ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 148/2013 НА КОМИСИЯТА
от 19 декември 2012 година
за допълнение на Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на трансакции във връзка с регулаторните технически стандарти относно минималните данни, отчитани пред регистри на трансакции
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взе предвид Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 г. относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на транзакции (2), и по-специално член 9, параграф 5 от него,
като има предвид, че:
(1)
С оглед на осигуряването на по-голяма гъвкавост контрагентите следва да могат да делегират отчитането за договор на другия контрагент или на трета страна. Контрагентите следва също така да могат да се договарят да делегират докладването на общо трето лице, включително на централен контрагент (ЦК), като последното подава пред регистъра на трансакции отчет, включващ таблица с необходимите полета. При тези обстоятелства и с цел да се гарантира качеството на данните, в отчета следва да се посочи, че той е от името на двамата контрагенти и че съдържа пълния набор от данни, които биха били посочени, ако те отчетат договора поотделно.
(2)
За да се избегнат несъответствия в таблиците с общи данни, всеки от контрагентите по договор за дериват следва да гарантира, че за отчитаните общи данни двете страни по трансакцията са постигнали споразумение. Единен идентификационен код на трансакцията ще помогне за съгласуване на данните, в случай че контрагентите се отчитат пред различни регистри на трансакции.
(3)
За да се избегне двойното отчитане и за да се намали тежестта по отчитането, когато един контрагент или ЦК отчита трансакция от името на двамата контрагенти, контрагентът или ЦК следва да може да изпраща един отчет пред регистъра на трансакции, съдържащ съответната информация.
(4)
Остойностяването на договорите за деривати е от съществено значение, за да се даде възможност на регулаторните органи да изпълняват своите задължения, по-специално когато става въпрос за финансовата стабилност. Оценката на договора по пазарна стойност или оценката на базата на модел показва вида и размера на експозициите, свързани с този договор, и допълва информацията за първоначалната стойност, посочена в договора.
(5)
Събирането на информация относно обезпечението, свързано с конкретен договор, е от голямо значение за подсигуряването на подходящо проследяване на експозициите. За тази цел контрагентите, които обезпечават своите трансакции, следва да отчитат подробностите за тези обезпечения на ниво трансакция. Когато обезпечението се изчислява на базата на нетните позиции, произтичащи от пакет от договори, и следователно не се предоставя на база трансакция, а на база портфейл, контрагентите следва да са в състояние да отчитат портфейла с помощта на единен код или система на номериране, определена от контрагента. Този единен код следва да обозначава конкретния портфейл, за който се разменят обезпечения, когато контрагентът има повече от един портфейл, а също така следва да гарантира, че договор за дериват може да бъде обвързан с даден портфейл, за който има обезпечение.
(6)
Настоящият регламент се основава на проектите на регулаторни технически стандарти, представени от Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП) на Комисията, и отразява значението на ролята на регистрите на трансакции за подобряване прозрачността на пазарите за гражданите и регулаторните органи, за данните, които трябва да бъдат предавани и предоставяни от регистрите на трансакции в зависимост от класа деривати и естеството на трансакцията.
(7)
ЕОЦКП се консултира със съответните органи и членовете на Европейската система на централните банки (ЕСЦБ), преди да представи проектите на регулаторни технически стандарти, на които се основава настоящият регламент. Съгласно член 10 от Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (3) ЕОЦКП също така проведе открити обществени консултации по тези проекти на регулаторни технически стандарти, анализира потенциалните свързани с тях разходи и ползи и поиска становището на Групата на участниците от сектора на ценните книжа и пазарите, създадена в съответствие с член 37 от посочения регламент,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Подробни данни, които трябва да бъдат посочени при отчитането по член 9, параграф 1 и параграф 3 от Регламент (ЕС) № 648/2012
1. Отчетите за регистрите на трансакции включват:
а)
данните, посочени в таблица 1 от приложението, която съдържа информация, отнасяща се за контрагентите по договор;
б)
информацията, посочена в таблица 2 от приложението, в която се съдържат подробни данни, отнасящи се до договор за дериват, сключен между двама контрагенти.
2. За целите на параграф 1 сключването на договор означава „изпълнение на сделка“, както е посочено в член 25, параграф 3 от Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (4).
3. Когато даден отчет е изготвен от името на двамата контрагенти, той съдържа информацията, посочена в таблица 1 от приложението, във връзка с всеки от контрагентите. Информацията, посочена в таблица 2 от приложението, се подава само веднъж.
4. Когато даден отчет е изготвен от името на двама контрагенти, в него се посочва този факт, както е указано в поле 9 от таблица 1 от приложението.
5. Когато единият от контрагентите отчита подробни данни за договор пред регистъра на трансакции от името на другия контрагент или когато трето лице отчита договора пред регистъра на трансакции от името на единия или на двамата контрагенти, отчитаните подробности включват пълния набор от данни, който би бил предаден, ако договорите се отчитат пред регистъра на трансакции от всеки контрагент поотделно.
6. Когато договор за дериват включва характеристики, типични за повече от един базов актив, както е посочено в таблица 2 от приложението, в отчета се посочва класът активи, на който в най-голяма степен прилича договорът и за който контрагентите са постигнали съгласие преди изпращането на отчета.
Член 2
Трансакции, преминали през клиринг
1. Когато на съществуващ договор впоследствие е направен клиринг от централен контрагент, клирингът се отчита като промяна на съществуващия договор.
2. В случаите, когато договорът е сключен на място за търговия и е преминал през клиринг от ЦК по такъв начин, че контрагентът не знае кой е другият контрагент, отчитащият се контрагент определя ЦК като свой контрагент.
Член 3
Отчитане на експозиции
1. Данните за изискваното обезпечение съгласно таблица 1 от приложението включват цялото предоставено обезпечение.
2. Когато контрагентът не прави обезпечение на ниво трансакции, контрагентите отчитат пред регистъра на трансакции обезпечението, предоставено на база портфейл.
3. Когато обезпечението, свързано с договор, се отчита на база портфейл, отчитащият се контрагент посочва пред регистъра на трансакции кода, идентифициращ портфейла от предоставени обезпечения за другия контрагент, свързан с отчитания договор.
4. От нефинансови контрагенти, различни от посочените в член 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012, не се изисква докладване на обезпечение, пазарна оценка или оценка на база модел за договорите, посочени в таблица 1 от приложението.
5. За договори, преминали през клиринг от ЦК, пазарната оценка се осигурява само от ЦК.
Член 4
Дневник за отчетите
Промените на данни, вписани в регистрите на трансакции, се отбелязват в дневник, като се посочват лицето или лицата, които са поискали промяната, включително, ако е приложимо, самият регистър на трансакции, причината или причините за такава промяна, датата и часа и ясно описание на промените, включително старото и новото съдържание на съответните данни, както е указано в полета 58 и 59 от таблица 2 от приложението.
Член 5
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 19 декември 2012 година.
REGLAMENTO DELEGADO (UE) No 148/2013 DE LA COMISIÓN
de 19 de diciembre de 2012
por el que se completa el Reglamento (UE) no 648/2012 del Parlamento Europeo y del Consejo, relativo a los derivados extrabursátiles, las entidades de contrapartida central y los registros de operaciones, en lo que respecta a las normas técnicas de regulación sobre los elementos mínimos de los datos que deben notificarse a los registros de operaciones
(Texto pertinente a efectos del EEE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el dictamen del Banco Central Europeo (1),
Visto el Reglamento (UE) no 648/2012 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 4 de julio de 2012, relativo a los derivados extrabursátiles, las entidades de contrapartida central y los registros de operaciones (2), y, en particular, su artículo 9, apartado 5,
Considerando lo siguiente:
(1)
En aras de la flexibilidad, resulta oportuno que toda contraparte pueda delegar la notificación de un contrato en la otra contraparte o en un tercero. Procede asimismo que las contrapartes puedan convenir en delegar la notificación en una tercera entidad común, incluida una entidad de contrapartida central (ECC), la cual ha de presentar al registro de operaciones una notificación que contenga el pertinente cuadro de campos. En tales casos, y a fin de garantizar la calidad de los datos, la notificación debe indicar que ha sido redactada en nombre de ambas contrapartes y debe figurar en ella la totalidad de los elementos que se habrían comunicado de haberse notificado el contrato por separado.
(2)
Para evitar incoherencias en los cuadros de datos comunes, cada contraparte de un contrato de derivados debe cerciorarse de que los datos comunes notificados hayan sido acordados entre ambas partes en la operación. En el supuesto de que las contrapartes efectúen la notificación a diferentes registros de operaciones, un identificador único de la operación facilitará la conciliación de los datos.
(3)
Para evitar una duplicación de las notificaciones y reducir la carga que representan, cuando una contraparte o una ECC notifique en nombre de ambas contrapartes, la contraparte o la ECC debe poder enviar al registro de operaciones una notificación que contenga la información pertinente.
(4)
La valoración de los contratos de derivados resulta indispensable para que los reguladores puedan cumplir su mandato, en particular en lo referente a la estabilidad financiera. El valor de un contrato a precios de mercado, o según modelo, indica el signo y la magnitud de las exposiciones conexas a dicho contrato, y completa la información relativa al valor original indicado en el contrato.
(5)
A fin de asegurar un seguimiento adecuado de las exposiciones, es fundamental la obtención de información sobre las garantías correspondientes al contrato de que se trate. Para que esto sea posible, resulta oportuno que las contrapartes que constituyan garantías sobre las operaciones que realicen notifiquen los datos correspondientes por cada operación. Conviene que, cuando la garantía se calcule sobre la base de las posiciones netas resultantes de un conjunto de contratos y no se constituya, por tanto, por cada operación, sino a nivel de la cartera en su conjunto, las contrapartes puedan notificar la cartera utilizando un código o un sistema de numeración único determinado por la contraparte. Ese código único debe identificar la cartera concreta respecto de la cual se intercambian garantías, cuando la contraparte posea más de una cartera, y ha de permitir asimismo que un contrato de derivados pueda vincularse a una determinada cartera en relación con la cual se ha constituido una garantía.
(6)
El presente Reglamento se basa en los proyectos de normas técnicas de regulación presentados a la Comisión por la Autoridad Europea de Valores y Mercados (AEVM) y refleja la importancia del papel que desempeñan los registros de operaciones con vistas a mejorar la transparencia de los mercados frente al público y los reguladores, así como la de los datos que han de notificarse a los registros de operaciones, o que estos últimos han de recopilar y mantener disponibles, en función de la categoría de derivado y de la naturaleza de la operación.
(7)
Antes de presentar los proyectos de normas técnicas de regulación en que se basa el presente Reglamento, la AEVM ha celebrado consultas con las autoridades competentes y los miembros del Sistema Europeo de Bancos Centrales (SEBC). De acuerdo con lo dispuesto en el artículo 10 del Reglamento (UE) no 1095/2010 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 24 de noviembre de 2010, por el que se crea una Autoridad Europea de Supervisión (Autoridad Europea de Valores y Mercados) (3), la AEVM ha llevado a cabo asimismo consultas públicas abiertas sobre dichos proyectos de normas técnicas de regulación, ha analizado los costes y beneficios potenciales conexos y ha solicitado el dictamen del Grupo de Partes Interesadas del Sector de Valores y Mercados, creado de conformidad con el artículo 37 de dicho Reglamento.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Datos que deberán figurar en las notificaciones de conformidad con el artículo 9, apartados 1 y 3, del Reglamento (UE) no 648/2012
1. Las notificaciones que se remitan a los registros de operaciones deberán incluir lo siguiente:
a)
los elementos que figuran en el cuadro 1 del anexo, que recoge la información relativa a las contrapartes de un contrato;
b)
la información contemplada en el cuadro 2 del anexo, que recoge los datos relativos al contrato de derivados celebrado entre las dos contrapartes.
2. A efectos del apartado 1, por celebración de un contrato se entenderá la «ejecución de una operación» según se contempla en el artículo 25, apartado 3, de la Directiva 2004/39/CE del Parlamento Europeo y del Consejo (4).
3. Cuando se efectúe una notificación en nombre de ambas contrapartes, dicha notificación deberá contener la información establecida en el cuadro 1 del anexo, en relación con cada una de las referidas contrapartes. La información prevista en el cuadro 2 del anexo deberá presentarse una sola vez.
4. Cuando se elabore una notificación en nombre de ambas contrapartes, se indicará este extremo, tal como se contempla en el cuadro 1, campo 9, del anexo.
5. Cuando una contraparte notifique los datos de un contrato al registro de operaciones en nombre de la otra contraparte, o cuando una tercera entidad notifique un contrato a un registro de operaciones en nombre de una o de ambas contrapartes, los datos comunicados incluirán todos aquellos que hubieran debido comunicarse si cada una de las contrapartes hubiera notificado los contratos al registro de operaciones por separado.
6. Cuando un contrato de derivados incluya características propias de más de un activo subyacente, según se contempla en el cuadro 2 del anexo, deberá indicarse en la notificación, antes de remitirla a un registro de operaciones, la categoría de activos a la que, según convengan las contrapartes, más se asemeja dicho contrato.
Artículo 2
Operaciones compensadas
1. Cuando un contrato en vigor sea posteriormente objeto de compensación a través de una ECC, deberá notificarse la compensación como modificación del contrato en vigor.
2. Cuando un contrato se celebre en una plataforma de negociación y se compense a través de una ECC, de modo que cada contraparte desconozca la identidad de la otra, la contraparte notificante deberá indicar a la ECC como contraparte.
Artículo 3
Notificación de las exposiciones
1. Los datos sobre las garantías que deben indicarse en el cuadro 1 del anexo incluirán todas las garantías prestadas.
2. Cuando una contraparte no constituya garantías por cada operación, las contrapartes notificarán al registro de operaciones las garantías constituidas respecto de la cartera en su conjunto.
3. Cuando las garantías vinculadas a un contrato se notifiquen a nivel de la cartera, la contraparte notificante comunicará al registro de operaciones un código mediante el cual se identifique la cartera a la que correspondan las garantías prestadas a la otra contraparte en relación con el contrato notificado.
4. Las contrapartes no financieras distintas de las contempladas en el artículo 10 del Reglamento (UE) no 648/2012 no estarán obligadas a notificar las garantías, ni las valoraciones a precios de mercado, o según modelo, en relación con los contratos a que se refiere el cuadro 1 del anexo.
5. En lo que respecta a los contratos compensados por una ECC, corresponderá exclusivamente a la ECC facilitar las valoraciones a precios de mercado.
Artículo 4
Libro de notificaciones
Las modificaciones de los datos consignados en los registros de operaciones se conservarán en un libro, con indicación de la persona o personas que hayan solicitado la modificación -incluido, en su caso, el propio registro de operaciones-, los motivos de la modificación, la marca de tiempo, y una descripción clara de los cambios, señalando el antiguo y el nuevo contenido de la información pertinente que figura en los campos 58 y 59 del cuadro 2 del anexo.
Artículo 5
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 19 de diciembre de 2012.