las muestras necesarias, o que les dé acceso a las mismas sobre el terreno, por cuenta del fabricante.
Artículo 26
Procedimiento en el caso de equipos marinos que entrañen riesgos a nivel nacional
1. Cuando las autoridades de vigilancia del mercado de un Estado miembro tengan motivos suficientes para pensar que un equipo marino sujeto a la presente Directiva entraña riesgos para la seguridad marítima, la salud o el medio ambiente, llevarán a cabo una evaluación respecto de dicho equipo atendiendo a todos los requisitos establecidos en la presente Directiva. Los agentes económicos en cuestión cooperarán en todo lo necesario con las autoridades de vigilancia del mercado.
Cuando, en el transcurso de la evaluación, las autoridades de vigilancia del mercado constaten que el equipo marino no cumple los requisitos establecidos en la presente Directiva, instarán sin demora al agente económico en cuestión para que adopte las medidas correctoras oportunas a fin de adaptar el equipo marino a los citados requisitos, retirarlo del mercado o recuperarlo en un plazo de tiempo razonable, proporcional a la naturaleza del riesgo, según lo que ellas mismas prescriban.
Las autoridades de vigilancia del mercado informarán en consecuencia al organismo notificado competente.
El artículo 21 del Reglamento (CE) no 765/2008 será de aplicación a las medidas mencionadas en el párrafo segundo del presente apartado.
2. Cuando las autoridades de vigilancia del mercado consideren que el incumplimiento no se limita al territorio nacional o a los buques que enarbolan su pabellón, informarán a la Comisión y a los demás Estados miembros, por medio del sistema de información facilitado por la Comisión a efectos de vigilancia del mercado, de los resultados de la evaluación llevada a cabo en virtud del apartado 1 y de las medidas que hayan pedido al agente económico que adopte.
3. El agente económico se asegurará de que se adoptan todas las medidas correctoras oportunas en relación con todos los equipos afectados que haya comercializado en toda la Unión o, en su caso, instalado o entregado para su instalación a bordo de buques de la UE.
4. Si el agente económico en cuestión no adopta las medidas correctoras adecuadas en el plazo de tiempo establecido por las autoridades de vigilancia del mercado de acuerdo con el apartado 1, párrafo segundo, o no cumple por cualquier otro motivo las obligaciones que le impone la presente Directiva, las autoridades de vigilancia del mercado adoptarán todas las medidas provisionales adecuadas para prohibir o restringir la comercialización del equipo en el mercado nacional o su instalación a bordo de buques que enarbolen su pabellón, o para retirarlo del mercado o recuperarlo.
Las autoridades de vigilancia del mercado informarán sin demora a la Comisión y a los demás Estados miembros de tales medidas.
5. La información sobre las medidas adoptadas por las autoridades de vigilancia del mercado, a la que se refiere el apartado 4, incluirá todos los detalles disponibles, en particular los datos necesarios para la identificación de los equipos marinos no conformes, el origen del producto, la naturaleza de la supuesta no conformidad y del riesgo que entrañe, y la naturaleza y duración de las medidas nacionales adoptadas, así como los argumentos expuestos por el agente económico en cuestión. En particular, las autoridades de vigilancia del mercado indicarán si la no conformidad se debe a uno de los motivos siguientes:
a)
el equipo marino no cumple los requisitos de diseño, construcción y rendimiento aplicables establecidos con arreglo al artículo 4;
b)
no se cumplen las normas de ensayo mencionadas en el artículo 4 durante el procedimiento de evaluación de la conformidad;
c)
se observan deficiencias en esas normas de ensayo.
6. Los Estados miembros distintos del que inició el procedimiento informarán sin demora a la Comisión y a los demás Estados miembros de toda medida que adopten y de cualquier dato adicional de que dispongan sobre la no conformidad del equipo marino en cuestión y, en caso de desacuerdo con la medida nacional notificada, presentarán sus objeciones al respecto.
7. Si, en el plazo de cuatro meses desde la recepción de la información sobre las medidas adoptadas por las autoridades de vigilancia del mercado, a la que se refiere el apartado 4, ningún Estado miembro ni la Comisión presentan objeción alguna sobre una medida provisional adoptada por un Estado miembro, la medida se considerará justificada.
8. Los Estados miembros velarán por que se adopten sin demora las medidas restrictivas adecuadas respecto del equipo marino en cuestión, tales como la retirada del mercado del producto.
Artículo 27
Procedimiento de salvaguardia de la Unión
1. Si una vez concluido el procedimiento establecido en el artículo 26, apartados 3 y 4, se formulan objeciones contra una medida adoptada por un Estado miembro o si la Comisión considera que una medida nacional vulnera la legislación de la Unión, consultará sin demora a los Estados miembros y a los agentes económicos en cuestión, y procederá a la evaluación de la medida nacional de que se trate. A partir de los resultados de dicha evaluación, la Comisión decidirá si la medida nacional de que se trate está o no justificada.
2. A efectos del apartado 1, si la Comisión considera que el procedimiento seguido para la adopción de la medida nacional es adecuado para una evaluación exhaustiva y objetiva del riesgo y que la medida nacional cumple lo dispuesto en el artículo 21 del Reglamento (CE) no 765/2008, podrá limitarse a examinar la adecuación y proporcionalidad de la medida nacional de que se trate respecto a dicho riesgo.
3. La Comisión dirigirá su decisión a todos los Estados miembros y la comunicará inmediatamente a estos y a los agentes económicos pertinentes.
4. Si la medida nacional de que se trate se considera justificada, todos los Estados miembros adoptarán las medidas necesarias para garantizar la retirada de su mercado del equipo marino no conforme y, en caso necesario, lo recuperarán. Informarán de ello a la Comisión.
5. Si la medida nacional de que se trate no se considerase justificada, el Estado miembro en cuestión la retirará.
6. Si la ausencia de conformidad del equipo marino se atribuye a deficiencias de las normas de ensayo a las que se refiere el artículo 4, la Comisión podrá, a fin de cumplir el objetivo de la presente Directiva, confirmar, modificar o revocar una medida nacional de salvaguardia mediante actos de ejecución de conformidad con el procedimiento de examen a que se refiere el artículo 38, apartado 2.
Asimismo, la Comisión queda facultada para adoptar, mediante actos delegados de conformidad con el procedimiento contemplado en el artículo 37, requisitos y normas de ensayo armonizados provisionales para ese equipo marino específico. Se aplicarán en consecuencia los criterios que contempla el artículo 8, apartado 3. La Comisión facilitará gratuitamente el acceso a dichos requisitos y normas de ensayo.
7. Cuando la norma de ensayo de que se trate sea una norma europea, la Comisión informará a los organismos europeos de normalización competentes y presentará el asunto ante el comité creado en virtud del artículo 5 de la Directiva 98/34/CE. Dicho comité consultará a los organismos europeos de normalización pertinentes y emitirá su dictamen sin demora.
Artículo 28
Productos conformes que, no obstante, entrañen riesgos para la seguridad marítima, la salud o la protección del medio ambiente
1. Si tras efectuar una evaluación con arreglo al artículo 26, apartado 1, un Estado miembro comprueba que un equipo marino que es conforme con arreglo a la presente Directiva entraña, no obstante, riesgos para la seguridad marítima, la salud o el medio ambiente, instará al agente económico en cuestión a que adopte todas las medidas adecuadas para asegurarse de que el equipo marino no entrañe esos riesgos cuando se introduzca en el mercado, o bien para retirarlo del mercado o recuperarlo en el plazo de tiempo razonable y proporcional a la naturaleza del riesgo que dicho Estado exija.
2. El agente económico se asegurará de que se adoptan medidas correctoras en relación con todos los productos en cuestión que haya comercializado en toda la Unión o instalado a bordo de buques de la UE.
3. El Estado miembro informará inmediatamente a la Comisión y a los demás Estados miembros al respecto. La información facilitada incluirá todos los detalles disponibles, en particular los datos necesarios para identificar el equipo y determinar su origen, la cadena de suministro, la naturaleza de los riesgos de que se trate y la naturaleza y duración de las medidas nacionales adoptadas.
4. La Comisión consultará sin demora a los Estados miembros y al agente o agentes económicos en cuestión y procederá a la evaluación de las medidas nacionales adoptadas. Sobre la base de los resultados de la evaluación, la Comisión decidirá si la medida está justificada y, en su caso, propondrá las medidas adecuadas. A estos efectos, será de aplicación, mutatis mutandis, el artículo 27, apartado 2.
5. La Comisión dirigirá su decisión a todos los Estados miembros y la comunicará inmediatamente a estos y al agente o los agentes económicos pertinentes.
Artículo 29
Incumplimiento formal
1. Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 26, si un Estado miembro constata una de las situaciones indicadas a continuación, pedirá al agente económico correspondiente que subsane la falta de conformidad en cuestión:
a)
la colocación de la marca de la rueda de timón infringe el artículo 9 o el artículo 10;
b)
no se ha colocado la marca de la rueda de timón;
c)
no se ha redactado la declaración UE de conformidad;
d)
no se ha redactado correctamente la declaración UE de conformidad;
e)
la documentación técnica no está disponible o es incompleta;
f)
no se ha enviado al buque la declaración UE de conformidad.
2. Si la falta de conformidad indicada en el apartado 1 persiste, el Estado miembro en cuestión adoptará todas las medidas adecuadas para restringir o prohibir la comercialización del equipo marino, recuperarlo o retirarlo del mercado.
Artículo 30
Exenciones basadas en innovaciones técnicas
1. En circunstancias excepcionales de innovación técnica, la administración del Estado del pabellón podrá autorizar que se instalen a bordo de buques de la UE equipos marinos que no cumplan los procedimientos de evaluación de la conformidad, si se comprueba mediante ensayos o de otro modo, a satisfacción de dicho Estado, que los citados equipos cumplen los objetivos de la presente Directiva.
2. Los procedimientos de ensayo no introducirán discriminaciones de ningún tipo entre los equipos marinos fabricados en el Estado miembro del pabellón y los equipos marinos fabricados en otros Estados.
3. El Estado miembro del pabellón expedirá, para los equipos marinos a los que sea aplicable el presente artículo, un certificado que deberá acompañar siempre al equipo y en el que constará la autorización del Estado miembro del pabellón para que el equipo pueda ser instalado a bordo, así como toda restricción o disposición relativa a su utilización.
4. En caso de que un Estado miembro autorice la instalación en un buque de la UE de equipos marinos a los que sea aplicable el presente artículo, dicho Estado miembro deberá comunicar inmediatamente a la Comisión y a los demás Estados miembros los detalles de esa autorización, así como los informes de todos los ensayos, evaluaciones y procedimientos de evaluación de la conformidad pertinentes.
5. La Comisión podrá solicitar al Estado miembro de que se trate, en un plazo de doce meses desde la recepción de la comunicación mencionada en el apartado 4, que retire la autorización concedida en un plazo determinado, si considera que no se cumplen las condiciones establecidas en el apartado 1. A tal fin, la Comisión adoptará actos de ejecución. Dichos actos de ejecución se adoptarán de conformidad con el procedimiento de examen a que se refiere el artículo 38, apartado 2.
6. Si un buque con equipos marinos instalados a bordo en las condiciones mencionadas en el apartado 1 se registra en otro Estado miembro, el Estado miembro del pabellón receptor podrá adoptar las medidas necesarias, que podrán incluir ensayos y demostraciones prácticas, para asegurarse de que los equipos marinos son al menos tan eficaces como otros equipos que cumplen los procedimientos de evaluación de la conformidad.
Artículo 31
Exenciones por razones de ensayo o evaluación
Por razones de ensayo o evaluación del equipo, la administración del Estado del pabellón podrá autorizar la instalación a bordo de un buque de la UE de equipos marinos que no cumplan los procedimientos de evaluación de la conformidad o no entren dentro del ámbito de aplicación del artículo 30, si se dan todas las condiciones siguientes:
a)
que el Estado miembro del pabellón expida un certificado que deberá acompañar siempre al equipo marino y en el que constará la autorización de dicho Estado miembro para que el equipo pueda ser instalado a bordo del buque de la UE, así como toda restricción o disposición relativa a la utilización del equipo en cuestión;
b)
que la autorización se limite al período considerado por el Estado del pabellón como necesario para completar los ensayos, período que deberá ser lo más corto posible;
c)
que el equipo marino no se utilice en lugar de un equipo que cumple los requisitos de la presente Directiva ni lo sustituya, debiendo permanecer este último a bordo del buque de la UE en estado de funcionamiento y en condiciones de uso inmediato.
Artículo 32
Exenciones en circunstancias excepcionales
1. Cuando deba sustituirse un equipo marino en un puerto situado fuera de la Unión y en circunstancias excepcionales, que deberán ser debidamente justificadas ante la administración del Estado del pabellón, en las que no sea posible por razones de tiempo, plazos o costes instalar a bordo un equipo que lleve la marca de la rueda de timón, se podrá instalar a bordo otro equipo marino con arreglo a lo dispuesto en los apartados 2 a 4.
2. El equipo marino instalado a bordo irá acompañado de la documentación expedida por un Estado miembro de la OMI, que sea parte en los convenios aplicables, en la que se certifique la conformidad con los requisitos de la OMI.
3. Se informará inmediatamente a la administración del Estado del pabellón sobre la naturaleza y las características de dicho equipo marino.
4. La administración del Estado del pabellón deberá cerciorarse lo antes posible de que el equipo marino al que se refiere el apartado 1, así como la correspondiente documentación relativa a los ensayos efectuados, cumple los requisitos aplicables de los instrumentos internacionales y de la presente Directiva.
5. Cuando se demuestre que un determinado equipo marino con la marca de la rueda de timón no está disponible en el mercado, el Estado miembro del pabellón podrá autorizar la instalación a bordo de otro equipo marino con arreglo a lo dispuesto en los apartados 6 a 8.
6. El equipo marino autorizado cumplirá, en la medida de lo posible, los requisitos y normas de ensayo mencionados en el artículo 4.
7. El equipo marino instalado a bordo irá acompañado de un certificado de aprobación provisional expedido por el Estado miembro del pabellón o por otro Estado miembro, en el que se indicará lo siguiente:
a)
el equipo provisto de la marca de la rueda de timón que sustituye al equipo certificado;
b)
las circunstancias precisas en las que se expidió el certificado de aprobación y, en particular, la inexistencia en el mercado de un equipo con la marca de la rueda de timón;
c)
los requisitos exactos de diseño, construcción y rendimiento en relación con los cuales el equipo fue aprobado por el Estado miembro que expidió el certificado;
d)
las normas de ensayo utilizadas, en su caso, en los procedimientos de aprobación correspondientes.
8. El Estado miembro que expida el certificado de aprobación provisional informará de ello de inmediato a la Comisión. Si la Comisión considera que no se han cumplido las condiciones contempladas en los apartados 6 y 7, podrá pedir al Estado miembro, mediante actos de ejecución, que anule dicho certificado o adopte otras medidas adecuadas. Dichos actos de ejecución se adoptarán de conformidad con el procedimiento de examen a que se refiere el artículo 38, apartado 2.
CAPÍTULO 6
DISPOSICIONES FINALES
Artículo 33
Intercambio de experiencias
La Comisión velará por que se organicen intercambios de experiencias entre las autoridades nacionales de los Estados miembros competentes de la política de notificación, especialmente por lo que respecta a la vigilancia del mercado.
Artículo 34
Coordinación de los organismos notificados
1. La Comisión se asegurará de que se instaura y se gestiona convenientemente una adecuada coordinación y cooperación entre los organismos notificados en forma de grupo sectorial de organismos notificados.
2. Los Estados miembros se asegurarán de que los organismos por ellos notificados participan en el trabajo del grupo sectorial, directamente o por medio de representantes designados.
Artículo 35
Medidas de aplicación y ejecución
1. Por medio del sistema de información facilitado por la Comisión a tal efecto, los Estados miembros notificarán a la Comisión el nombre e información de contacto de las autoridades encargadas de la aplicación de la presente Directiva. La Comisión elaborará, actualizará periódicamente y publicará una lista de esas autoridades.
2. La Comisión indicará, mediante actos de ejecución, los requisitos de diseño, construcción y rendimiento, y las normas de ensayo establecidas en los instrumentos internacionales para cada equipo marino para el cual los convenios internacionales exijan la aprobación de la administración del Estado del pabellón. Cuando adopte dichos actos, la Comisión también indicará expresamente las fechas a partir de las que deban ser aplicados esos requisitos y normas de ensayo, con inclusión de las fechas aplicables en materia de comercialización e instalación a bordo, de conformidad con los instrumentos internacionales, y habida cuenta de los plazos de construcción de los buques. La Comisión especificará asimismo los criterios comunes y los procedimientos detallados para su aplicación.
3. La Comisión indicará, mediante actos de ejecución, los nuevos requisitos de diseño, construcción y rendimiento que se establezcan en los instrumentos internacionales y que sean aplicables a los equipos ya instalados a bordo, a fin de garantizar que los equipos instalados a bordo de buques de la UE cumplan lo dispuesto en los instrumentos internacionales.
4. La Comisión creará y mantendrá una base de datos que contendrá al menos la siguiente información:
a)
la lista y los datos esenciales de los certificados de conformidad expedidos en virtud de la presente Directiva, que hayan comunicado los organismos notificados;
b)
la lista y los datos esenciales de los certificados de conformidad expedidos en virtud de la presente Directiva, que hayan comunicado los fabricantes;
c)
una lista actualizada de los instrumentos internacionales y de los requisitos y normas de ensayo aplicables en virtud del artículo 4, apartado 4;
d)
la lista y el texto completo de los criterios y procedimientos a los que se refiere el apartado 2;
e)
en su caso, los requisitos y condiciones para el etiquetado electrónico contemplado en el artículo 11;
f)
cualquier otra información útil para facilitar la correcta aplicación de la presente Directiva por parte de los Estados miembros, los organismos notificados y los agentes económicos.
Los Estados miembros podrán acceder a dicha base de datos. Esta se pondrá a disposición del público únicamente con fines informativos.
5. Los actos de ejecución a que se refiere el presente artículo se adoptarán en forma de reglamentos de la Comisión de conformidad con el procedimiento de examen contemplado en el artículo 38, apartado 2.
Artículo 36
Modificaciones
La Comisión queda facultada para adoptar actos delegados, de conformidad con el artículo 37, con el fin de actualizar las referencias a las normas a que se refiere el anexo III, cuando se disponga de nuevas normas.
Artículo 37
Ejercicio de la delegación
1. Se otorgan a la Comisión los poderes para adoptar actos delegados en las condiciones establecidas en el presente artículo.
2. Los poderes para adoptar actos delegados mencionados en los artículos 8, 11, 27 y 36, se otorgan a la Comisión por un período de cinco años a partir del 17 de septiembre de 2014. La Comisión elaborará un informe sobre la delegación de poderes a más tardar nueve meses antes de que finalice el período de cinco años. La delegación de poderes se prorrogará tácitamente por períodos de idéntica duración, excepto si el Parlamento Europeo o el Consejo se oponen a dicha prórroga a más tardar tres meses antes del final de cada período.
3. La delegación de poderes mencionada en los artículos 8, 11, 27 y 36 podrá ser revocada en cualquier momento por el Parlamento Europeo o por el Consejo. La decisión de revocación pondrá término a la delegación de los poderes que en ella se especifiquen. La decisión surtirá efecto al día siguiente de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea o en una fecha posterior indicada en la misma. No afectará a la validez de los actos delegados que ya estén en vigor.
4. Tan pronto como la Comisión adopte un acto delegado, lo notificará simultáneamente al Parlamento Europeo y al Consejo.
5. Los actos delegados adoptados en virtud de los artículos 8, 11, 27 y 36 entrarán en vigor únicamente si, en un plazo de dos meses desde su notificación al Parlamento Europeo y al Consejo, ni el Parlamento Europeo ni el Consejo formulan objeciones o si, antes del vencimiento de dicho plazo, tanto el uno como el otro informan a la Comisión de que no las formularán. El plazo se prorrogará dos meses a iniciativa del Parlamento Europeo o del Consejo.
Artículo 38
Comité
1. La Comisión estará asistida por el Comité de seguridad marítima y prevención de la contaminación por los buques (COSS), establecido por el Reglamento (CE) no 2099/2002. Dicho comité será un comité en el sentido del Reglamento (UE) no 182/2011.
2. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, se aplicará el artículo 5 del Reglamento (UE) no 182/2011. Si el Comité no emite un dictamen, la Comisión no adoptará el proyecto de acto de ejecución y se aplicará el artículo 5, apartado 4, párrafo tercero, del Reglamento (UE) no 182/2011.
Artículo 39
Transposición
1. Los Estados miembros adoptarán y publicarán, a más tardar el 18 de septiembre de 2016, las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas necesarias para dar cumplimiento a lo establecido en la presente Directiva. Comunicarán inmediatamente a la Comisión el texto de dichas disposiciones.
Aplicarán esas disposiciones a partir del 18 de septiembre de 2016.
Cuando los Estados miembros adopten dichas disposiciones, estas harán referencia a la presente Directiva o irán acompañadas de dicha referencia en su publicación oficial. Los Estados miembros establecerán las modalidades de la mencionada referencia.
2. Los Estados miembros comunicarán a la Comisión el texto de las disposiciones básicas de Derecho interno que adopten en el ámbito regulado por la presente Directiva.
Artículo 40
Derogación
1. La Directiva 96/98/CE queda derogada con efecto a partir del 18 de septiembre de 2016.
2. Los requisitos y normas de ensayo aplicables a los equipos marinos el 18 de septiembre de 2016 con arreglo a lo dispuesto en las normas de Derecho interno adoptadas por los Estados miembros en cumplimiento de la Directiva 96/98/CE seguirán siendo de aplicación hasta la entrada en vigor de los actos de ejecución contemplados en el artículo 35, apartado 2.
3. Las referencias a la Directiva derogada se entenderán hechas a la presente Directiva.
Artículo 41
Entrada en vigor
La presente Directiva entrará en vigor a los veinte días de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Artículo 42
Destinatarios
Los destinatarios de la presente Directiva son los Estados miembros.
Hecho en Bruselas, el 23 de julio de 2014.